Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувсь до Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області з позовом, де просить стягнути на свою користь з відповідачки [PERSON] заборгованість в сумі 229005,68 гривень. Свої позовні вимоги обгрунтовує тим, що 25 листопада 2021 року між ним та відповідачем укладено договір позики №К251121-2, згідно умов якого [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 191\~884,91 грн., які позичальник зобов`язався повернути у визначений договором строк, а саме, не пізніше ніж через шість місяців з моменту укладання договору, тобто до 25 травня 2022 року. Вказує, що згідно п. 5 договору, відповідач зобов`язаний повернути йому суму позики, визначену в п. 1 додаткової угоди: - 7\~945,32 грн. до 25 грудня 2021 року; - 7\~945,32 грн. до 25 січня 2022 року; - 7\~945,32 грн. до 25 лютого 2022 року; - 7\~945,32 грн. до 25 березня 2022 року; - 7\~945,32 грн. до 25 квітня 2022 року; - 152\~158,32 грн. до 25 травня 2022 року. Крім того, зазначив, що 25 листопада 2021 року відповідач власноруч підписав розписку, в якій вказав, що кошти в сумі 191\~884,91 грн., отримав у повному обсязі та зобов`язується повернути цю суму до 25 травня 2022 року. \~ \~ \~ \~Однак, свої зобов`язання за договором позики [PERSON] належним чином не виконав. Таким чином, станом на 12 липня 2022 року утворилась заборгованість, яка складає 229\~005,68 грн., з яких: - 175\~277,91 грн. - залишок боргу за договором; - 53\~727,77 грн. неустойка за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 26 липня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у судовому засіданні участі не приймав. При цьому, до початку судового засідання, представником позивача адвокатом Плачиндою К.О., подано письмову заяву про розгляд справи за його відсутності. Одночасно у своїй заяві представник позивач зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та у разі неявки відповідача у судове засідання не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] неодноразово належним чином повідомлялася про дату, час та місце судового розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження, шляхом розмішення оголошення на сайті судової влади, за викликом в судове\~засідання без\~поважних причинповторно не з`явилася та відзив на позовну заяву не подала. За вказаних обставин, враховуючи заяву представника\~позивача щодо відсутності заперечень про заочного розгляду справи, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи з ухваленням заочного рішення суду.\~\~ Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 25 листопада 2021 року між ним та відповідачкою укладено договір позики №К251121-2, оформлений письмовою розпискою. Згідно п.1 договору [PERSON] передав у власність [PERSON] грошові кошти в сумі 191\~884,91 грн., (а.с. 8). Відповідно до п. 5 договору, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві суму позики, визначену в п. 1 договору відповідно до графіка повернення позичальником грошових коштів: - 7\~945,32 грн. до 25 грудня 2021 року; - 7\~945,32 грн. до 25 січня 2022 року; - 7\~945,32 грн. до 25 лютого 2022 року; - 7\~945,32 грн. до 25 березня 2022 року; - 7\~945,32 грн. до 25 квітня 2022 року; - 152\~158,32 грн. до 25 травня 2022 року. Пунктом 11 договору передбачено, що у разі прострочення виконання зобов`язання (несвоєчасне повернення позики або її чергової частини за графіком) позичальником за даним договором, позичальник зобов`язаний сплатити позикодавцю неустойку у розмірі 1% від загальної суми заборгованості, за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Відповідно до п. 16.3 договору, позичальник зобов`язаний належним чином виконувати зобов`язання, покладені на нього положеннями договору, в тому числі щодо своєчасного повернення позики. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що за період з 25 листопада 2021 року по 12 липня 2022 року відповідачкою сплачено16\~607,00 грн. Отже, [PERSON] не виконала умови договору належним чином. Станом на 12 липня 2022 року загальна сума заборгованості складає 229005,00 грн., з яких: - 175\~277,91 грн. - залишок боргу за договором; - 53\~727,77 грн. неустойка за кожний календарний день існування простроченої заборгованості. Статтею 1046 ЦК України\~передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей (стаття 1047 ЦК України). Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Вказані висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Відповідно до статті 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За правилом статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною другою статті 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із зробленим позивачем розрахунком заборгованості та вважає, що він відповідає вимогам закону і умовам договору. Аналізуючи надані сторонами докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що відповідачка не виконала зобов`язання щодо повернення грошових коштів у строк, визначений договором позики №К251121-2 від 25 листопада 2021 року, а тому вимоги позивача [PERSON] про стягнення з [PERSON] заборгованості за договорами позики є обгрунтованими та підлягають задоволенню. На підставі ст. 141 ЦПК України, із відповідачки на користь позивача також необхідно стягнути сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір у розмірі 2290,06 грн.\~\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved