Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

6\~грудня 2021\~року Комунальне\~підприємство «Вишгородтепломережа»\~Вишгородської міської\~ради в\~особі представника\~Цимбал І.М.\~звернулося до\~суду з\~позовом до\~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~опалення,\~в обґрунтування\~якого зазначено,\~що відповідно\~до частини\~четвертої статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» КП «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради надає послуги з централізованого опалення споживачам в оселі будинку, що знаходиться у [ADDRESS] , в межах балансової належності. Відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] , та є абонентом КП «Вишгородтепломережа» ВМР і користується комунальною послугую з централізованого опалення. Між позивачем та відповідачем був укладений договір від 23 лютого 2017 року № 0440040 про надання послуг централізованого опалення, постачання холодної води та водовідведення та відкрито особовий рахунок на сплату комунальних послуг. Заяв та скарг від відповідача про неякісне опалення до КП «Вишгородтепломережа» ВМР не надходило. Відповідно до актів обстеження теплового вузла обліку по будинку в період з листопада 2018 року по листопад 2021 року позивач забезпечував відповідача послугами за опалення. Відповідач свої обов`язки, у порушення пункту 12 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, не виконувала та незважаючи на повідомлення про борг, оплату послуг не здійснювала, у зв`язку чим виникла заборгованість у розмірі 35134,68 гривень, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду з позовом про стягнення з відповідача заборгованість у розмірі 35134,68 грн. та витрати по сплаті судового збору у сумі 2\~270,0 грн. Позивач зазначає, що станом на день звернення позивача до суду з вказаним позовом, відповідачем заборгованість за оплату послуг з опалення не погашена. Згідно правил частини шостої статті 19 ЦПК України зазначений спір є малозначним, а тому відповідно до вимог статті 274 ЦПК України справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження. Після виконання судом вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою Вишгородського районного суду Київської області від 14 грудня 2021 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи на 11:00 15 лютого 2022 року про що сторін повідомлено у встановленому законом порядку. У судові засідання, призначені на 15 лютого, 14 квітня, 13 липня, 21 вересня та 9 листопада 2022 року сторони не з`явилися. При цьому, судове засідання, призначене на 13 липня 2022 року не відбулося у зв`язку з перебуванням головуючого у відпустці. 21 вересня 2022 року представником позивача через канцелярію Вишгородського районного суду Київської області подано заяву про розгляд справи без її участі та не заперечує щодо прийняття заочного рішення по справі. Як убачається із матеріалів справи, судові повістки, копія ухвали про відкриття провадження у справі та копія позовної заяви з додатками, надіслані на адреси відповідача за зареєстрованим місцем її проживання та за місцем укладання між сторонами договору і надання позивачем послуг відповідачу, не були доставлені з причин «за закінченням терміну зберігання». Крім цього відповідач викликалася у судові засідання, призначені на 13 липня, 21 вересня та 9 листопада 2022 року, шляхом розміщення на сайті Вишгородського районного суду Оголошення про виклик [PERSON] до суду, а також шляхом надсилання їй на мобільний номер телефону смс-повідомлення, які їй було доставлено 23 травня, 29 липня та 22 вересня 2022 року, проте поважності причини неявки до суду не повідомила, з клопотаннями про відкладення розгляду справи з поважних причин не зверталася. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності учасників провадження, суд враховує, заяву представника позивача від 21 вересня 2022 року, положення статей 128, 223 ЦПК України, та те що відповідач, отримавши смс-повідомлення про виклик у судові засідання, обізнана про перебування справи у суді, до суду не з`являється, поважності причин неявки та клопотань про відкладення до суду не надходило. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов наступного. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України\~зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що згідно рішення Вишгородської міської ради від 06 серпня 2021 року № 10/1 змінено назву з «Вишгородське районне комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» на «Комунальне підприємство «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради, скорочену назву з «ВРКП «Вишгородтепломережа» на «КП «Вишгородтепломережа» ВМР». Відповідний запис про зміни було внесено до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань 16 вересня 2021 року. Відповідно до\~частини четвертої\~статті 19\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» (в редакції від 24.06.2004) ВРКП «Вишгородтепломережа» надає послуги з централізованого опалення споживачам в оселі їх будинку, що знаходиться у [ADDRESS] в межах балансової належності. 23 лютого 2017 року між теплопостачальною організацією ВРКП «Вишгородтепломережа» та [PERSON] укладено договір № 0440040 про надання послуг централізованого опалення, згідно пунктом 1 якого, ВРКП «Вишгородтепломережа» зобов`язується своєчасно надавати відповідної якості послуги з централізованого опалення, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуг за встановленими тарифами в строк і на умовах, що передбачені договором. Відтак відповідач є споживачем комунальних послуг, які надаються Комунального підприємства «Вишгородтепломережа» Вишгородської міської ради в квартирі [ADDRESS] . Як вбачається з актів обстеження теплового вузла обліку по будинку позивач, своєчасно та в повному обсязі надавав відповідачу послуги з опалення, які остання в повному обсязі не оплачувала, внаслідок чого утворилася заборгованість. Вказані обставини підтверджуються сукупністю досліджених в суді доказів, зокрема копіями: актів обстеження теплового вузла обліку по будинку по [ADDRESS] , у період з листопада 2018 року по листопад 2021 року; роздруківок з програми нарахувань по [ADDRESS] , за період з листопада 2018 року по жовтень 2021 року; постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг «Про внесення змін до постанови Національної комісії, що здійснює, державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 31 березня 2015 року №1171» №1101 від 09 червня 2016 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №502-33-VІІ від 29 листопада 2018 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням відшкодування втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №649-39-VІІ від 20 серпня 2019 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифів на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення, на теплову енергію для потреб бюджетних установ, релігійних організацій та інших споживачів Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №698-41-VІІ від 12 грудня 2019 року; рішення Вишгородської районної ради Київської області «Про встановлення тарифу на теплову енергію та послугу з централізованого опалення для потреб населення з урахуванням коригування, шляхом вилучення зі структури тарифу втрат, які виникли протягом періоду розгляду розрахунків тарифів на теплову енергію, встановлення та їх оприлюднення Вишгородському районному комунальному підприємству «Вишгородтепломережа» №777-43-VІІ від 20 лютого 2020 року. Відповідно до пункту 2 частини першої статті 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Згідно із частиною першою статті 6 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками правовідносин у сфері надання житлово-комунальних послуг є: споживачі (індивідуальні та колективні); управитель; виконавці комунальних послуг. Відповідно до пункту 5 частини другої статті 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Стаття 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачає перелік житлово-комунальних послуг, а саме, комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо-будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад залежно від функціонального призначення визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (чинного на час виникнення спірних правовідносин) передбачено право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. При цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частиною третьою статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно із статтями 19, 25 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію і у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії теплопостачальної організації остання має право на стягнення заборгованості. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630 «Про затвердження правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання вищезазначених послуг» розрахунки за користування тепловою енергією, яка відпускається енергопостачальними організаціями, здійснюються споживачами відповідно до діючих тарифів, установлених місцевими органами влади та на підставі показань приладів обліку споживання теплової енергії. Згідно із підпунктами 1, 4, 6 пункту 17 вказаної Постанови споживач зобов`язаний: оплачувати послуги в установлений договором строк; дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню в установленому законом та цим договором розмірі. У пункті 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМУ від 21 липня 2005 р. №630, визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Пунктом 7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків» затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 45 від 24 січня 2006 року, встановлено, що власники та наймачі квартир зобов`язані оплачувати надані житлово-комунальні послуги. Відповідно до статті 162 ЖК України власник зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги за затвердженими в установленому порядку тарифами. Обов`язок утримання житлових приміщень, в тому числі оплату послуг з центрального опалення та постачання гарячої води покладається на власника або наймача приміщення і рівною мірою на повнолітніх членів сім`ї наймача, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору про надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цьогоКодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Відповідно до частини першої статі 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. За змістом статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до статті 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Як убачається з досліджених доказів, добровільно [PERSON] свої зобов`язання не виконує та не зважаючи на повідомлення про борг, оплату послуг не здійснювала, у зв`язку із чим виникла заборгованість у розмірі 35134,68 грн., що підтверджується довідкою виданою ВРКП «Вишгородтепломережа». Таким чином суд вважає, що вимоги позивача про стягнення коштів підлягають задоволення, оскільки відповідачем були порушені умови зобов`язання, обумовлені договором. Будь-яких доказів на спростування наданого позивачем розрахунку заборгованості відповідач суду не надала, як і не надала доказів щодо належного виконання ним умов договору. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку, про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за оплату наданих комунальних послуг у розмірі 35134,68 гривень. Крім того, представником позивача представлено документальне підтвердження понесених судових витрат, які згідно вимог ст. 141 ЦПК України слід стягнути з відповідача.

Outcome: approved