Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до Дзержинського районного суду міста Харкова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 06.12.2019 року між сторонами був укладений шлюб, зареєстрований Московським районним у місті Харкові відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області. Від шлюбу у позивача та відповідача є неповнолітня дитина - [PERSON] , [INFO] , який мешкає разом з матір`ю. [PERSON] зазначила, що відповідач ухиляється від обов`язку щодо утримання дитини та не сплачує аліменти. Ухвалою суду від 24.01.2022 відкрито провадження по справі в поза правилами спрощеного позовного провадження. Позивач до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала повністю та просить задовольнити. Відповідач до суду не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про що свідчать матеріали справи. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позовна заява підлягає задоволенню повністю. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановленні його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно частини 1, 3 статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. За положенням частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства закріплено статтею 15 Цивільного кодексу України. Право на захист виникає з певних підстав, якими виступають порушення цивільного права, його невизнання чи оспорювання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789ХІІ (78912) від 27.02.1991 року та набула чинності для України 27.09.1991 року - держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 06.12.2019, [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб у Московському районному у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Харківській області, про що було складено відповідний актовий запис № 999. Сторони є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 03.01.2020, виданим Харківським міським відділом реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), про що було зроблено відповідний актовий запис № 17. Дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] і знаходиться на її утриманні. Відповідно до наданої відповідачем виписки № 246157ICVJQ1656J від 03.10.2022 року, [PERSON] робив перекази на картку [PERSON] на утримання дитини у сумі: 1306,53 грн. 08.02.2022 року; 1407,04 грн. 09.02.2022 року; 500,00 грн. 24.03.2022 року; 1206,03 грн. 29.05.2022 року; 1206,03 грн. 25.06.2022 року; 1306,53 грн. 22.07.2022 року; 1306,53 грн. 14.08.2022 року; 1306,53 грн. 11.09.2022 року. Згідно зі ст.51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Повнолітні діти зобов`язані піклуватися про своїх непрацездатних батьків. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч. 1, ч. 2 ст. 141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним і достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку (доходу) платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток (дохід), і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до частин 3, 4 п. 17 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження» він не повинен перевищувати 50 % заробітної плати цієї особи. Відповідач [PERSON] є пенсіонером, що підтверджується посвідченням № [NUMBER] від 24.02.2011 року, та є потерпілим від Чорнобильської катастрофи згідно посвідчення серії [NUMBER] від 06.11.2019 року. [PERSON] у позовній заяві просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак, суд враховує майновий стан відповідача, який є пенсіонером, у зв`язку з чим з [PERSON] підлягає стягненню аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, ч. 2, ч. 5 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд постановляє рішення в межах заявлених ними вимог і на підставі наданих сторонами доказів. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п.10 ч.1 ст.5 ЗУ Про судовий збір, від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - громадяни, віднесені до 1 та 2 категорій постраждалих внаслідок Чорнобильської катастрофи. Відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. На підставі викладеного та

Outcome: partial