Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансово-правова група «Лекс», треті особи, які не заявляють самостійних вимоги щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 26.01.2022стосовно позивача приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження №68368798 на підставі виконавчого напису від 13.01.2022 №7, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 30 389,39 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження від 26.01.2022 № 68368798 загальна сума до стягнення становить 33 897,32 грн., в тому числі 3 038,93 грн. основної винагороди приватного виконавця, а також 469,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження. Стягувачем за виконавчим написом від 13,01.2022 №7 та за постановою від 26.01.2022 №68368798 є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Відповідно до виконавчого напису нотаріуса від 13.01.2022№7 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» (код ЄДРПОУ:38619024) 18.08.2014 було укладено кредитний договір №200089884. Згідно із договором відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ новим кредитором за цими зобов`язаннями стало ТОВ «Діджифінанс» (код ЄДРП0У:42649746). Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 01.12.2021 №516/ФК-21 наступним новим кредитором стало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (код ЄДРПОУ:41153878). В свою чергу, за договором відступлення прав вимоги від 01.12.2021 №516/ФК-21/1 ТОВ Фінансова компанія «Укрфінстандарт» відступило права вимоги на користь нового кредитора - ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Однак, ніяких правочинів, в тому числі кредитних, позивач ніколи не укладав із ПАТ «Банк Михайлівський». Також позивача не було письмово повідомлено про можливе відступлення права вимоги в порядку ч.2 ст.516 та ч.2 ст.1082 ЦК України на користь ТОВ «Діджифінанс»,ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» та ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Більше того, позивачем не отримано жодного доказу відступлення права вимоги. Крім того, матеріали виконавчого провадження, що знаходяться в «Автоматизованій системі виконавчого провадження» (АСВП; https://asvpweb.miniust.Rov.Ua/#/search-debtor5), не містять кредитний правочин, договори відступлення прав вимоги та факторингу, розрахунки боргу, докази надання коштів у кредит та інші необхідні і достатні письмові докази. Слід наголосити, що за твердженням ТОВ «Фінансово-правова група Лекс» кредитний договір №200089884 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 18.08.2014, тобто більше 7 років та 11 місяців тому. Однак у матеріалах виконавчого провадження №68368798 відсутні відомості про строк дії такого кредитного договору та вірогідний сплив позовної давності за зобов`язаннями. Кредитний договір лише підтверджує наміри сторін щодо його виконання, але ніяк не може бути достатнім доказом наявності заборгованості позичальника чи права вимоги до нього. Єдиними письмовими доказами, що можуть доводити отримання грошових коштів та наявність заборгованості, є оригінали первинних фінансово-господарських документів. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд у своїй Постанові від 30.01.2018 по справі №161/16891/15-ц (провадження №61-517св18). Разом з тим, позивачка категорично не погоджуємося з вчиненим виконавчим написом нотаріуса та вважає його такими, що не підлягає виконанню. В судове засідання позивачка не з`явилася, надавши суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримала та прохала задовольнити. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відзив на позов не подали. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. у судове засідання не з`явилася, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Амельченко В.П. у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Тому, суд вважає за можливе розгляд даної справи по суті у відсутності відповідача по наявним матеріалам справи в заочному порядку відповідно до ст. ст. 223, 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що 26.01.2022стосовно позивача приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Амельченком В.П. відкрито виконавче провадження №68368798 на підставі виконавчого напису від 13.01.2022 №7, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. Сума, що підлягає стягненню за виконавчим написом становить 30 389,39 грн. Відповідно до матеріалів виконавчого провадження від 26.01.2022 № 68368798 загальна сума до стягнення становить 33 897,32 грн., в тому числі 3 038,93 грн. основної винагороди приватного виконавця, а також 469,00 грн. мінімальних витрат виконавчого провадження. Стягувачем за виконавчим написом від 13,01.2022 №7 та за постановою від 26.01.2022 №68368798 є ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Відповідно до виконавчого напису нотаріуса від 13.01.2022№7 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» (код ЄДРПОУ:38619024) 18.08.2014 було укладено кредитний договір №200089884. Згідно із договором відступлення прав вимоги від 20.07.2020 №7_БМ новим кредитором за цими зобов`язаннями стало ТОВ «Діджифінанс» (код ЄДРП0У:42649746). Відповідно до договору відступлення прав вимоги від 01.12.2021 №516/ФК-21 наступним новим кредитором стало ТОВ «Фінансова компанія «Укрфінстандарт» (код ЄДРПОУ:41153878). В свою чергу, за договором відступлення прав вимоги від 01.12.2021 №516/ФК-21/1 ТОВ Фінансова компанія «Укрфінстандарт» відступило права вимоги на користь нового кредитора - ТОВ «Фінансово-правова група Лекс». Статтею 4 ЦПК України встановлено право кожної особи на звернення до суду для захисту своїх порушених, не визнаних чи оспорюваних прав свобод, чи законних інтересів. Статтею 19 ЦПК України, встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено право споживача на судовий захист прав, передбачених законодавством. Зокрема преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» визначено цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 1 цього Закону визначено сферу його дії, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Статтею 2 цього Закону визначено норми законодавства що регулює правовідносини між споживачем та надавачем послуг,зокрема законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Таким чином Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом, яким визначено врегулювання правовідносин за порушення норм Закону, та механізм захисту прав споживачів. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В порушення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за № 1172, оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено не на нотаріально посвідченому договорі та без засвідчення стягувачем виписок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що стягувачем нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З наявних документів в матеріалах справи, не встановлено, що ТОВ «Фінансово-правова група «Лекс» було направлено вимогу про повернення суми боргу на адресу [PERSON] , у зв`язку з чим позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про намір стягувача стягувати вказану суму коштів, та можливості або оспорити вимоги стягувача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. В даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «Фінансово-правова група «Лекс» чи від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, згідно п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Кредитний договір №200089884 між позивачем та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено 18.08.2014, тобто більше 7 років та 11 місяців. Таким чином з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, на що нотаріус уваги не звернув. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис нотаріуса № 7 від 13.01.2022 року був здійснений із порушенням норм чинного законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Витрати по сплаті судового збору підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, згідно ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved