Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

До Корольовського районного суду м. Житомира 10.06.2021 надійшли матеріали позовної заяви АТ КБ «ПРИВАТБАНК», в якому його представник просить стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору №б/н від 05.09.2011 в загальному розмірі 33\~446,18 грн. та витрати по оплаті судового збору у сумі 2 270,00 грн. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначає, що 05.09.2011 відповідач з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», які викладені на сайті банку, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. [PERSON] було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку і встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому збільшено до 25\~000,00 грн. Банк свої зобов`язання перед відповідачем за договором виконав у повному обсязі, а відповідач зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно договору, здійснювати погашення кредиту та процентів. Відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує і станом на 16.05.2021 виникла заборгованість, від сплати якої він ухиляється, у зв`язку з чим позивач змушений звернутися до суду із позовом про стягнення боргу в примусовому порядку (а.с.4-6). Крім того, одночасно з поданням позову до суду АТ КБ «ПРИВАТБАНК» надано клопотання про розгляд справи за відсутності представника позивача, в якому позовні вимоги до Орищука О.С. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» підтримує повністю та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.3). Ухвалою судді від 01.07.2021 позовну заяву АТ КБ «ПРИВАТБАНК» прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено судове засідання (а.с.79). Судом вжито всіх заходів для повідомлення відповідача про розгляд справи, однак, відповідач не скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву. Враховуючи викладені обставини і те, що у справі є достатньо матеріалів про спірні правовідносини сторін, суд, згідно\~ст.280-282 ЦПК України, за згодою представника позивача і на підставі наявних у справі доказів вважає за можливе провести заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та відповідні докази, суд приходить до наступного висновку. Встановлено, що 05.09.2011 [PERSON] з метою отримання банківських послуг, підписав анкету-заяву №б/н, згідно якої отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок та підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами банку», складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (а.с.18). Відповідачу було відкрито кредитний рахунок, видано кредитну картку і встановлено початковий кредитний ліміт в сумі 14 000,00 грн., який у подальшому збільшено до 25\~000,00 грн. (а.с.16, 17). Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості, відповідач станом на 16.05.2021 має борг у сумі 33\~446,18 грн., який складається із заборгованості за простроченим тілом кредита 25\~906,21 грн. та заборгованості за простроченими відсотками 7\~539,97 грн. (а.с.14-15). Відповідно до ч.1, 2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умовами, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 ст.638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1 ст.1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмові формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст.1055 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, окрім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків при застосуванні конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ КБ «Приватбанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку з чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст.633,634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Визначальним є додержання письмової форми договору. При розгляді даного спору суд враховує, що у постанові від 03.07.2019 (провадження №14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду зазначила про відступ від висновку Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятій постанові від 24.09.2014 (провадження №6-144цс14). Відповідач\~ підписав анкету-заяву, яку можна розцінювати як кредитний договір, укладений між сторонами 05.09.2011 та в якій сторони не погодили відсотки за користування кредитом. Разом із тим, відсутні підстави вважати Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» частинами кредитного договору, оскільки ці документи не містять підпису відповідача. Суд відхиляє доводи позивача щодо укладання договору з відповідачем шляхом приєднання до Умов та\~ Правил надання банком послуг виходячи з правових висновків зроблених Великою Палатою Верховного Суду у постанові №342/180/17 від 03.07.2019. Зокрема у вказані постанові Велика Палата Верховного Суду вважає, що в даному випадку також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПРИВАТБАНК» в період - з часу виникнення спірних правовідносин, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. Крім того, суд не бере до уваги і копію Паспорта споживчого кредиту від 10.06.2020, який містить підпис [PERSON] , оскільки у ньому відсутні відомості про досягнення між сторонами згоди на передбачені ним основні умови кредитування та інформацію щодо реальної річної процентної ставки і орієнтовної загальної вартості кредиту, які регламентують порядок кредитування саме за кредитним договором від 05.09.2011 (а.с.19-21). За викладених обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, Витяг з Умов та Правил не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Велика Палата Верховного Суду вважає, що Витяг з Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку розміщені на сайті: https://privatbank.ua/terms/, які містяться в матеріалах даної справи і не містять підпису відповідача, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами шляхом підписання заяви-анкети. Отже відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Одним із основоположних принципів цивільного судочинства є справедливість, добросовісність та розумність, що передбачено у п.6 ч.1 ст.3 ЦК України. Виходячи з зазначеного, беручи до уваги матеріали цієї справи, які вказують на підписання відповідачем лише заяви-анкети та відсутність її підпису в Умовах та Правилах надання банком послуг, відсутність у анкеті-заяви посилання на конкретний наказ, яким були затвердженні надані до матеріалів справи копії Умов та Правил надання банком послуг, суд вважає, що позивачем не доведено, що\~ відповідач була ознайомлена саме з цими Умовами та Правилами. Факт користування відповідачем кредитним картковим рахунком також не свідчить про виконання банком ст.11 Закону України від 12 травня 1991 року №1023-XII «Про захист прав споживачів» та не доводить, що відбулося свідоме прийняття відповідачем тих умов, на які вказує позивач. При вирішенні спору слід виходити з умов надання кредиту, які безпосередньо були підписані відповідачем. У постанові від 28.03.2018 Велика Палата ВС зазначила, що відповідно до ч.1 ст.1048 та ч.1 ст.1054 ЦК України, кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Врахувавши висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 у справі №342/180/17, суд приходить до висновку, що у задоволенні позовних вимог в частині стягнення заборгованості за простроченими відсотками слід відмовити. Крім того, суд зауважує, що безпосередньо укладений між сторонами кредитний договір у вигляді анкети-заяви не містить також строку повернення кредиту (користування ним). Однак, враховуючи ту обставину, що фактично отримані та використані кошти позичальником в добровільному порядку АТ КБ «ПРИВАТБАНК» не повернуті, що підтверджується випискою по банківському рахунку, та взявши до уваги вимоги ч.2 ст.530 ЦК України за змістом якої, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання в будь-який час, суд погоджується, що позивач вправі вимагати захисту своїх прав через суд шляхом зобов`язання виконати боржником обов`язку з повернення фактично отриманої суми кредитних коштів. З огляду на викладені обставини, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту в розмірі 25\~906,21 грн., а тому, позовні вимоги у цій частині задовольняє.

Outcome: partial