Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

15.07.2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини, посилаючись на те, що [INFO] помер син [PERSON] [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка відповідно до постанови нотаріуса Горбаченко О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії складається із грошових коштів з належними відсотками та компенсаціями, що належали йому від державного утримання. На підставі нотаріальної довіреності позивач вела справу про передання [PERSON] спадщини після померлого сина [PERSON] 06.05.2020 року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. відмовлено [PERSON] у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] , померлого [INFO] , у зв`язку з розбіжностями імені по-батькові та не можливістю підтвердити факт родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що померлий є її сином. У зв`язку з вказаним, вона зверталася до суду із заявою про встановлення юридичного факту. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 року встановлено факт, що зазначений в документах як: « [PERSON] », [INFO] , у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданому 16.04.2019 року Комунарським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); « [PERSON] », [INFO] , у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 01.06.1999 року Марганецьким МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області; « [PERSON] », [INFO] , в картці платника податків, виданій ДПІ у м. Нікополь Дніпропетровської області, номер бланку картки [NUMBER] від 24.05.2012 року; « [PERSON] », [INFO] , у свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] , виданому 04.03.2019 року Новолатівською сільською радою Широківського району Дніпропетровської області; « [PERSON] », 1959 року народження, в довідці № 30 від 08.04.2020 року, виданій Стародобровільським психоневрологічним інтернатом Дніпропетровської обласної ради, є однією і тією ж особою та сином [PERSON] , [INFO] . Зазначене рішення суду набуло законної сили 23.02.2021 року, яке вона отримала 05.03.2021 року. У той період, поки позивач займалася спадковими правами своєї матері [PERSON] після померлого сина, остання теж померла. Приймаючи до уваги наведені обставини, позивач не могла до встановлення судовим рішенням вищезгаданих фактів, що мають юридичне значення, подавати заяву про прийняття спадщини після своєї матері, оскільки їй було відмовлено нотаріусом у прийняття спадщини після смерті сина [PERSON] . У період часу з 31.12.2020 року по 05.01.2021 року, з 18.03.21 року по 22.03.21 року, з 23.03.21 року по 09.04.2021 року позивач перебувала на лікуванні. 02 квітня 2020 року рішенням комісії з питань техногенно-екологічної безпеки і надзвичайних ситуацій м. Запоріжжя посилено протиепідемічні заходи на території м. Запоріжжя стосовно запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби «COVID-19» з 03.04.2021 року до окремого рішення з встановленням обмежень та заборон. Рішенням позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій від 07.04.2021 року за № 16 та рішенням регіональної комісії ТЕБ та НС Запорізької області від 08.04.2021 року за № 10 на території Запорізької області з 09.04.2021 року встановлено «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби «COVID-19» та посилено обмежувальні заходи, у тому числі щодо користування громадським транспортом, відвідування підприємств, установ, організації тощо. 06.05.2021 року рішенням позачергового засідання Державної комісії з питань техногенно-екологічної безпеки та надзвичайних ситуацій за № 28 та рішенням регіональної комісії ТЕБ та НС Запорізької області за № 16 на території Запорізької області з 07.05.2021 року скасовано «червоний» рівень епідемічної небезпеки поширення гострої респіраторної хвороби «COVID-19». У подальшому, карантинні обмеження послаблювалися, тому в червні 2021 року позивач звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського, нотаріального округу Нарохи О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [INFO] [PERSON] 23.06.2021 року відбулася реєстрація спадкової справи. Однак, 29.06.2021 року позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , у зв`язку з тим, що нотаріусом встановлено пропущення нею шести місячного строку для прийняття спадщини. Посилаючись на зазначене, просить суд визначити їй додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини після померлої [INFO] [PERSON] , [INFO] , тривалістю три місяці з дня набрання рішенням законної сили. Ухвалою судді від 20.07.2021 року відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 11.10.2021 року до суду надійшла письмова заява від представника Запорізької міської ради за довіреністю Білик Н.О., у якій остання просить прийняти законне та обґрунтоване рішення по позовній заяві [PERSON] , судові засіданні просить провести без участі представника Запорізької міської ради. Ухвалою суду від 15.11.2021 року підготовче провадження у справі № 333/4831/21 закрито, призначено справу до судового розгляду. Позивач [PERSON] та її представник адвокат Середа А.А. в судовому засіданні позов підтримали у повному обсязі, просили суд задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач додатково пояснила, що у короткий проміжок часу втратила брата та матір, яка незадовго до смерті захворіла гострою респіраторною хворобою «COVID-19». Після смерті матері, [PERSON] неодноразово здавала тести щодо захворювання на «COVID-19», протягом тривалого часу знаходилася вдома, за місцем проживання, роботу здійснювала дистанційно. З причин смерті близьких рідних, підозри та побоювань на захворювання гострою респіраторною хворобою «COVID-19» перебувала у вкрай нестійкому психологічно-моральному стані. З урахуванням інших обставин, зазначених у позовній заяві, просила визнати поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена судом своєчасно та належним чином, надала заяву, в якій просить розглянути цивільну справу без її участі. Суд, заслухавши пояснення позивача та її представника, взявши до уваги заяву представника відповідача та третьої особи, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 04.03.2019 року виконавчим комітетом Новолатівської сільської ради Широківського району Дніпропетровської області, [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , який є сином [PERSON] (а.с. 8). На час\~смерті [PERSON] \~мав грошові\~кошти з\~відсотками та\~компенсаціями,\~які належали\~йому від\~державного утримання,\~що підтверджується\~постановою від\~06.05.2020\~року державного нотаріуса Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. про відмову у вчиненні нотаріальної дії (а.с. 11). 06.05.2020 року [PERSON] звернулася із заявою про видачу на її ім`я свідоцтва про право на спадщину, що відкрилася після смерті сина [PERSON] , який помер [INFO] . Відповідно до\~постанови про\~відмову у\~вчиненні нотаріальної\~дії,\~06.05.2020\~року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті сина [PERSON] з причин розбіжностей в імені по-батькові померлого та не можливістю підтвердити факт родинних стосунків між [PERSON] та [PERSON] , а саме не доведення, що померлий є її сином. Рішенням Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 року, яке набуло законної сили 22.02.2021 року, встановлено факт, що зазначений в документах як: « [PERSON] », [INFO] , у витязі з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження, виданому 16.04.2019 року Комунарським районним у м. Запоріжжя відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро); « [PERSON] », [INFO] , у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданому 01.06.1999 року Марганецьким МВ ГУМВС України в Дніпропетровській області; « [PERSON] », [INFO] , в картці платника податків, виданій ДПІ у м. Нікополь Дніпропетровської області, номер бланку картки [NUMBER] від 24.05.2012 року; « [PERSON] », [INFO] , у свідоцтві про смерть, серії [NUMBER] , виданому 04.03.2019 року Новолатівською сільською радою Широківського району Дніпропетровської області; « [PERSON] », 1959 року народження, в довідці № 30 від 08.04.2020 року, виданій Стародобровільським психоневрологічним інтернатом Дніпропетровської обласної ради, є однією і тією ж особою та сином [PERSON] , [INFO] . (а.с. 12-15). Згідно з листками непрацездатності від 31.12.2020 року, 18.03.2021 року, 22.03.2021 року, у період часу з 31.12.2020 року по 05.01.2021 року, з 18.03.21 року по 22.03.21 року, з 23.03.21 року по 09.04.2021 року [PERSON] перебувала на лікуванні (а.с. 18-20). 29.06.2021 року [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Запорізького міського нотаріального округу Нарохи О.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за Законом після померлої [INFO] [PERSON] 29.06.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Із змісту вказаної вище постанови вбачається, що підставою для відмови [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом було неподання останньою заяви про прийняття спадщини в строк, встановлений ст. 1270 Цивільного кодексу України (а.с. 21). У матеріалах справи міститься копія спадкової справи № 97/2019, що заведена 12.04.2019 року державним нотаріусом Широківської державної нотаріальної контори Дніпропетровської області Горбаченко О.В. та спадкової справи № 95/2021, що заведена 23.06.2021 року приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Нарохою О.В. Позивач зазначає, що пропустила строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, а саме через тривале встановлення фактів, що мали значення для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , смерть в цей період матері, неодноразове перебування [PERSON] на лікуванні, не стійкий емоційно-психологічний стан, карантинні обмеження. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ст. ст. 1220,\~1222,\~1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Якщо спадкоємець протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Згідно з ч. 3\~ст. 1272 ЦК України\~за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої\~статті 1272 ЦК України\~про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23.08.2017 року\~№ 6-1320цс17, а також у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду: від 17.10.2019 року у справі № 766/14595/16 (провадження № 61-6700св19), від 30.01.2020 року у справі\~№ 487/2375/18\~(провадження № 61-10136св19), від 31.01.2020 року у справі\~№ 450/1383/18\~(провадження № 61-21447св19). Відповідно до правової позиції, висловленої Верховним судом у постанові від 15.07.2020 р. по справі № 758/15327/17, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України,\~для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Стаття 17 Закону України «Про виконання рішення застосування практики Європейського суду з прав людини» передбачає, що суди застосовують при розгляді справи Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Стаття 1 Першого протоколу до конвенції закріплює захист власності і встановлює, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з усталеною практикою Європейського Суду з прав людини Конвенція призначена для гарантування не теоретичних або ілюзорних прав, а прав практичних та ефективних (рішення від 09.10.1979 року в справі Ейрі (пункт 24), рішення від 30.05.2013 року в справі «Наталія Михайленко проти України (пункт 32). У розумінні статті 1 Першого протоколу до Конвенції «майном» визнаються активи, включаючи права вимоги, стосовно яких заявник може стверджувати, що він має принаймні «законне сподівання» на отримання можливості ефективно здійснити майнове право (рішення ЄСПЛ у справі «Стретч проти Сполученого Королівства» (пункт 32). «Законне сподівання» на отримання «активу» також може захищатися статтею 1 Першого протоколу. Так, якщо суть вимоги особи пов`язана з майновим правом, особа, якій воно надане, може вважатися такою, що має «законне сподівання», якщо для такого права у національному законодавстві існує достатнє підґрунтя наприклад, коли є усталена практика національних судів, якою підтверджується його існування (рішення у справі «Копецький проти Словаччини» (Kopecky v. Slovakia). З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Разом з тим, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Вирішуючи питання поважності причин пропуску шестимісячного строку, визначеного\~статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. З урахуванням встановлених обставин та наданих доказів, приймаючи до уваги, що відповідачем не надано жодного заперечення щодо позову, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті спадкодавця в межах строку, встановленого частиною 1 статті 1270 ЦК України.

Outcome: approved