Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Представник заявниці [PERSON] адвокат Здебська О.П., звернула до суду із заявою в порядку ст. 317 ЦПК України, заінтересовані особи: [PERSON] , Подільський відділ ДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про встановлення факту народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна, від матері [PERSON] , [INFO] , батька [PERSON] , [INFO] . Представник заявника обґрунтовує заявлені вимоги тим, що заявниця [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстрований 10.01.2019 Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 11, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . [INFO] в м. Сімферополі Автономної Республіки Крим, Україна, у заявниці народився син [PERSON] , [INFO] , про що свідчить довідка про народження № Р-04767, видана 14.10.2021, запис акта про народження № 110219910001100888007 від 14.10.2021. [PERSON] , є матір`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] . Батьком [PERSON] є чоловік заявниці - [PERSON] , [INFO] . Територія Автономної Республіки Крим та м. Севастополя є тимчасово окупованими внаслідок збройної агресії Російської Федерації. Це встановлено ч. 2 ст. 1 Закону про окуповані території. Згідно ч.1 ст. 3 Закону про окуповані території, окупованою визнається між іншим, сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. Датою окупації, згідно ч.2 ст. 1 Закону про окуповані території визначено 20 лютого 2014 року. Інформація про народження громадянина України має бути внесена до Єдиного державного реєстру актів цивільного стану в України. Проте у випадку народження дитини на тимчасово окупованій території неможливо виконати обов`язок передбачений ч.1 ст.144 СК України. Оскільки АРК є територією України, ніякий інший документ, крім передбаченого Правилами державної реєстрації актів цивільного стану, медичного свідоцтва про народження (форма №103/о), у випадку народження дитини в медичному закладі не є підставою для отримання свідоцтва про народження. Представник заявника зазначає, що отримання свідоцтва про народження дитини в органах РАЦС МЮУ є неможливим, а єдиним шляхом для його отримання та захисту прав дитини є звернення до суду за встановленням факту, що має юридичне значення. Встановлення факту народження необхідно заявниці для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Заявниця та представник заявника в судове засідання не з`явились, представник заявника адвокат Здебська О.П. звернулась до суду із заявою, в якій просить проводити розгляд заяви без її участі та заявниці, заяву підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Від заінтересована особа [PERSON] на електронну пошту суду 31.10.2022 надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, заяву підтримує у повному обсязі та просить її задовольнити. Представник заінтересованої особи Подільського відділу ДРАЦС у м. Полтаві Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) в судове засідання не з`явився, до суду 01.11.2022 начальником відділу подано заяву про слухання справи без участі представника заінтересованої особи. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши докази у їх сукупності, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Особливості провадження у справах про встановлення факту смерті або народження особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Нормами ч. 1 ст. 317 ЦПК України визначено, що заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. З матеріалів заяви вбачається, що 10 січня 2019 року [PERSON] , [INFO] , громадянин України, уклав шлюб з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований 10.01.2019 Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області, актовий запис № 11, прізвище після державної реєстрації шлюбу чоловіка « [PERSON] », дружини « [PERSON] ». Цей факт підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , яке видано 10.01.2019 Херсонським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області. Зі змісту довідки про народження № Р-04767 від 14 жовтня 2021 року вбачається, що [INFO] в м. Сімферополі, Крим, народився [PERSON] . Довідка видана Керченським міським відділом ЗАГС, запис акта про народження № 110219910001100888007 від 14.10.2021. Відповідно до ч. 2 ст.1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» територія Автономної Республіки Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (тимчасово окупована територія) - це частини території України, в межах яких збройні формування Російської Федерації та окупаційна адміністрація Російської Федерації встановили та здійснюють фактичний контроль або в межах яких збройні формування Російської Федерації встановили та здійснюють загальний контроль з метою встановлення окупаційної адміністрації Російської Федерації. (п.7 ч.1 ст.1-1 ЗУ «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України») Тобто, населений пункт - місто Сімферополь Автономної Республіки є тимчасово окупованою територією України внаслідок збройної агресії РФ проти України, що перешкоджає проведенню державної реєстрації народження дитини. [PERSON] , [INFO] , є громадянкою України, місце народження: м. Сніжне Донецька область (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 29.01.2019, орган, що видав 6512, запис №19880410-08566; паспорт [NUMBER] , виданий 11.03.2019, орган, що видав 6512, запис №19880410-08566) [PERSON] , [INFO] , є громадянином України, місце народження: селище Синьогір`я Ягоднінського району Магаданської обалсті. (паспорт громадянина України № [NUMBER] , виданий 29.11.2018, орган, що видав 6512, запис № 19850211-09079; паспорт [NUMBER] , виданий 11.03.2019, орган, що видав 6512, запис № 19850211-09079). Окрім цього, заявницею до заяви додано копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] , серії [NUMBER] , видане 28.04.1988 міським відділом РАЦС м. Сніжне Донецької області, актовий запис № 307. Згідно ч. 1 ст. 144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану, а Конвенцією про права дитини від 20.11.89 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.91 року, встановлено, що дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Нормами ч. 3 ст. 317 ЦПК України передбачено, що у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на який введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Пунктом 18 постанови від 31 березня 1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» Пленум Верховного Суду України надав роз`яснення про те, що рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. Відповідно до ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно зі ст.ст. 1, 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», тимчасово окупована територія України (далі тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України та міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч. 1-2 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Частиною 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження дитини, а за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України № 52/5 від 18.10.2000, визначено, що підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затв. наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18.09.2020 № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30.09.2020 за № 953/35236. б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності вищевказаних підстав для державної реєстрації народження, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження. У зв`язку з тим, що місто Сімферополь, в якому народилась дитина, визначено тимчасово окупованою територією відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», реєстрацію народження не було здійснено в органах реєстрації актів громадянського стану в установленому законом порядку. До того ж, згідно п.3 гл.1 розділу 3 Правил, державна реєстрація народження дитини проводиться за місцем народження дитини або за місцем проживання її батьків чи одного з них. Місцем народження дитини та місцем проживання батьків в даному випадку є Автономна Республіка Крим (м.Керч). Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду за результатами розгляду листа Віце-прем`єр-міністру України - Міністру з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України ід 07 квітня 2021 року № 22/4-1801-21 відповідно до ст. 36 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», з метою забезпечення апеляційних та місцевих судів методичною інформацією з питань правозастосування було надано роз`яснення щодо особливостей розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, згідно з якими, положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів. Звернуто увагу, що згідно з ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З огляду на наведене, роз`яснено, що під час розгляду судами справ про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України вимога щодо отримання письмової відмови органів реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації таких фактів не ґрунтуються на положеннях чинного законодавства. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey», «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог ст. 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Суд також враховує, що згідно ст. 7 Конвенції про права дитини дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, суд приймає до уваги ті фактичні обставини письмову інформацію, яка викладена в довідці про народження № Р-04767 від 14 жовтня 2021 року, що видана Керченським міським відділом ЗАГС. Статтею 7 Закону України «Про громадянство України» передбачено, що особа, батьки якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. Частиною 1 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Згідно із ч. 1 ст. 122 СК України, дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до ст. 133 СК України, якщо дитина народилася у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини. Прізвище дитини визначається за прізвищем батьків. Якщо мати, батько мають різні прізвища, прізвище дитини визначається за їхньою згодою (ч. 1 ст. 145 СК України). Ім`я дитини визначається за згодою батьків (ч. 1 ст. 146 СК України). По батькові дитини визначається за іменем батька (ч. 1 ст. 147 СК України). У зв`язку з тим, що станом на день народження дитини заявниця перебувала у шлюбі із [PERSON] , на підставі ч. 1 ст. 122 СК України дитина вважається такою, що походить від [PERSON] . Зі змісту заяви від 28.10.2022 заявницею зазначено ім`я сина « [PERSON] » (а.с.1). На підставі ч. 1 ст. 147 СК України по батькові дитини є « [PERSON] ». Таким чином, суд приходить до висновку, що під час розгляду справи підтверджено факт: [INFO] в м. Сімферополі АРК народився [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батьком дитини є [PERSON] , [INFO] , громадянин України, а його встановлення необхідне заявниці для що встановлення факту народження дитини необхідно заявнику для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України та п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. На підставі викладеного та

Outcome: approved