Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

21.06.22р. позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, в якому вказано наступне. Сторони перебували у шлюбі з 26.10.2012р. по 15.10.2022р. Під час шлюбу подружжям придбано: - автомобіль марки SKODA модель OCTAVIATOUR,номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску; - причіп/пр-легковий-В-загальний, марка КРЕОН модель 1Б-1600, 2016 року випуску. Згідно ч. 1ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. ч. 1, 3ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. У зв`язку\~з цим\~позивач просить поділити спільне майно подружжя та визнати за сторонами право власності по 1/2 частині кожного об`єкту спірного майна. Позивач до суду не з`явився, надала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала, просила позов задовольнити та справу розглянути без неї. Відповідач до суду не з`явився, представник відповідача адвокат Бабіч С.А. надав суду заяву, в якій позовні вимоги визнав повністю, просив справу розглянути без нього. У зв`язку з неявкою всіх учасників процесу фіксування судового засідання технічними засобами не здійснювалось. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд знаходить позов таким, що підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Як встановлено судом та зазначено в позові, 26 жовтня 2012 року, між [PERSON] та [PERSON] , був укладений шлюб, який зареєстрований Заводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Запорізького міського управління юстиції,про що складено відповідний актовий запис за №265. Від шлюбу сторони мають неповнолітню доньку, [PERSON] , [INFO] . За час сумісного проживання сторони вели спільне господарство, працювали, мали спільний бюджет і матеріальну можливість у придбанні майна. Під час перебування у шлюбі, за спільні грошові кошти подружжя ними було придбано: - автомобіль марки SKODA модель OCTAVIATOUR,номер шасі [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску; - причіп/пр-легковий-В-загальний, марка КРЕОН модель 1Б-1600, 2016 року випуску. Як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 20.12.2021 року, автомобіль марки SKODA модель OCTAVIA TOUR державний номерний знак [NUMBER] , 2005 року випуску був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Що стосується причіпу марка КРЕОН модель 1Б-1600, 2016 року випуску, то як вбачається із витягу з Єдиного державного реєстру МВС стосовно зареєстрованих транспортних засобів від 17.06.2022 року, він зареєстрований на ім`я [PERSON] 15 жовтня 2019 року рішенням Заводського районного суду м. Запоріжжя у справі №332/3230/19 шлюб між сторонами був розірваний. Зазначені обставини визнаються сторонами та ніким не оспорюються, та підтверджуються матеріалами справи (а.с.12-19). Відповідно до презумпції спільності права власності подружжя на майно, оскільки, майно було придбане Позивачем та Відповідачем в період шлюбу, воно належить їм, як подружжю на праві спільної сумісної власності, а тому підлягає поділу, шляхом визначення за Позивачем 1/2 ідеальної частки спірного автомобіля, 1/2 ідеальної частки спірного причіпу. Як зазначено у ч. 3 ст. 368 Цивільного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частинами 1 та 2 ст. 369 Цивільного кодексу України визначено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпоряджання майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників, якщо інше не встановлено законом. Ч. 2 ст. 372 Цивільного кодексу України у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно ч. 1ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Згідно ч. ч. 1, 3ст. 61 Сімейного кодексу України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст. 63 Сімейного кодексу України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Згідно ч. 1ст. 69 Сімейного кодексу України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Частиною першою статті 70 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до пункту 23постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року N 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу відповідно до частин другої та третьої статті 325 ЦК України, можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Вказаною постановою роз`яснено, що сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначенням кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Поділу підлягає усе майно, що є у спільній сумісній власності подружжя. Як роз`яснено в п. 23Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21.12.2007 N 11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Відповідно до правової позиції викладеній у постанові Верховного Суду від 12 лютого 2020 року у справі №725/1776/18 маи?но, яке належить подружжю на праві спільноі? сумісноі? власності, при и?ого розподілі ділиться в рівних частках між ними, якщо шлюбним договором або домовленістю не визначено іншого. Окрім того,\~згідно ч.4\~ст.206\~ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. На підставі вищевикладеного, суд приходить до висновку, що позов законний, обґрунтований, тому підлягає задоволенню. При подачі позову позивачем сплачено судовий збір в розмірі 992,40 грн. (а.с. 4). Згідно ст.142\~ЦПК України\~у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову.

Outcome: approved