Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Представник ПАТ АБ «Укргазбанк» до звернувся до суду з позовом в якому зазначив, що 02.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним товариством «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір №257/04/4. Згідно умов Кредитного договору, Банком надано Відповідачу/Позичальнику кредит у сумі 38 634,00 доларів США. В зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості за Кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК» був вимушений звернутися з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2020 року у справі №2-1073/2020 р. позов було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №257/04/4 від 02.11.2007 року в сумі 36 208,35 доларів США і 3 716,72 грн. пені. В рамках виконавчого провадження, відкритого за заявою Банку було частково погашено заборгованість, що стягнута за рішенням суду в розмірі 11 455,07 дол. США. Рішення суду\~не виконується\~Відповідачем з\~2011\~року,\~тобто таке\~прострочення є\~триваючим правопорушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. В зв`язку\~з вищевикладеним\~ПАТ АБ\~«Укргазбанк» було\~розраховано 3%\~річних,\~виходячи із\~загальної суми\~заборгованості 24\~753,28\~дол.\~США \~3%\~річних за\~період з\~24.02.2019\~року по\~23.02.2022\~року в\~розмірі 2\~227,80\~дол.\~США 80\~центів,\~еквівалент по\~курсу НБУ\~станом на\~23.02.2022\~року -\~64\~578,66\~грн.,\~яку просить суд стягнути з відповідача, а також судові витрати, які були ними понесені у зв`язку зі зверненням із позовом до суду у вигляді судового збору. Представник позивача у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач повідомлений про розгляд справи, шляхом надіслання ухвали про відкриття провадження разом з матеріалами позовної заяви на адресу її реєстрації. Відповідач відзиву на позов не подала, причини неявки суду не повідомила, з заявою про розгляд справи у її відсутність до суду не зверталась, про час і місце розгляду справи повідомлялась належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Суд, за згодою представника позивача, ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи у відповідності зі ст.ст. 223 ч. 4, 280 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до вимог ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у цивільній, господарській або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді інших справ, у яких беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини. Згідно частини першої статті 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України, а у випадках, встановлених міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, - і за її межами. Судом, належними доказами по справі установлено, що 02.11.2007 року між Відкритим акціонерним товариством акціонерним товариством «Укргазбанк», правонаступником якого є Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «УКРГАЗБАНК» та фізичною особою [PERSON] було укладено Кредитний договір №257/04/4. Згідно умов Кредитного договору, Банком надано Відповідачу/Позичальнику кредит у сумі 38 634,00 доларів США. В зв`язку з невиконанням Відповідачем зобов`язань з погашення заборгованості за Кредитним договором АБ «УКРГАЗБАНК» був вимушений звернутися з позовом про стягнення заборгованості. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 04.03.2020 року у справі №2-1073/2020 р. позов було задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором №257/04/4 від 02.11.2007 року в сумі 36 208,35 доларів США і 3 716,72 грн. пені. Предметом позову у справі є стягнення трьох процентів річних від простроченої суми грошового зобов`язання за кредитним договором відповідно до статті 625 ЦК України у зв`язку з неналежним виконанням судових рішень про стягнення грошових коштів. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплати гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно частини другої статті 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є не лише договори й інші правочини, а й завдання майнової (матеріальної) і моральної шкоди іншій особі та інші юридичні факти. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Положення зазначеної норми права передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також з угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з рішення суду. В рамках виконавчого провадження, відкритого за заявою Банку було частково погашено заборгованість, що стягнута за рішенням суду в розмірі 11 455,07 дол. США. Рішення суду\~не виконується\~Відповідачем з\~2011\~року,\~тобто таке\~прострочення є\~триваючим правопорушенням і право на стягнення 3% річних виникає з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення. Згідно долученого до матеріалів справи розрахунку заборгованості ПАТ АБ\~«Укргазбанк» було розраховано 3% річних, виходячи із загальної суми заборгованості 24 753,28 дол. США, за період з 24.02.2019 року по 23.02.2022 року в розмірі 2 227,80 дол. США 80 центів, еквівалент по курсу НБУ станом на 23.02.2022 року - 64 578,66 грн. Згідно зі статтею 625 Цивільного кодексу України стягнення 3% річних та інфляційних витрат можливе до моменту фактичного виконання зобов`язання та обмежується останніми 3 роками, які передували подачі позову. З змістом положень частини 1статті 526 ЦК зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК). Згідно з положеннями статті 611 ЦК у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема,статтею 625 ЦК врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 ЦК і статті 230 Господарського кодексу України. Отже, за змістом наведеної норми закону нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Згідно положення статей 526,599,611,625 ЦК дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК, за час прострочення. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). За положеннями ст.81 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі письмових, речових і електронних доказів, висновків експертів, показаннями свідків. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Чинне законодавство не пов`язує припинення зобов`язання з наявністю судового рішення чи відкриттям виконавчого провадження з його примусового виконання, а наявність судових актів про стягнення заборгованості не припиняє грошових зобов`язань боржника та не позбавляє кредитора права на отримання передбачених частиною другою статті 625 ЦК України сум. Вирішення судом спору про стягнення грошових коштів за договором не змінює природи зобов`язання та підстав виникнення відповідного боргу. Ці висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 04 червня 2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Згідно ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідност.16 ЦК України кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до ст.4 Цивільно-процесуального кодексу України кожна особа має право в порядку, встановлену цивільно-процесуальним кодексом звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Таким чином, беручи до уваги додані сторонами докази суд приходить до висновку, що позовну заяву слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з [PERSON] на користь ПАТ АБ «Укргазбанк» заборгованість в розмірі 64578,66 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З огляду на наведене, враховуючи повне задоволення позовних вимог, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір, сплачений останнім при поданні позову до суду в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved