Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Керівник Івано-Франківської окружної прокуратури звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення шкоди, завданої навколишньому природному середовищу. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 23.11.2021 р. працівникам Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області виявлено факт незаконного вилову 19 екземплярів риби «бистрянка російська», що внесена до Червоної книги України та списків Бернської конвенції і Європейського червоного списку, з річки Бистриця на території смт. Єзупіль Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Зокрема, 23.11.2021 р. головним державним інспектором відділу охорони водних ресурсів Управління Державного агентства рибного господарства в Івано-Франківській області меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) Марцінковським І.А. складено акт № 00314/76 виявлення та вилучення водних живих ресурсів, знарядь лову, іншого майна, плавучих і транспортних засобів, згідно якого 23.11.2021 р. о 12 год 30 хв на річці Бистриця в районі мосту [PERSON] здійснював лов риби на одну поправочну вудочку, виловив 19 екземплярів «бистрянки російської» загальною вагою 0,270 кг, яка занесена до Червоної книги України. Компенсація за незаконне добування, знищення або пошкодження згідно постанови КМУ від 07.11.2012 р. № 1030 становить 12540 грн. Відповідачем [PERSON] порушено п.3.14 Правил любительського і спортивного рибальства. 23.11.2021 р. інспектором Марцінковським І.А. складено опис-оцінку водних живих ресурсів (риби), вилучених у [PERSON] у загальній кількості 19 штук. На підставі вказаного факту головним державним інспектором відділу охорони водних ресурсів Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) 23.11.2021 р. складено протокол № 00314/76 про вчинення [PERSON] адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП України. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2021 р. у справі № 352/2604/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч. 2 ст. 90 КУпАП України. Постанова про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] не оскаржувалась. Довідкою, виданою Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) від 25.11.2021 р. №07-04/76 про розмір заподіяної шкоди внаслідок незаконного вилову риби відповідачем [PERSON] , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2012 року № 1030, навколишньому природному середовищу спричинено збитки в сумі 12540 грн. Таким чином, [PERSON] зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати задані навколишньому природному середовищу збитки на вказану суму. Оскільки, ні Єзупільською селищною радою, ні Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) жодних заходів щодо відшкодування шкоди відповідачем не вжито, в Івано-Франківської окружної прокуратури наявні підстави для представництва інтересів держави в особі Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля). Таким чином, позивач просить стягнути із відповідача на користь Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області шкоду, спричинену навколишньому природному середовищу, у розмірі 12540 грн, а також судові витрати по справі на рахунок позивача. Ухвалою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 19.08.2022 р. відкрито спрощене позовне провадження. Прокурор подав суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав. Представники Єзупільської селищної ради, Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) у судове засідання не з`явились. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але подав суду заяву про визнання позовних вимог, окрім того надав квитанцію про часткову сплату боргу в сум 5000 грн. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу\~не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступних підстав. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для справи. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Статтею 131-1 Конституції України встановлено, що в Україні діє прокуратура, яка здійснює представництво інтересів держави в суді у виключних випадках і в порядку, що визначені законом. Статтею 131-1 Конституції України закріплено, що організація і порядок діяльності прокуратури визначається законом. Право на звернення прокурора або його заступника до суду передбачено ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», та ст.53 Цивільного процесуального кодексу України. Зокрема, згідно ч. 3, 4 ст. 56 Цивільного процесуального кодексу України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Прокурор, який звертається до суду в інтересах держави, в позовній чи іншій заяві, скарзі обґрунтовує, в чому полягає порушення інтересів держави, необхідність їх захисту, визначені законом підстави для звернення до суду прокурора, а також зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Крім того, як випливає із рішення Конституційного Суду України від 08.04.1999 у справі № 3-рп/99 (про представництво прокуратурою інтересів держави в суді) державні інтереси закріплюються як нормами Конституції України, так і нормами інших правових актів. Інтереси держави відрізняються від інтересів інших учасників суспільних відносин. В основі перших завжди є потреба у здійсненні загальнодержавних (політичних, економічних, соціальних та інших) дій, програм, спрямованих на захист суверенітету, територіальної цілісності, державного кордону України, гарантування її державної, економічної, інформаційної, екологічної безпеки, охорону землі як національного багатства, захист прав усіх суб`єктів права власності та господарювання тощо. Враховуючи, що «інтереси держави» є оціночним поняттям, прокурор чи його заступник у кожному конкретному випадку самостійно визначає з посиланням на законодавство, на підставі якого подається позов, в чому саме відбулося чи може відбутися порушення матеріальних або інших інтересів держави, обґрунтовує необхідність їх захисту та зазначає орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних правовідносинах. Відповідно до ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів громадянина або держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів громадянина або держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Частиною 3 вказаної статті Закону передбачено, що прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Наявність таких обставин обґрунтовується прокурором у порядку, передбаченому частиною четвертою цієї статті. Підставою для звернення до суду із позовом є виявлений прокуратурою факт неналежного здійснення органами уповноваженими державою на здійснення захисту її інтересів органів в частині повного та своєчасного відшкодування збитків, що завдані навколишньому природному середовищу. Поняття «орган, уповноважений державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах» означає орган, на який державою покладено обов`язок щодо здійснення конкретної діяльності у відповідних правовідносинах, спрямованої на захист інтересів держави. Таким органом, відповідно до статей 6, 7, 13 та 143 Конституції України, може виступати орган державної влади чи орган місцевого самоврядування, якому законом надано повноваження органу виконавчої влади. Відповідно до п. 1 Положення про Державне агентство рибного господарства України, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 30.09.2015 № 895, Державне агентство меліорації та рибного господарства України (Держрибагентство) є центральним органом виконавчої влади, діяльність якого спрямовується і координується Кабінетом Міністрів України через Міністра аграрної політики та продовольства і який реалізує державну політику у сфері рибного господарства та рибної промисловості, охорони, використання та відтворення водних біоресурсів, регулювання рибальства, безпеки мореплавства суден флоту рибного господарства, меліорації земель та експлуатації державних водогосподарських об`єктів комплексного призначення, міжгосподарських зрошувальних і осушувальних систем. Згідно з Положенням про органи рибоохорони Державного агентства рибного господарства України, затвердженим наказом Міністерства аграрної політики та продовольства України від 19.01.2012 № 26, органи рибоохорони - Головне управління охорони водних біоресурсів у м. Києві, управління охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та регулювання рибальства в області, басейнові управління, басейновий відділ є територіальними органами Державного агентства рибного господарства України, які діють у складі Держрибагентства України і йому підпорядковуються, та відповідно до пункту 6.16 самостійно та через органи прокуратури подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Щодо Управління Державного агентства рибного господарства у Івано-Франківській області, то відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 08.09.2021 № 1066-р «Деякі питання територіальних органів Державного агентства меліорації та рибного господарства» цей орган перейменовано на Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області. Статтею 10 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» передбачено, що посадові особи органів рибоохорони здійснюють державний контроль та управління в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів та мають такі повноваження, зокрема, подавати позови про відшкодування шкоди, заподіяної суб`єктами господарювання та громадянами, внаслідок порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення водних біоресурсів. Відповідно до ст. 37 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» водні біоресурси, що знаходяться у внутрішніх водних об`єктах, територіальному морі, у виключній (морській) економічній зоні України, на континентальному шельфі, є об`єктами права власності Українського народу, від імені якого права власника на ці ресурси здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування у межах, визначених Конституцією України та законами України. Вказані обставини у своїй сукупності свідчать, що Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області є органом, який уповноважений на звернення до суду з позовними вимогами про стягнення з [PERSON] матеріальних збитків, заподіяних рибному господарству України та територіальній громаді Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району. Крім вказаного, згідно із статтею 13 Конституції України від імені українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Статтею 142 Конституції України встановлено, що природні ресурси, які перебувають у власності територіальних громад, є складовою частиною матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Статтею 145 Конституції України передбачений судовий захист прав місцевого самоврядування. Єзупільська селищна рада як орган місцевого самоврядування має право на звернення до суду з позовами про стягнення шкоди, заподіяної порушенням законодавства про охорону довкілля, так як пунктом "б" частини другої статті 47 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що фонд охорони навколишнього природного середовища утворюється у складі відповідного місцевого бюджету за місцем заподіяння екологічної шкоди за рахунок частини грошових стягнень за шкоду, заподіяну порушенням законодавства про охорону навколишнього природного середовища в результаті господарської та іншої діяльності, згідно з чинним законодавством. Повноваження виконавчих органів місцевих рад встановлені статтею 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні». Частиною першою цієї статті визначено, що до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад належать власні (самоврядні) повноваження та делеговані повноваження, серед яких, зокрема, здійснення контролю за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною земель, природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення, відтворенням лісів тощо. Так, згідно з підпунктом 1 пункту "а" частини першої статті 33 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до відання виконавчих органів сільських, селищних, міських рад віднесено визначення в установленому порядку розмірів відшкодувань за забруднення довкілля та інші екологічні збитки, а підпунктом 1 пункту "б" частини першої цієї статті передбачено, що вони здійснюють контроль за додержанням земельного та природоохоронного законодавства, використанням і охороною природних ресурсів загальнодержавного та місцевого значення. Окрім цього, повноваження місцевих рад у галузі охорони навколишнього природного середовища також встановлені в статтях 15, 19 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища», до компетенції яких, поряд з іншими функціями, віднесено здійснення контролю за додержанням вимог природоохоронного законодавства, координацію діяльності відповідних, спеціально уповноважених, державних органів управління в галузі охорони навколишнього природного середовища на їх території. Місцеві ради можуть здійснювати й інші повноваження відповідно до законодавства України. Вищевказана правова позиція в повній мірі знайшла своє відображення у постанові Вищого господарського суду України від 31.03.2015 у справі №927/1503/14. Єзупільська селищна рада також є органом, уповноваженим державою здійснювати відповідні функції у спірних відносинах, оскільки адміністративне правопорушення скоєне відповідачем на території смт.Єзупіль. У відповідності до п. 37 постанови Великої палати Верховного Суду від 26.05.2020 у справі № 912/2385/18 вказано, що прокурор, звертаючись до суду з позовом, має обґрунтувати та довести підстави для представництва, однією з яких є бездіяльність компетентного органу. У пункті 43 вказаної постанови зазначено, що прокурору достатньо дотриматися порядку, передбаченого статтею 23 Закону України «Про прокуратуру», і якщо компетентний орган протягом розумного строку після отримання повідомлення самостійно не звернувся до суду з позовом в інтересах держави, то це є достатнім аргументом для підтвердження його бездіяльності. Якщо прокурору відомо причини такого не звернення, він обов`язково повинен зазначити їх в обґрунтуванні підстав для представництва, яке міститься в позові, але якщо з відповіді компетентного органу на звернення прокурора такі причини з`ясувати неможливо чи такої відповіді взагалі не отримано, то це не є підставою вважати звернення прокурора необґрунтованим. Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) листом від 21.04.2022 р. № 1-16-9/258-22 повідомлено прокуратуру про факт заподіяння [PERSON] шкоди навколишньому природному середовищу. Відповідно до змісту даного листа та додатків до нього факт вчинення відповідачем вилову риби підтверджено постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2021 р., згідно якої [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення. Текст даної постанови розміщено у вільному доступі в Єдиному державному реєстрі судових рішень. У листі Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) також просить прокуратуру звернутися до суду із позовом з метою стягнення із [PERSON] шкоди у розмірі 12540 грн, завданої державі у сфері охорони водних біоресурсів та екологічної безпеки. У подальшому прокуратурою 28.07.2022 р. до Єзупільської селищної ради скеровано запит № 09.51-68-1462вих-22 про необхідність вжиття заходів цивільно-правового характеру з метою забезпечення відшкодування завданих відповідачем збитків. 02.08.2022 р. Єупільська селищна рада скерувала до прокуратури лист за № 592, згідно змісту якого шкода в сумі 12540 грн, спричинена навколишньому природному середовищу [PERSON] не відшкодовувалась, вжиття заходів цивільно-правового характеру про стягнення з [PERSON] зазначеної суми, на думку селищної ради, не відноситься до її компетенції. Тобто, ні Єзупільською селищною радою, ні Управлінням Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області жодних заходів досі не вжито. Ненадходження вищевказаних коштів до бюджету перешкоджає державі у здійсненні нею зобов`язань щодо відновлення природних ресурсів та забезпечення екологічної безпеки держави. Беручи до уваги наведене, у Івано-Франківської окружної прокуратури наявні підстави для представництва інтересів держави в особі Єзупільської селищної ради та Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області. Щодо обґрунтованості позовних вимог прокурора, слід зазначити наступне. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 13 та ч. 1 ст. 14 Конституції України земля, її\~надра, водні та інші природні ресурси, які знаходяться в межах території України є об`єктами права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування. Земля є основним національним багатством, що знаходиться під особливою охорони держави. Статтею 1 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що завданням законодавства про охорону навколишнього природного середовища є регулювання відносин у галузі охорони, використання і відтворення природних ресурсів, забезпечення екологічної безпеки, запобігання і ліквідації негативного впливу господарської та іншої діяльності на навколишнє природне середовище, збереження природних ресурсів, генетичного фонду живої природи, ландшафтів та інших природних комплексів, унікальних територій та природних об`єктів. Відповідно до частин 4 та 5 статті 68 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. Відповідно до частини 1 статті 3 Закону України «Про тваринний світ» об`єктами тваринного світу є: дикі тварини - хордові, в тому числі хребетні (ссавці, птахи, плазуни, земноводні, риби та інші) і безхребетні (членистоногі, молюски, голкошкірі та інші) в усьому їх видовому і популяційному різноманітті та на всіх стадіях розвитку (ембріони, яйця, лялечки тощо), які перебувають у стані природної волі, утримуються у напіввільних умовах чи в неволі. Статтею 10 Закону України «Про тваринний світ» встановлено, що громадяни відповідно до закону зобов`язані: використовувати об`єкти тваринного світу відповідно до закону та відшкодовувати шкоду, заподіяної ними тваринному світу внаслідок порушення вимог законодавства про охорону, використання і відтворення тваринного світу. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. \~\~ \~ \~ \~ \~Застосування заходів дисциплінарної, адміністративної або кримінальної відповідальності не звільняє винних від компенсації\~шкоди,\~заподіяної забрудненням навколишнього природного середовища та погіршенням якості природних ресурсів. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні. Згідно ст. 12 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» до водних біоресурсів належать: водні біоресурси, які перебувають в умовах природної волі внутрішніх морських вод, територіального моря, континентального шельфу, виключної (морської) економічної зони, транскордонних вод та внутрішніх рибогосподарських водних об`єктів (їх частин), розташованих на території більш як однієї області та у водах за межами юрисдикції України; водні біоресурси, які перебувають у водних об`єктах у межах територій природно-заповідного фонду загальнодержавного значення, а також види, занесені до Червоної книги України. У статті 16 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» вказано, що охорона водних біоресурсів та основні шляхи її забезпечення визначаються відповідно до цього Закону, законів України «Про тваринний світ», «Про охорону навколишнього природного середовища» та інших нормативно-правових актів. Статтями 25 та 26 даного Закону передбачено, що використання водних біоресурсів, які перебувають у стані природної волі, здійснюється в порядку загального і спеціального використання. Громадяни мають право використовувати безоплатно водні біоресурси в наукових, культурно-освітніх та виховних цілях для задоволення естетичних, оздоровчих, рекреаційних та інших потреб без вилучення їх з природного середовища, а також здійснювати любительське і спортивне рибальство у водних об`єктах загального користування в межах встановлених законодавством обсягів безоплатного вилову водних біоресурсів. Однак, суб`єкти рибного господарства зобов`язані дотримуватись визначених законодавством обов`язків. Так, в ст. 35 Закону України «Про рибне господарство, промислове рибальство та охорону водних біоресурсів» зазначено, що суб`єкти рибного господарства, серед іншого, зобов`язані додержуватися правил рибальства. Судом встановлено, що 23.11.2021 р. працівникам Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області виявлено факт незаконного вилучення водних живих ресурсів з річки Бистриця на території смт.Єзупіль, Івано-Франківського району Івано-Франківської області. Зокрема, 23.11.2021 р. головним державним інспектором відділу охорони водних ресурсів Управління Державного агентства рибного господарства в Івано-Франківській області меліорації та рибного господарства в Івано-Франківській області (Івано-Франківського рибоохоронного патруля) Марцінковським І.А. складено акт № 00314/76 виявлення та вилучення водних живих ресурсів, знарядь лову, іншого майна, плавучих і транспортних засобів. На підставі даного акту, 23.11.2021 р. складено протокол №00314/76 про адміністративне правопорушення, згідно якого 23.11.2021 р. о 12 год 30 хв на річці Бистриця в районі мосту [PERSON] здійснював лов риби на одну поправочну вудочку, виловив 19 екземплярів «бистрянки російської» загальною вагою 0,270 кг, яка занесена до Червоної книги України. Згідно опису-оцінки водних живих ресурсів, вилучених у [PERSON] вартість 19 штук «бистрянки російської», загальною вагою 0,270 кг становить 12540 грн. Відповідно до пункту 3.14 Правил любительського і спортивного рибальства, затверджених наказом Державного комітету рибного господарства України від 15.02.1999 № 19, забороняється лов морських ссавців, риби та інших водних живих ресурсів, занесених до Червоної книги України. Постановою Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 14.12.2021 р., яка набрала законної сили 25.12.2021 р., [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 90 КУпАП України та призначено покарання у виді штрафу у розмірі 30 неоподатковуваних мінімумів громадян, що становить 510 грн. Згідно з довідкою Управління Державного агентства меліорації та рибного господарства у Івано-Франківській області від 25.11.2021 р. № 07-04/76 внаслідок незаконного вилову риби [PERSON] , відповідно до постанови Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2012 року № 1030, навколишньому природному середовищу спричинено збитки в сумі 12540 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Статтею 69 Закону України «Про охорону навколишнього природного середовища» встановлено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. Відповідно до статті 63 Закону України «Про тваринний світ» порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу тягне за собою адміністративну, цивільно-правову чи кримінальну відповідальність відповідно до закону. Відповідальність за порушення законодавства в галузі охорони, використання і відтворення тваринного світу несуть особи, винні в: незаконному вилученні об`єктів тваринного світу з природного середовища; невиконанні встановлених законодавством вимог щодо охорони видів тварин, занесених до Червоної книги України або до переліків видів тварин, що підлягають особливій охороні. Статтею 20 Закону встановлено, що шкода, завдана рибному господарству внаслідок знищення або погіршення стану водних біоресурсів та середовища їх перебування внаслідок господарської та іншої діяльності, підлягає відшкодуванню за рахунок осіб, які безпосередньо здійснювали або замовляли здійснення такої діяльності. Таким чином, відповідач зобов`язаний у повному обсязі відшкодувати завдані навколишньому природному середовищу збитки в сумі 12540 грн., але враховуючи сплату ним 5000 грн., з нього підлягає стягненню 7540 грн. З огляду на викладене та враховуючи, що судом встановлена протиправність дій відповідача [PERSON] , якими завдано шкоду державним інтересам шляхом незаконного вилову видів водних біоресурсів, які занесені до Червоної книги України, суд дійшов висновку про наявність підстав для її відшкодування. Розподіл судових витрат суд проводить відповідно до ст.141 ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: approved