Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

До суду звернувся [PERSON] із позовом до Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області про визнання права власності в порядку спадкування після померлого [INFO] [PERSON] на: земельну частку (пай) у розмірі 2,51 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колишньому КСП «Колос» с. Вітоніж Луцького (Рожищенського) району Волинської області, згідно сертифіката серії ВЛ № 0197751 (виданого на підставі розпорядження Рожищенської райдержадміністрації Волинської області від 25 квітня 1997 року № 154); земельну частку (пай) у розмірі 2,51 умовних кадастрових без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), яка перебуває в колишньому КСП «Колос» с. Вітоніж Луцького (Рожищенського) району Волинської області, згідно сертифіката серії ВЛ № 0197752 (виданого на підставі розпорядження Рожищенської райдержадміністрації Волинської області від 25 квітня 1997 року № 154). Позовні вимоги обґрунтовуються тим, що [INFO] померла мати позивача - [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина до якої складу входить, зокрема, право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ВЛ № 0197752). [PERSON] заповіту не залишила. Після її смерті спадщину шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном прийняв батько позивача та чоловік померлої - [PERSON] , однак спадкових прав не оформив та помер [INFO] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої, окрім вказаного земельної земельної частки (паю), входить й право на земельну частку (пай) відповідно до сертифіката серії ВЛ № 0197751). [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом. Після смерті [PERSON] позивач спадщину прийняв шляхом фактичного вступу у володіння спадковим майном та частково оформив свої спадкові права. Проте, у видачі свідоцтв про права на спадщину на право на земельні частки (паї) згідно вказаних сертифікатів йому відмовлено через відсутність документів, що посвідчують право власності на це майно. Оскільки сертифікатів серій ВЛ № 0197752, ВЛ № 0197751 про право на земельні частки (паї) позивач не має, отримати дублікати неможливо через відсутність в Управлінні Держгеокадастру у Волинській області бланків таких сертифікатів, тому й заявлено позов до суду. Позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, у судове засідання не з`явився. У справі міститься заява позивача [PERSON] про підтримання позовних вимог та розгляд справи у його відсутності. Представник відповідача Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області у судове засідання не з`явився. До суду 8 листопада 2022 року надійшла заява від імені сільського голови про розгляд справи у відсутності їх представника. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Із копії витягу від 1 жовтня 2021 року № 00032894705 вбачається, що 6 лютого 1947 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (актовий запис № 2). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] батьками позивача [PERSON] записані [PERSON] та [PERSON] . Судом із копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] померла [PERSON] . З інформаційної довідки зі Спадкового реєстру від 29 вересня 2022 року № 70184053 вбачається, що відомості про спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину щодо майна померлої [INFO] [PERSON] відсутні. Згідно із копією довідки виконкому Доросинівської сільської ради Луцького району Волинської області від 5 жовтня 2021 року № 1154 спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживала на [ADDRESS] разом з чоловіком - [PERSON] . Заповіт від її імені у виконавчому комітеті сільської ради нотаріально не посвідчувався. Спадкоємець [PERSON] вступив у фактичне володіння майном до спливу шести місяців з дня смерті [PERSON] , однак не оформив свої спадкових прав. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [INFO] помер [PERSON] . Положенням п. 4 Перехідних та прикінцевих положень Цивільного кодексу України (далі - ЦК) визначено, що Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Враховуючи, що відкриття спадщини після померлого [PERSON] відбулося у день його смерті - [INFO] , тому вказані правовідносин регулюються законодавством, яке діяло на той час, зокрема ЦК (в редакції 1963 року). Згідно з ст. 524 ЦК (в редакції 1963 року). спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця (ст. 525 ЦК в редакції 1963 року). Нормою ст. 529 ЦК (в редакції 1963 року) передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Відповідно до ст. 549 ЦК (в редакції 1963 року) визначається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. З копії спадкової справи № 16, заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , вбачається, що [PERSON] звернувся в Рожищенську державну нотаріальну контору Волинської області із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно - житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами у с. Вітоніж Рожищенського району Волинської області. За змістом копії довідки Ясенівської сільської ради народних депутатів Рожищенського району Волинської області від 8 лютого 1995 року № 97 спадкодавець [PERSON] до дня смерті проживав один, заповіт від його імені виконкомом сільської ради не посвідчувався, спадкоємець [PERSON] прийняв спадщину (забрав деяке хатнє майно, користувався присадибною ділянкою, проводив поточний ремонт будинку, закрив хату на замок). З копії цієї спадкової справи також слідує, що [PERSON] видано свідоцтво про право на спадщину за законом на вказаний житловий будинок з господарськими та побутовими будівлями і спорудами. Постановою державного нотаріуса Рожищенської державної нотаріальної контори Волинської області від 19 жовтня 2021 року № 559/02-31 [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на право на земельні частки (паї), що знаходиться у власності колишнього КСП «Колос», с. Вітоніж Рожищенського району Волинської області, у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності на спадкове майно. З листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23 липня 2021 року № 0-3-0222-65/107/21 вбачається, що видати дублікат сертифіката на право на земельну частку (пай) неможливо у зв`язку з відсутністю у відділі бланків сертифікатів. В КСП «Колос» Рожищенського району Волинської області [PERSON] має право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0197752, виданого на підставі розпорядження РДА від 25 квітня 1997 року № 154, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 3 жовтня 1997 року № 12477. Згідно розпорядження голови Рожищенської РДА від 13 травня 2005 року № 116 розмір однієї земельної частки (паю) по КСП «Колос» - 2,51 умовних кадастрових гектарів. Відповідно до листа Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23 липня 2021 року № 0-3-0222-66/107/21 у КСП «Колос» Рожищенського району Волинської області [PERSON] має право на земельну частку (пай) серії ВЛ № 0197751, виданого на підставі розпорядження РДА від 25 квітня 1997 року № 154, зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) від 3 жовтня 1997 року № 12476. Згідно розпорядження голови Рожищенської РДА від 13 травня 2005 року № 116 розмір однієї земельної частки (паю) по КСП «Колос» - 2,51 умовних кадастрових гектарів. Предметом спору у справі є вимоги про визнання права на земельні частки (паї) за спадкоємцем членів колишнього КСП. Позивач стверджує, що він є спадкоємцем після смерті батька [PERSON] , який помер у 1992 році і мав право на земельну частку (пай) та успадкував після померлої [PERSON] ще одну земельну частку (пай), а тому, в порядку спадкування після [PERSON] , йому належать право власності на земельні частки (паї) у розмірі по 2,51 умовних кадастрових гектарів в КСП «Колос» Рожищенського району Волинської області. Суд вважає, що такі твердження позивача [PERSON] належним чином не доведені виходячи з такого. Положенням ч. 9 ст. 5 Земельного кодексу України в редакції від 22 червня 1993 року (далі - ЗК) визначено, що кожний член колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства у разі виходу з нього має право одержати свою частку землі в натурі (на місцевості), яка визначається в порядку, передбаченому частинами 6, 7 ст. 6 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 22 ЗК право власності на землю або право користування наданою земельною ділянкою виникає після встановлення землевпорядними організаціями меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) і документа, що посвідчує це право. Відповідно до ст. 23 ЗК право власності або право постійного користування землею посвідчується державними актами, які видаються і реєструються сільськими, селищними, міськими, районними Радами народних депутатів. Державний акт на право колективної власності на землю видається колективному сільськогосподарському підприємству, сільськогосподарському кооперативу, сільськогосподарському акціонерному товариству із зазначенням розмірів земель, що перебувають у власності підприємства, кооперативу, товариства і у колективній власності громадян. До державного акта додається список цих громадян. Пунктами 1, 2 Указу Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям» передбачено, що паюванню підлягають сільськогосподарські угіддя, передані у колективну власність колективним сільськогосподарським підприємствам, сільськогосподарським кооперативам, сільськогосподарським акціонерним товариствам, у тому числі створеним на базі радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств. Паювання земель радгоспів та інших державних сільськогосподарських підприємств здійснюється після перетворення їх на колективні сільськогосподарські підприємства. Право на частку (пай) мають члени колективного сільськогосподарського підприємства, сільськогосподарського кооперативу, сільськогосподарського акціонерного товариства, в тому числі пенсіонери, які раніше працювали в ньому і залишилися членами зазначеного підприємства, кооперативу, товариства, відповідно до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Отже, згідно зі статтями 22, 23 ЗК та відповідно до вище зазначеного указу особа набуває право на земельний пай за наявності трьох умов: 1) перебування в членах КСП на час паювання; 2) включення до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю; 3) одержання КСП цього акта. Пунктом 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при вирішенні спору про спадкування права на земельну частку (пай) основним документом, що посвідчує таке право, є сертифікат про право на земельну частку (пай). Водночас, відповідно до роз`яснень, що містяться в пункті 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ», член колективного сільськогосподарського підприємства, включений до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю, набуває права на земельну частку (пай) з дня видачі цього акта, і в разі його смерті успадкування права на земельний пай здійснюється за нормами ЦК України, у тому числі й у випадку, коли з різних причин ця особа не отримала сертифікат на право на земельну частку (пай). Згідно ст. 9 ЦК (в редакції 1963 року) здатність мати цивільні права і обов`язки (цивільна правоздатність) визнається в однаковій мірі за всіма громадянами Української РСР та інших союзних республік. Правоздатність громадянина виникає в момент його народження і припиняється зі смертю. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (статті 76, 77 ЦПК). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (ч. 1 ст. 80 ЦПК). Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На підтвердження своїх доводів позивачем надано копії листів Головного управління Держгеокадастру у Волинській області від 23 липня 2021 року про належність померлим [PERSON] та [PERSON] права на земельні частки (паї). Водночас, у матеріалах справи відсутні належні та допустимі докази про перебування вказаних осіб в членах КСП «Колос» с. Вітоніж на час паювання, включення їх до списку осіб, доданого до державного акта на право колективної власності на землю, а також одержання КСП «Колос» с. Вітоніж цього акта, тобто доказів, що б могли свідчили про набуття за свого життя спадкодавцями [PERSON] та [PERSON] прав на вказані земельні частки (паї), і що б в свою чергу зумовлювало входження таких прав до складу спадщини. Не клопотав позивач й про витребування таких доказів судом. Суд також зважує на ті обставини, що батьки позивача [PERSON] померли у 1992 році, тобто до набрання чинності Указом Президента України від 8 серпня 1995 року № 720/95 «Про порядок паювання земель, переданих у колективну власність сільськогосподарським підприємствам і організаціям», що закладає обгрунтований сумнів що [PERSON] та [PERSON] набули право на відповідні земельні частки (паї). Отже, в задоволенні позову слід відмовити через недоведеність.

Outcome: dismissed