Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

У липні 2019 року позивач [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», [PERSON] про захист прав споживача шляхом зобов'язання відновити газопостачання. В обґрунтування позову зазначає, що [PERSON] належить на праві власності успадкована ним 1/3 частина будинковолодіння [ADDRESS] . В жовтні 2016 без попередження про відключення газопостачання в житло [PERSON] було припинено. Тільки на звернення та письмові запити газопостачальник повідомив споживача [PERSON] про необхідність оплатити ремонтні роботи, рахунки [PERSON] оплатив вчасно, після чого газопостачальник виставив рахунки на оплату інших ремонтних робіт, які теж вчасно були оплачені. Після цього, газопостачальник повідомив про інші вимоги, які також були виконані позивачем. Однак, понад 2 роки газопостачання до житла [PERSON] не відновлено. При цьому, на оплату [PERSON] , до будинку якого газова мережа проходить через земельну ділянку, яка приватизована [PERSON] . Позивач вважає, що діяльність ПАТ «Київгаз» щодо земельно-будівельних робіт, які здійснював [PERSON] на своїй земельній ділянці із неодноразовим пошкодження ГРМ позивача. Позивач зауважує, що така діяльність ПАТ «Київгаз» є умисною з корисливою метою отримання від позивача неправомірної фінансової вигоди за ремонт пошкоджень ГРМ, які спричинені господарською діяльністю [PERSON] в охоронній зоні із дозволу або через незаконне реагування ПАТ «Київгаз». Враховуючи викладене, позивач просить захистити його права як споживача побутового газу шляхом зобов`язання газопостачальника ПАТ «Київгаз» відновити постачання побутового газу в належній [PERSON] на праві власності будинок [ADDRESS] відповідно до затвердженого 01.10.1990 Управлінням газових мереж проекту № 216 за рахунок відповідачів солідарно; стягнути солідарно з ПАТ «Київгаз» безпідставно отримані кошти від позивача в сумі 10422 грн. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 05.07.2019 відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», [PERSON] про захист прав споживача шляхом зобов'язання відновити газопостачання; розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва Шкірая М.І. від 10.12.2019 продовжено розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання з повідомленням сторін. Згідно Розпорядження керівника апарату Голосіївського районного суду м. Києва № 398 від 03.06.2020 здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.01.2021 закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду по суті. В судове засідання з`явився представник позивача, зазначив, що позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання з`явився представник відповідача-1, просив відмовити в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач-2 [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Представник відповідача-2 подав до суду заяву від 14.09.2022, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату після закінчення воєнного стану в Україні. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає необхідним задовольнити позов, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено судом, [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок, садибний (індивідуальний) житловий будинок, об`єкт житлової нерухомості, складові частини об`єкта: житловий будинок, А, гараж, Б, огорожа, № 1, ворота, № 2, огорожа, № 3 за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується витягом з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, номер витягу 112901938. Відповідач-2 [PERSON] є власником будинковолодіння, розташованого за адресою: [ADDRESS] , що межує з домоволодінням позивача [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Право власності [PERSON] на вказане домоволодіння, яку останній набув у грудні 2014 року підтверджується угодами, а саме: 05.12.2014 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна: житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотарільного округу Данич О.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 1955. У встановленому порядку набуте [PERSON] нерухоме майно було зареєстровано на його ім?я 05.12.2014, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 30557874 від 05.12.2014. Як вбачається з п. 1.2. договору купівлі-продажу нерухоме майно (житловий будинок) належав продавцям на праві приватної власності на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 27.01.2010 за № 2-1017/10, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації та реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна 09.04.2010, реєстраційне посвідчення № 021259 та рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2012 за № 2-1543/12, зареєстрованого 15.04.2013 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, індексний номер права власності - 41273980000. Відповідно до рішення Голосіївського районного суду м. Києва № 2-1017/10 від 27.01.2010 у судовому порядку було проведено розподіл в натурі будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] між співвласниками [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] та ухвалено задовольнити позовні вимоги [PERSON] і [PERSON] , проведено в натурі розподіл будинковолодіння та виділено [PERSON] , [PERSON] в натурі житловий будинок під літ. «А». У вказаному рішенні позивач [PERSON] , який був присутній у судовому засіданні, позовні вимоги визнав та не заперечував проти їх задоволення. Також, 05.12.2014 між [PERSON] та [PERSON] і [PERSON] укладено договір купівлі-продажу земельної ділянки загальною площею 0,0596 га, розташованої за адресою: [ADDRESS] з цільовим призначенням для індивідуального житлового будівництва з кадастровим номером: 8000000000:79:317:0028, який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. та зареєстровано в реєстрі за № 1956. Вкзаана земельна ділянка була зареєстрована на ім?я [PERSON] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 520715680000, про що надано витяг від 05.12.2014. Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2013 по справі № 752/14556/13-ц в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи - [PERSON] та Публічне акціонерне товариство «Київгаз» про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою - відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 04.12.2013 апеляційну скаргу [PERSON] - відхилено. Рішення Голосіївського районного суду м. Києва від 18.10.2013 залишено без змін. Як встановлено вказаними судовими рішеннями, домоволодіння [ADDRESS] складається з двох житлових будинків [ADDRESS] та [ADDRESS] , зазначених в матеріалах інвентаризації під літ. «А» та «З», а також надвірні будівлі. Згідно наданого третьою особою проекту газифікації житлового будинку [ADDRESS] , виготовленого на замовлення [PERSON] та проекту газифікації квартири [ADDRESS] у даному житловому будинку, виготовлений [PERSON] , після смерті якої спадщину прийняв [PERSON] , проект [PERSON] був зареєстрований 24.04.1967 в Київській обласній газовій технічній інспекції Головгазу МГК УРСР і в подальшому до нього згідно з проектом [PERSON] , погодженого з Управлінням газових мереж 01.10.1990 за № 216 за згодою власника домоволодіння [PERSON] було здійснено підключення та газифікацію квартири [ADDRESS] . Частиною 4 ст. 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. У відповідності до вимог ст. 16 Закону України «Про засади функціонування ринку природного газу» в 2015 році відбулося реформування газової сфери, яке зокрема полягало у відокремленні функцій з постачання від функцій з розподілу природного газу нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ. 25.06.2015 Національною комісією, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг було винесено постнову «Про анулювання ліцензій на постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом, виданих АТ «Мелітопольгаз» та АТ «Київгаз» № 1837, у зв`язку з чим з 01.07.2015 анульовано ліцензію відповідача-1 на право провадження господарської діяльності з постачання природного газу, газу (метану) вугільних родовищ за регульованим тарифом. З 01.07.2015 по даний момент АТ «Київгаз» продовжує здійснювати послуги з розподілу природного, нафтового газу і газу (метану) вугільних родовищ на підставі своєї ліцензії. Частиною 1 ст. 37 Закону України «Про ринок природного газу» передбачено, що оператор газорозподільної системи відповідає за надійну та безпечну експлуатацію, підтримання у належному стані та розвиток (включаючи нове будівництво та реконструкцію) газорозподільної системи. Якою він користується на законних підставах. Згідно ст. 38 Закону України «Про ринок природного газу» права та обов`язки оператора газорозподільної системи визначаються цим Законом, іншими нормативно-правовими актами, кодексом газотранспортної системи, кодексом газорозподільних систем, а також договором розподілу природного газу. Передбачені обов`язки оператора газорозподільної системи зокрема: вживати заходів з метою забезпечення безпеки постачання природного газу, в тому числі безаварійної та безперебійної роботи газорозподільної системи та вживати інших заходів, необхідних для безпечної та стабільної газорозподільної системи, що передбачені цим Законом або не суперечать законодавству. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №758 від 01.10.2015 «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу ТОВ «Одесагаз-Постачання» є постачальником природного газу, на якого покладено спеціальні обов`язки щодо постачання природного газу побутовим споживачам. У відповідності до п.17 ч.3 ст.4 Закону України «Про ринок природного газу» постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 затверджено Правила постачання природного газу, якими врегульовано відносини, які виникають між постачальниками та споживачами природного газу, з урахуванням їх взаємовідносин з операторами газорозподільної системи (ГРМ)/газотранспортної системи (далі - Оператори ГРМ/ГТС) (далі - Правила). Відповідно до ч.2 ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» та п.22 розділу III Правил, побутовий споживач зобов`язаний укласти договір постачання природного газу з постачальником, а за відсутності укладеного договору припинити відбір (споживання) природного газу з газорозподільної системи. Відповідно до абз.3 п.4 Розділу III Правил постачання природного газу у разі незгоди споживача укладати договір з постачальником із спеціальними обов`язками та за відсутності укладеного в установленому порядку договору постачання природного газу з іншим постачальником споживач не має права споживати природний газ із газорозподільної системи та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Типовий договір постачання природного газу побутовим споживачам (далі - Договір) затверджений Постановою НКРЕКП №2500 від 30.09.2015 (зареєстрований в Міністерстві юстиції України 06.11.2015 за №1386/27831) є публічним і регламентує порядок та умови постачання природного газу Споживачу як товарної продукції Постачальником. Відповідно до п.п.6.2.3 Договору №11019524 постачання природного газу побутовим споживачам на постачальника покладено обов`язки «обчислювати та виставляти рахунки споживачу за поставлений природний газ відповідно до вимог передбачених цим Договором». 03.09.2016 до аварійної служби Відповідача-1 надійшла телефонна заявка за адресою: [ADDRESS] за наслідками якої працівниками АТ «Київгаз» було виявлено витік природного газу з корозійної ділянки газопроводу Д-50 мм. В ГК № 4425 після засувки, Накладено м`який бандаж на корозійну ділянку газопроводу Д-50 мм в ГК № 4425 після засувки, що підтверджується копією заявки № 10888_2016 від 03.09.2016 о 17:58:19. 04.09.2016 до аварійної служби Відповідача-1 повторно надійшла телефонна заявка по адресі: м. Київ, вул. Листопадна за наслідками якої працівниками АТ «Київгаз» було виявлено загазованість ГК № 425. Перевірено та поновлено бандаж а ГК № 4425 на газопроводі низького тиску, Д-50 мм після засувки та повторно перевірено на витоки природного газу, які не було виявлено, що підтверджується копією заявки № 10912_2016 від 04.09.2016 о 15:09:13. 05.09.2016 до аварійної служби Відповідача-1 втретє надійшла телефонна заявка по адресі: [ADDRESS] , за наслідками якої працівниками АТ «Київгаз» було виявлено загазованість ГК № 4425, витік природного газу з раніше накладеного м`якого бандажу на газопроводі низького тиску Д-50 мм після засувки. В п. 3 розділу 5 глави ІІІ Кодексу газорозподільних систем передбачено, що власники газових мереж. У тому числі побутові споживачі та власники внутрішньобудинкових систем газопостачання (балансоутримувачі, управителі), які згідно з актом розмежування балансової належності та експлуатаційної балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відповідають за експлуатацію цих мереж та їх складових, забезпечують належну їх експлуатацію згідно з чинним законодавством, зокрема правилами безпеки систем газопостачання, затвердженими наказом Міністерством енергетики та вугільної промисловості України від 15.05.2015 № 285, зареєстрованими в Міністерстві юстиції України 08.06.2015 за № 674/27119 (надалі - ПСГБ), або укладають відповідний договір із суб`єктом господарювання, який має дозвіл на виконання таких робіт, за виключенням газових мереж, які кваліфікуються як ГРМ згідно з розділом ІІ цього Кодексу, порядок врегулювання взаємовідносин щодо яких визначений у цьому розділі та у розділі VI цього Кодексу. Пунктом 3.2. та п. 3.3. розділу ІІІ ПБСГ передбачено, що власник (балансоутримувач та/або орендар (наймач) повинен забезпечити утримання систем газопостачання відповідно до вимог чинного законодавства України та відповідає за технічний стан і безпечне користування газопроводами, газовими приладами, димовими та вентиляційними каналами. Відповідно до Акту на відключення газу від 05.09.2016 було припинено газопостачання приватного будинку за адресою: [ADDRESS] та за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку з неможливістю припинити витік природного газу в фланцевому з`єднанні після засувки в ГК № 4425 встановлено блінду. 28.09.2016 позивач звернувся до відповідача-1 з заявою, в якій просив замінити частину підземного газопроводу низького тиску на дворовому вводі довжиною приблизно метр та замінити засувку на шарів кран,оплату гарантував. 11.10.2016 відповідачем-1 було надано дозвіл № 5171 на заміну засувки на підземному г-ді дворового вводу в/т Д=50 мм в ГК-4425, згідно схеми за адресою: [ADDRESS] . 26.10.2016 позивач звернувся із заявою до відповідача-1 з проханням виконати документацію на заміну газового котла та колонки за адресою: [ADDRESS] . 27.10.2016 відповідачем відповідно до наряду-допуску № 703 на виконання газонебезпечних робіт з повторного пуску газу з схемою та відомості на пуск газу позивачу було відновлено газопостачання на замінене газоспоживаюче обладнання. Відповідно до акту приймання-здачі робіт від 27.10.2016 позивачем було сплачено 1278,00 грн. та згідно акту прийомки до експлуатації встановленого (заміненого) газового приладу встановлено відповідне газоспоживаюче обладнання. Як вбачається з матеріалів справи та не спростовано сторонами, будь-яких скарг та/або зауважень до якісних і кількісних характеристик виконаних робіт та працездатності газової мережі від позивача на адресу АТ «Київгаз» не надходило. Викладене свідчить про безпідставність вимог позивача щодо повернення сплачених відповідачу-1 коштів. 27.12.2016 листом вих. № 3146 відповідач-1 повідомив позивача, що газопостачання двох приватних житлових будинків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] припинено у зв`язку з порушенням ПБСГ, а відновлення можливе тільки за умови приведення системи газопостачання двох приватних будинків до вимог чинного законодавства. 23.11.2017 до аварійної служби відповідача-1 надійшла заявка по адресі: [ADDRESS] , за наслідками якої працівниками АТ «Київгаз» було виявлено, що на території приватного житлового будинку за вказаною адресою проводилися земляні роботи, частково відсутній підземний газопровід низького тиску Д-50 мм та ГК № 4425 було повторно опломбовано в закритому стані, про що було складено відповідний акт. Газопостачання позивача здійснювалось через газопровід ввід відповідача-2, який прокладено через його земельну ділянку, яка належить йому на праві приватної власності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частиною 1 ст. 318 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У відповідності до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Як роз`яснив у п. 2 своєї постанови Пленум Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. Для застосування такої міри відповідальності як стягнення збитків у вигляді упущеної вигоди потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення: 1) протиправної поведінки; 2) збитків; 3) причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками; 4) вини. Отже, при обчисленні розміру упущеної вигоди першочергове значення має визначення реальності тих доходів, які особа передбачала отримати за звичайних умов цивільного обороту. Така позиція співвідноситься з Висновками Верховного Суду України, викладеними в постановах, прийнятих за результатами розгляду справ із підстав, передбачених п.п. 1, 2, 4 ч. 1 ст. 355 ЦПК України, за II півріччя 2017 року від 20 грудня 2017 року, де зазначено, що положеннями статей 22, 1192 ЦК України передбачено, що збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки), та доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода), а розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи (постанова Судової палати у цивільних справах Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-1032цс17). Згідно ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Пунктом 14 Розділу ІІ «Правил постачання природного газу», встановлений порядок постачання природного газу побутовим споживачам, а саме: За необхідності здійснення заходів з обмеження або припинення газопостачання споживачу постачальник надсилає споживачу не менше ніж за три доби (для підприємств металургійної та хімічної промисловості - не менше ніж за 5 діб) до дати такого припинення повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність самостійно обмежити чи припинити газоспоживання з певного періоду (день, година тощо) та у визначений зі споживачем час має право опломбувати запірні пристрої споживача, за допомогою яких споживач самостійно обмежив чи припинив подачу газу на власні об`єкти. Повідомлення має бути складено відповідно до форми повідомлення, встановленої наказом Міністерства палива та енергетики України від 03 липня 2009 року № 338, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 28 липня 2009 року за № 703/16719, та містити підставу припинення, дату та час, коли споживачу необхідно самостійно обмежити чи припинити споживання природного газу. Постачальник має право здійснити заходи з обмеження чи припинення газопостачання споживачу через залучення до цих робіт Оператора ГРМ/ГТС. Для цього у постачальника має бути укладений з Оператором ГРМ/ГТС договір на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання споживачам. За необхідності здійснення заходів з обмеження чи припинення газопостачання споживачу Оператором ГРМ/ГТС постачальник надсилає Оператору ГРМ/ГТС відповідне письмове повідомлення (з позначкою про вручення) про необхідність здійснення ним заходів з припинення/обмеження розподілу/транспортування природного газу споживачу, копію якого надсилає споживачу (з позначкою про вручення), в якому повинен зазначити підстави припинення, дату та час, коли необхідно обмежити чи припинити розподіл (транспортування) природного газу на об`єкт (об`єкти) споживача. У такому разі Оператор ГРМ/ГТС відповідно до умов укладеного договору на виконання робіт, пов`язаних з припиненням/обмеженням газопостачання, здійснює відповідне обмеження чи припинення розподілу/транспортування природного газу з дотриманням правил безпеки та нормативних документів, що визначають порядок обмеження/припинення природного газу, зокрема Кодексу газорозподільних систем або Кодексу газотранспортної системи, У разі одержання повідомлення про припинення або обмеження постачання природного газу споживач зобов`язаний з дотриманням правил безпеки обмежити (припинити) власне споживання природного газу, а в разі, якщо обмеження (припинення) природного газу буде здійснюватися Оператором ГРМ/ГТС, ужити комплекс заходів, спрямованих на запобігання виникненню аварійних ситуацій, та підготувати власне газоспоживне обладнання до обмеження (припинення) розподілу/транспортування природного газу. Пунктом 31 розділу ІІІ «Правил постачання природного газу» затверджених, Постановою НКРЕП № 2496 від 30 вересня 2015 року визначено, що постачальник є відповідальним в тому числі за безпідставне припинення газопостачання. Відновлення газопостачання (розподілу природного газу) здійснюється Оператором газорозподільного механізму (далі - ГРМ) протягом двох робочих днів у містах та п`яти календарних днів у сільській місцевості за письмовим зверненням споживача (його постачальника) про відновлення газопостачання (розподілу природного газу) та після усунення порушень (за їх наявності) і відшкодування Оператору ГРМ витрат на припинення та відновлення газопостачання (розподілу природного газу). Статтею 714 Цивільного кодексу України передбачено, що за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Якщо ж постачальником порушені Правила постачання природного газу, які затверджені Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг 30.09.2015 № 2496, абонент має право звернутися з позовом до районного суду з питанням оскарження припинення газопостачання та відновлення газопостачання. Підставами звернення до суду може бути не вказана вимога газопостачальника, в якій не міститься даних про вимогу самостійно припинити споживання газу, не зазначена сума боргу за газопостачання, що не відображалася у акті про відключення та не зазначена сума боргу споживача за відключення газу. Суд приймає рішення, яким має бути відновлено порушені права споживача шляхом відновлення становища, що існувало до порушення, що можливо шляхом зобов`язання відповідача, яким було допущено порушення прав позивача, відновити газопостачання. Газопостачальна та газотранспортна організації несуть відповідальність згідно із законодавством за порушення вимог Правил надання населенню послуг з газопостачання; постачання споживачеві газу, якісні показники та тиск якого не відповідають вимогам нормативних документів; відмову споживачеві в припиненні газопостачання або відключенні окремих газових приладів, пристроїв та проведенні перерахунку плати за фактично надані послуги з газопостачання у разі відсутності лічильника газу (за заявою споживача); несвоєчасне надання інформації або надання недостовірної інформації; неякісне виконання робіт з технічного обслуговування та усунення пошкоджень внутрішньобудинкових систем газопостачання і дворових газопроводів, що здійснюються за рахунок експлуатаційних витрат (планове технічне обслуговування) або за заявою споживача; шкоду, заподіяну житловому приміщенню і майну споживача, а також його життю, здоров`ю та навколишньому середовищу; безпідставне припинення газопостачання (п. 36 Правил надання населенню послуг з газопостачання). Відповідно до підпункту 1 пункту 4 глави 2 розділу XI Кодексу ГРС до випадків, внаслідок яких Оператор ГРМ компенсує споживачу завдані збитки та здійснює перерахунок наданих послуг, належить безпідставне припинення розподілу природного газу (газопостачання) споживачу. Підпунктом 1 пункту 8 розділу VI Правил постачання природного газу (далі ПППГ) передбачено, що відшкодування збитків постачальником побутовому споживачу здійснюється, зокрема у випадку якщо постачання природного газу побутовому споживачу було припинено через дії оператора ГРМ на виконання неправомірного доручення постачальника про припинення постачання природного газу побутовому споживачу. Постачальник також відшкодовує побутовому споживачу вартість робіт з припинення і повторного відновлення подачі природного газу після його безпідставного припинення. При цьому постачальник відшкодовує побутовому споживачу збитки (обсяг невідпущеного природного газу), які обчислюються виходячи з фактичного середньоденного споживання природного газу за останній розрахунковий період, кількості годин перерви та цін на природний газ, що діяли в період відсутності газопостачання. Крім того, якщо внаслідок цього побутовому споживачу або його майну завдано матеріальної чи моральної шкоди, постачальник відшкодовує її відповідно до чинного законодавства. Відповідно до п. 8.3. Типового договору розподілу природного газу у разі безпідставного припинення (обмеження) розподілу природного газу позивачу Оператор ГРС відшкодовує споживачу вартість недоотриманого природного газу та/або здійснює перерахунок наданих послуг за цим Договором відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем. У разі безпідставного припинення (обмеження) розподілу природного газу споживачу або підтвердження факту невідповідності якості та/або величини тиску природного газу на межі балансової належності об`єкта Споживача Оператор ГРМ відшкодовує Споживачу вартість недоотриманого природного газу та/або здійснює перерахунок наданих послуг за цим Договором відповідно до вимог Кодексу газорозподільних систем (п.8.3 розділу VIII Типового договору постанови НКРЕКП 30.09.2015 № 2498). Перерахунок наданих послуг Оператора ГРМ та компенсація завданих споживачу збитків (п. 2 глави 6 розділу IX Кодексу) здійснюються з урахуванням такого: 1) у разі безпідставного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу з вини Оператора ГРМ він відшкодовує споживачу вартість або об`єм невідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу природного газу (норма застосовується щодо споживачів, що не є побутовими) або планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу, та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання. Відповідно до абз. 4 п. 4 глави 4 розділу IX Кодексу газорозподільних систем на підставі групи споживання побутового споживача та його середньорічного споживання природного газу за останні 12 календарних місяців по об`єкту побутового споживача визначаються планові місячні об`єми споживання природного газу. У разі якщо по об`єкту споживача (та за новими об`єктами споживачів (замовників)) на дату формування заяви-приєднання до договору розподілу природного газу період фактичного споживання газу менше 12 місяців, планові місячні об`єми споживання природного газу визначаються, виходячи з даних річного обсягу споживання природного газу, визначеного на 1 особу чи 1 м кв. для відповідної групи споживання. Пунктом 2 глави 6 розділу X Кодексу газорозподільних систем передбачено, що у разі безпідставного припинення газопостачання (розподілу природного газу) споживачу з вини Оператора ГРМ він відшкодовує споживачу вартість або об`єм недовідпущеного природного газу, що обчислюється, виходячи з підтвердженого обсягу природного газу (норма застосовується щодо споживачів, що не є побутовими) або планового місячного об`єму споживання (норма застосовується щодо споживачів, що є побутовими) на відповідний період за договором розподілу природного газу та з урахуванням періоду безпідставного припинення газопостачання. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які прямо чи непрямо підтверджують існування чи відсутність обставин, що підлягають доказуванню у цивільному провадженні, та інших обставин, які мають значення для цивільного провадження. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За правилами ст. 78 ЦПК України - Допустимим визнається доказ, якщо він отриманий у порядку, встановленому законом. Отже, критерієм допустимості доказів для суду є законність їх отримання. Умовами допустимості доказів є: одержання фактичних даних із належного процесуального джерела, одержання фактичних даних належним суб`єктом; одержання фактичних даних у належному процесуальному порядку; належне оформлення джерела фактичних даних. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом, у передбачених ЦПК України випадках. Таким чином, викладені обставини свідчать про наявний спір між позивачем і відповідачем-2 щодо користування газопроводом вводом, який належить на праві приватної власності відповідачу-2 щодо користування газопроводом вводом, який належить на праві приватної власності відповідачу-2 та розташований на його земельній ділянці, а відповідач-1 здійснює свої зобов`язання щодо безаварійного та безперебійного газопостачання сторін даного спору. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Київгаз», [PERSON] про захист прав споживача шляхом зобов'язання відновити газопостачання, - не підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача не підлягає стягненню судовий збір.

Outcome: dismissed