Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] , адвокат Плетенко К.Ю. звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 228 450 гривень, спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] , виділити [PERSON] автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , вартістю 279 820,00 гривень, як майно, що є спільною сумісною власністю подружжя, стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію Ѕ частини вартості автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , в сумі 139 910,00 гривень. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що позивач [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року. Шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 441. Від даного шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач та відповідач фактично припинили шлюбні відносини з початку червня 2022 року, оскільки відповідач пішов проживати до іншої жінки. Також, відповідач [PERSON] 08.06.2022 року звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Бистрової Л.О. відкрито провадження у справі №207/1493/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено розгляд справи на 05 липня 2022 року. За час шлюбу подружжям за спільні кошти було набуте рухоме майно, а саме: автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] . Вказаний автомобіль набутий за час перебування [PERSON] та [PERSON] у шлюбі, оскільки 06 січня 2021 року був зареєстрований на ім`я [PERSON] . Оскільки, відповідач [PERSON] , реєструючи вказаний автомобіль на своє ім`я діяв в інтересах сім`ї, тому останній повинен належати [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Оскільки спірний автомобіль був придбаний сторонами у період зареєстрованого шлюбу, то це майно є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а та обставина, що воно зареєстроване на одного з подружжя, не позбавляє іншого права на частку в такому майні. Ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, складає 279 820 гривень 00 копійок без НДС, що підтверджується звітом про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу, виконаним на замовлення позивача та доданим до позовної заяви. При цьому частка кожного з подружжя у праві спільної сумісної власності є рівною, а тому частка кожного із них у праві спільного сумісного майна на автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT, 2012 року випуску, державний номер [NUMBER] , становить по 1/2 частці від зазначеного автомобіля, та виходячи з його загальної вартості 279 820,00 гривень, становить по 139 910 (сто тридцять дев`ять тисяч дев`ятсот десять) гривень 00 копійок за кожним, що підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. У зв`язку з тим, що між сторонами не досягнуто згоди про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, тому [PERSON] вимушена звернутися до суду з проханням розділити набуте в період шлюбу майно. Позивачка та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, пояснивши, що 09 жовтня 2010 року між ним, [PERSON] та [PERSON] - було зареєстровано шлюб, актовий запис №441 Заводського відділу реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського МУЮ Дніпропетровської області. Від шлюбу із позивачкою - маємо двох малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] . Проте через різні погляди на цінності подружнього життя, принципи виховання дітей, взаємоповаги один до одного в подружжі, та через те, що він з метою заробітку вирушив закордон, а дружина не змогла сприймати такі шлюбні відносини, останні припинилися між нами. Ним, 08 червня 2022 року було подано позов про розлучення, за яким відкрито судове провадження - справа №207/1493/22 (суддя Бистрова Л.О.). При цьому зазначив, що під час перебування у шлюбі ними, як подружжям, з метою налагоджування побуту, здійснювалось придбання необхідних предметів вжитку, меблів, одягу, техніки побутової та іншого, а також мною особисто було придбано автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] . При цьому при припиненні фактично шлюбних відносин, його дружина, [PERSON] , зі спільного придбаного в період шлюбу обсягу майна вивезла із квартири, в якій вони мешкали (і яка набута ним до шлюбу) всі меблі, кухонне приладдя, побутову техніку, а також побутові речі (посуд, постільну білизну) прикраси, й готівкові грошові кошти, які вони відкладали на потреби сім`ї, із заробленого ним під час роботи закордоном. Загальна вартість всіх цих меблів, техніки, та предметів вжитку - становить понад 242 400 гривень, й може бути підтверджена банківськими виписками по карткових рахунках дружини, так як за обопільною згодою вони брали речі в т.ч. в кредит, оформлений на неї, й він пересилав їй кошти для погашення кредитів, та відповідно сплачували кредити з її картки. Дружина не працювала, здійснювала догляд за дітьми, тож забезпеченням всіх потреб сім`ї виконувалось фактично за кошти, які він заробляв, в т.ч. він поповнював її картки, та вона з них сплачувала кошти за набуті ними речі, предмети вжитку, меблі, техніку, тощо, а також оплачувала витрати на утримання своєї квартири, набутої нею до шлюбу. В її квартирі вони не мешкали, але він надавав їй кошти на утримання її житла. Також зауважив, що придбання автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] - відбувалось в період шлюбу, між ними але за його особисті кошти. Автомобіль був придбаний ним в період шлюбу, але здебільшого для особистих потреб (використовував для роботи) та фактично за рахунок належних йому особистих коштів, так як ним з цією метою було відчужено інший автомобіль, який він придбав до шлюбу. А незначну частину коштів, що не вистачало, для купівлі авто, було додатково запозичено ним у його товариша. І наразі (вже в період - коли вони вже не проживали разом, та фактично шлюбні відносини між нами припинились), протягом останніх двох місяців він виплачує йому борг, знов таки за рахунок своїх особистих коштів. В зв`язку із наведеним, вважає, що позовні вимоги, заявлені його дружиною в частині визнання автомобіля спільним сумісним майном подружжя, та стягнення із нього на її користь половини вартості останнього - є безпідставними, необґрунтованими, та задоволенню не підлягають. Автомобіль VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] , як майно - не підпадає під режим спільної сумісної власності подружжя, оскільки придбаний за власні кошти (за рахунок продажу автомобіля, набутого у власність ним до шлюбу), та незначна його частина за кошти кредитні, які наразі ним сплачуються, з особистих коштів, то відповідно частка такого майна не може належати подружжю в рівних пропорціях. Крім того, оцінка автомобіля відрізняється від реальної, бо звіт про оцінку, що наданий позивачем, виконаний без огляду автомобіля, та за основу оцінки взято іншу модель авто. Тому ним було замовлено оцінку особисто, надано авто для огляду, та детально експертом враховані всі його характеристики, й встановлено ринкову вартість реальну. Крім того, в будь якім випадку, з огляду на те, що його дружина отримала (забрала) зі спільного майна - речі, меблі, техніку, предмети вжитку - вартість, яких повністю дорівнюють й навіть перевищують вартість автомобіля в цілому, то вважає, що додатковий поділ майна, буде несправедливим, та порушить баланс прав і інтересів кожного з колишнього подружжя. Поряд із тим, Позивачка навмисно, з метою введення суд в оману - надала звіт про оцінку автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску державний номер [NUMBER] , виконаний Правобережною товарною біржою, проте без реального огляду та урахування стану автомобіля (так як він після ДТП), й позначивши іншу модель. З метою усунення цих недоліків, надання суду доказів, що є належними, та можуть бути прийняті судом - ним замовлено оцінку, надано автомобіль до огляду, та - висновок експерта товарознавця, який має бути врахований. Приймаючи до уваги все вищенаведене, просив в задоволені позовних вимог [PERSON] до [PERSON] - про поділ майна подружжя, а саме визнання автомобіля VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року запуску державний номер [NUMBER] , спільною сумісною власністю подружжя, та стягнення з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частини\~вартості автомобіля\~в сумі\~139\~910\~(сто\~тридцять дев`ять\~тисяч дев`ятсот\~десять)\~гривень -\~відмовити.\~А в\~частині заявлених\~позовних вимог,\~ [PERSON] ,\~щодо виділення\~йому,\~ [PERSON] (у\~приватну особисту\~власність), автомобіля VOLKSWAGEN\~PASSAT\~седан-В,\~2012\~року випуску\~державний номер\~ [NUMBER] \~(та\~встановлення режиму\~особистої приватної\~власності)\~- вважає за можливе їх задовольнити, та не заперечує проти задоволення їх судом, зважаючи на те, що даний автомобіль придбаний за його особисті кошти, й на нього не розповсюджується режим спільної власності, й крім того ураховуючи що - зарахування вартості частки автомобіля у вартість іншого майна, набутого в період шлюбу, й отриманого у повне володіння й розпорядження колишньої дружини повністю покриває вартість такої частки. Судові витрати, які складаються з судового збору - пропорційно розділити між сторонами, відповідно до прийнятого судом рішення, та заявлених позовних вимог. Вислухавши пояснення учасників справи, наведені сторонами доводи та заперечення щодо підстав позову, дослідивши матеріали справи та надавши правову оцінку наявним у справі доказам, суд приходить до наступного. Відповідно до ст.13\~ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно із\~ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] перебуває з відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі з 09 жовтня 2010 року. Шлюб зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпродзержинського міського управління юстиції Дніпропетровської області за актовим записом № 441. Від даного шлюбу подружжя мають двох малолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] , та доньку [PERSON] , [INFO] , які залишилися проживати разом з нею. До червня 2022 року вона та відповідач мешкали разом однією сім`єю, вели спільне господарство та мали спільний бюджет, разом працювали, отримували доходи та заощаджували грошові кошти для придбання спірного автомобіля. В червні 2022 року відповідач залишив сім`ю та став проживати з іншою жінкою. Відповідач [PERSON] 08.06.2022 року звернувся до Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Ухвалою судді Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська Бистрової Л.О. відкрито провадження у справі №207/1493/22 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та призначено розгляд справи на 05 липня 2022 року, який в подальшому було відкладено на 07.11.2022 року у зв`язку із наданням сторонам строку для примирення. В період зареєстрованого шлюбу, у 2021 році сторонами було придбано автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску, колір білий, тип загальний, Седан-В, об`єм двигуна 2480, номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Відповідач у відзиві на позов не заперечує факт придбання спірного автомобіля під час перебування в зареєстрованому шлюбі з позивакою. Відповідач вказує, що під час перебування у шлюбі подружжям здійснювалось придбання необхідних предметів вжитку, меблів, одягу, побутової техніки, загальна вартість яких становить понад 242\~400 грн. Однак, жодних належних, допустимих і достатніх доказів того, які саме речі набуті сторонами за час шлюбу, вартості цих речей, Відповідачем не надано. Сам факт зазначення Відповідачем про наявність спільно набутих речей не свідчить про те, хто залишив собі яке майно після припинення шлюбних відносин, яке майно ким було придбано, чи ким подаровано, чи майно придбане до шлюбу чи в шлюбі, взагалі перелік такого майна та дійсна його вартість, оскільки будь-яких доказів набуття сторонами майна Відповідачем не підтверджено. Також, в обґрунтування своїх заперечень на позов Відповідачем долучено до відзиву копії квитанцій про переказ позивачу власних коштів, однак Відповідачем не доведено, що перераховані ним кошти є сплатою компенсації вартості 1/2 частини спірного автомобіля, оскільки ті ж самі квитанції долучались Відповідачем до матеріалів виконавчого провадження про стягнення з нього аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей. Тому суд не приймає до уваги зазначені відповідачем у відзиві на позов твердження про те, що автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску був придбаний за його особисті кошти, отримані ним від продажу іншого автомобіля та отримання позики у знайомого, оскільки вказані обставини не доведені відповідачем. Відповідно до частин 1 та 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За змістом частин першої та сьомої\~статті 41 Конституції України, частин першої та п`ятої статті 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, і таке використання не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Відповідно до ст. 60 Сімейного кодексу України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно з частинами першою, третьою статті 368 ЦК України спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (ч.1 ст. 61 СК України). Згідно ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Статтею 65 СК України визначено, що дружина, чоловік розпоряджаються майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, за взаємною згодою. При укладенні договорів одним із подружжя вважається, що він діє за згодою другого з подружжя. Як зазначено у ч.1 ст.68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. Відповідно до ст. 70 ч.1 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка вважаються рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що автомобіль марки VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску, колір білий, тип загальний, Седан-В, об`єм двигуна 2480, номер шасі (кузова) [NUMBER] , державний номер [NUMBER] , який, згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , є спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] , оскільки він придбаний в період зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, тому кожен із сторін має право на Ѕ частку цього автомобіля. Судом встановлено, що спірний автомобіль знаходиться у користуванні відповідача [PERSON] , що не заперечувалося сторонами у справі. Позивачка в судовому засіданні надала показання про те що, вона та відповідач не зможуть спільно користуватися автомобілем, бо [PERSON] , в користуванні у якого знаходиться спірний автомобіль, не дозволить їй користуватися ним. Тому вона просить стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію в розмірі однієї другої частки ринкової вартості автомобіля. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом (речення перше абзацу другого частини першої статті 71 СК України).Тобто суд має вирішити переданий на його розгляд спір про поділ спільної сумісної власності саме тоді, коли подружжя не домовилося про порядок такого поділу. Вирішення цього спору, зокрема щодо неподільної речі, не має зумовлювати у співвласників потребу після судового рішення домовлятися про порядок поділу цього ж майна, а саме про виплату одному із них компенсації іншим співвласником і про гарантії її отримання. Якщо одна зі сторін спору довірила його вирішення суду, відповідний конфлікт треба вичерпати внаслідок ухвалення судового рішення та подальшого його виконання. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1 та 2 ст. 71 СК України). Згідно ч. 4 ст. 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Частинами 1 та 2 статті\~\~364\~\~ЦК України визначено, що\~\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. Враховуючи, що спірний автомобіль знаходиться в користуванні відповідача [PERSON] ,\~\~а позивачка згодна\~\~одержати\~\~від відповідача\~\~матеріальну компенсацію за належну\~\~їй частку автомобіля, суд\~\~приходить до висновку,\~\~що\~\~вказаний автомобіль підлягає поділу між сторонами у справі шляхом виділення відповідачу спірного транспортного засобу з визнанням за ним права власності на цей автомобіль, із стягненням з відповідача на користь позивачки Ѕ частини його вартості. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, що викладена у постанові від 25 травня 2020 року у справі № 347/955/16, де чітко зазначено, що у ситуації, коли один із подружжя, який не користується спірним автомобілем, просить виплатити йому компенсацію вартості його частки у вказаному праві, згідно з вимогами статей 60, 61, 70, 71 СК України слід присудити відповідну компенсацію за рахунок іншого із подружжя, який цим автомобілем користується, незалежно від його згоди. Згідно Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного «Правобережною товарною біржою», ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску, колір білий, тип загальний, Седан-В, об`єм двигуна 2480, номер шасі (кузова) [NUMBER] , станом на 08 червня 2022 року становить 279 820,00 грн. без НДС. Відповідач заперечує проти визначеної експертом вартості автомобіля в розмірі 279 820,00 грн., посилаючись на те, що оцінка проводилася без огляду автомобіля. Позивачка погоджується з тим, що оцінка автомобіля була проведена без огляду спірного транспортного засобу, який перебуває в користуванні відповідача, бо відповідач на автомобілі знаходився за межами міста Кам`янське, що також підтверджує відповідач у відзиві на позовну заяву. Не погоджуючись із визначеною суб`єктом оціночної діяльності вартістю автомобіля, відповідачем 31.08.2022 року до суду разом із відзивом на позовну заяву, було подано Звіту про незалежну оцінку ринкової вартості транспортного засобу, складеного «Правобережною товарною біржою», ринкова вартість автомобіля марки VOLKSWAGEN PASSAT седан-В, 2012 року випуску, колір білий, тип загальний, Седан-В, об`єм двигуна 2480, номер шасі (кузова) [NUMBER] , станом на 26 серпня 2022 року становить 228 450,00 грн. без НДС, а тому суд на підтвердження вартості спірного автомобіля приймає даний звіт, оскільки при його складанні оцінювачу було надано об`єкт оцінення для реального огляду для встановлення його вартості. Таким чином, вартість Ѕ частки спірного автомобіля становить 114 225,00 грн., і вказану грошову суму належить стягнути з відповідача на користь позивачки як грошову компенсацію права на належну [PERSON] одну частку автомобіля марки «VOLKSWAGEN PASSAT» 2012 року випуску, номерний знак [NUMBER] . Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1, п.п.1,4 ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу та з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Відповідно до частин 4-6 ст.137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до статті 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Згідно ч.8 ст.141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що ЦПК України передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1)їх дійсність; 2)необхідність; 3)розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Судом встановлено, що 22.06.2022 року між адвокатом Плетенко Кристиною Юріївною та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги, за умовами якого адвокат Плетенко К.Ю. на підставі усного чи письмового звернення клієнта приймає зобов`язання з надання юридичної допомоги, перелік якої наведено у п.п.1,2 Договору, вартість яких зазначена в Додатковій угоді №1 до договору про надання правової допомоги від 22.06.2022 року. Також, матеріали справи містять Акт виконаних робіт №1 до договору про надання правової допомоги від 27.06.2022 року про сплату послуг адвоката Плетенко К.Ю. на суму 6\~000,00 грн.. А отже відшкодування витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги підлягає задоволенню. Частково задовольняючи позов, суд також вважає, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у вигляді сплати судового збору в розмірі 1 399 грн.10коп..

Outcome: partial