Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, зареєстрованого 19.08.2016 Ленінським районним у місті Харкові відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Харківській області, актовий запис №\~331. На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що з 19.08.2016 він перебуває в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Вони спільно проживали до червня 2020 року, після чого шлюбні відносини фактично були припинені, спільного господарства між ними не ведеться, спільні неповнолітні діти у них відсутні. Розірвання шлюбу в адміністративному порядку неможливе, у зв`язку з ухиленням відповідача від відвідування органу РАЦС. В період шлюбу позивачем та відповідачем не було придбане жодне майно, що могло б бути їхньою спільною сумісною власністю, ніяких суперечок з приводу поділу будь-якого майна між ними не існує. Зазначені ознаки сімейних відносин не притаманні шлюбному союзу між позивачем та відповідачем. Протягом останніх двох років між ними відсутнє почуття взаємної любові та романтичної прив`язаності, відсутня взаємна повага до особистостей, відсутній інтерес до взаємодопомоги та підтримки. Юридично, а не фактично існуючі між позивачем та відповідачем шлюбні відносини не виконують функцію будування сім`ї, відповідач неодноразово підкреслювала своє зневажливе та навіть гидливе ставлення до існування шлюбних відносин з позивачем, вважаючи це помилкою свого життя. Таким чином, протягом останніх двох років відповідач чинила моральне насильство над позивачем, чим спричиняла йому психічні страждання. Зазначені обставини стали підставою для пред`явлення в суді цього позову. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 30.06.2022 відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні на 30.09.2022. 26.09.2022 позивач [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві, не вимагав відшкодування судових витрат. 26.09.2022, 14.10.2022 відповідач [PERSON] подала заяви, в яких просила розглянути справу за її відсутності, позов про розірвання шлюбу визнала, після розірвання шлюбу просила прізвище не змінювати. 30.09.2022 відкладено судовий розгляд. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не заявилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, тому вирішив спір по суті за відсутності сторін. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зі змінами, внесеними Протоколом № 11, стаття 5, кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно частини 1 статті 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. У відповідністю зі статтею 112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Даними свідоцтва про шлюб Серія [NUMBER] підтверджується, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 19.08.2016 (а. с. 7, 16). З паспорту Серія [NUMBER] вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 5-6). З Довідки про реєстрацію місця проживання особи № 1589 від 28.10.2021 відповідач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 43). Частиною 1 статті 82 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. З позовної заяви слідує, що після фактичного припинення сторонами шлюбних відносин подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Відповідачем зазначені обставини не заперечувалися. За змістом встановлених судом обставин, фактично сторони припинили шлюбні стосунки, проживають окремо, подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін. Спору про поділ майна між сторонами у цій справі немає. Відповідач [PERSON] визнала позов до початку розгляду справи по суті, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, і відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Дотримуючись принципу диспозитивності цивільного судочинства питання щодо розподілу понесених позивачем судових витрат судом не вирішувалося.

Outcome: approved