Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 12 червня 2003 року, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] ; -спільне життя у них з відповідачем не склалося; -вони мають різні погляди на сімейн життя та обов`язки; -протягом останніх років їхнього життя шлюбні відносини між ними погрішились; -вона вважає, що їхній шлюб носить формальний характер, оскільки особисті відносини між ними з відповідачем вже тривалий час є негативними, а тому продовжувати такі шлюбні відносини вона не бажає; -подальше спільне життя з відповідачем і збереження їхнього шлюбу є неможливим; -надання їм строку на примирення не виправить стану їх шлюбних відносин; -спору про місце проживання неповнолітніх дітей між ними немає: неповнолітня донька - [PERSON] проживає разом з нею за іншою, ніж відповідач, адресою, а неповнолітній син - [PERSON] залишився проживати разом з батьком - відповідачем у справі, звернулася до суду з позовом та просить: розірвати шлюб між нею та відповідачем; після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] »; неповнолітню доньку - [PERSON] , [INFO] , залишити на її утриманні; неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , залишити на утриманні відповідача. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.21/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу в її відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву /а.с.20/, згідно якої позовні вимоги визнав, не заперечував щодо його задоволення та просив розглянути справу без його участі. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України: у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.24 постанови від 12 червня 2009 року №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 року у справі №200/952/18. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, а тому є законні підстави для ухвалення рішення про задоволення позову. Спору про місце проживання неповнолітніх дітей та про спільно нажите майно сторони не заявляють. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України: у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачці з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно платіжного доручення №113508123 від 11 жовтня 2022 року /а.с.15/ позивачка при зверненні до суду сплатила документально підтверджені судові витрати по оплаті судового збору в розмірі 1984грн.80коп., -50 відсотків якого в розмірі 992грн.40коп. підлягають поверненню позивачці з державного бюджету відповідно до ст.142 ч.1 ЦПК України; -50 відсотків якого в розмірі 992грн.40коп. підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки відповідно до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved