Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

14 вересня 2022 року до суду надійшла вказана позовна заява, яка обґрунтована тим, що у лютому 2022 року стало відомо про те, що 31 січня 2022 року відкрито виконавче провадження про стягнення на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості в розмірі 22 167,37 гривень на підставі виконавчого напису № 1285 від 23 листопада 2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М. У виконавчому написі зазначено, що строк платежу по кредитному договору настав, хоча термін договору спливає лише 05 листопада 2022 року, сума заборгованості не розшифрована, тобто не зазначено яким саме чином виникла заборгованість. Виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки у ньому не зазначено, чи отримав приватний нотаріус від відповідача первинні документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення, через що в нього були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед відповідачем, а також процентів, зазначені у виконавчому написі, є безспірними. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріусом не враховано та не перевірено факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Позивач просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 1285, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М. 23 листопада 2021 року щодо стягнення з неї суми заборгованості в розмірі 22 167,37 гривень. 15 вересня 2022 року відкрито провадження по даній справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М. витребувано належним чином завірені копії документів, а саме матеріали нотаріальної справи, документи, які підтверджують безспірність вимог стягувача та на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 1285 від 23 листопада 2021 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, 04 листопада 2022 року представник позивача [PERSON] звернулась до суду із заявою про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити. Відповідач явку свого представника в судове засідання не забезпечив, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, причини неявки суду не повідомлено, заяв про розгляд справи без їх участі до суду не надходило, відзив на позовну заяву не подано, у зв`язку з чим, суд відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Треті особа в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені своєчасно та належним чином, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. звернувся із клопотанням про розгляд справи без його участі. Суд, ознайомившись з письмовими доказами, дослідивши матеріали справи, врахувавши нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що 23 листопада 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М., на підставі, зокрема, п. 2 Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, вчинено виконавчий напис на кредитному договорі № 22031000437917 від 05 листопада 2020 року укладеного між [PERSON] та АТ «Банк Кредит Дніпро». Строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 06 січня 2021 року по 19 жовтня 2021 року. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача складає 22 167,37 гривень (а. с. 8). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровській області Лисенка Ю.О. від 31 січня 2022 відкрито виконавче провадження № 68413840 з виконання виконавчого напису № 1285 від 23 листопада 2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М. про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Банк Кредит Дніпро» заборгованості за кредитним договором № 22031000437917 від 05 листопада 2020 року у загальному розмірі 22 167,37 гривень (а. с. 7). Так, за правилами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 8 Закону України «Про нотаріат»). Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і необґрунтованість вимог до боржника. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 03.10.2019 по справі № 753/7572/18. Водночас контекстний аналіз наведених норм дозволяє дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, яка виключає можливість спору з боку боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність і на підставі яких нотаріуси здійснюють виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними та стовідсотково підтверджувати наявність у боржника заборгованості перед кредитором саме в такому розмірі. Згідно з ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Так, проаналізувавши вищевикладене, суд вважає, що нотаріус під час вчинення оспорюваного виконавчого напису не дотримався всіх вимог передбачених Порядком вчинення нотаріальних дій, оскільки сума заборгованості [PERSON] не є безспірною, остання не погоджується із визначеною судом заборгованості, відповідачем до суду виписки з рахунку [PERSON] не надано, ухвала суду від 15 вересня 2022 року в частині витребування у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гончаренко Т.М. належним чином завірених копій документів, а саме матеріалів нотаріальної справи та документів, які підтверджували б безспірність вимог стягувача та на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 1285 від 23 листопада 2021 року залишена останньою без виконання, що позбавляє суд можливості пересвідчитись у її безспірності. Викладене у своїй сукупності свідчить про наявність підстав для задоволення вимог позивача у повному обсязі та визнання спірного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Також, згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Відповідно до статті 246 ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Для підтвердження цих обставин потрібно надати суду договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, які свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги, і оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі № 826/1216/16). Так, судом встановлено, що 04 серпня 2022 року між адвокатом Пріхно Н.М. та Ізотовою О.В. укладено договір про надання правової допомоги № 09 (а. с. 21). За умовами вказаного договору сторонами визначено, що за надану правову допомогу клієнт сплачує адвокату винагороду за домовленістю сторін. Розмір оплати праці адвоката при надання правової допомоги, а також умови та порядку розрахунків, визначаються сторонами за домовленістю. Водночас із цим, до матеріалів справи не долучено документів, які б вказували на те, в чому саме полягала надана правова допомога, не містяться доказів які б свідчили про оплату гонорару адвокату Пріхно Н.М. у розмірі 3 000,00 гривень, позивач та її представник із заявою про вирішення питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог не звертались. За таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні вимоги позивача про стягнення з відповідача на її користь витрат на правову допомогу.

Outcome: approved