Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] 28.07.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Фірми «Т.М.М.» - ТОВ про захист прав споживачів, яким просить зобов`язати відповідача надати відповідь на лист [PERSON] від 06.07.2022 року № допоміжні приміщення ///22-ц/824/6841/2022/// 95ж/Ч2-13_14.02.2014 // чрн-пмлй по кожному з шести питань окремо та надіслати офіційно скан-копію на [INFO] та офіційно листом на адресу реєстрації: [ADDRESS] ; зобов`язати відповідача надати відповідь на лист [PERSON] від 06.07.2022 № допоміжні приміщення ///22-ц/824/6841/2022/// 95ж/Ч2-13_14.02.2014 // чрн-пмлй по кожному з шести питань окремо, а саме: зобов`язати надати відповідь про наявні всі допоміжні приміщення в будинку [ADDRESS] ; зобов`язати надати відповідь про наявні всі допоміжні приміщення в будинку [ADDRESS] , які передані в оренду, тощо і згоди всіх співвласників будинку; зобов`язати надати відповідь про наявні всі допоміжні приміщення в будинку [ADDRESS] , щодо яких виконано будівельні роботи з реконструкції, тощо і згоди всіх співвласників будинку; зобов`язати надати відповідь про відчужені/продані всі допоміжні приміщення в будинку [ADDRESS] , за для вирішення питання про визнання недійсними свідоцтв про право власності в судовому порядку і згоди всіх співвласників будинку; зобов`язати надати відповідь про згоду всіх співвласників будинку [ADDRESS] на вчинення правочину щодо розпорядження спільним майном, який підлягає нотаріальному посвідченню (державній реєстрації) яка має бути висловлена письмово і нотаріально посвідчена; зобов`язати надати відповідь про належність паркінгу, парко-місць (підземного паркінгу) до складу комплексу (житлового, житлово-офісного тощо) напрямку і джерела фінансування їх будівництва, що визначається у проектно-коштористній документації на будівництво та договори інвестування і чи відчужувалися/продавалися вони як допоміжні приміщення і чи є згоди всіх співвласників. В обґрунтування позову зазначив, що 14.02.2014 року між ним та відповідачем було підписано договір про надання житлово-комунальних послу №95ж/Ч2-13 по квартирі [ADDRESS] , а тому в розумінні ЗУ «Про захист прав споживачів» він є споживачем житлово-комунальних послуг в будинку [ADDRESS] . 16.06.2022 року Київським апеляційним судом у справі № 759/23336/21 було винесено постанову за апеляційною скаргою [PERSON] на рішення Святошинського районного суду м. Києва від 12.01.2022 року по цивільній справі за позовом Фірма «Т.М.М.-ТОВ до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з центрального опалення. Зазначив, що відповідно до вказаної постанови Київського апеляційного суду та рішення Конституційного Суду України № 14-рп/2011 від 09.11.2011 року він є співвласником всіх допоміжних приміщень будинку [ADDRESS] . 06.07.2022 року він звернувся з листом № допоміжні приміщення ///22-ц/824/6841/2022/// 95ж/Ч2-13_14.02.2014 // чрн-пмлй до відповідача з проханням надати повну та вичерпну законну інформацію з кожного з питань викладених у листі, однак відповіді так і не отримав, а тому і звернувся до суду з вказаним позовом для захисту своїх прав. Ухвалою від 29.07.2022 року було відкрито провадження у вказаній справі, з призначенням розгляду справи за правилами загального позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, просив розгляд справи провести за його відсутності. Представник Фірми «Т.М.М.» -ТОВ в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, 26.08.2022 року подав до суду відзив, яким просить відмовити в задоволенні позову у повному обсязі. Дослідивши в судовому засіданні матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що в задоволенні позову слід відмовити з огляду на наступне. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Судом встановлено, що позивачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності виданого 21.03.2008 року Головним управлінням житлового забезпечення Виконавчого органу Київської міської ради (а.с. 28). що 14.02.2014 року між Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ та позивачем [PERSON] було укладено договір про надання житлово-комунальних та інших послу № 95ж/Ч2-13 та 11.06.2014 року додаткову угоду № 1 до договору про надання житлово-комунальних та інших послуг №95ж/Ч2-13 від 14.02.2014 року (а.с. 16-25). З матеріалів справи вбачається, що позивачем 06.07.2022 року за допомогою електронної пошти на адресу відповідача було направлено лист № допоміжні приміщення ///22-ц/824/6841/2022/// 95ж/Ч2-13_14.02.2014 // чрн-пмлй з приводу надання інформації про допоміжні приміщення в будинку [ADDRESS] (а.с. 29-31). Як зазначає позивач, станом на день подачі позову відповідачем так і не було надано відповідь на лист від 06.07.2022 року. Згідно ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Даний принцип полягає у змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин даної справи. Сторони зобов`язані визначити коло фактів, на які вони можуть посилатися як на підставу своїх вимог і заперечень, і довести обставини, якими вони обґрунтовують ці вимоги й заперечення, як того вимагають положення ст. 81 ЦПК України, за якими доказуванню підлягають обставиш які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 13, 43, 81 ЦПК України, суд розглядає справу в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, особа яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд, зобов`язана надати усі наявні у неї докази та довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких виникає спір. Відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про звернення громадян» громадяни України мають право звернутися до органів державної влади, місцевого самоврядування, об`єднань громадян, підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, засобів масової інформації, посадових осіб відповідно до їх функціональних обов`язків із зауваженнями, скаргами та пропозиціями, що стосуються їх статутної діяльності, заявою або клопотанням щодо реалізації своїх соціально-економічних, політичних та особистих прав і законних інтересів та скаргою про їх порушення. Статтею 3 цього закону передбачено, що під зверненнями громадян слід розуміти викладені в письмовій або усній формі пропозиції (зауваження), заяви (клопотання) і скарги. Пропозиція (зауваження) - звернення громадян, де висловлюються порада, рекомендація щодо діяльності органів державної влади і місцевого самоврядування, депутатів усіх рівнів, посадових осіб, а також висловлюються думки щодо врегулювання суспільних відносин та умов життя громадян, вдосконалення правової основи державного і громадського життя, соціально-культурної та інших сфер діяльності держави і суспільства. Заява (клопотання) - звернення громадян із проханням про сприяння реалізації закріплених Конституцією та чинним законодавством їх прав та інтересів або повідомлення про порушення чинного законодавства чи недоліки в діяльності підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, народних депутатів України, депутатів місцевих рад, посадових осіб, а також висловлення думки щодо поліпшення їх діяльності. Клопотання - письмове звернення з проханням про визнання за особою відповідного статусу, прав чи свобод тощо. Скарга - звернення з вимогою про поновлення прав і захист законних інтересів громадян, порушених діями (бездіяльністю), рішеннями державних органів, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, об`єднань громадян, посадових осіб. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про звернення громадян» до рішень, дій (бездіяльності), які можуть бути оскаржені, належать такі у сфері управлінської діяльності, внаслідок яких: порушено права і законні інтереси чи свободи громадянина (групи громадян); створено перешкоди для здійснення громадянином його прав і законних інтересів чи свобод; незаконно покладено на громадянина які-небудь обов`язки або його незаконно притягнуто до відповідальності. Згідно зі ст. 7 Закону України «Про звернення громадян» звернення, оформлені належним чином і подані у встановленому порядку, підлягають обов`язковому прийняттю та розгляду. Забороняється відмова в прийнятті та розгляді звернення з посиланням на політичні погляди, партійну належність, стать, вік, віросповідання, національність громадянина, незнання мови звернення. Частиною 1 ст. 14 цього закону визначено, що органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, посадові особи зобов`язані розглянути пропозиції (зауваження) та повідомити громадянина про результати розгляду. Відповідно до частин 1, 3 ст. 15 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Порядок розгляду заяв (клопотань) визначений статтею 15 Закону України «Про звернення громадян», відповідно до якої органи державної влади, місцевого самоврядування та їх посадові особи, керівники та посадові особи підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, об`єднань громадян, до повноважень яких належить розгляд заяв (клопотань), зобов`язані об`єктивно і вчасно розглядати їх, перевіряти викладені в них факти, приймати рішення відповідно до чинного законодавства і забезпечувати їх виконання, повідомляти громадян про наслідки розгляду заяв (клопотань). Відповідь за результатами розгляду заяв (клопотань) в обов`язковому порядку дається тим органом, який отримав ці заяви і до компетенції якого входить вирішення порушених у заявах (клопотаннях) питань, за підписом керівника або особи, яка виконує його обов`язки. Рішення про відмову в задоволенні вимог, викладених у заяві (клопотанні), доводиться до відома громадянина в письмовій формі з посиланням на Закон і викладенням мотивів відмови, а також із роз`ясненням порядку оскарження прийнятого рішення. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про звернення громадян» органи державної влади і місцевого самоврядування, підприємства, установи, організації незалежно від форм власності, об`єднання громадян, засоби масової інформації, їх керівники та інші посадові особи в межах своїх повноважень зобов`язані, серед іншого: об`єктивно, всебічно і вчасно перевіряти заяви чи скарги; скасовувати або змінювати оскаржувані рішення у випадках, передбачених законодавством України, якщо вони не відповідають закону або іншим нормативним актам, невідкладно вживати заходів до припинення неправомірних дій, виявляти, усувати причини та умови, які сприяли порушенням; забезпечувати поновлення порушених прав, реальне виконання прийнятих у зв`язку з заявою чи скаргою рішень; письмово повідомляти громадянина про результати перевірки заяви чи скарги і суть прийнятого рішення; у разі визнання заяви чи скарги необґрунтованою роз`яснити порядок оскарження прийнятого за нею рішення; не допускати безпідставної передачі розгляду заяв чи скарг іншим органам; особисто організовувати та перевіряти стан розгляду заяв чи скарг громадян, вживати заходів до усунення причин, що їх породжують, систематично аналізувати та інформувати населення про хід цієї роботи. У разі необхідності та за наявності можливостей розгляд звернень громадян покладається на посадову особу чи підрозділ службового апарату, спеціально уповноважені здійснювати цю роботу, в межах бюджетних асигнувань. Статтею 20 цього закону визначено, що звернення розглядаються і вирішуються у термін не більше одного місяця від дня їх надходження, а ті, які не потребують додаткового вивчення, - невідкладно, але не пізніше п`ятнадцяти днів від дня їх отримання. Якщо в місячний термін вирішити порушені у зверненні питання неможливо, керівник відповідного органу, підприємства, установи, організації або його заступник встановлюють необхідний термін для його розгляду, про що повідомляється особі, яка подала звернення. При цьому загальний термін вирішення питань, порушених у зверненні, не може перевищувати сорока п`яти днів. Судом встановлено, що позивачу директором Департаменту управління нерухомістю Фірми «Т.М.М.» - ТОВ Літвіновим С.М. у встановлені законом строки було надано вичерпну інформацію у листі вих. № 22/07/22 від 22.07.2022 року, на його лист від 06.07.2022 року, який 25.07.2022 року було направлено на адресу позивача, про що свідчить накладна «Укрпошти», фіскальний чек та опис вкладення (а.с. 54-55). Посилання позивача у запереченнях на відзив від 06.09.2022 року, про те, що відповідь було надано не уповноваженою на це особою, спростовуються матеріалами справи, а саме довіреністю № 05/01 від 21.03.2022 року наданою генеральним директором Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, відповідно до якої відповідач уповноважує директора департаменту управління нерухомістю Фірми «Т.М.М.» - ТОВ Літвінова С.М. представляти інтереси в державних та інших органах і організаціях (установах) незалежно від їх підпорядкування та форм власності, перед фізичними особами, з усіх без винятку питань, пов`язаних із діяльністю Департаменту управління нерухомістю Фірми «Т.М.М.» - ТОВ, в тому числі подавати, одержувати та підписувати будь-які документи, пов`язані з реалізацією прав наданих Фірмою «Т.М.М.» - ТОВ як співвласнику будинків, та виконувати будь-які інші дії передбачені чинним законодавством України для такого роду повноважень (а.с. 68). На основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню суд вважає, що позов не підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed