Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач 29.04.2021 року звернувся до Ленінського районного суду м. Миколаєва з позовною заявою про стягнення з [PERSON] коштів в\~порядку регресу у сумі 39433,11 грн. та судових витрат. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 10.05.2013 року він уклав договір оренди квартири з відповідачем. Відповідно вказаного договору позивач передав в оренду відповідачу квартиру [ADDRESS] з 10.05.2013 року до 09.11.2013 року. Згідно з п. 4 договору оренди квартира була передана відповідачу в оренду в технічно справному стані. Під час проживання відповідача у вказаній вище квартирі, а саме 13.092013 року сталося залиття офісного приміщення, що належить ТОВ «Комінвест», розташовані поверхом нижче квартири. Залиття приміщення сталося під час проживання відповідача в квартирі та з її вини. Про факт залиття офісного приміщення був складений акт. В акті вказується, що причиною залиття стало неохайне користування унітазом мешканцями квартири. ТОВ «Комінвест» звернулося до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом позивача про відшкодування шкоди, завданої залиттям приміщення. 29.04.2014 року суд в задоволенні позову було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014 року позовні вимоги ТОВ «Комінвест» про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття приміщення задовольнив повністю. Під час розгляду судом справи було встановлено, що причиною залиття приміщення стало неохайне користування унітазом мешканцями, а саме пошкодження унітаза, який тріснув. Єдиним мешканцем даної квартири у цей час, згідно договору оренди був відповідач. За рішенням апеляційної інстанції з позивача на користь ТОВ «Комінвест» стягнуто 32837,69 грн. матеріальної шкоди, заподіяної залиттям приміщення, 328,87 гри. судового збору та 2500,00 грн. витрат на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт та визначення розміру шкоди. Шевченківським районним відділом державної виконавчої служби міста Києва Головного територіального управління юстиції у місті Києві було відкрито виконавче провадження № 50958318 для примусового виконання виконавчого листа № 761/33222/13-ц від 21.11.2014 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Комінвест» боргу. Відповідно до постанови державного виконавця Шевченківського РВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві № 50958318 від 25.04.2016 року було звернено стягнення на пенсію [PERSON] , з якої щомісячно з червня 2016 року і по грудень 2018 року відраховувалося 20 відсотків для погашення боргу. За інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, наданої [PERSON] за період з 01.06.2016 р. по 31.12.2018 року згідно виконавчого провадження № 50958318 з пенсії [PERSON] було стягнуто 39433,11 грн. Вважає, що має право в порядку ч.1 ст. 1191 ЦК України, має право стягнення сплачених коштів в порядку регресу з відповідача, оскільки залиття квартири сталося з її вини. Ухвалою Ленінського районного суду м. Миколаєва від 02.06.2021 року вказану справу направлено за підсудністю до Заводського районного суду м. Миколаєва. Матеріали позовної заяви відповідно до здійсненого авторозподілу передано в провадження судді Заводського районного суду м. Миколаєва Лагоди А.А. 03.09.2021 року. Ухвалою суду від 06.09.2021 року вказану позовну заяву залишено без руху. 23.02.2022 року на адресу суду надійшла заява сторони позивача на усунення недоліків. Ухвалою суду від 03.05.2022 року відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги у повному об`ємі просив їх задовольнити з підстав викладених у позові. Відповідач в призначене судове засідання не з`явилась, до суду надано заяву згідно якої просить розглянути справу за її відсутності. Заперечує проти задоволення позову, посилаючись на його необґрунтованість, крім того просить застосувати наслідки спливу строку позовної давності. Вислухавши представника позивача, дослідивши матеріали справи і оцінивши отримані докази, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014 року (Справа № 761/33222/13, Провадження № 22-ц/796/8116/2014) задоволено апеляційну скаргу ТОВ «Комінвест», а саме рішення Шевченківського районного суду м. Києва від 29.04.2014 року скасовано і постановлено нове, яким позов ТОВ «Комінвест» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття приміщення задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Комінвест» 32837,69 грн. матеріальної шкоди, 328,87 грн. судового збору, та 2500,00 грн. витрати на проведення оцінки вартості ремонтно-відновлювальних робіт та визначення розміру шкоди.(а.с.9-10) Також судом встановлено, що за інформацією Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві, наданої [PERSON] у довідці про доходи пенсіонера № 31-05/04 від 23.03.2020 року за період з 01.06.2016 року по 31.12.2018 року згідно виконавчого провадження № 50958318 з пенсії [PERSON] було стягнуто 39433,11 грн., згідно виконавчого провадження № 50958318 від 25.04.2016 року на користь ТОВ «Комінвест».(а.с.8) Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Позивач обґрунтовує свої вимоги тим, що він має право в порядку регресу стягнути з [PERSON] сплачені ним кошти в рахунок відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок залиття приміщення по рішенню апеляційної інстанції, оскільки вказана шкода, на його думку, була заподіяна відповідачем. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, яка є частиною національного законодавства, кожна людина при визначенні її громадянських прав і обов`язків має право на справедливий судовий розгляд. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 1 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. В силу положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно зі ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Апеляційною інстанцією в рішенні суду від 15.10.2014 року встановлені наступні обставини, які не потребують доказуванню. ТОВ «Комінвест» є власником нежилого приміщення за адресою [ADDRESS] . [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище у цьому ж будинку. 13.09.2013 року сталося залиття офісного приміщення, яке належить позивачу, що підтверджується актом, складеним комісією ВОМ «Шулявка». Згідно вказаного акту причиною залиття стало неохайне користування унітазом мешканцями квартири [ADDRESS] . Згідно наданої довідки і пояснень представника ЖЕК з приводу вказівки акту щодо причини залиття - неохайного користуванням ним, зазначено, що згідно виписки з журналу оперативно- диспетчерської служби, заявки №214 від 13.09.2013 р. залиття сталося внаслідок пошкодження унітаза (тріснув). Згідно ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ст.ст. 319, 322 ЦК України власність зобов`язує і власник несе відповідальність за майно, що йому належить; власник не може використовувати право власності на шкоду правам,\~\~ свободам та гідності громадян, інтересам суспільства. Довідності до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Згідно ст.10 ЖК України, п.7 «Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою КМ України № 572 від 8.10.1992 р. власник та наймач квартири зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартир та технічного обладнання. Таким чином, виходячи із вимог чинного законодавства, саме власник відповідає за сантехнічне обладнання у своїй квартирі. Також апеляційна інстанція констатувала, що доводи відповідача щодо відповідальності за шкоду, завдану позивачу орендарем [PERSON] , то з ними погодитися не можна, оскільки, це не передбачено самим договором оренди, достовірних доказів її вини у пошкодженні сантехнічного обладнання квартири суду не надано, а також, з підстав, викладених вище. У договорі оренди зазначено, що орендатор несе повну відповідальність за майно та збитки, завдані обладнанню та техніці, що знаходяться у квартирі. Вказаним договором не передбачено відповідальності орендаря за шкоду, заподіяну іншим особам у зв`язку із користуванням квартирою. Таким чином вина третьої особи не встановлена. Апеляційна інстанція зазначила, що відповідальність за заподіяні позивачеві збитки, завдані внаслідок пошкодження офісного приміщення, що знаходиться в [ADDRESS] , в результаті залиття, слід покладається на [PERSON] , як власника квартири [ADDRESS] , що знаходиться в цьому ж будинку поверхом вище, як особу, яка згідно вимог закону має нести відповідальність за заподіяння шкоди. За наведених обставин, суд вважає за необхідне відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки стороною позивача не доведено належними та допустимими доказами вини відповідача в залитті квартири, натомість рішенням Апеляційного суду м. Києва від 15.10.2014 року встановлена відповідальність саме позивача за залиття квартири. Відповідно до ст.141 ЦПК України, в зв`язку з відмовою в позові судові витрати не відшкодовуються позивачу

Outcome: dismissed