Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

До Вінницького міського суду Вінницької області звернулась [PERSON] з позовом до [PERSON] про встановлення порядку користування квартирою. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла мати сторін [PERSON] , 1961 року народження. Після смерті [PERSON] залишилось спадкове майно, а саме квартира [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про право на спадщину за законом від 10.12.2021 року, зареєстрованого в реєстрі №1510, спадкоємцями на квартиру [ADDRESS] , що належала спадкодавцю є [PERSON] в Ѕ частці та [PERSON] в Ѕ частці. Спірна квартира належить сторонам на праві спільної часткової власності, однак знаходиться у користуванні відповідача. Оскільки між сторонами не досягнуто згоди щодо порядку володіння та користування зазначеним спадковим майном, а позивач не має доступу до квартири, тому вона змушена звернутись до суду з вимогою усунути їй перешкоди у здійсненні права користування та встановити порядок користування квартирою. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав, зазначивши, що [PERSON] перешкоджає [PERSON] у доступі до квартири в цілому, незважаючи на те, що [PERSON] є співвласником відповідної квартири. Враховуючи наявність конфліктних відносини між сторонами позивач вважає за необхідне в правовому полі визначити порядок користування спірною квартирою, та просить суд залишити їй меншу частину квартири. Відповідач [PERSON] та його представник в судовому засіданні позовні вимоги не визнали, просили в позові відмовити. Відповідач суду пояснив, що позивач є його рідною сестрою і у нього не має будь-яких неприязних відносин з нею. Він не чинить позивачу перешкод у користуванні квартирою. Також зазначив про те, що позивач постійно проживає за межами України, тому і можливості користуватьсь спірним майном у неї немає лише з власних причин. Заслухавши осіб, які беруть участь у справі, та дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 5 ст. 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 10.12.2021 року приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Дунаєвською С.М., зареєстрованого в реєстрі за №1510, квартира [ADDRESS] , належить на праві приватної спільної часткової власності по Ѕ частці позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] . Загальна площа квартири становиь 62,6 кв.м, житлова площа 38,4 кв. м і складається з трьох житлових кімнат жилою площею 8,4 кв.м, 9,5 кв.м, 11,8 кв.м, двома коридорами площею 7,4 кв.м та 3,6 кв.м, кладової площею 1,1 кв.м, кухні площею 8,4 кв.м, туалету площею 1,2 кв.м, ванної кімнати площею 2,5 кв.м. Згідно із ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою; співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю; кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Пунктом 14 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 року №20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» роз`яснено, що квартира, яка є спільною сумісною чи спільною частковою власністю, на вимогу учасника (учасників) цієї власності підлягає поділу в натурі, якщо можливо виділити сторонам ізольовані жилі та інші приміщення з самостійними виходами, які можуть використовуватися як окремі квартири або які можна переобладнати в такі квартири; у протилежному випадку може бути встановлено порядок користування приміщеннями квартири, якщо про це заявлено позов. Як встановлено в судовому засіданні сторони не знаходять згоди щодо порядку користування спірною квартирою. Посилання відповідача та його представника в судовому засіданні на протилежне не підтверджені жодними доказами та повністю спростовуються поясненнями наданими в судовому засіданні представником позивача. Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 17.02.2016 року у справі №6-1500цс15, оскільки спірні правовідносини не стосуються розподілу майна для припинення права спільної часткової власності і такий правовий режим зберігається, суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно; при цьому допускається можливість відійти в\~незначних обсягах\~від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність; таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Звертаючись до суду з позовом, позивач просила встановити наступний порядок користування квартирою за адресою: [ADDRESS] , з урахуванням того, що за відмостями технічного паспорту спірна квартира складається з трьох житлових кімнат жилою площею 8,4 кв.м, 9,5 кв.м, 11,8 кв.м, двома коридорами площею 7,4 кв.м та 3,6 кв.м, кладової площею 1,1 кв.м, кухні площею 8,4 кв.м, туалету площею 1,2 кв.м, ванної кімнати площею 2,5 кв.м., наступним чином: - [PERSON] виділити у користування житлову кімнату площею 8,4 кв.м: у користуванні [PERSON] залишити житлову кімнату площею 9.5 кв.м; у загальному користуванні залишити приміщення кімнати площею 11,8 кв.м (зала), двох коридорів площею 7,4 кв.м та 3,6 кв.м, кладової площею 1,1 кв.м, кухні площею 8,4 кв.м, туалету площею 1,2 кв.м, ванної кімнати площею 2,5 кв.м. Враховуючи те, що спірна квартира належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності, загальна площа спірної квартири становить 62,6 кв.м, житлова площа 38,4 кв.м, а також відсутність взаємної згоди сторін на здійснення права спільної часткової власності, неможливість у добровільному порядку встановити порядок володіння і користування спільним майном, та право сторін на судовий захист, з метою усунення спорів та конфліктів між співвласниками, суд вважає необхідним встановити порядок користування спірною квартирою, задовольнивши позовні вимоги в цій частині. Щодо позовної вимоги позивача про усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Вимоги позивача в частині усунення перешкод в користуванні не доведені суду належними доказами, зокрема, позивачем не доведено суду в чому конкретно полягають перешкоди в користуванні спірною квартирою зі сторони відповідача. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до ст. 141 ЦПК України. Судові витрати в справі складаються із сплаченого судового збору 1985 грн., на стягненні яких з відповідача позивач не наполягав.

Outcome: partial