Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

12.10.2018 позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, в якому просив: - звільнити з-під арешту нерухомого майна зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 22.12.2012 року, за реєстраційним номером обтяження 27675399, зареєстрованого на підставі постанови ВП №33387885 від 19.09.2012 року Солом`янським PB ДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві, в частині накладення арешту та заборони на майно яке перебуває в іпотеці ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» та належить на праві приватної власності [PERSON] , а саме, квартира [ADDRESS] , загальною площею 49,3 кв. м., житлова площа 29 кв.м.. 3. Свої вимоги мотивує тим, що 13 грудня 2006 року між АБ «Національні Інвестиції» (правонаступником якого є ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 751-06 (кредитна лінія). В забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 751-06 вiд 13 грудня 2006 року, між [PERSON] та АБ «Національні інвестиції» укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 9063, на підставі якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 49,30 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 26 грудня 2017 року між ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір № 751-06/1217 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги. Згідно зазначеного договору про відступлення відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №751-06 від 13 грудня 2006 року укладеному між АТ «Національні інвестиції» та відповідачем. 26 грудня 2017 року між ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за Договором Iпотеки вiд 13.12.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. зареєстрований в реєстрі за № 9063, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. зареєстрований в реєстрі за №925. Згідно умов зазначеного договору про відступлення прав вимоги за договором забезпечення, сукупність прав належних АТ «Національні інвестиції» за Договором іпотеки, який було укладено 13 грудня 2006 року між АТ «Національні інвестиції» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. зареєстрований в реєстрі за № 9063, перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», в тому числі й право звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, починаючи з 26.12.2017, право вимоги до відповідача, яке виникло на підставі Кредитного договору №751-06 від 13 грудня 2006 року та право іпотекодержателя за Договором іпотеки вiд 13 грудня 2006 року, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». У зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] своiх зобов`язань за кредитним договорам №751-06 від 13.12.2006, у відповідача існує заборгованість, яка станом на 26.12.2017 складає 35 226 (тридцять п`ять тисяч двiстi двадцять шість) доларів США 80 центів. У відповідності до умов договору іпотеки та Закону України «Про іпотеку», у разі невиконання або неналежного виконання [PERSON] зобов`язань за Кредитним договором, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок реалізації предмета іпотеки в будь-який спосіб передбачений Законом України «Про іпотеку». У відповідності до положень/умов Кредитного договору та Договору іпотеки, враховуючи норми ст. 37 Закону України «Про іпотеку», іпотекодержатель, яким є ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, або у відповідності до ст. 38 Закону України «Про іпотеку», ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» має право продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу вiд iменi іпотекодержателя. Позивач зазначає, що ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» з інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, стало відомо, що 22.12.2012 Вiддiлом державної виконавчо служби Солом`янського районного управління юстиції у місті Києві було винесено постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його вiдчуження у ВП №3338788 від 19.09.2012. Позивач вважає, що арешти накладені на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 29 кв.м., порушують майнові права позивача, як іпотекодержателя майна в частині набуття права власності та/або права продажу предмета іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодержателя. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.10.2018 справу передано в провадження судді Усатовій І.А. Ухвалою судді Солом`янського районного суду м. Києва від 16.10.2018 у справі відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалою суду від 27.12.2018 справу призначено до розгляду у судовому засіданні з повідомленням сторін. 09.11.2022 на адресу суду від Солом`янського відділу ДВС у м.Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) надійшли копії матеріалів виконавчого провадження №33387885. У судове засідання сторони не з`явилися, будучи належним чином повідомленими про час та місце судового засідання, про причини неявки суд до відома не поставили. Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизначних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм, право на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установлення вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 13 грудня 2006 року між АБ «Національні Інвестиції» (правонаступником якого є ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ») та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 751-06 (кредитна лінія). У забезпечення зобов`язань за кредитним договором № 751-06 вiд 13 грудня 2006 року, між [PERSON] та АБ «Національні інвестиції» укладено Договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплуном Ю.В. за реєстровим № 9063, на підставі якого в іпотеку було передано нерухоме майно, а саме: двокімнатна квартира, загальною площею 49,30 кв.м., житловою площею 29,00 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 26 грудня 2017 року між ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» було укладено Договір № 751-06/1217 про відступлення (купівлі- продажу) прав вимоги. Згідно зазначеного договору про відступлення відбулося відступлення права вимоги за кредитним договором №751-06 від 13 грудня 2006 року укладеному між АТ «Національні інвестиції» та відповідачем. 26 грудня 2017 року між ПАТ «БАНК «НАЦІОНАЛЬНІ ІНВЕСТИЦІЇ» та ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ» був укладений Договір про відступлення прав вимоги за Договором Iпотеки вiд 13.12.2006, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. зареєстрований в реєстрі за № 9063, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М.А. зареєстрований в реєстрі за №925. Згідно умов зазначеного договору про відступлення прав вимоги за договором забезпечення, сукупність прав належних АТ «Національні інвестиції» за Договором іпотеки, який було укладено 13 грудня 2006 року між АТ «Національні інвестиції» та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Каплун Ю.В. зареєстрований в реєстрі за № 9063, перейшло до ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», в тому числі й право звернення стягнення на предмет іпотеки. Таким чином, починаючи з 26.12.2017, право вимоги до відповідача, яке виникло на підставі Кредитного договору №751-06 від 13 грудня 2006 року та право іпотекодержателя за Договором іпотеки вiд 13 грудня 2006 року, належить Товариству з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Довіра та Гарантія». Згідно ст. 34 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Звертаючись до суду з позовом, позивач посилається на те, що у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] своiх зобов`язань за кредитним договорам №751-06 від 13.12.2006, у відповідача існує заборгованість, яка станом на 26.12.2017 складає 35 226 доларів США 80 центів, і ТОВ «ФК «ДОВІРА ТА ГАРАНТІЯ», як іпотекодержатель, має право задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, однак арешт, накладений постановою про арешт майна боржника та оголошення заборони на його вiдчуження у ВП №3338788 від 19.09.2012, на квартиру, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,3 кв.м., житловою площею 29 кв.м., порушують його майнові права. Судом встановлено, що стосовно [PERSON] було відкрито виконавче провадження №33387885. З копій матеріалів виконавчого провадження вбачається, що 15.07.2012 постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві Москаленко О.П. відкрито виконавче провадження №33387885 з примусового виконання виконавчого напису №1129, виданого 11.07.2012 про звернення стягнення на двокімнатну квартиру [ADDRESS] ; за рахунок коштів, вилучених від реалізації у встановленому порядку предмета іпотеки, задовольнити вимоги стягувача у розмірі 77254,96 долари США 96 центів та 2000,00 грн. Боржником у виконавчому провадженні визначений [PERSON] . У ході здійснення виконавчого провадження №33387885 постановою державного виконавця ВДВС Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві Штойкою Л.Р. від 19.09.2012 накладено арешт на двокімнатну квартиру №, за адресою: [ADDRESS] , що належить боржнику [PERSON] . У матеріалах справи міститься постанова головного державного виконавця Солом`янського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві Штойки Л.Р. від 17.12.2018 ВП №33387885 про повернення виконавчого документа стягувачу на підстав п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження», оскільки на адресу Відділу надійшла заява стягувача про повернення виконавчого документа стягувачу без виконання. З цієї постанови вбачається, що головний державний виконавець постановив припинити чинність арешту майна боржника, накладеного постановою ВДВС Солом`янського РУЮ у м. Києві від 19.09.2012 по виконавчому провадженню №33387885. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» виконавчий документ повертається стягувачу, якщо стягувач подав письмову заяву про повернення виконавчого документа. Відповідно до ч.3 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження» у разі повернення виконавчого документа стягувачу на підставі пунктів 1, 3, 11 частини першої цієї статті арешт з майна знімається. Згідно з частиною 2 ст. 40 Закону України Закону України «Про виконавче провадження» про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Вбачається, що за результатами здійснення виконавчого провадження №33387885 виконавчий документ було повернуто стягувачу, оскільки ним подано письмову заяву про повернення виконавчого документа, державними виконавцями у відповідній постанові зазначено про зняття арешту з майна боржника. За таких обставин, вимоги позивача про зняття арешту та виключення відомостей про арешт квартири [ADDRESS] в рамках виконавчого провадження №33387885 є безпідставними та необгрунтованими. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed