Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулась до\~суду з\~позовом до\~відповідача [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди посилаючись на те, що 20.06.2020 року о 14:40 год. на перехресті Теребовельська та Квіткова, мала місце ДТП, за участю транспортного засобу «М-412 СІ028» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] та транспортного засобу «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок даного ДТП було пошкоджено транспортний засіб «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність, як водія автомобіля «М-412 СІ028» д.н.з. [NUMBER] була застрахована у ТДВ СК «Ю.ЕС.АЙ». Постановами Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №727/5469/20 від 10 липня 2020 року та по справі №727/5466/20 від 10 липня 2020 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст.ст. 122-4, 124 КУпАП. Згідно з умовами Полісу ОСЦПВ № АО/1786541, на підставі страхового акту № 20.1786541-4020 від 19.08.2020 р., заяви про страхове відшкодування та зібраних документів, розмір виплати за пошкоджений транспортний засіб «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] , складає 31613,64 грн. Відповідно до умов договору страхування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ. відшкодувало власнику «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] , витрати на ремонт автомобіля в сумі 31 613,64 грн. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» сплатило за ремонт автомобіля ««Audi А6» д.н.з. [NUMBER] , страхове відшкодування в розмірі 31613,64 грн. 14 травня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем [PERSON] та ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого право грошової вимоги від ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» до [PERSON] перейшло до Фізичної особи-підприємця [PERSON] 01.12.2021 між ФОП [PERSON] та нею було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021 р., на підставі якого ФОП [PERSON] відступив їй права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 р. Представник ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» звертався до відповідача з метою досудового врегулювання спору, із претензією про відшкодування збитків. Так, як відповідач відмовився виконувати вимоги претензії, вона була змушена звернутись до суду за захистом своїх прав та інтересів. З боку відповідача не було вчинено жодних дій для повернення страхового відшкодування. А тому просила, стягнути з [PERSON] на її користь 31613,64 грн. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст. 274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 01 липня 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачу надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Позивачка та її представник в судове засідання не з`явились, звернулись з письмовою заявою, в якій просили суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явився, звернулись з письмовою заявою, в якій просили суд справу розглянути у їх відсутності, позовні вимоги не підтримали та просили суд відмовити у позові в повному обсязі. Відповідно до ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши надані сторонами документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 1ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Положеннями статей 15, 16 ЦК України\~визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Судом встановлено, що [PERSON] 20.06.2020 року о 17.40 год. керував транспортним засобом марки «М-412 СІ028», д.н.з. [NUMBER] , на перехресті вулиць Теребовельська та Квіткова м. Чернівці, не врахував дорожню обстановку, не надав перевагу автомобілю, що рухався праворуч на рівнозначному перехресті, внаслідок чого допустив зіткнення з транспортним засобом марки «Ауді А6», д.н.з. [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , чим порушив п.п.10.11., 13.1. Правил дорожнього руху України. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №727/5469/20, провадження 3/727/2549/20 від 10 липня 2020 року (а.с.6) яка набрала законної сили 20.07.2020 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу в дохід держави в сумі 850 грн. Крім того, 20.06.2020 року о 17 годині 40 хвилин водій [PERSON] був учасником дорожньо-транспортної пригоди після чого залишив місце ДТП. Своїми діями порушив п.п. 2.10 Правил дорожнього руху України. Постановою Шевченківського районного суду м. Чернівці по справі №727/5466/20, провадження 3/727/2546/20 від 10 липня 2020 року (а.с.7), яка набрала законної сили 20.07.2020 року, [PERSON] звільнено від адміністративної відповідальності за малозначністю, обмежившись усним зауваженням, провадження у адміністративній справі закрито. Відповідно до вимог ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, порушення відповідачем ПДР України, що спричинило виникнення ДТП, та винуватість відповідача встановлено постановами суду від 10 липня 2020 року, тому ці обставини є встановленими та доведенню не підлягають. Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «М-412 СІ028», д.н.з. [NUMBER] застрахована у ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.»,\~ що підтверджується копією полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АО1786541 діючого станом на 30.08.2019 (а.с. 21). Правовідносини в сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів врегульовані\~Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», що спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Відповідно до\~статті 1 Закону України «Про страхування», страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Статтею 979 Цивільного кодексу України\~передбачено, що за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до\~статті 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України «Про ОСЦПВВНТЗ»), обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Велика Палата Верховного Суду неодноразово висловлювала правові позиції щодо застосування законодавства про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, зокрема у постановах: від 05 червня 2018 року у справі № 910/7449/17. від 04 липня 2018 року у справі № 755/1 8006/15-ц, від 03 жовтня 2018 року у справі № 760/15471/15-ц, від 19 червня 2019 року у справі № 465/4621/16-к, від II грудня 2019 року у справі № 465/4287/15. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно з ст. 29 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно з п. 35.1. ст. 35 Закону України «Про ОСЦПВВНТЗ» - для отримання страхового відшкодування особа, яка має право на відшкодування, подає страховику (або якщо страховик невідомий - МТСБУ) відповідну заяву. 22.06.2020 року власник пошкодженого автомобіля «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] , [PERSON] звернувся до ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» із повідомленням про настання дорожньо-транспортної пригоди (а.с.8). Представником страхової компанії було складено розрахунок суми страхового відшкодування, з огляду на який розмір страхового відшкодування, без урахування суми франшизи 2000,00 грн., передбаченої полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 29.08.2019 року № АО1786541, становить 31613,64 грн. (а.с. 11), що також підтверджується страховим актом №20.1786541-4020 від 19.08.2020 року про розмір страхового відшкодування (а.с. 10). Підставою для визначення розміру збитку є ремонтна калькуляція з використанням ліцензійного програмного забезпечення «Audatex» № 20-4020 від 16.07.2020 року, рекомендованого Наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. Правомірність застосування ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» вказаного програмного комплексу для складання кошторису відновлювального ремонту КТЗ іноземного виробництва також узгоджується з думкою колегії суддів судової палати у цивільних справах Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ, яка висвітлена в резолютивній частині Ухвали від 21.01.2013 р. по справі № 6- 49399. Audatex - найбільш поширене програмне забезпечення для розрахунку витрат на ремонт автомобіля після аварії, який містить чотири константи. Це: 1) трудовитрати на монтажно - демонтажні роботи, встановлені заводами виробниками транспортних засобів; 2) трудовитрати на лакофарбові роботи, встановлені заводами виробниками транспортних засобів та / або виробниками лакофарбових матеріалів; 3) норми витрати лакофарбних матеріалів, встановлені заводами виробниками транспортних засобів та / або виробниками лакофарбових матеріалів; 4) ціни на запасні частини і агрегати, встановлені генеральним імпортером для ринку України. При цьому перші три пункти - це дані, які регламентуються заводами виробниками транспортних засобів та / або виробниками лакофарбових матеріалів або за допомогою використання методики А2Т. Що стосується вартості запчастин і матеріалів, то це ціни встановлюються генеральними імпортерами для ринку України. Це чотири показники, які користувачі (страховики, сервісники, експерти) не можуть змінювати в базі даних Audatex. Відповідно до п.п. 1.6, 8.1 та 8.3 Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів відновлювальний робіт затвердженої наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України №142/5/2092 від 24.11.2003 р. відновлювальний ремонт (або ремонт) комплекс операцій щодо відновлення справності або робото здатності колісного транспортного засобу чи його складника(ів) та відновлення їхніх ресурсів. Ремонт здійснюється методами відновлення чи заміни складових частин. Вартість матеріального збитку - це та сума, яку згідно з Законом №1961-IV має сплатити страхових, як страхове відшкодування. Суд приходить до висновку, що посилання представника відповідача щодо неповноти інформації, що міститься у ремонтній калькуляції не впливає на остаточний розрахунок суми страхового відшкодування. Розмір вказаної шкоди також не спростований належними та допустими доказами, не встановлено, що вартість ремонту є завищеною чи заниженою. Окрім того, відповідач [PERSON] не погоджуючись з розміром страхового відшкодування потерпілому власнику транспортного засобу «Ауді А6» д.н.з. [NUMBER] , не заявив до суду клопотання про призначення експертизи. ТДВ «СК «Ю.ЕС.АЙ.» визнало дорожньо-транспортну пригоду, яка сталась 20.06.2020 року з вини [PERSON] , цивільно-правова відповідальність якого застрахована за полісом АО1786541, що підтверджується повідомленням щодо виплати страхового відшкодування (а.с. 15) та на виконання умов договору страхування здійснило виплату страхового відшкодування шляхом перерахування на рахунок [PERSON] грошових коштів у загальному розмірі 31613,64 грн, що підтверджується платіжними дорученнями №16919 від 21 вересня 2020 р., №17172 від 23 вересня 2020 р. та №17069 від 22 вересня 2020 р. (а.с. 12-14). 14 травня 2021 року між Фізичною особою-підприємцем ТОВ «Страхова компанія «Ю.ЕС.АЙ.» та ФОП [PERSON] укладено Договір №1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до умов якого останній набув право вимоги первісного кредитора за укладеними договорами страхування, в тому числі і за договором страхування РС/20.1786541-4020/1 [PERSON] (а.с. 21-27). Після цього, 01.12.2021 між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено Договір відступлення права вимоги №1/1/АК від 01.12.2021 р., на підставі якого ФОП [PERSON] відступив останній права вимоги до боржників за укладеними договорами страхування, які перейшли до Первісного кредитора договором про відступлення права вимоги №1/АК від 14.05.2021 р., в тому числі і за договором страхування [PERSON] (а.с. 30-34). Згідно зі статтею 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). Вказане також узгоджується з позицією ВСУ, відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України в п. 2 постанови №6 від 27 березня 1992 року «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» (з наступними змінами та доповненнями) шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. За змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. До страховика переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. В контексті вказаних обставин справи також можна зробити висновок, що у Законі України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» не передбачено обов`язкового досудового порядку врегулювання питання з приводу виплати страхового відшкодування. Не зазначено про обов`язок особи, яка заявляє вимогу про виплату страхового відшкодування, спочатку звернутись до страховика та не пов`язано дотримання такого порядку з правом чи можливістю цієї особи звернутись до суду з вимогою про стягнення страхового відшкодування. Вказану правову позицію висловлено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 11.12.2019 р. по справі №465/4287/15. Тобто, посилання представника відповідача на те, позивачем не було надано доказів направлення претензії щодо врегулювання в досудовому порядку даного відшкодування, пов`язаного з пошкодженням транспортного засобу в результаті дорожньо-транспортної пригоди ніяким чином не впливають на обов`язок відшкодувати позивачу шкоди, саме виходячи з того, що ТДВ «СК\~«Ю.ЕС.АЙ.» було сплачено страхове відшкодування в розмірі 31613,64 грн. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до позиції Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи), сформованої в пункті 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (№4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) № 303-A, пункт 29. За таких обставин, інші доводи учасників справи не стосуються предмету доказування в межах спірних правовідносин. Таким чином, враховуючи вищевикладене та оцінюючи належність, допустимість кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, розглянувши справу в межах заявлених вимог, суд приходить до висновку, що з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути завдані 31613,64 грн. шкоди, заподіяної внаслідок\~дорожньо-транспортної\~пригоди,задовольнивши позовні вимоги. Оскільки позовні вимоги задоволено, то відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача [PERSON] на користь позивача необхідно стягнути понесені судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40\~грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 3). Вирішуючи вимоги щодо стягнення з відповідача [PERSON] на користь позивача витрат за надану правничу допомогу в розмірі 3000 грн., то суд виходить з такого. Відповідно до ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат - учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до п.1 та п.2 ч.3 ст.141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно зі ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фінансовий розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумний та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі витрати на адвоката, якщо,

Outcome: approved