Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача До Звенигородського районного суду надійшла дана позовна заява, в якій позивач [PERSON] просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 19.08.2005 року відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції, Автономна Республіка Крим, актовий запис № 783. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 19.08.2005 року між позивачем та відповідачем зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу сторони мають спільних дітей: неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . З липня 2018 року шлюбні відносини позивача з відповідачем припинилися, відсутні спільні інтереси, взаєморозуміння. Позивач з відповідачем втратили почуття любові та поваги один до одного. Будь-які спроби примиритися не дали бажаних результатів, оскільки у них різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Подружні відносини між ними припинилися, подальше спільне проживання і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам позивача. Сім`я розпалася, шлюб існує формально. 2018 року позивач виїхала із тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим на материкову територію України, з того часу проживають окремо за різними адресами. Діти залишились проживати із відповідачем. Спір про встановлення місця проживання дітей відсутній. Позивач на примирення не згідна. Подальше спільне життя та збереження сім`ї не можливе. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 19.01.2022 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було направлено до Київського Апеляційного суду для визначення підсудності. 16.02.2022 року ухвалою Київського апеляційного суду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було повернуто до Звенигородського районного суду Черкаської області. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 21.06.2022 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу залишено без руху та встановлено строк усунення недоліків позовної заяви. 29.06.2022 року Звенигородським районним судом Черкаської області отримано заяву про усунення недоліків позивачем [PERSON] . Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області від 25.07.2022 року було відкрито провадження. Розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Ухвалою судді Звенигородського районного суду Черкаської області Сакун Д.І. від 31.08.2022 року здійснено перехід з розгляду цивільної справи за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу в порядку спрощеного провадження, на розгляд справи за правилами загального позовного провадження та замінити засідання для розгляду справи по суті підготовчим судовим засіданням. Призначено підготовче засідання по справі на 04.10.2022 року о 09 год.40 хв. Ухвалою Звенигородського районного суду Черкаської області від 04.10.2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала заяву про розгляд справи без її участі. Позовні вимоги підтримує та просить їх задоволити. Проти винесення заочного рішення не заперечує. В судове засідання відповідач повторно не з`явився, хоча про час та дату був повідомлений належним чином. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про час і місце судового засідання і від якого не надійшло повідомлення про поважність причин неявки, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст.247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини, встановлені судом Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні фактичні обставини. У суді встановлено, що [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 19.08.2005 року відділом реєстрації актів про шлюб Сімферопольського міського управління юстиції, Автономна Республіка Крим, актовий запис № 783, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Прізвище дружини, після реєстрації шлюбу, змінилося на - « [PERSON] » (а.с.6). Сторони згідно свідоцтва про народження (виданого повторно), серія [NUMBER] від 07.06.2019 року, виданого відділом державної реєстрації актів про народження реєстраційної служби Сімферопольського міського управління юстиції в Автономній Республіці Крим, мають сина [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 26.12.2006 року зроблено відповідний актовий запис за № 4255 та згідно свідоцтва про народження (виданого повторно), серія [NUMBER] від 07.06.2019 року, виданого відділом реєстрації актів про народження Сімферопольського міського управління юстиції в Автономної Республіки Крим, мають доньку [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 16.07.2010 року зроблено відповідний актовий запис за № 2544. Батьками дітей записані: [PERSON] та [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд, застосування норм права, оцінка аргументів сторін. Згідно зі ст. 51 Конституції України, та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4 статті 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч.ч.2,3 п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду від 21.12.2007 року №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», вирішуючи питання щодо відкриття провадження у справі за заявою про розірвання шлюбу, суди мають враховувати, що воно проводиться органами РАЦС лише у випадках, передбачених статтями 106, 107 СК (2947-14). При цьому питання про розірвання шлюбу вирішується незалежно від наявності між подружжям майнового спору. Розірвання шлюбу судом відбувається: за наявності в подружжя спільних неповнолітніх дітей; за відсутності згоди одного з подружжя на розірвання шлюбу, крім випадків, передбачених ст. 107 СК України; за спільною заявою подружжя, яке має дітей, відповідно до ст. 109 СК; за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Відповідно до п. 3. ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Розірвання шлюбу відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст.110 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Така ж позиція висловлена в п. 10 Постанови Пленуму Верховного суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», згідно з яким проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. У відповідності до норм ч. 2 ст. 114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Судом з`ясовано, що немає згоди позивача на продовження шлюбу, та відповідачем це не заперечено, тобто не має їх вільної і повної згоди на шлюб, примирятися подружжя не бажає. При дослідженні судом фактичних взаємин між сторонами, дійсних причин розірвання шлюбу встановлено, що подальше спільне життя чоловіка й дружини та збереження шлюбу буде суперечити інтересам подружжя за відсутності їх згоди на продовження шлюбу. Побудова сімейних відносин повинна здійснюватися на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки, які в сторін відсутні. Суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б спільним інтересам сторін, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню, і шлюб розривається. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч.1, ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Разом з тим в позовній заяві не міститься клопотання позивача про стягнення судових витрат з відповідача. Відтак, судові витрати залишаються за позивачем. На підставі ст. 51 Конституції України, ст. ст. 24, 56, 105, 110-113, ч.2ст. 114 СК України,

Outcome: approved