Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Київського районного суду м. Харкова з позовом до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк» (далі - відповідач, ПАТ КБ «Приватбанк»), в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 04.10.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвім А.А., що зареєстрований в реєстрі за № 9683, таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що 04.10.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвім А.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 9683, яким стягнуто з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 04.12.2012 року за період часу з 04.12.2012 року до 31.07.2017 року у розмірі 61 606,27 грн., яка складається із 3 286,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50 959,74 грн. - заборгованість за відсотками; 3 950,00 грн. - заборгованість за комісією та пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 909,82 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості). Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріус не пересвідчився у направленні боржнику та одержанні останнім письмової вимоги про усунення порушень; нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченої угоди, виписки з рахунку боржника; нотаріус не переконався у безспірності грошових вимог, а також не врахував строк, за який здійснюється стягнення. Також разом із позовною заявою позивачем подано до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 04.10.2017 року, вчиненого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвім А.А., що зареєстрований в реєстрі за № 9683. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню передано за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Апеляційного суду Харківської області від 05.07.2018 року апеляційну скаргу [PERSON] на ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року повернуто без розгляду. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2018 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко (Кирилюк) І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.08.2018 року позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків позовної заяви. 20.09.2018 року на виконання ухвали судді Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду Червинської М.Є. № 61-41594ск18 від 08.08.2018 року цивільну справу було направлено до суду касаційної інстанції. Постановою Верховного Суду від 02.10.2019 року касаційну скаргу [PERSON] задоволено. Ухвалу Апеляційного суду Харківської області від 05.07.2018 року скасовано, справу направлено до суду апеляційної інстанції для вирішення питання про відкриття апеляційного провадження. Постановою Харківського апеляційного суду від 22.11.2019 року апеляційну скаргу [PERSON] залишено без задоволення, а ухвалу Київського районного суду м. Харкова від 18.06.2018 року - без змін. 02.12.2019 року цивільну справу повернуто до Печерського районного суду м. Києва. 28.11.2019 року позивач усунув недоліки позовної заяви. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року в порядку загального позовного провадження відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та підготовче засідання у справі призначено на 23.06.2020 року. Залучено до участі у справі у якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва А.А. (далі - третя особа, Приватний нотаріус Завалієв А.А.). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року за заявою позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису від 04.10.2017 року, вчиненого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвім А.А., що зареєстрований в реєстрі за № 9683. 30.04.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 23.06.2020 року, розглядати без його участі. 28.05.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ПАТ КБ «ПриватБанк» надійшов відзив на позовну заяву, у якому останній просив відмовити у задоволені позову, оскільки відповідач передав Приватному нотаріусу Завалієву А.А. всі необхідні та належні документи, відтак, твердження позивача про те, що Приватним нотаріусом Завалієвім А.А. було вчинено виконавчий напис з порушенням переліку необхідних документів є помилковим та необґрунтованим. При цьому, представник ПАТ КБ «ПриватБанк» також зазначив, що нотаріус не перевіряє безспірність заборгованості. 18.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшла відповідь на відзив, у якій останній зазначає, що ПАТ КБ «ПриватБанк» при зверненні до Приватного нотаріуса Завалієва А.А. не надало нотаріусу нотаріально посвідченого кредитного договору та виписку з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості, а наданий нотаріусу розрахунок заборгованості не підтверджує факт безспірності заборгованості [PERSON] перед банком. 18.06.2020 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від позивача надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи, відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 198 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 09.11.2020 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 09.11.2020 року у зв`язку з неявкою учасників справи та відсутністю відомостей про вручення їм повідомлення про дату, час і місце підготовчого засідання, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 198, п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, підготовче засідання було відкладено до 18.03.2021 року. 18.03.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на онлайн навчанні в Національній школі суддів України та судове засідання призначено на 01.07.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року про відкриття провадження у справі. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.06.2021 року виправлено описку в ухвалі Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2019 року про задоволення заяви про забезпечення позову. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.07.2021 року закрито підготовче провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Чернігівського міського нотаріального округу Завалієва Артема Анатолійовича, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та справу призначено до розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 16.11.2021 року. 15.11.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 16.11.2021 року, розглядати без його участі. 16.11.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному та судове засідання призначено на 07.02.2022 року. 07.02.2022 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на онлайн підготовці суддів, яка організована Національною школою суддів України за місцем роботи та судове засідання призначено на 23.06.2022 року. 14.02.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 07.02.2022 року, розглядати без його участі. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.06.2022 року, у зв`язку із неявкою в судове засідання учасників справи, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, судове засідання було відкладено до 24.10.2022 року. 20.07.2022 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Завалієва А.А. надійшла заява, у якій останній просить цивільну справу, розгляд якої призначено на 24.10.2022 року, розглядати без його участі. В судове засідання 24.10.2022 року позивача, представник відповідача та третя особа не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлені належним чином. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у заяві від 18.06.2020 року просив розглядати справу за його відсутності. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення. Третя особа в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений належним чином, у заяві від 20.07.2022 року просив розглядати справу за його відсутності. Оскільки учасники справи про дату, час і місце судового засідання повідомленні належним чином, відповідач про причини неявки суду не повідомив, а позивач та третя особа у письмових заявах просили розглядати справу за їхньої відсутності, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 04.12.2012 року [PERSON] звернулася до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала анкету-заяву б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У анкеті-заяві від 04.12.2012 року зазначено, що відповідач згоден з тим, що ця анкета-заява разом із Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами становить між ним та Банком договір про надання банківських послуг, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (том 1, а. с. 11 - 12). 10.08.2017 року ПАТ КБ «ПриватБанк» направило на адресу Приватного нотаріуса Завалієва А.А. заяву про вчинення виконавчого напису нотаріуса на копії кредитного договору № б/н від 04.12.2012 року для стягнення боргу із [PERSON] за вказаним кредитним договором, а саме 61 606,27 грн. (том 1, а. с. 9). 04.10.2017 року Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвім А.А. вчинено виконавчий напис, що зареєстрований в реєстрі за № 9683, яким стягнути з нього на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором від 04.12.2012 року у розмірі 61 606,27 грн., яка складається з: 3 286,17 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 50 959,74 грн. - заборгованість за відсотками; 3 950,00 грн. - заборгованість за комісією та пенею; 500,00 грн. - штраф (фіксована частина); 2 909,82 грн. - штраф (відсоток від суми заборгованості). Строк за який проводиться стягнення - з 04.12.2012 року до 31.07.2017 року (том 1, а. с. 8). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. В свою чергу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Отже, на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Проте, серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Більш того, Приватному нотаріусу Чернігівського міського нотаріального округу Завалієву А.А. для вчинення виконавчого напису було подано копію анкети-заяви [PERSON] про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 04.12.2012 року, а не кредитний договір. З анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04.12.2012 року вбачається, що позивачем [PERSON] було зазначено свої персональні дані, інформацію особистого характеру та бажання оформити на своє ім`я кредитну платіжну картку. Подання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в ПАТ КБ «ПриватБанк» від 04.12.2012 року не може вважатись поданням оригіналу договору а отже не є тим договором, за яким стягнення заборгованості може бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, оскільки із анкети-заяви не вбачається суми кредиту, розміру процентної ставки, умов стягнення штрафу та пені, що виключає можливість перевірити безспірність заборгованості відповідно до наданого розрахунку, строк на який надано кредит. Правила надання банківських послуг, Тарифи, які становлять договір про надання банківських послуг, які діяли на момент підписання анкети-заяви ні нотаріусу, ні суду відповідачем не подано. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Також суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. На підтвердження безспірності заборгованості ПАТ КБ «ПриватБанк» надано тільки розрахунок заборгованості, що був підготовлений працівниками банку станом на 31.07.2017 року, що не може бути доказом безспірності грошових вимог відповідача до позивача. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Згідно ст. 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 04.10.2017 року, вчиненого Приватним нотаріусом Чернігівського міського нотаріального округу Завалієвім А.А., та зареєстрованого в реєстрі за № 9683 щодо стягнення із [PERSON] заборгованості у розмірі 61 606,27 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат лише витрати по сплаті судового збору у розмірі 704,80 грн., що підтверджується квитанцією № 17 від 11.06.2018 року. Інших доказів на підтвердження понесення судових витрат сторонами не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 704,80 грн. у відшкодування судових витрат. Враховуючи викладене,

Outcome: approved