Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Теребовлянська державна нотаріальна контора, у якій просив визнати за позивачем в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] , право власності на земельну частку (пай), розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах на землях КСП "Єдність" на території Могильницької сільської ради, згідно Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ТР № 0173193, виданого на підставі рішення Теребовлянської районної державної адміністрації від 07.02.1997 за № 39. В обґрунтування заявлених вимог, вказує на те, що [INFO] померла матір позивача [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина до складу якої, окрім іншого, увійшло право на земельну частку (пай) розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах на землях КСП "Єдність" на території Могильницької сільської ради, належне померлій згідно Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ТР № 0173193. На момент смерті матір позивача проживала одна. Зазначає, що крім позивача, спадкоємцями першої черги спадкування за законом після смерті [PERSON] є її син та брат позивача - [PERSON] . Спадкова справа заведена після смерті [PERSON] у 1999 році Теребовлянською державною нотаріальною конторою за №68, однак справа відсутня в архіві. У зв`язку з цим, отримати в Теребовлянській державній нотаріальній конторі свідоцтво про право на спадщину за законом позивач не може. Враховуючи вказані обставини, позивач звернувся до суду для визнання права власності на спадкове майно за рішенням суду. Ухвалою суду від 25.10.2022 було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 09.11.2022. Позивач та його представник в судове засідання не з`явились, однак представник позивача подав заяву, у якій просив справу розглядати за відсутності сторони позивача, позовні вимоги підтримують повністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак 03.11.2022 подав до суду заяву, у якій просив справу розглядати за його відсутності, позовні вимоги визнає та просить їх задовольнити повністю. Представник Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) в судове засідання не з`явився, проте подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, з позовними вимогами погоджується. Відповідно до вимог частини третьої статті 200 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України) за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. За вказаних обставин, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши докази по справі суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно копії Сертифікату на право власності на земельну частку (пай) серії ТР № 0173193, земельна частка (пай) розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах на землях КСП "Єдність" на території Могильницької сільської ради належала [PERSON] на підставі рішення Теребовлянської районної державної адміністрації від 07.02.1997 за № 39, сертифікат зареєстровано 06.03.1997 в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №145 (а.с.16). Згідно інформації, наданої управлінням адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області, Сертифікат на право власності на земельну частку (пай) серії ТР № 0173193, видано [PERSON] на підставі рішення Теребовлянської районної державної адміністрації від 07.02.1997 за № 39 та зареєстровано в книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 06.03.1997 за №145. Земельна ділянка розміром 3,07 в умовних кадастрових гектарах на території Могильницької сільської ради, її вартість становить 19849 грн 07 коп з урахуванням коефіцієнтів індексації за 1996, 1997 роки (а.с.13). Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11.01.2022, виданого повторно Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), свідчить про те, що [PERSON] (батько позивача та відповідача та чоловік спадкодавиці) помер [INFO] в селі Могильниця Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.11). Копія свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 15.04.2021, виданого повторно Теребовлянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Тернопільському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), свідчить про те, що [PERSON] померла [INFO] в селі Могильниця Теребовлянського району Тернопільської області (а.с.10). Відповідно до довідки №09-04/18/238 від 16.08.2022, виданої Теребовлянською міською радою Тернопільської області, [PERSON] на день смерті проживала одна за адресою с.Стара Могильниця Теребовлянського району Тернопільської області (а.с. 9). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 13.09.2011, виданого повторно відділом державної реєстрації актів цивільного стану Теребовлянського районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] народився [INFO] в с.Могильниця, Теребовлянського району, Тернопільської області, його батьками є [PERSON] та [PERSON] , та у якому допущено помилку у імені матері " [PERSON] " замість дійсного " [PERSON] " (а.с.8). Рішенням Теребовлянського районного суду Тернопільської області від 13.07.2022 у справі №606/90/22 визначено [PERSON] додатковий строк в три місяці з дня набрання рішенням суду законної сили для подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У вказаному рішенні судом встановлено, що відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру за №69012279 від 24.05.2022, після смерті [PERSON] заведена Теребовлянською державною нотаріальною конторою спадкова справа за №68. Згідно відповіді Теребовлянської державної нотаріальної контори Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ) від 24.05.2022 №220/01-16 після смерті [PERSON] 09.03.1999 заведена спадкова справа, однак справа відсутня в архіві, відомості про спадкоємців неможливо надати. Відповідно до журналу спадкових справ за 1998-1999 роки державної нотаріальної контори значиться, що [PERSON] подав заяву про прийняття спадщини [PERSON] , яка померла [INFO] . Постановою завідувача Теребовлянської державної нотаріальної контори від 08.08.2022 позивачу відмовлено у видачі йому свідоцтва про право на спадщину за законом на земельну частку (пай) у зв`язку з тим, що у Спадковому реєстрі є інформація про заведення спадкової справи в Теребовлянській нотаріальній конторі за №68 від 09.09.1999 та в архіві Теребовлянської державної нотаріальної контори відсутні матеріали вказаної спадкової справи, документи за 1999 рік передані в Державний нотаріальний архів за спливом строку зберігання (а.с.17). Вказане стало підставою для звернення до суду з цим позовом. До спірних правовідносин суд застосовує наступні правові норми. Відповідно до роз`яснень, даних в пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30 травня 2008 року, відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу УРСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У разі коли спадщина, яка відкрилась до набрання чинності ЦК України і строк на її прийняття не закінчився до 1 січня 2004 року, спадкові відносини регулюються цим Кодексом. З огляду на вищезазначені нормативні положення, норми ЦК України застосовуються до спадщини, яка відкрилась, але була прийнята спадкоємцями після 1 січня 2004 року, а якщо спадщина була прийнята до 1 січня 2004 року - застосовуються норми ЦК УРСР 1963 року. Враховуючи дату смерті [PERSON] ( [INFO] ) порядок спадкування її майна регулюється нормами ЦК УРСР в редакції 1963 року. Згідно ст. 525 ЦК УРСР часом відкриття спадщини є день смерті спадкодавця. Статтею 524 ЦК УРСР передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Стаття 529 ЦК УРСР 1963 року визначає, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Онуки і правнуки спадкодавця є спадкоємцями за законом, якщо на час відкриття спадщини немає в живих того з їх батьків, хто був би спадкоємцем; вони успадковують порівну в тій частці, яка належала б при спадкоємстві за законом їх померлому родителю. Згідно із статтями 548-549 ЦК УРСР 1963 року, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до статті 553 ЦК УРСР 1963 року, спадкоємець за законом або за заповітом вправі відмовитись від спадщини протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. При цьому він може заявити, що відмовляється від спадщини на користь кого-небудь з інших спадкоємців, закликаних до спадкоємства за законом або за заповітом, а також на користь держави або окремих державних, кооперативних або інших громадських організацій. Наступне скасування спадкоємцем такої заяви не допускається. Вважається, що відмовився від спадщини також той спадкоємець, який не вчинив жодної з дій, що свідчать про прийняття спадщини (стаття 549 цього Кодексу). Спадщина може бути прийнята після закінчення зазначеного строку і без звернення до суду при наявності згоди на це всіх інших спадкоємців, які прийняли спадщину (ч.1 ст.550 ЦК УРСР). Згідно статті 81 Земельного Кодексу України громадяни набувають право власності на земельні ділянки у зв`язку із прийняттям спадщини. Відповідно до статті 125 Земельного кодексу України, право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Згідно пункту 10 Постанови Пленуму Верховного суду України № 7 від 30.05.2008 «Про судову практику у справах про спадкування», у відповідності до статті 1225 ЦК право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців за загальними правилами спадкування (зі збереженням її цільового призначення) при підтвердженні цього права спадкодавця державним актом на право власності на землю або іншим правовстановлюючим документом. У порядку спадкування можуть передаватися також право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), право користування чужою земельною ділянкою для забудови (суперфіцій), право користування чужим майном (сервітут). Вищим Спеціалізованим Судом України з розгляду цивільних і кримінальних справ у своєму листі № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» роз`яснено, що належним способом захисту прав спадкоємців у разі відмови нотаріуса видати свідоцтво право на спадщину на земельну частку (пай) є звернення спадкоємців з вимогами про визнання права на земельну частку (пай) в порядку спадкування. Оскільки спір про визнання права власності на земельну ділянку сільськогосподарського призначення є спором про спадкування, належним відповідачем у зазначених спорах є спадкоємці, які прийняли спадщину, а у випадку їх відсутності - відповідна територіальна громада в особі сільської, селищної ради. Статтею 1297 ЦК України, встановлено обов`язок спадкоємця звернутися за свідоцтвом про право на спадщину на нерухоме майно. Проте нормами цієї статті, так само як й іншими нормами цивільного права, не визначено правових наслідків недотримання такого обов`язку у вигляді втрати права на спадщину. Виникнення у спадкоємця права на спадщину, яке пов`язується з її прийняттям, як майнового права зумовлює входження права на неї до складу спадщини після смерті спадкоємця, який не одержав свідоцтва про право на спадщину (статті 1296,1297 ЦК України) та не здійснив його державної реєстрації (ст. 1299 ЦК України). Враховуючи вказане вище, позивач має право на звернення до суду з позовом про визнання права у порядку спадкування за законом щодо спадкового майна. Визнання права на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту порушеного права, що має застосовуватись, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових справ в нотаріальному порядку, право власності спадкоємця на спадкове майно оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» від 05.06.2003 № 899-IV право на земельну частку (пай) мають громадяни - спадкоємці права на земельну частку (пай), посвідченого сертифікатом. Право особи на земельну частку (пай) може бути встановлено в судовому порядку. Відповідно до статті 2 Закону України «Про порядок виділення в натурі (на місцевості) земельних ділянок власникам земельних часток (паїв)» основним документом, що посвідчує право на земельну частку (пай) є сертифікат на право на земельну частку (пай), рішення суду про визнання права на земельну частку (пай). Доказом того, що померла [PERSON] отримала право на земельну частку (пай) є Сертифікат на право на земельну частку (пай) серії ТР № 0173193, площа земельної ділянки - 3,07 умовних кадастрових гектарів. Підстава для видачі сертифіката рішення Теребовлянської районної державної адміністрації від 07.02.1997 за № 39. Вказане підтверджується також відомостями, наданими 12.10.2022 управлінням адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Тернопільській області (а.с. 13). Державні акти на право приватної власності на землю взамін вищевказаних сертифікатів не видавались. У пункті 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» вказано, що свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Враховуючи вищенаведене, визнання позову відповідачем, а також те, що визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, котрий має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку, оскільки нотаріусом відмовлено у вчинені нотаріальної дії щодо видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину на земельну ділянку після смерті [PERSON] , та враховуючи те, що позивач спадщину прийняв, суд вважає що позовні вимоги щодо визнання за позивачем в порядку спадкування за законом право на земельну частку (пай) на території Могильницької сільської ради, ґрунтуються на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved