Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з заявою, в якій просять: звільнити [PERSON] від повноважень піклувальника відносно неповнолітньої [PERSON] , та призначити [PERSON] піклувальником [PERSON] , [INFO] , стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (дохлду) відповідача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги мотивують тим, що [PERSON] , народилася [INFO] . Її батьками є [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер. Після смерті чоловіка [PERSON] самоусунулася від виконання батьківських обов`язків, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, хоча має можливість надавати. Після смерті батька [PERSON] фактично знаходилася на утриманні у своєї бабусі - [PERSON] та тітки [PERSON] , разом з якими вона мешкала за адресою [ADDRESS] . У зв`язку з невиконанням [PERSON] своїх батьківських обов`язків, 07.08.2019 року [PERSON] звернулася до Київського районного суду м.Харкова з позовною заявою про позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , встановлення опіки, а також стягнення з [PERSON] аліментів на утримання дитини. 11 грудня 2019 року Рішенням Київського районного суду м.Харкова (справа №640/15668/19) позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON] ; призначено [PERSON] опікуном [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Вказали, що деякий час [PERSON] виконувала свої обов`язки опікуна, однак з квітня 2021 року, через незадовільний стан здоров`я та незадовільний матеріальний стан вона самоусунулася від виконання зазначених обов`язків, в подальшому також відмовляється їх виконувати. З травня 2021 року позивач [PERSON] , яка є двоюрідною сестрою померлого батька [PERSON] , прийняла останню на своє утримання та піклування. Вона надала їй житло, створила умови для належного розвитку та навчання. Також допомогу надавала бабуся - [PERSON] , до якої [PERSON] періодично їздила в гості, однак, [INFO] [PERSON] померла. Таким чином, найближчим родичем [PERSON] є [PERSON] . Посилались на те, що зважаючи на родинні зв`язки та гарні стосунки з [PERSON] , а також усвідомлюючи свій обов`язок дбати про розвиток та благополуччя двоюрідної племінниці, [PERSON] хоче та готова виконувати обов`язки піклувальника неповнолітньої [PERSON] , на що має як фізичні так і матеріальні можливості. Неповнолітня [PERSON] має статус дитини, яка позбавлена батьківського піклування. [PERSON] , перебуває на обліку в Службі у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради як потенційний піклувальник. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харків від 11.01.2022 року відкрито провадження по справі в порядку загального позовного провадження. Ухвалою судді Київського районного суду м.Харкова від 29.08.2022 року закрито підготовче провадження по справі. Позивачі [PERSON] , [PERSON] та представник позивача [PERSON] адвокат Вдовиченко О.І. в судове засідання не з`явились, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином. Надали заяви, в яких підтримали позовні вимоги та просили їх задовольнити, просили справу слухати у їх відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про час та місце слухання справи належним чином, надала заяву, в якій просила справу розглядати за її відсутності, позовні вимоги визнала. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, була належним чином повідомлена про місце і час розгляду справи, причини неявки суду невідомі. Згідно ч.2 ст.43 ЦПК України відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Представник третьої особи Служби у справах дітей по Київському району Департаменту служб у справах дітей Харківської міської ради в судове засідання не з`явився, надавши клопотання про розгляд справи за їх відсутністю. Рішення просили прийняти враховуючи висновок органу опіки та піклування, позовні вимоги [PERSON] , [PERSON] підтримали в повному обсязі та просили задовольнити. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідність до положень ч.2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, перевіривши надані докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , народилася [INFO] . Її батьками згідно свідоцтва про народження є [PERSON] та [PERSON] . 11 грудня 2019 року рішенням Київського районного суду м.Харкова (справа №640/15668/19) позбавлено батьківських прав [PERSON] відносно дитини - [PERSON] ; призначено [PERSON] опікуном [PERSON] ; стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Батько [PERSON] - [PERSON] помер [INFO] . Неповнолітня [PERSON] мешкає разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . За даними довідки Міністерства внутрішніх справ України [PERSON] станом на 22.08.2021 року на території України до кримінальної відповідальності не притягувалась, не знятої чи не погашеної судимості не має, в розшуку не перебуває. Згідно з висновком про стан здоров`я від 23.08.2021 року [PERSON] протипоказань до призначення її піклувальником не має. Згідно наданих матеріалів, [PERSON] працює в АТ «Біолік» на посаді технолог. Як убачається з висновку Департаменту служб у справах дітей по Київському району ХМР № 03-22/694 від 06.09.2022 року визначено за доцільне у разі звільнення [PERSON] від обов`язку піклувальника встановити піклування нгад неповнолітньою [PERSON] , [INFO] та призначити [PERSON] її піклувальником. Статтями 1, 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 55 ЦК України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки Зі змісту ст. 59 ЦК України вбачається, що піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. Згідно з ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. При призначенні опікуна для малолітньої особи та при призначенні піклувальника для неповнолітньої особи враховується бажання підопічного. Фізичній особі може бути призначено одного або кількох опікунів чи піклувальників. Відповідно до ч. 1 ст. 75 ЦК України суд, якщо він призначив опікуна чи піклувальника, або орган опіки та піклування за заявою особи звільняє її від повноважень опікуна або піклувальника. Ця заява розглядається судом або органом опіки та піклування протягом одного місяця. Особа виконує повноваження опікуна або піклувальника до винесення рішення про звільнення її від повноважень опікуна або піклувальника чи до закінчення місячного строку від дня подання заяви, якщо вона не була розглянута протягом цього строку. Відповідно до ч. 2 ст. 300 ЦПК України суд за заявою органу опіки та піклування чи особи, призначеної піклувальником або опікуном, у місячний строк звільняє її від повноважень піклувальника або опікуна і призначає за поданням органу опіки та піклування іншу особу, про що постановляє ухвалу. Суд за заявою особи, над якою встановлено піклування, може звільнити піклувальника від його повноважень і призначити за поданням органу опіки та піклування іншого піклувальника, про що постановляє ухвалу. Відповідно до ч. 1 ст. 251 СК України, особа може бути звільнена від обов`язків опікуна або піклувальника дитини у випадках, передбачених Цивільним кодексом України, а також тоді, коли між опікуном, піклувальником та дитиною склалися стосунки, які перешкоджають здійсненню ними опіки, піклування. Аналізуючи наведені норми права, суд приходить до висновку, що інститут опіки і піклування спрямований на заповнення відсутньої чи недостатньої цивільної дієздатності неповнолітніх і повнолітніх фізичних осіб. Завданням цього інституту є охорона особистих і майнових прав і інтересів підопічних, турбота про створення їм необхідних побутових умов, здійснення за ними догляду і забезпечення їхнього лікування. У відповідності до положень ч. ч. 1, 2 ст. 3 Конвенції про права дитини, що ратифікована Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За змістом ч. 1 ст. 27 цієї Конвенції визнано право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд вважає, що знайшли своє підтвердження доводи заявниці [PERSON] щодо неможливості продовження виконання відповідачем [PERSON] обов`язків піклувальника, враховуючи незадовільний стан здоров`я [PERSON] та незадовільний матеріальний стан, у зв`язку з чим вона вже не здатна на належному рівні дбати про виховання племінниці, її навчання та розвиток. Крім того, [PERSON] визнала позовні вимоги [PERSON] в повному обсязі. Таким чином, суд оцінивши достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, беручи до уваги стосунки, які склалися між [PERSON] та неповнолітньою [PERSON] , приходить до висновку про обґрунтованість заяви про звільнення [PERSON] від повноважень піклувальника, тим самим задовольнивши заяву. Водночас для забезпечення прав та інтересів підопічних, орган, який приймає рішення про звільнення опікуна або піклувальника, має одночасно розглянути питання про призначення підопічним нового опікуна або піклувальника. Відповідно до ч. 2 ст. 60 ЦК України суд встановлює піклування над фізичною особою у разі обмеження її цивільної дієздатності і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. З огляду на наведене, враховуючи, що при розгляді справи встановлено, що [PERSON] , [INFO] , після ухвалення рішення про звільнення [PERSON] від повноважень її піклувальника, буде позбавлена піклування, суд для забезпечення її особистих прав та інтересів, враховуючи висновок органу опіки та піклування, вважає за потрібне встановити над нею піклування та призначити її піклувальником [PERSON] . Щодо вимоги про стягнення аліментів суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. В ч. 2 ст. 51 Конституції України закріплено обов`язок батьків по утримуванню дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до вимог статей 180-181 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Вимогами ч.3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Тому суд вважає за необхідне стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини в судовому порядку. Згідно ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: - 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з п.1 ст.3 Конвенції про права дитини, схваленої резолюцією 44-ї сесії Генеральної Асамблеї ООН 44/25 від 20.11.1989 р., ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 р. № 789 - ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Стаття 27 Конвенції ООН про права дитини, дає кожній дитині право на рівень життя, необхідній для її фізичного, розумового, духовного, морального та соціально розвитку. Батьки або інші особи які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі ст.184 Сімейного Кодексу України, суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, підлягає індексації відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індексації підлягають грошові доходи громадян, одержані ними в гривнях на території України і які не мають разового характеру, в тому числі і оплата праці (грошове забезпечення), з якої відраховують аліменти. Обов`язок проведення індексації розміру аліментів, визначений судом у твердій грошовій сумі, прямо передбачений законом, а саме, положеннями ст. 184 СК України, що зобов`язує державного виконавця проводити таку індексацію без додаткового судового рішення,

Outcome: approved