Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог: орган опіки та піклування Кутської селищної ради про зміну місця проживання неповнолітньої дитини. Позовні вимоги [PERSON] мотивує тим, що він проживає в [ADDRESS] . За цією ж адресою зареєстрована і відповідачка, з якою він перебував в зареєстрованому шлюбі, у якому у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Косівського районного суду від 06.11.2020 року шлюб між ними було розірвано, а неповнолітню дочку залишено проживати з відповідачкою [PERSON] . Незважаючи на те, що неповнолітня дитина, відповідно до судового рішення залишена проживати з матір?ю, [PERSON] , остання після розірвання шлюбу залишила дочку проживати з ним та постійно проживає у своїх батьків, в [ADDRESS] . Відповідно дитина в період з листопада 2020 року по даний час проживає з ним та перебуває на його утриманні. Відповідачка є інвалідом 2 групи психічного захворювання. Причиною розірвання шлюбу стало те, що вона часто проявляла агресію в сім?ї та вчиняла неадекватні вчинки. Також вона часто залишала дитину без нагляду саму вдома в той час, як він знаходився у відрядженні по роботі, ображала його та дитину. Між дочкою та відповідачкою немає взаєморозуміння, і вона майже не цікавиться шкільним життям дитини. З того часу, як відповідачка залишила дочку проживати з ним, він повністю піклується про дитину, матеріально забезпечує її всім необхідним, дбає про її добробут та здоров?я, займається вихованням дитини, її духовним та фізичним розвитком. Контролює навчальний процес і займається навчанням дочки вдома, приймає активну участь в шкільних та класних заходах школи. Дитина повністю прихильна до нього, між нами склалися довірливі стосунки, в той час, як відповідачка не цікавиться та не відвідує дитину. А тому вважає, що визначення місця проживання дитини із ним буде повністю відповідати інтересам дочки. В судове засідання позивач не з`явився, подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримує повністю, а справу просить розглядати без його участі та участі його адвоката. Відповідачка [PERSON] , яка була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, в судове засідання не з`явилася, причин неявки суду не повідомила, відзив на позовну заяву не подавала. Представник служби у справах дітей Кутської селищної ради Андрусяк В.В. в судове засідання не з?явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів,що відповідає положенням ст.ст. 280-282 ЦПК України. Таким чином, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності сторін на підставі наявних доказів у справі, без фіксування процесу технічними засобами, що не суперечить та відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи суд вважає, що позов слід задоволити з наступних підстав. У відповідності до вимог ст.ст.12, 13 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Основні засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів - визначає Сімейний кодекс України (ч.1 ст.1 СК України), а також, регулює сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, усиновлювачами та усиновленими, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання (ч.1 ст.2 СК України). Як передбачено ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 07.08.2010 року перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано згідно рішення Косівського районного суду від 06.11.2020 року, що підтверджується копією судового рішення №347/1248/20 (а.с.12).У даному шлюбі у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 02.11.2011 року виконкомом Старокутської сільської ради (а.с.7). При розірванні вказаного шлюбу, було визначено неповнолітню дочку залишити на проживання з матір?ю [PERSON] . Дане судове рішення ніким не оскаржувалось і набрало законної сили. Право батьків на визначення місця проживання дитини регламентоване ст.160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. При цьому, відповідно до положень ст. 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. На підтвердження своїх позовних вимог щодо необхідності зміни місця проживання неповнолітньої дитини та визначення такого місця проживання з батьком, позивач [PERSON] долучив до позовної заяви відповідні докази. Зокрема, відповідно до довідки про реєстрацію місця проживання від 18.06.2021 року за №226, виданої старостою с. Старі Кути, неповнолітня [PERSON] , 2011 р.н. - зареєстрована в [ADDRESS] (а.с.5). За цією ж адресою і досі зареєстрована мати дитини, відповідачка [PERSON] , 1988 р.н., що підтверджується копією повідомлення Кутської селищної ради від 19.08.2022 року за №1586/04-10/22 (а.с.20). Проте, за місцем реєстрації відповідачка не проживає, що частково підтверджується повідомленням начальника служби у справах дітей Кутської селищної ради від 04.03.2022 року за №11/10-13 (а.с.10) та актом обстеження умов проживання за №30 від 04.08.2022 року (а.с.14). В цьому ж повідомленні та акті обстеження зазначено, що зі слів дитини [PERSON] , вона завжди проживала з батьком, оскільки мати часто залишала її саму, втікала з дому, ображала, а тому вона і надалі бажає проживати з батьком. Тобто, неповнолітня дитина при спілкуванні з уповноваженими особами служби у справах дітей висловила свою позицію та бажає проживати з батьком. Житловий будинок, в якому зареєстровані та проживають позивач і його неповнолітня дитина, належить йому на праві приватної власності, що стверджується копією витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.13) та копією виписки з погосподарської книги (а.с.9). Відповідно до довідки виданої директором Пеньківської початкової школи 03.08.2022 року за №02-10/24, [PERSON] з листопада 2020 року по даний час нерегулярно цікавиться шкільним життям своєї дочки, рідко відвідує її під час навчання, приділяє дитині мало уваги та виховання з материнського боку. З класним керівником та дирекцією школи завжди співпрацює тільки батько [PERSON] , який дбає про всесторонній розвиток своєї дочки та повноцінне матеріальне забезпечення (а.с.8). А це ще раз вказує на те, що з часу розірвання шлюбу, неповнолітня дитина постійно проживала та навчалася за місцем проживання батька, яке одночасно є і місцем її реєстрації. І саме батько піклується про дитину матеріально, займається її вихованням, фізичним та духовним розвитком, контролює навчальний процес. Згідно характеристики за №97 від 17.06.2021 року виданої виконкомом Кутської селищної ради, [PERSON] за місцем проживання характеризується позитивно (а.с.11). Водночас з копії довідки до акта огляду МСЕК від 08.02.2019 року видно, що відповідачка [PERSON] є інвалідом 2 групи загального захворювання (а.с.6), що пояснює поведінку відповідачки, як матері, і стосунки, які склались між нею та дитиною, а саме, неодноразове залишення матір?ю дитини наодинці, ображання дитини. Відповідно до роз`яснень, які містяться у п.14 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 - при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Вирішуючи вказаний позов, суд перш за все, бере до уваги інтереси неповнолітньої дитини та ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків. Так, відповідачка [PERSON] на неодноразові виклики в судові засідання, не з?являлася, заяв та клопотань з приводу позовних вимог не подавала, що вкотре вказує на її байдуже ставлення до виконання своїх батьківських обов?язків та наявності з її боку турботи щодо подальшої долі своєї дитини. В той же час, позивач, як батько дитини, піклується розвитком дитини, забезпечує їй всі необхідні умови для проживання та навчання, що підтверджує наявність об?єктивних підстав для зміни та визначення місця проживання дитини з батьком. На підставі наведеного, ст.ст.160-161 СК України та

Outcome: approved