Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У жовтні\~2021\~року Державна\~екологічна інспекція\~у Вінницькій\~області \~звернулася в\~суд з\~позовом до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок негативного впливу на навколишнє середовище. Позов мотивовано тим, що 24.11.2018 року та 28.11.2018 року до чергової частини Погребищенського відділення поліції ГУНП у Вінницькій області надійшли звернення від працівників Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень та від бригадира Погребищенської ПЧЛУ 17 [PERSON] про те, що невідомі особи здійснюють незаконну порубку дерев в захисній лісосмузі. В ході проведення першочергових заходів працівниками поліції було встановлено, що порубку дерев здійснювали працівники ТОВ «Погребищенське» [PERSON] та [PERSON] . Державною екологічною інспекцією у Вінницькій області було проведено перевірку наведених фактів та встановлено, що відповідачі здійснили незаконну порубку дерев різних порід та діаметрів в кількості 696 штук у захисній лісовій смузі на залізничній лінії с. Наказне с.Скоморошки Жмеринської дистанції захисних лісонасаджень на території Розкопанської сільської ради Погребищенського району Вінницької області, що є порушенням вимог ст.ст.67, 69 ЛК України. Постановою №04/004 від 08.01.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Постановою №04/002 від 08.01.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65-1 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. Позивач наголошує на тому, що означені постанови про накладення адміністративного стягнення відповідачами не оскаржувалися. Згідно із розрахунком збитків, здійсненим у відповідності до додатку №1 до постанови КМУ від 23.07.2008 року №665 «Про затвердження такс для обчислення розміру шкоди, заподіяної лісу», розмір заподіяної незаконними діями відповідачів шкоди становить 520 222 грн. 00 коп. 25.02.2019 року [PERSON] та [PERSON] було направлено претензію №867/04 щодо можливості в добровільному порядку відшкодувати завдані державі збитки. Однак, на час пред`явлення позову збитки відповідачами не відшкодовані. Посилаючись на наведені обставини та положення ст.1166 ЦК України, ст.ст.105, 107 ЛК України, ст.ст.40, 41 ЗУ «Про рослинний світ», ст.ст.67-69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища», Державна екологічна інспекція у Вінницькій області просить стягнути солідарно із відповідачів суму збитків, завданих внаслідок порушення природоохоронного законодавства, в сумі 520 222 грн. 00 коп. та судові витрати по сплаті судового збору у сумі 7803 грн. 33 коп. Ухвалою судді від 25.10.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити за правилами загального позовного провадження (а.с.46). Ухвалою суду від 16.03.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.103, 104). 04.05.2022 року від представника відповідачів адвоката Щавінського К.С. надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просить відмовити у задоволенні позову, покликаючись на необґрунтованість розрахунку розміру шкоди (а.с.117). 13.05.2022 року від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву (а.с.135-137). В судовому засіданні представники позивача [PERSON] та [PERSON] підтримали позов та підтвердили викладені у ньому обставини. Зокрема, повідомили, що працівниками поліції було встановлено, що незаконну порубку дерев здійснювали працівники ТОВ «Погребищенське» [PERSON] та [PERSON] за вказівкою директора товариства. При цьому ТОВ «Погребищенське» чи відповідачі не отримували лісорубного квитка. Також представник позивача [PERSON] наголошувала на тому, що відповідати за заподіяні збитки мають особи, які безпосередньо проводили незаконну порубку дерев, тобто відповідачі. Також зауважила, що у матеріалах справи відсутні докази, які б свідчили про те, що порубку дерев здійснювало саме ТОВ «Погребищенське». Натомість, із матеріалів справи вбачається, що відповідачі почали проводити незаконну порубку дерев у вихідний день, що, на її думку, виключає ту обставину, що порубка дерев здійснювалася ними під час виконання трудових обов`язків. Представник позивача [PERSON] також зауважив, що в постановах про накладення адміністративних стягнень на відповідачів відсутня вказівка на те, що вони здійснювали незаконну порубку дерев за вказівкою директора ТОВ «Погребищенське». Представник відповідачів адвокат Щавінський К.С. позов не визнав та зазначив, що позивачем не доведено належними та допустимими доказами розмір збитків, оскільки за змістом перелікової польової відомості обмір діаметрів пеньків здійснювався рулеткою, а не мірною вилкою, як передбачено чинним законодавством. Крім того, стверджує, що [PERSON] та [PERSON] не є належними відповідачами, оскільки відповідати за завдану шкоду, якщо її розмір буде доведено, має ТОВ «Погребищенське», як юридична особа, у трудових відносинах із якою перебували відповідачі, виконуючи вказівку безпосередньо директора товариства. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про дату та час розгляду справи, в судове засідання не з`явилися. Натомість, 21.10.2022 року подали через канцелярію суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити у їх відсутність. Також зазначили, що порубку дерев вони здійснювали за вказівкою керівника ТОВ «Погребищенське», будучи на роботі та виконуючи свої обов`язки згідно посадових інструкцій (а.с.207, 208). Заслухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, повно та всебічно з`ясувавши обставини, що мають значення для правильності вирішення спору, визначившись із нормами матеріального права, предметом правового регулювання яких є спірні правовідносини, суд встановив наступне. Згідно із довідкою ДОП Погребищенського ВП Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Дячук І.В. від 12.12.2018 року в період з 28.11.2018 року по 12.12.2018 року до чергової частини Погребищенського ВП Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області надійшли звернення від працівників Жмеринської дистанції лісових насаджень про те, що невідомі особи здійснюють незаконну порубку дерев в захисній лісосмузі кварталу 64, виділ 8 на 5 км., пк 4-9 правої сторони колії, лінії с.Наказне с.Скоморошки. По приїзду працівників поліції було встановлено, що 27.11.2018 року, 28.11.2018 року, 29.11.2018 року під час обходу у вказаній захисній лісосмузі бригадиром Погребищенської ПЧЛУ-17 [PERSON] було виявлено факт незаконної порубки деревини. В ході проведених першочергових заходів відповідно до зібраних матеріалів служби СРПП було встановлено, що порубку дерев здійснювали працівники ТОВ «Погребищенське» [PERSON] та [PERSON] за вказівкою директора ТОВ «Погребищенське» з метою розчищення лісосмуги для проведення сільськогосподарських робіт на орендованих землях, які знаходяться поруч із лісосмугою (а.с.9-10). Відповідно до польової перелікової відомості (додаток до акту, протоколу, довідки перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та виявлених при її проведенні лісо порушень) №2 від 24.11.2018 року було виявлено 112 пнів дерев аличі у корі біля шийки кореня (а.с.178). Відповідно до польової перелікової відомості (додаток до акту, протоколу, довідки перевірки дотримання вимог природоохоронного законодавства та виявлених при її проведенні лісо порушень) №2 від 29.11.2018 року було виявлено 584 пнів дерев аличі у корі біля шийки кореня (а.с.179). 04.01.2019 року головним спеціалістом відділу державного економічного нагляду (контролю) природно заповідного фонду, лісів та рослинного світу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Мантюком А.С. складено протокол №009243 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.65-1 КУпАП. Під час складання протоколу останній пояснив, що різав дерева по вказівці керівника ТОВ «Погребищенське» [PERSON] (а.с.15,16). 08.01.2019 року державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Мантюком А.С. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №04/004, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65-1 КУпАП, за наведених вище обставин, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с.17, 18). 04.01.2019 заступником начальника відділу державного екологічного нагляду (контролю) природно заповідного фонду, лісів та рослинного світу Державної екологічної інспекції у Вінницькій області Зарванським В.Г. складено протокол №009245 про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] за ст.65-1 КУпАП. Під час складання протоколу останній пояснив, що різав дерева за вказівкою керівника ТОВ «Погребищенське» [PERSON] (а.с.19, 20). 08.01.2019 року старшим державним інспектором з охорони навколишнього природного середовища Вінницької області Зарванським В.Г. винесено постанову про накладення адміністративного стягнення №04/002, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.65-1 КУпАП, за наведених вище обставин, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу у розмірі 255 грн. 00 коп. (а.с.21, 22). 21.03.2019 року головним державним виконавцем Погребищенського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Вінницькій області Коротуном Р.П. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження №58428478 про примусове виконання постанови №04/002 від 08.01.2019 року про стягнення із [PERSON] штрафу в сумі 255 грн. 00 коп. у зв`язку із її виконанням (а.с.24, 25). Згідно із розрахунком розмірів лісопорушення та заподіяної ним шкоди від 04.02.2019 року загальний розмір стягнень за 584 живоростучих дерев становить 456 363 грн. 90 коп. (а.с.30). Згідно із розрахунком розмірів лісопорушення та заподіяної ним шкоди від 04.02.2019 року загальний розмір стягнень за 112 живоростучих дерев становить 63 858 грн. 10 коп. (а.с.31). Вирішуючи питання щодо обґрунтованості позовних вимог, суд виходить із того, що відповідно до ст.10 ЗУ «Про рослинний світ» спеціальне використання\~природних рослинних\~ресурсів здійснюється\~за дозволом\~юридичними або\~фізичними особами\~для задоволення\~їх виробничих\~та наукових\~потреб,\~а також\~з метою\~отримання прибутку\~від реалізації\~цих ресурсів\~або продуктів\~їх переробки. За умови додержання вимог законодавства можуть здійснюватися такі види спеціального використання природних рослинних ресурсів, як заготівля деревини\~під час\~рубок головного\~користування. Заготівля деревини під час рубок головного користування, живиці на земельних ділянках лісового фонду здійснюється в порядку, що встановлюється Лісовим кодексом України. Інші види спеціального використання рослинних ресурсів на земельних ділянках лісового фонду здійснюються в порядку, що встановлюється цим Законом,\~Лісовим кодексом України\~та іншими нормативно-правовими актами. Статтею 69\~ЛК України\~урегульовано,\~що спеціальне\~використання лісових\~ресурсів на\~виділеній лісовій\~ділянці проводиться\~за спеціальним\~дозволом -\~лісорубний квиток\~або лісовий\~квиток,\~що видається\~безоплатно. Спеціальний\~дозвіл на\~заготівлю деревини\~в порядку\~рубок головного\~користування видається\~органом виконавчої\~влади з\~питань лісового\~господарства Автономної\~Республіки Крим,\~центральним органом\~виконавчої влади,\~що реалізує\~державну політику\~у сфері\~лісового господарства. Спеціальний\~дозвіл на\~інші види\~спеціального використання\~лісових ресурсів\~видається власниками\~лісів або\~постійними лісокористувачами. На\~виділених лісових\~ділянках можуть\~використовуватися лише\~ті лісові\~ресурси і\~лише для\~цілей,\~що передбачені\~виданим спеціальним\~дозволом. Спеціальний\~дозвіл видається\~власниками лісів\~або постійними\~лісокористувачами у\~встановленому порядку\~також на\~проведення інших\~рубок та\~робіт,\~пов`язаних\~і не\~пов`язаних\~із веденням\~лісового господарства. Форми спеціальних дозволів і порядок\~їх видачі затверджуються Кабінетом Міністрів України. За ст.40 ЗУ «Про рослинний світ» порушення законодавства про рослинний світ тягне за собою дисциплінарну, адміністративну, цивільно-правову або кримінальну відповідальність згідно з законами України. Відповідальність за порушення законодавства про рослинний світ несуть особи, винні, серед іншого, у протиправному знищенні або пошкодженні об`єктів рослинного світу. Згідно із ч.1 ст.68 ЗУ «Про охорону\~навколишнього природного\~середовища» порушення законодавства України про охорону навколишнього природного середовища тягне за собою встановлену цим Законом та іншим законодавством України дисциплінарну, адміністративну, цивільну і кримінальну відповідальність. Частиною 4 ст.68 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» визначено, що підприємства, установи, організації та громадяни зобов`язані відшкодовувати шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, в порядку та розмірах, встановлених законодавством України. В ч.1 ст.69 ЗУ «Про охорону навколишнього природного середовища» передбачено, що шкода, заподіяна внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, підлягає компенсації в повному обсязі. За змістом\~ст.105\~ЛК України\~порушення лісового\~законодавства тягне\~за собою\~дисциплінарну,\~адміністративну,\~цивільно-правову\~або кримінальну\~відповідальність відповідно\~до закону. Відповідальність\~за порушення\~лісового законодавства\~несуть особи,\~винні у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників. В ч.1 ст.107 ЛК України передбачено, що підприємства, установи, організації і громадяни зобов`язані відшкодувати шкоду, заподіяну ними лісу внаслідок порушення лісового законодавства, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. Системний аналіз наведених приписів чинного законодавства дозволяє стверджувати, що підприємства, установи, організації і громадяни, винні у протиправному знищенні\~або пошкодженні\~об`єктів\~рослинного світу,\~як-от у незаконному вирубуванні та пошкодженні дерев і чагарників, зобов`язані відшкодувати в повному обсязі шкоду, заподіяну ними внаслідок порушення законодавства про охорону навколишнього природного середовища, у розмірах і порядку, визначених законодавством України. За правилами ч.1 ст.1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. В ч.1 ст.1172 ЦК України закріплено, що юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Зі змісту\~глави 82 ЦК України\~вбачається, що законодавець розрізняє поняття "особа, яка завдала шкоду" та "особа, яка відповідає за шкоду". Аналіз положень ст. ст.\~1166,\~1167,\~1172, 1187,\~1188 ЦК України\~свідчить про встановлення у цивільному праві України змішаної системи деліктів, до якої входить: по-перше, правило генерального делікту, відповідно до якого будь-яка шкода (у тому числі моральна), завдана потерпілому неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала; по-друге, правило спеціальних деліктів, яке передбачає особливості відшкодування шкоди, завданої у певних спеціально обумовлених у законодавстві випадках (спеціальними суб`єктами, у спеціальний спосіб тощо). Правило генерального делікту стосовно майнової шкоди закріплено у ст.\~1166 ЦК України. Умовами застосування цієї норми є завдання шкоди (майнової) неправомірними рішеннями, діями або бездіяльністю, наявність причинного зв`язку між цими діями (бездіяльністю) і шкодою та вина заподіювача. За правилом генерального делікту відповідальність за завдання шкоди покладається на особу, яка цю шкоду завдала, тобто на безпосереднього заподіювача. Близький за змістом висновок викладено у постанові Верховного Суду від 10.08.2022 року у справі №904/6092/21. У постанові Верховного Суду від 21.08.2020 року у справі №905/1391/19 сформульовано правовий висновок про те, що тлумачення ч.1 ст.1172 ЦК України свідчить, що відповідальність юридичної або фізичної особи за шкоду, завдану їхнім працівником, настає лише у випадках, коли заподіювач шкоди не лише перебуває з такою юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, а й заподіяв відповідну шкоду саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових (службових) обов`язків. Виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків є виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою, або спричинена необхідністю, як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Аналогічна правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 21.02.2019 року у справі №355/1394/16-ц. Схожі за змістом висновки зроблені і у постановах Верховного Суду від 06.02.2019 року у справі №640/4185/15-ц, від 05.05.2018 року у справі №910/14685/17. За загальним правилом, закріпленим у ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З`ясування судом фактичних обставин справи здійснюється із застосуванням критеріїв оцінки доказів, передбачених\~статтею 89 ЦПК України, щодо відсутності заздалегідь встановленої сили доказів та оцінки кожного доказу окремо та в їх сукупності та взаємозв`язку в цілому. Відповідно до\~ст.76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Верховний Суд у постановах від 07 липня 2021 року у справі № 420/370/19, від 02 жовтня 2018 року у справі № 910/18036/17, від 23 жовтня 2019 року у справі № 917/1307/18, від 18 листопада 2019 року у справі № 902/761/18, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/2101/17, від 11 лютого 2022 року у справі №947/22756/19 неодноразово наголошував на необхідності застосування категорії стандартів доказування та зазначав, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Зазначений принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Такий підхід узгоджується з судовою практикою Європейського суду з прав людини, який у рішенні від 23 серпня 2016 року у справі «Дж. К.» та інші проти Швеції» зазначив, що «у країнах загального права у кримінальних справах діє стандарт доказування «поза розумним сумнівом» («beyond reasonable doubt»). Натомість у цивільних справах закон не вимагає такого високого стандарту; скоріше цивільна справа повинна бути вирішена з урахуванням «балансу вірогідностей». Суд повинен вирішити, чи існує вірогідність того, що на підставі наданих доказів, а також правдивості тверджень заявника вимога цього заявника заслуговує довіри». Із матеріалів справи вбачається, що станом на листопад 2018 року [PERSON] та [PERSON] перебували на посадах підсобних робочих (робітників), що підтверджується наказами директора ТОВ «Погребищенське» [PERSON] від 01.11.2016 року №18 та від 01.08.2017 року №57 (а.с.121, 122). 24.11.2018 року старшим слідчим СВ Погребищенського ВП Калинівського відділу поліції ГУНП у Вінницькій області Залюшньою С.А. відібрано пояснення від [PERSON] , який пояснив, що зранку 24.11.2018 року від директора ТОВ «Погребищенське» на нараді він отримав вказівку їхати за с.Наказне, де колись були рейси, та зрізати насадження аличі. При цьому було надано вказівку дерева зрізати повністю, очищати стовбури та складати на кучу. Після наданої вказівки він разом із [PERSON] на власному автомобілі поїхали на вказане [PERSON] місце. При цьому він взяв бензопилу, яка належить ТОВ «Погребищенське». Зазначив, що він не знав, чи є у ТОВ «Погребищенське» відповідні документи на порубку дерев, оскільки його це не стосується. Коли вони працювали, то приїхав працівник ДП «Погребищенський райагроліс» та повідомив, що вони здійснюють незаконну порубку дерев. Зазначив, що вони в той день зрізали близько 150 дерев діаметром від 10 до 30 см. (а.с.28). Зі змісту пунктів 4, 8 посадових інструкцій підсобного робітника (різноробочого), затверджених директором ТОВ «Погребищенське» [PERSON] , випливає, що до трудових завдань та обов`язків відповідачів входили очистка території, доріг, під`їзних шляхів до земельних ділянок, які обробляє товариство, здійснення порубки та/або чистки кущів, посадок (лісосмуг) за вказівкою керівника; здійснення заготівлі та порубки деревини в кількості та обсягах, що необхідні товариству у разі такої потреби (а.с.192-195). Сукупний аналіз наведених письмових доказів у поєднанні зі змістом поданих до суду заяв відповідачів, на переконання суду, згідно з\~практикою ЄСПЛ\~щодо урахування\~принципу «балансу\~вірогідностей» підтверджуютьту обставину, що [PERSON] та [PERSON] на час здійснення незаконної порубки дерев перебували в трудових відносинах із ТОВ «Погребищенське» та заподіяли шкоду навколишньому природному середовищу саме у зв`язку та під час виконання своїх трудових обов`язків, тобто роботи, зумовленої їхніми посадовими інструкціями, яка була доручена їм безпосередньо керівником цього товариства. Суд звертає увагу на ту обставину, що в постановах про накладення адміністративних стягнень на відповідачів відсутні відомості про те, що вони здійснювали незаконну порубку дерев за вказівкою директора ТОВ «Погребищенське». Однак, суд вважає, що наведена обставина сама по собі не спростовує викладені вище висновки, позаяк текст цих постанов складався працівниками Державної екологічної інспекції у Вінницькій області, тобто службовим особами, які перебувають у трудових відносинах із позивачем, а відтак є заінтересованими в результаті розгляду справи. Разом із цим, суд констатує, що, виходячи із положень цивільного процесуального законодавства, постанова посадової особи органу державної влади у справі про адміністративне правопорушення не має преюдиціального значення для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено таку постанову, і має оцінюватися судом у взаємному зв`язку з іншими доказами у їх сукупності. Крім того, суд зауважує, що позивачем не надано будь яких доказів, які б свідчили про те, що службовими особами Державної екологічної інспекції у Вінницькій області при здійсненні проваджень у справах про адміністративні правопорушення щодо відповідачів були вжиті всі необхідні заходи для повного, всебічного та об`єктивного з`ясування обставин незаконної порубки дерев. Зокрема, позивач не довів, що згаданими службовими особами були відібрані пояснення у директора ТОВ «Погребищенське» [PERSON] чи інших працівників цього товариства, витребувано документи щодо внутрішнього трудового розпорядку товариства та посадові інструкції відповідачів, встановлено графік їх роботи, та виявлено, кому належить знаряддя (бензопила), за допомогою якого було здійснено відповідачами порубку дерев. Водночас, той факт, що початок здійснення відповідачами незаконної порубки дерев припав на 24.11.2018 року, тобто на суботу, що, на думку представників позивачів, виключає можливість здійснення [PERSON] та [PERSON] означених дій під час виконання своїх трудових обов`язків, на вирішення справи не впливає, виходячи із наступного. Відповідно до приписів ч.2 ст.67 КЗпП України загальним вихідним днем є неділя. Другий вихідний день при п`ятиденному робочому тижні, якщо він не визначений законодавством, визначається графіком роботи підприємства, установи, організації, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) підприємства, установи, організації, і, як правило, має надаватися підряд з загальним вихідним днем. Проте, позивачем не надано доказів на підтвердження того, що для працівників ТОВ «Погребищенське» установлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, другим із яких є саме субота. Поряд із цим, робота у вихідний день може компенсуватися, за згодою сторін, наданням іншого дня відпочинку або у грошовій формі у подвійному розмірі (ч.1 ст.72 КЗпПУ). Також слід зазначити, що виконання працівниками роботи у вихідний день та її оплата знаходиться виключно у площині правового регулювання трудових відносин, а отже не може вплинути на вирішення питання, пов`язаного із відшкодуванням шкоди, заподіяної довкіллю діями таких працівників під час виконання своїх трудових обов`язків. З огляду на викладене здійснення відповідачами порубки дерев у суботу 24.11.2018 року не має вирішального та самостійного значення для правильності вирішення спору. Таким чином, до спірних правовідносин є застосовні положення ч.1 ст.1172 ЦК України, а відтак [PERSON] та [PERSON] не мають відповідати за пред`явленим позовом. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті чи для закриття провадження у справі. За результатами розгляду справи суд відмовляє у позові до неналежного відповідача та приймає рішення щодо суті заявлених до належного відповідача вимог. Такий правовий висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц, від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц та від 15 травня 2019 року у справі №727/1561/16-ц. Зважаючи на викладене, належним відповідачем у розглядуваному спорі має бути ТОВ «Погребищенське», як юридична особа, працівниками якої було завдано шкоду під час виконання ними своїх трудових обов`язків. Підсумовуючи викладене, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог Державної екологічної інспекції у Вінницькій області до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок негативного впливу на навколишнє середовище. \~ \~ \~ \~ \~ Оскільки у задоволенні позову слід відмовити, то судові витрати по сплаті судового збору на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України необхідно залишити за позивачем.

Outcome: dismissed