Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позов мотивує тим, що 29.10.2009року він уклав шлюб з [PERSON] , який зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис №120. Від перебування у шлюбі в них народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , та донька [PERSON] , [INFO] , які проживають разом з ним та перебувають на його утриманні. Спільне життя з відповідачкою не склалося, постійні непорозуміння та сварки, призвели до розрпаду сім`ї, більше року вони проживають окремо одне від одного, відповідачка покинула сім`ю. Кожен з них має різні погляди на шлюб та сім`ю, відповідачка постійно нехтує сімейними цінностями, не розуміє та не хоче розуміти сутності проблем, які виникають, вона не здатна підтримувати нормальну моральну атмосферу в сім`ї, піклуватися про побудову сімейних відносин між нами. Подружжя втратило повагу та любов одне до одного, сім`я фактично розпалась та існує формально, а тому подальше проживання та збереження сім`ї неможливе, в зв`язку з чим просить шлюб між ними розірвати, строку для примирення просить не надавати. Окрім того,\~позивачяк батько малолітніх дітей: доньки [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] , усвідомлюючи свою особисту відповідальність за виховання та піклування про дитину, створення для неї належних соціально - побутових умов проживання, збереження психічного та фізичного здоров`я, духовного та розумового розвитку, вважає за необхідне та просить визначити місце проживання дітей разом з ним за адресою: [ADDRESS] . В судове засідання позивач не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує, та просить їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання також не зявилася, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, проти заявлених, [PERSON] , позовних вимог не заперечує. За викладених обставин, суд провів розгляд справи на підставі наявних в ній доказів, в порядку, передбаченому ч.2\~ст.247 ЦПК України,\~без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного\~засобу. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися главою 11 СК України, які випливають із аліментних зобов"язань батьків щодо утримання дітей і врегульовані нормами главою 15 Сімейного кодексу України. Відповідно до ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 80 ЦПК України, передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Оглянувши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що 29.10.2009року укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.8). У шлюбі народилося двоє дітей: донька [PERSON] , [INFO] та донька [PERSON] , [INFO] (а.с.10,11), які проживають разом з батьком [PERSON] . Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку, що збереження сімї неможливе, відповідачка покинула сім`ю, подружжя втратило повагу одне до одного, не підтримує шлюбних відносин, проживають окремо одне від одного, подружжя не бажає відновити шлюбні відносини, сім`я дійсно розпалась, неявку сторін суд розцінює як небажання зберегти сім`ю, а тому шлюб слід розірвати. Що стосується вимоги про визначення місця проживання дітей, то така підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року ( далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. За статтею 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до принципу 6 Декларації прав дитини від 20 листопада 1959 року, малолітня дитина не повинна бути розлучена зі своєю матір`ю, крім тих випадків, коли є виключні обставини. За ч. ч. 2 і 3 ст. 11 Закону України\~Про охорону дитинства кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. За загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Даний висновок міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 січня 2020 р. у справі № 200/952/18. Враховуючи, що позивач у більшій мірі бере участь у вихованні та житті дітей, ніж мати, оcкільки така покинула сім`ю та проживає окремо від сім`ї, а тому суд приходить до висновку, що слід визначити місце проживання малолітніх дітей:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~з батьком\~ [PERSON] \~за адресою:\~ [ADDRESS] , та їх проживання разом із батьком відповідатиме їхнім інтересам. Суд не стягує судовий збір з відповідачки у зв`язку з незаявленням такої вимоги позивачем.

Outcome: approved