Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

У вересні 2018 року Акціонерне товариство «ВТБ БАНК» звернулось до суду із вказаним позовом до відповідачів, в якому просить стягнути солідарно із [PERSON] , [PERSON] на користь Акціонерне товариство «ВТБ БАНК» (далі - АТ «ВТБ БАНК») заборгованість по заяві-договору на оформлення пакету послуг «Прайм» №1286317 від 18 травня 2013 року, яка утворилась станом 11.06.2018 року у сумі 379 852, 92 грн, та складається із 300 000, 00 грн - сума простроченого ліміту кредитування; 338, 30 грн - сума простроченого овердрафту; 3 905, 76 грн - сума відсотків за прострочений кредит за період з 30 травня по 10 червня 2018 року; 45 565, 30 грн - сума прострочених відсотків за кредит за період із 27 грудня 2017 року по 29 травня 2018 року; 3, 96 грн - сума відстоків за прострочений овердрафт за період з 30 травня по 10 червня 2018 року; 39, 60 грн - сума прострочених відсотків за овердрафт за період із 30 січня 2018 року по 29 травня 2018 року. В обґрунтування позову зазначено, що 18 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК», правонаступником якого є АТ «ВТБ БАНК», та [PERSON] укладено заяву-договір на оформлення пакету послуг «Прайм» №1286317, відповідно до якого був відкритий рахунок № [NUMBER] , та 22.05.2013 року по вказаному рахунку було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 000, 00 грн за процентною ставкою 36 %. Вказує, що 22.05.2013 року на підставі заяви про оформлення додаткової платіжної картки до рахунку № [NUMBER] в межах пакета послуг «Прайм», поданої відповідачем 1 в інтересах сім?ї, видано додаткову карточку на ім?я дружини відповідача 1 [PERSON] , яка в подальшому користувалась карточкою, що підтверджується випискою по рахунку. В зв`язку з неналежним виконанням [PERSON] та [PERSON] своїх зобов`язань за вказаним кредитним договором щодо повернення кредиту, сплаті процентів за користування кредитом станом на 11.06.2018 року за ними утворилась заборгованість на загальну суму 379 852, 92 грн, та складається із 300 000, 00 грн - сума простроченого ліміту кредитування; 338, 30 грн - сума простроченого овердрафту; 3 905, 76 грн - сума відсотків за прострочений кредит за період з 30 травня по 10 червня 2018 року; 45 565, 30 грн - сума прострочених відсотків за кредит за період із 27 грудня 2017 року по 29 травня 2018 року; 3, 96 грн - сума відстоків за прострочений овердрафт за період з 30 травня по 10 червня 2018 року; 39, 60 грн - сума прострочених відсотків за овердрафт за період із 30 січня 2018 року по 29 травня 2018 року. Оскільки відповідачі у добровільному порядку не сплатити вказану заборгованості, позивач змушений звернутись до суду із вказаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.08.2018 року для розгляду вищевказаної справи визначено суддю [PERSON] (а.с. 1, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.09.2018 року відкрито провадження у справі та вирішено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін (а.с. 105, т. 1). Копію ухвали від 05.09.2018 року було направлено на адреси сторін, крім того відповідачам було направлено копію позовної заяви з додатками (а.с. 106, т. 1). 06.09.2017 року від АТ «ВТБ БАНК» надійшла заява про забезпечення позову (а.с. 109-113, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 11.09.2018 року у задоволенні заяви про забезпечення позову - відмовлено (а.с. 115-115а, т. 1). 16.10.2018 року надійшла заява представника відповідача про розгляд справи у порядку позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням сторін (а.с. 119, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.11.2018 року вирішено розглядати справу у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а.с. 123, т. 1). 03.04.2019 року надійшов відзив відповідача 1, у якому просить відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що відповідачем 1 не було отримано лист-вимогу про повернення заборгованості, оскільки останній був повернутий за закінченням терміну зберігання. Також зазначає, що у матеріалах справи вісутні умови надання послуг у межах пакету послуг «Прайм», немає інформації про те, що відповідач 1 підписав і ознайомився з правилами користування сервісних карток та тарифами банку. Вказує, що відсутні пояснення чим обґрунтовується використання максимальної кредитної ставки (а.с. 139-145, т. 1). 22.10.2019 року надійшла заява представника відповідача 1 про відсутність у ПАТ «ВТБ БАНК» доказів у справи, у зв?язку з чим просив відмовити у задоволенні позову (а.с. 213-215, т. 1). 04.12.2019 року представник відповідача заявив відвід судді [PERSON] (225, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 04.12.2019 року заяву представника відповідача про відвід судді [PERSON] визнано необґрунтованою, зупинено провадження у справі та передано справу для вирішення питання про відвід судді (а.с. 226, т. 1). 05.12.2019 року ухвалою судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І. В. у задоволенні заяви представника відповідача про відвід судді [PERSON] від розгляду вказаної справи - відмовлено (а.с. 231-232, т. 1). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 17.01.2020 року поновлено провадження у вказаній справі понолено та призначено судове засідання (а.с. 242, т. 1). 05.02.2020 року надійшли поясьмові пояснення відповідача 1, у яких просить відмовити у задоволенні позову, з пістав його необґрунтованості (а.с. 1-15, т. 2). 05.02.2020 року надійшли поясьмові пояснення відповідача 1, у яких зазначає, що позивачем не надано суду оригіналів документів, які підтверджуть укладення даного договору та наявність заборгованості за ним (а.с. 38-44, т. 2). 07.08.2020 року від предстаника позивача надійшло повідомлення про відступлення права вимоги за договорами, в тому числі за договором, укладеним з [PERSON] (а.с. 54, т. 2). 10.12.2020 року надійшли поясьмові пояснення відповідача 1, у яких зазначає, що картка, яка була видана за рахунком № [NUMBER] , діяла лише протягом року, а відповідачем 1 не було отримано нової картки. Також вказує, про вказаний договір не був пролонгований, а позивачем на надано суду будь-яких доказів, що підтверджують його вимоги. Зазначає, що позивач пропустив строк позовної даності для звернення до суду із вимогою про стягнення заборгованості (а.с. 50-53, т. 2). Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 16.03.2021 року залучено до участі у цивільній справі у якості правонастуника позивача АТ «ВТБ БАНК» - Товариство з обмеженою відповідальність «ГЛОБАЛ СПЛІТ» (а.с. 66, т. 2). Відповідно до розпорядження №380 від 21.10.2021 року, у зв`язку із смертю судді [PERSON] вказану цивільну справу було передано на повторний автоматичний розподіл справ згідно ст. 14 ЦПК України (а.с. 90, т. 2). У відповідності до повторного розподілу справи, згідно ст. 14 ЦПК України, для розгляду вищевказаної справи визначено суддю Матійчук Г. О. (а.с. 91-93, т. 2). Ухвалою судді від 21.10.2021 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у вказаній справі та вирішено, що справа буде розглядатись за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Запропоновано відповідачу не пізніше п`ятиденного строку подати заяву із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, роз`яснено відповідачу, що він має право не пізніше п`ятнадцяти днів з дня отримання копії ухвали про відкриття провадження, копії позовної заяви та додатків до неї, до початку розгляду справи по суті надіслати відзив на позовну заяву (а.с. 94, т. 2). Копію ухвали від 21.10.2021 року було направлено на адреси сторін (а.с. 95, т. 2). 20.12.2021 року від відповідача 1 надійшов відзив на позов, у якому просив відмовити у задоволенні позову з підстав, зазначених у ньому. Зокрема, у відзиві зазначено, що позов є необґрунтований та позивачем не надано суду належним доказів на підтвердження наявності у відповідачів заборгованості (а.с. 100-108, т. 2). Відповідач 2 своїм правом подати відзив на позов не скористалась. До суду повернулось зворотне повідомлення, відповідно до якого відповідач отримала ухвалу від 21.10.2021 року 13.12.2021 року (а.с. 113, т. 2). Відповідно рекомендованого повідомлення позивач отримав ухвалу від 21.10.2021 року 13.12.2021 року (а.с. 114, т. 2). Суд повідомляє учасників справи про дату, час і місце судового засідання чи вчинення відповідної процесуальної дії, якщо їх явка є не обов`язковою. Судові повідомлення здійснюються судовими повістками-повідомленнями. Судова повістка, а у випадках, встановлених цим Кодексом, разом з копіями відповідних документів надсилається на офіційну електронну адресу відповідного учасника справи, у випадку наявності у нього офіційної електронної адреси або разом із розпискою рекомендованим листом з повідомленням про вручення у випадку, якщо така адреса відсутня, або через кур`єрів за адресою, зазначеною стороною чи іншим учасником справи (ч. 6 ст. 128 ЦПК України). За ч. 7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається юридичним особам та фізичним особам - підприємцям - за адресою місцезнаходження (місця проживання), що зазначена в Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань; фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Таким чином, сторони вважаються належно повідомленими про розгляд даної справи. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 18 травня 2013 року між Публічним акціонерним товариством «ВТБ БАНК», правонаступником якого є АТ «ВТБ БАНК», та [PERSON] укладено заяву-договір на оформлення пакету послуг «Прайм» №1286317, відповідно до якого був відкритий рахунок № [NUMBER] , та 22.05.2013 року по вказаному рахунку було встановлено кредитний ліміт у розмірі 300 000, 00 грн за процентною ставкою 36 % (а.с. 7-15, т. 1). Відповідно до п. 8 вказаного договору відповідач ознайомився та згоден з тим, що ця заява-договір разом з Умовами надання послуг у межах пакету послуг «Прайм»; Умовами надання та використання платіжної картки Visa Invfinite Пам`яткою клієнта (щодо уникнення проблем при користуванні платіжною карткою); Пам`яткою клієнта (щодо умов надання кредитної лінії); Описом додаткових послуг міжнародних платіжних систем для преміальних карток; Правилами користування сервісних карток; Тарифами банку є договором приєднання. Вказаним договором передбачено порядок та умови погашення кредиту, погашення заборгованості по кредиту, сплата нарахованих за період користування відсотків, комісії за користування кредитом та інших витрат. Вказаний договір підписаний [PERSON] АТ «ВТБ БАНК» свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив відповідачу рахунок та надав відповідачу кредитний ліміт у розмірі 300 000, 00 грн, що підтверджується випискою з поточного рахунку. 22.05.2013 року на підставі заяви про оформлення додаткової платіжної картки до рахунку № [NUMBER] в межах пакета послуг «Прайм», поданої [PERSON] в інтересах сім?ї, видано додаткову карточку на ім?я [PERSON] (а.с. 16, т. 1). Відповідно до виписки по рахунку № [NUMBER] за період із 18.05.2013 року по 11.06.2018 року за вказаним разунком наявна заборгованість 330 338, 30 грн (а.с. 19-99, т. 1). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати кредит позичальнику в розмірі й на умовах передбачених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити відсотки. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 глави 71 Цивільного кодексу, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. На підставі п. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Тобто належним виконанням зобов`язання з боку відповідача є повернення кредиту в строки, у розмірі та у валюті, визначеними кредитним договором. Відповідно до змісту ст. 610, 612 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив виконання, якщо він не виконав його у строк, передбачений умовами договору або встановлений законом. Статтею 1050 ЦК України передбачено, якщо договором установлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстрочкою), то при простроченні повернення чергової частини позикодавець має право зажадати дострокового повернення частини позики, що залишилася, й сплати відсотків, що йому належать. Разом з тим, як встановлено судом, 20.08.2020 року АТ «ВТБ БАНК» за результатами відкритих торгів (аукціону) уклали договір про відступлення права вимоги №73-РБ. Як зазначає, представник АТ «ВТБ БАНК» за вказаним договором було передано право вимоги до [PERSON] , при цьому матеріали справи не містять копії договору про відступлення права вимоги №73-РБ, та будь-яких інших доказів, які б підтверджували перехід права вимоги до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ». Так, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. За змістом ст. 512, 513 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється шляхом оформлення між первісним кредитором та новим кредитором відповідного договору в тій же самій формі, що і угода, за якою права відступаються. При цьому боржник не бере ніякої участі в підписанні договору про відступлення та не є йото стороною. Відповідно до ч. 1 ст. 516 ЦК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже оскільки права вимоги відносяться до майна та є об`єктом права власності кредитора згідно з ст. 190 ЦК України вони можуть вільно відчужуватися кредитором, а виходячи з аналізу ст. ст. 512, 513, 514, 516 та 517 ЦК України заміна кредитора в зобов`язанні, у тому числі і шляхом відступлення права вимоги, є особливим способом зміни зобов`язання на боці кредитора. Відповідно до постанов Верховного Суду від 31.10.2018 року у справі №2-а-3494/11 та від 27.08.2020 року у справі №804/536/18 заміна сторони чи третьої особи у відносинах, щодо яких виник спір (процесуальне правонаступництво), можлива на будь-якій стадії судового процесу, як на стадії розгляду справи, так і на стадії виконання судового рішення, яке набрало законної сили, зокрема, і до видання виконавчого листа, і відбувається виключно за відповідним рішенням суду, а не державного виконавця (що стосується заміни сторони виконавчого провадження), незалежно від того, чи виданий судом виконавчий лист на момент звернення із заявою про правонаступництво та чи пред`явлений він (виконавчий лист) до примусового виконання. Статтями 516 та 517 ЦК України встановлено, що заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Первісний кредитор у зобов`язанні повинен передати новому кредиторові документи, які засвідчують права, що передаються, та інформацію, яка є важливою для їх здійснення. Боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення, як встановлено ч. 2 ст. 77 ЦПК України. Згідно з ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Відповідно до ч. 5 ст. 12 ЦПК України, суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Таким чином, доказуванням є процесуальна і розумова діяльність суб`єктів доказування, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів; докази і доказування виступають процесуальними засобами пізнання в цивільному судочинстві. Процес доказування (на достовірність знань про предмет) відбувається у межах передбачених процесуальних форм і структурно складається з декількох елементів або стадій, які взаємопов`язані й взаємообумовлені. Виділяються такі елементи: твердження про факти; визначення заінтересованих осіб щодо доказів; подання доказів; витребування доказів судом за клопотанням осіб, які беруть участь у справі; дослідження доказів; оцінка доказів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Так, оскільки судом було замінено первісного позивача на ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ», а матеріали справи не містять будь-яких доказів, які б посвідчували право переходу вимоги до ТОВ «ГЛОБАЛ СПЛІТ» саме стосовно відповідачів у вказаній справі, суд позбавлений можливості перевірити наявність у позивача права вимоги за вказаним договором до відповідачів. Суд наголошує, що принцип змагальності забезпечує повноту дослідження обставин справи. Цей принцип передбачає покладання тягаря доказування на сторони. Одночасно цей принцип не передбачає обов`язку суду вважати доведеною та встановленою обставину, про яку сторона стверджує. Така обставина підлягає доказуванню таким чином, аби задовольнити, як правило, стандарт переваги більш вагомих доказів, тобто коли висновок про існування стверджуваної обставини з урахуванням поданих доказів видається більш вірогідним, ніж протилежний. Верховний Суд звертається до власних висновків у Постанові від 02.10.2018 року у справі № 910/18036/17. З урахуванням наведеної вище сутності принципу змагальності саме позивач повинен довести наявність в нього права вимоги за вказаним кредитним договором. Так, ствердження позивача про перехід до нього права вимоги за вказаним кредитним договором, укладеним між АТ «ВТБ БАНК» та [PERSON] ґрунтуються лише на його показах і припущення та не підтверджуються наданими позивачем доказами. Так, під час розгляду справи судом були створені всі необхідні умови для всебічного та повного дослідження обставин справи. Разом з тим позивач не надав суду належних, допустимих, достовірних та достатніх доказів в обґрунтування заявлених позовних вимог. За таких обставин, суд вважає необхідним відмовити в задоволенні позову у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Розподіл судових витрат між сторонами, регулюється ст. 141 ЦПК України. Зокрема: судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed