Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

26.09.2022 [PERSON] звернувся до суду із цивільним позовом до [PERSON] , в якому просив ухвалити рішення, яким стягувати щомісячно з відповідача на його користь аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 2\~508,00 грн, починаючи з дати подання позову до закінчення навчання чи до досягнення ним двадцяти трьох років, в залежності яка з цих подій настане першою. В обґрунтування позову зазначається, що відповідач [PERSON] є батьком позивача. На даний момент батько та матір позивача розлучені і позивач [PERSON] проживає разом з матір`ю. Батько окрім сплати аліментів з великим затриманням ніякої підтримки та допомоги не надавав. На даний час позивач є повнолітнім та навчається в Одеському морехідному коледжі рибної промисловості ім. Олексія Соляника. Термін навчання з 07.09.2022 по 07.07.2025, денна форма навчання. Відповідач [PERSON] сплачував аліменти на утримання позивача лише до його повноліття в примусовому порядку та з великою затримкою. Після досягнення повноліття на неодноразові прохання щодо допомоги в забезпеченні навчання [PERSON] відмовляв, посилаючись на те, що його син вже повнолітній та не потребує його уваги та коштів. Обґрунтовуючи розмір грошової суми, яку позивач просив стягувати з відповідача, позивач зазначив, що для забезпечення освітнього процесу йому необхідне канцелярське приладдя. Крім того, в позивача є необхідність в придбанні одягу та продуктів харчування. Позивач не в змозі забезпечити фінансування своїх додаткових витрат без відриву від занять. На думку позивача, відповідач [PERSON] має матеріальну можливість надавати йому матеріальну допомогу. Інших осіб, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні. Справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, на підставі частини 1 статті 274 ЦПК України, із викликом сторін у судове засідання. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак 31.10.2022 подав заяву, в якій підтримав позовні вимоги та просив справу розглянути без його участі (а.с.17). Відповідач [PERSON] в судове засіданні не з`явився, проте 31.10.2022 подав заяву, в якій визнав позовні вимоги в повному обсязі та просив справу розглянути без його участі (а.с.18). Відповідно до вимог частини 2 статті 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу суд не здійснює. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Позивач [PERSON] є сином відповідача [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.08.2004 (а.с.7). З довідки Савранської селищної ради Одеської області від 19.09.2022 № 693 вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , До складу його сім`ї входить мати [PERSON] , [INFO] (а.с.6). З довідки Одеського морехідного фахового коледжу морського та рибопромислового флоту імені Олексія Соляника від 20.09.2022 № 874 вбачається, що позивач [PERSON] є курсантом денного відділення 2 курсу закладу фахової передвищої освіти та навчається на контрактній формі. Початок навчання 07.09.2022, закінчення навчання 07.07.2025 (а.с.8). Як зазначено позивачем в позовній заяві та не спростовано відповідачем, [PERSON] сплачував аліменти на утримання позивача лише до його повноліття в примусовому порядку та з великою затримкою. Після досягнення повноліття на неодноразові прохання щодо допомоги в забезпеченні навчання [PERSON] відмовляв, посилаючись на те, що його син вже повнолітній та не потребує його уваги та коштів. Обґрунтовуючи розмір грошової суми, яку позивач просив стягувати з відповідача, позивач зазначив, що для забезпечення освітнього процесу йому необхідне канцелярське приладдя. Крім того, в позивача є необхідність в придбанні одягу та продуктів харчування. Позивач не в змозі забезпечити фінансування своїх додаткових витрат без відриву від занять. На думку позивача, відповідач [PERSON] має матеріальну можливість надавати йому матеріальну допомогу. Інших осіб, щодо яких відповідач має аліментні зобов`язання відсутні. Відповідно до частини 10 статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Частиною 1 статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої Постановою ВР № 789-ХII від 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з частиною 2 статті 3 Конвенції про права дитини - дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. За приписами статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Згідно зі статтею 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до частини 1 статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Згідно з частиною 3 статті 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За змістом вказаної норми закону, позивач має право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання. Відповідно до статті 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Частиною 1 статті 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до частини 1 статті 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Враховуючи, що позивач на даний час навчається, суд вважає доведеним той факт, що він потребує матеріальної допомоги. Частиною 1 статті 82 ЦПК України передбачено, що обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Відповідно до частини 4 статті 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. У відповідності до частини 6 статті 263 ЦПК України, якщо одна із сторін визнала пред`явлену до неї позовну вимогу під час судового розгляду повністю або частково, рішення щодо цієї сторони ухвалюється судом згідно з таким визнанням, якщо це не суперечить вимогам статті 206 ЦПК України. Разом з тим, суд, при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів, у разі їх сплати, перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та враховувати матеріальне становище сторін. При цьому, суд має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Оскільки позивач у справі досяг віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовжує навчання; потребує у зв`язку з цим матеріальної допомоги суд дійшов висновку, що відповідач повинен на рівні з позивачем приймати участь в утриманні повнолітнього сина, який навчається, до закінчення ним навчання, але не довше ніж до досягнення 23 річного віку. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини 3 статті 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Беручи до уваги необхідність врегулювання виниклих між сторонами аліментних правовідносин на принципах справедливості, добросовісності та розумності, закріплених у статті 7 СК України, з урахуванням факту визнання відповідачем позовних вимог в повному обсязі, суд вважає необхідним заявлені позовні вимоги задовольнити та стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] аліменти на його утримання як повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 2\~508,00 грн щомісячно, починаючи з 26.09.2022 та до закінчення останнім навчання, але не довше як до досягнення ним 23-річного віку. Аліменти в розмірі 2\~508,00 грн щомісячно, на думку суду, є співмірними і такими, що якнайкраще забезпечать інтереси [PERSON] , водночас, не стануть надмірним тягарем для відповідача у понесених витратах. Згідно з частиною 1 статті 79 і частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів слід обчислювати з 26.09.2022. Відповідно до вимог пункту 1 частини 1 статті 430 ЦПК України суд вважає необхідним допустити рішення суду в частині стягнення аліментів до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. В порядку статті 141 ЦПК України, судовий збір в розмірі 992,40 грн слід стягнути з відповідача на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved