Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

11.11.2021\~року АТ\~КБ «ПРИВАТБАНК»\~звернулося до\~Комунарського районного\~суду \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~м.\~Запоріжжя з\~позовом до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] ,\~в якому\~просить стягнути\~з відповідачів\~на користь\~позивача заборгованість\~в розмірі\~6\~195\~грн.\~31\~коп.\~за кредитним\~договором №\~б/н\~від 05.03.2008\~року, що складається виключно із заборгованості за тілом кредиту; стягнути з відповідачів судовий збір в розмірі 2 270,00 грн. В обґрунтування пред`явлених вимог вказав, що 05.03.2008 між ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ «ПРИВАТБАНК», та [PERSON] укладено кредитний договір шляхом підписання заяви б/н, згідно з якою позичальник отримав кредит у розмірі 2\~500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування ним, у подальшому кредитний ліміт збільшувався. [PERSON] підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з умовами та правилами надання банківських послуг та тарифами банку, які викладені на офіційному банківському сайті www.privatbank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Свідченням приєднання його до угоди та дії укладеного між банком та позичальником кредитного договору є факт користування картковим рахунком та використання кредитних коштів, що узгоджується з ч. 2 ст. 642 ЦПК України. Отже, укладений договір є мішаним, оскільки містить в собі умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Відповідно до виявленого [PERSON] бажання, банк відкрив йому кредитний рахунок із встановленням кредитного ліміту. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши позичальникові можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак [PERSON] не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. [PERSON] [INFO] помер. На виконання вимог ч. 2 ст. 1281 ЦК України 22.07.2020 року банком направлено претензію кредитора до спадкоємця боржника до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори, на яку 10.09.2020 року від нотаріуса Дмитрієвої Н.П. отримано відповідь. Банком 09.04.2021 року направлено спадкоємцям [PERSON] та [PERSON] лист-претензію про пред`явлення до них вимог як кредитором спадкоємцеві позичальника. Оскільки претензії, направлені позивачем до нотаріальної контори та спадкоємцям залишились без задоволення, АТ КБ «ПРИВАТБАНК» вимушений звернутись до суду з метою стягнення наявної заборгованості за кредитним договором в примусовому порядку. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено та передано судді Кулик В.Б. 12.11.2021 року у відкритті провадження в частині позовних вимог до [PERSON] відмовлено, оскільки остання [INFO] померла. Ухвалою від 12.11.2021 року відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та витребувано: з Шостої Запорізької державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] ; у Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради відомості про реєстрацію місця проживання та інші персональні дані, що містяться в реєстрі територіальної громади/Єдиному державному демографічному реєстрі відносно осіб, які були зареєстровані за адресою: [ADDRESS] станом на дату смерті померлого [INFO] [PERSON] , надати довідку про склад сім`ї. На виконання ухвали від 12.11.2021 року в частині витребування доказів, 06.12.2021 року надійшла копія спадкової справи № 187/2020 (а.с. 84-121) та інформація з Департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради (а.с. 81). Відповідач у встановлений законом строк відзив на позовну заяву не подав, в зв`язку з чим суд відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України вирішує справу за наявними в ній матеріалами. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений судом своєчасно та належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, повідомлений судом своєчасно та належним чином про час та місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився та не повідомив суд про причини своєї неявки. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Представник позивача не заперечував проти такого вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові матеріали справи у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено та відповідачем не оскаржується, що [PERSON] 05.03.2008 підписав анкету-заяву, в якій зазначено, що ця заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодився з умовами та правилами надання банківських послуг і тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с. 34). [PERSON] 05.03.2008 року отримав в ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» кредит в початково визначеному розмірі 2\~500,00 грн. у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок емітовану банком кредитну картку № [NUMBER] (а.с. 46). Як слідує з розрахунку заборгованості та виписки по рахунку, позичальник активно користувався кредитними коштами, частково погашаючи заборгованість, сплачуючи банку грошові кошти в різних розмірах (а.с. 6-18, а.с. 19-32). [PERSON] [INFO] помер, що підтверджується свідоцтвом про його смерть серії [NUMBER] від 24.02.2020 року, виданим Комунарським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану, актовий запис № 297 (а.с. 86). За життя позичальник в повному обсязі взяті на себе грошові зобов`язання за кредитним договором не виконав, внаслідок чого розмір нарахованої банком заборгованості склав 6\~195 грн. 31 коп., яка складається виключно із заборгованості за простроченим тілом кредиту, що слідує з розрахунку. Наявний в матеріалах справи розрахунок виконано банком станом на 22.02.2020 року, тобто після смерті позичальника, однак в ньому відображено виключно борг за тілом кредиту. Нарахування відсотків та неустойки припинено після смерті [PERSON] , а обліковувану заборгованість по ним банком не заявлено, що є його правом. Суд зауважує, що в силу визначеного ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності суд розглядає справу виключно в межах заявлених вимог, тобто стосовно заборгованості по тілу кредиту. Згідно з ч. 1 ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняються смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав i обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять всі права i обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав i обов`язків, що зазначені у ст. 1219 ЦК України. Оскільки кредитні зобов`язання не включені до визначеного ст. 1219 ЦК України переліку зобов`язань, які не входять до складу спадщини, тому зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, спадкуються спадкоємцями померлого позичальника спадкодавця в загальному порядку, встановленому законом. Строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282 ЦК України. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язанням у правовідносинах, що допускають правонаступництво у порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи її спадкоємця, тобто відбувається передбачена законом заміна боржника у зобов`язанні, який несе відповідальність у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Як вказував неодноразово Верховний Суд в постановах від 18.09.2019 року у справі № 640/6274/16-ц, від 10.06.2020 року у справі №646/6493/16-ц, при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника, судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: коло спадкоємців, які прийняли спадщину; чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені ст. 1282 ЦК України; при дотриманні кредитором строків, визначених ст. 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд встановлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора боржника, суду належить встановити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч. 1 ст. 1282 ЦК України. Дослідженням матеріалів спадкової справи щодо майна [PERSON] , померлого [INFO] , встановлено, що 02.06.2020 року із заявою про відмову від прийняття спадщини на користь [PERSON] (рідна сестра) звернувся [PERSON] (син), проте заявою від 22.08.2020 року [PERSON] відкликав свою заяву про відмову від прийняття спадщини. Інший спадкоємець дружина [PERSON] відмовилася від належної їй у спадщині частки на користь сина [PERSON] . На момент смерті спадкоємець значився зареєстрованим зі [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори заведено спадкову справу за № 187/2020 (номер у реєстрі 508). На день смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, що складається з частки житлового будинку за адресою: [ADDRESS] та автомобілю. Державним нотаріусом Шостої Запорізької державної нотаріальної контори свідоцтва про право власності станом на 06.12.2021 року видані не були. Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Таким чином, правовідносини, що виникли між банком та боржником (який помер), після його смерті трансформуються у зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем та спадкоємцями боржника і вирішуються у порядку ст. 1282 ЦК України. Відповідно до ст. 1281 ЦК України, спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Встановлені ст. 1281 ЦК України строки є преклюзивними, а тому їх недотримання, позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Зазначене узгоджується з правовим висновком Великої Палати Верховного Суду, викладеним у постанові від 17.04.2018 року у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18). Щодо дотримання строків, передбачених для пред`явлення вимог кредитора до спадкоємців боржника, суд вважає, що позивачем такий строк не пропущений з таких підстав. Стаття 1281 ЦК України не встановлює певного порядку пред`явлення вимог кредиторів до спадкоємців боржника. Проте за положеннями пункту 189 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.2004 № 20/5, нотаріус за місцем відкриття спадщини в строк, установлений статтею 1281 ЦК України, приймає претензії від кредиторів спадкодавця. Претензії мають бути заявлені у письмовій формі і прийняті незалежно від строку настання права вимоги. Про претензію, що надійшла, нотаріус доводить до відома спадкоємців, які прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Таким чином, за змістом наведених норм кредитор боржника або повинен подати вимогу безпосередньо спадкоємцям, або звернутися до нотаріуса з вимогою, яку нотаріус доводить до відмова спадкоємців, що прийняли спадщину, або виконавця заповіту. Як вбачається з матеріалів спадкової справи № 187/2020, ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» 22.07.2020 року направило до Шостої Запорізької державної нотаріальної контори претензію кредитора в порядку ст. 1281 ЦК України до спадкоємців померлого позичальника [PERSON] (отримано 28.08.2020 року), у якій зазначено про те, що банку стало відомо про смерть боржника на теперішній час, тобто на дату складання претензії, і відомостей, які б спростовували цю обставину, суду не надано. Таким чином банк дотримався встановлених законодавством строків пред`явлення своїх вимог як кредитора до спадкоємців боржника (а.с. 121). З 21.05.2018 року найменування ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК» змінено на АТ КБ «ПРИВАТБАНК», що не є перетворенням юридичної особи. Державну реєстрацію змін в найменуванні банку проведено 14.06.2018 року. 09.04.2021 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» направило спадкоємцям лист-претензію від про задоволення вимог кредитора та сплату заборгованості за кредитним договором № б/н від 05.03.2008 року, укладеним зі [PERSON] у розмірі 6\~195 грн. 31 коп. Станом на момент розгляду справи вимога кредитора не задоволена (а.с. 56, 57). Таким чином, пред`явлення кредитором своїх вимог до спадкоємців через нотаріуса не суперечить положенням ч. 2 ст. 1282 ЦК України. На відміну від безпосереднього повідомлення спадкоємців кредитор, повідомляючи останніх про свої вимоги через нотаріуса, не зобов`язаний зважати на факт прийняття спадкоємцями спадщини, оскільки нотаріус повинен прийняти відповідну заяву кредитора незалежно від того, чи прийняв спадщину хоча б один із спадкоємців і чи встановлені спадкоємці взагалі. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 522/407/15-ц (провадження № 14-53цс18), постановах Верховного Суду від 25.09.2019 у справі № 751/8658/15-ц (провадження № 61-10940св18). Згідно зі ст. 1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи (постанова Верховного Суду від 23.10.2019 року у справі № 496/4489/16-ц). Суд зауважує, що спадкування є способом безоплатного набуття майна, а тому стягнення боргів спадкодавця з його спадкоємців у межах вартості отриманої спадщини є справедливим по відношенню до законних інтересів та правомірних очікувань кредитора. Частинами 1, 3 ст. 1268, ч. 1 ст. 1269, ч. 1 ст. 1270 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом 6-місячного строку з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] прийняв спадщину після померлого батька, своєчасно надав заяву про її прийняття, інші спадкоємці відсутні. З огляду на вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, так як судове рішення ухвалюється у повному обсязі на користь позивача, понесені ним і документально підтверджені судові витрати підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved