Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

15 червня\~2022\~року [PERSON] звернувся\~до\~суду із зазначеним вище позовом, посилаючись на те, що він перебував у трудових відносинах із Ужанським національним природним парком з 19 лютого 2015 року. Згідно наказу № 62 від 13.12.2016 року «Про переведення» його призначено на посаду начальника Костринського ПНДВ Ужанського національного природного парку. Позивач зазначає, що він свою роботу виконував сумлінно, дотримувався чинного законодавства, тому і відсутні дисциплінарні стягнення. Однак, з листопада місяця 2021 року до 23 лютого 2022 року йому не виплачувалася заробітна плата. Оскільки Ужанський національний природний парк перед ним мав заборгованість із заробітної плати, то ним було подано відповідний позов. Причини не виплати заробітної плати йому були не відомі. Від голови ради трудового колективу [PERSON] він дізнався про наявність наказу № 41-к від 26.10.2021 року про його звільнення та додатки до наказу , які [PERSON] 07.06.2022 року отримала від журналіста газети\~Журналісти проти корупції\~І.Ладжуна. Зазначає, що з наказом про звільнення він не ознайомлений, у трудову книжку запис не внесений. У зв`язку з невиплатою йому та іншим працівникам заробітної плати [PERSON] та [PERSON] неодноразово звертались до Управління Держпраці у Закарпатській області. 22.02.2022 р. до Управління Держпраці у Закарпатській області була направлена колективна скарга щодо колективного трудового спору про грубе порушення трудового законодавства, що має ознаки кримінального правопорушення, передбаченого ст.\~172, ст.\~175 КК України. Позивач вказує на те, що наказом\~№41-к від 26.10.2021 року його було звільнено з посади за прогул за п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~. Однак, він вважає звільнення незаконним, та таким, яке проведено з порушенням вимог закону,\~а підстави звільнення не відповідають\~дійсності,так як\~прогулу він не вчиняв. Позивач зазначає, що підставою для видання наказу був акт про відсутність на робочому місці, підписаний заступником директора Ужанського НПП [PERSON] , начальником відділу державної охорони природно-заповідного фонду Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , про те , що він був відсутній на робочому місці 21 жовтня 2021 року. Позивач також вказує на те, що\~робоче місце згідно чинного законодавства, це вся територія підприємства, де працівник згідно своєї посадової інструкції виконує своє посадові обов`язки, а не робочий кабінет. Площа Костринського ПНДВ становить 2535, 8 гектарів, і він, як начальник, 21 жовтня 2021 року знаходився на території Костринського ПНДВ, виконував свої посадові обов`язки, запобігаючи незаконним порубкам, незаконному браконьєрству та іншим порушенням природоохоронного законодавства, що є першочерговим для начальника Костринського ПНДВ. Зазначає, що робоче місце повинно бути затверджено відповідним наказом, якщо такий\~наказ відсутній, то згідно позиції Верховного Суду (Касаційний цивільний суд), взагалі відповідач не може складати акт про відсутність на робочому місці. Позивач вказує на те, що згідно «акту про відмову [PERSON] \~надати письмові пояснення» від 22.10.2021 року,\~ 22 жовтня 2021 року о 08 год.10 хв. начальнику Костринського ПНДВ Німець І.І. було запропоновано надати письмове пояснення з приводу відсутності його на робочому місці 21 жовтня 2021 року у період з 08.20 до 12.00 години. Згідно цього ж акту, підписаного [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] \~ [PERSON] \~надати таке пояснення відмовився. Позивач вважає, що обставини, \~викладені в даному акті, не відповідають дійсності. Складання акту про відмову давати пояснення не здійснювалось у його присутності. Посилаючись на незаконність\~його звільнення,\~позивач вказує на те, що всупереч\~ч.1 ст.\~47 КЗпП України\~відповідач\~не надав йому\~ні\~копію наказу\~про звільнення,\~ні провів\~з ним\~розрахунок у строки,\~зазначені\~у ст. 116 КЗпП України. Окрім цього, позивач вказує на те, що наказ №41-к від 26.10.2021 року про його звільнення підписаний не повноважною особою, так як рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 скасовано наказ про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] . Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 р. рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 залишено без змін. Також позивач зазначав, що своєчасно у місячний строк звернувся до Великоберезнянського районного суду з позовом з часу отримання відомостей про його звільнення. Вважає, що підстави для його звільнення з посади на підставі п. 4 ч.1\~ст. 40 КЗпП України\~були відсутні. З посиланням на зазначені обставини , вважаючи звільнення незаконним, позивач просить: поновити його \~з 27 жовтня 2021 року на посаді начальника Костринського природоохоронного науково-дослідного відділення Ужанського національного природного парку; стягнути з Ужанського національного природного парку на його користь середній заробіток за час вимушеного прогулу з 27.10.2021 року по дату ухвалення рішення суду; допустити негайне виконання рішення про поновлення на роботі; допустити негайне виконання рішення про присудження йому виплати середнього заробітку за час вимушеного прогулу. В судовому засіданні позивач [PERSON] позов підтримав та просив його задовольнити з підстав, наведених в ньому. Вважає , що його звільнено незаконно, з порушенням вимог закону,\~а підстави звільнення не відповідають\~дійсності, так як\~прогулу він\~не вчиняв. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду відзив на позов. У відзиві зазначається , що відповідач проти задоволення позову заперечує та вказує на те, що 26 жовтня 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку № 41-к [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~ за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Підставою для видачі даного наказу слугували: -акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 21 жовтня 2021 року підписаний заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М., начальником відділу державної охорони природно-заповідного фонду Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] ; -доповідна записка начальника відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В. від 21 жовтня 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] був відсутній на робочому місці 21 жовтня 2021 року з 08.20 до 12.00 год.; -протокол №004 засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 25 жовтня 2021 року. Крім того, згідно акту від 22 жовтня 2021 року про відмову [PERSON] надати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі 21 жовтня 2021 року у період з 08.20 год. до 12.00 год., складений начальником відділу ДО ПЗФ Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М. , надати пояснення про причини відсутності на робочому місті [PERSON] відмовився. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Ужанського національного природного парку, затверджених директором від 25 червня 2018 року, встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Початок роботи з 08.00 години, перерва на обід з 12.00 години до 12.48 години, кінець робочого часу (понеділок- четвер) - 17.00 годин, в п`ятницю о 16.00 годин. Залишати працівнику робоче місце без дозволу безпосереднього керівника неприпустимо. У відзиві зазначається, що копія наказу про звільнення [PERSON] від 26 жовтня 2021 року №41-к була відправлена такому рекомендованим листом за адресою його місця проживання, що підтверджено відповідною квитанцією АТ`Укрпошта», ВПЗ Березний. Однак зазначений лист повернуто Ужанському НПП 04 листопада 2021 року з поміткою «Адресат відсутній за вказаною адресою». Видати позивачу трудову книжку не представляється можливим, оскільки такі документи є викраденими і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Щодо твердження позивача про його звільнення не повноважною особою, вказується на те, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП Сойму А.Д. винесено 25 травня 2022 року. Наказ про звільнення [PERSON] директором Ужанського НПП Сойма А.Д. підписано 26 жовтня 2021 року, тобто майже за 7 місяців до винесення зазначеної постанови, з чого слідує, що звільнення позивача було проведено посадовою особою, яка станом на вказаний день мала повноваження вчиняти такі дії. Представник відповідача зазначив, що оскільки, відповідач на час звільнення позивача здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі і розрахункових, заборгованість відсутня, а у позивача відсутні підстави для поновлення на роботі, то у відповідача не виникає обов`язку сплатити позивачу середній заробіток за час вимушеного прогулу, за вказаний у позовній заяві період часу. Окрім того, вказано на приписи\~ст. 233 КЗпП України\~. В судове засідання третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні відповідача\~ [PERSON] не з`явився, подав до суду пояснення, в якому просив справу розглянути без його участі. Крім того, зазначив, що\~26 жовтня 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку № 41-к [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~(відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) за прогул без поважних причин. Підставою для видачі даного наказу слугували: -акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 21 жовтня 2021 року складений начальником відділу ДО ПЗФ Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М.; -доповідна записка начальника відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В. від 21 жовтня 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] був відсутній на робочому місці 21 жовтня 2021 року з 08.20 до 12.00 год; -протокол №004 засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 25 жовтня 2021 року. В поясненнях також зазначається , що копія наказу про звільнення [PERSON] від 26 жовтня 2021 року №41-к була відправлена такому рекомендованим листом за адресою його місця проживання, що підтверджено відповідною квитанцією АТ`Укрпошта», ВПЗ Березний. Однак зазначений лист повернуто Ужанському НПП «Адресат відсутній за вказаною адресою». Видати позивачу трудову книжку не представляється можливим, оскільки такі документи є викраденими і з даного приводу проводиться досудове розслідування у кримінальному провадженні. Щодо твердження позивача про його звільнення не повноважною особою, вказується на те, що постанову Восьмого апеляційного адміністративного суду якою залишено без змін рішення Закарпатського окружного адміністративного суду про скасування наказу про призначення директором Ужанського НПП Сойму А.Д. винесено 25 травня 2022 року. Наказ про звільнення [PERSON] ним, як директором Ужанського НПП, підписано 26 жовтня 2021 року, тобто майже за 7 місяців до винесення зазначеної постанови, з чого слідує, що звільнення позивача було проведено посадовою особою, яка станом на вказаний день мала повноваження вчиняти такі дії. Заслухавши пояснення позивача та свідків, вивчивши та перевіривши в судовому засіданні матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті суд приходить до наступного. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках.\~Статтею 12 ЦПК України, визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч.1ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім\~випадків, встановлених\~цим\~Кодексом. Частиною 5 даної статті передбачено, що\~докази подаються\~сторонами\~та\~іншими\~учасниками\~справи, а ч.6 - \~що\~доказування не може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Згідно ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування\~доказів судом у випадку, коли він\~має сумніви\~у добросовісному\~здійсненні\~учасниками справи їхніх\~процесуальних прав\~або виконанні\~обов`язків\~щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь - які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність\~обставин\~(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення\~учасників справи, та інших обставин, які\~мають значення\~для вирішення справи. Судом встановлено, що [PERSON] \~перебував у трудових відносинах з Ужанським національним природним\~парком. Так, наказом Ужанського\~національного\~природного\~парку №62 від 13.12.2016 року «Про переведення»,\~ [PERSON] \~прийнято на роботу на\~посаду начальника Костринського ПНДВ Ужанського національного природного парку, з 13.12.2016 року . Наказом Ужанського\~національного\~природного\~парку №41-к від 26 жовтня 2021 року [PERSON] \~звільнено\~із\~займаної посади\~з 27 жовтня 2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин згідно п.4\~ст. 40 КзПП України. Як зазначено в наказі №41-к від 26 жовтня 2021 року, підставою видачі цього наказу є : акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 21 жовтня 2021 року складений начальником відділу ДО ПЗФ Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М.; доповідна записка начальника відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В. від 21 жовтня 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] був відсутній на робочому місці 21 жовтня 2021 року з 08.20 до 12.00 год; протокол №004 засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 25 жовтня 2021 року; акт про відмову [PERSON] надати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі. Згідно доповідної записки начальника відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В. від 21 жовтня 2021 року, [PERSON] був відсутній на робочому місці, заздалегідь не попередивши про свою відсутність, з 08.20 до 12.00 години 21 жовтня 2021 року. Як встановлено судом, 21 жовтня 2021 року було складено акт про відсутність на робочому місці [PERSON] . Акт складено начальником відділу ДО ПЗФ Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М. В акті відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення з актом. Також встановлено, що 22 жовтня 2021 року був складений акт комісією у складі: начальника відділу ДО ПЗФ Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , заступником директора Ужанського НПП Кваковською І.М про відмову [PERSON] надати письмові пояснення приводу відсутності його на робочому місці 21 жовтня 2021 року у період з 08.20 до 12.00 год. Також протоколом засідання ради трудового колективу Ужанського НПП від 25 жовтня 2021 року було ухвалено звільнити [PERSON] з 27 жовтня 2021 року за прогул одного дня без поважних причин. Так, відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. Статтею 21 КЗпП України передбачено, що трудовим договором є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до положень статті 139 КЗпП України працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна - це система правових норм, що регулюють внутрішній трудовий розпорядок, встановлюють трудові обов`язки працівників та роботодавця, визначають заохочення за успіхи в роботі й відповідальність за невиконання цих обов`язків. Відповідно до частини першої статті 142 КЗпП України трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку, які затверджуються трудовими колективами за поданням власника або уповноваженого ним органу і виборним органом первинної профспілкової організації (профспілковим представником) на основі типових правил. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом лише у випадках, у тому числі, прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. Згідно зі статтею 147 КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: догана; звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну відповідальність можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення. Відповідно до статті 147-1 КЗпП України дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. На підставі статті 148 КЗпП України дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення, не рахуючи часу звільнення працівника від роботи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю або перебування його у відпустці. Відповідно до частини першої статті 149 КЗпП Українидо застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. Така процедура є однією з гарантій від безпідставного притягнення працівника до дисциплінарної відповідальності. При розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Пунктом 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06 листопада 1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів`роз`яснено, що при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за пунктом 4 статті 40 КЗпП України, суди повинні виходити з того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин (наприклад, у зв`язку з поміщенням до медвитверезника, самовільне використання без погодження з власником або уповноваженим ним органом днів відгулів, чергової відпустки, залишення роботи до закінчення строку трудового договору чи строку, який працівник зобов`язаний пропрацювати за призначенням після закінчення вищого чи середнього спеціального учбового закладу). Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причини такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за пунктом 4 статті 40 КЗпП України є з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Прогул - це відсутність працівника на роботі без поважних причин більше трьох годин (безперервно чи загалом). Для звільнення працівника на такій підставі власник або уповноважений ним орган повинен мати докази, що підтверджують відсутність працівника на робочому місці більше трьох годин упродовж робочого дня (постанова Верховного Суду України від 13 вересня 2017 року у справі№ 761/30967/15-ц). У постанові Верховного Суду від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. У справах про поновлення на роботі осіб, звільнених за порушення трудової дисципліни, підлягають з`ясуванню обставини, в чому конкретно полягало порушення, що стало приводом до звільнення, чи могло воно бути підставою для розірвання трудового договору за пунктом 4 частини першої статті 40 КЗпП України, чи додержані власником або уповноваженим ним органом передбачені статями 147-1, 148, 149 КЗпП України правила і порядок застосування дисциплінарних стягнень, зокрема, чи не закінчився встановлений для цього строк, чи застосовувалось вже за цей проступок дисциплінарне стягнення, чи враховувались при звільненні ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяна ним шкода, обставини, за яких вчинено проступок, і попередня робота працівника. За змістом пункту 3 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. Відповідно до частин першої, другої статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу, але не більш як за один рік. В наказі роботодавця про переведення позивача [PERSON] на роботу від 13 грудня 2016 року відсутня інформація щодо визначення робочого місця. З огляду на викладене суд, встановивши, що Ужанський національнийприродний парк не визначив відповідно до статті 29 КЗпП України робоче місце\~ [PERSON] \~, дійшов висновку, що самого факту порушення трудової дисципліни немає, оскільки не може бути поставлено в провину працівнику відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого не було повідомлено. Отже, відповідачем(роботодавцем) не вжито належних та необхідних заходів для виконання позивачем посадових обов`язків, зокрема, не визначене робоче місце, відповідно не забезпечена умовами праці. Крім того, свідки [PERSON] та [PERSON] , які є працівниками Ужанського національного парку в судовому засіданні ствердили, що позивач [PERSON] 21 жовтня 2021 року знаходився на території національного парку, тобто на роботі, а саме: в приміщенні парку в [ADDRESS] , де проводив інструктаж з [PERSON] . Окрім того, відповідачем в оскаржуваному наказі не вказано день і час прогулу позивача , хоча така інформація в ньому має бути присутня. Вищезазначені обставини в сукупності, на переконання суду, є беззаперечними підставами для визнання звільнення позивача за п. 4\~ст. 40 КЗпП України\~таким, що відбулося без законної підстави. Отже, у звязку з тим, що звільнення позивача відбулося без законної підстави, останній має бути поновлений на попередній роботі. Враховуючи наявність підстав для задоволення позовних вимог у зв`язку з незаконністю звільнення\~\~ [PERSON] , що є достатньою підставою для захисту порушеного права у сфері трудових відносин шляхом відновлення становища, яке існувало до порушення цього права (поновлення на роботі), суд не вбачає необхідності надавати правову оцінку іншим аргументам позовної заяви. Статтею 233 КЗпП України передбачено, що працівник може звернутися із заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до\~суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права,\~а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення\~, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Судом встановлено, що\~в день звільнення\~ позивача [PERSON] не було ознайомлено з наказом про звільнення та не вручено копію наказу про звільнення. Доказів протилежного суду не надано. Суд відхиляє твердження представника відповідача про те, що копія наказу про звільнення [PERSON] від 26 жовтня 2021 року №41-к була відправлена такому рекомендованим листом за адресою його місця проживання, що підтверджено відповідною квитанцією АТ`Укрпошта», ВПЗ Березний з огляду на те, що відсутній опис документів, які були відправлені на адресу позивача [PERSON] . А відтак, відсутні належні та допустимі докази, що саме наказ про звільнення від 26 жовтня 2021 року №41-к направлено позивачу [PERSON] . Таким чином, в разі встановлення судом пропуску передбачених\~ст. 233 КЗпП України\~строків, суд при розгляді трудового спору повинен з`ясувати всі обставини справи. При необґрунтованості вимог працівника по суті суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог саме з цієї підстави. Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановлений\~ст. 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд також відмовляє у позові, але у зв`язку з пропуском встановленого строку. При обґрунтованості позовних вимог і пропуску строку з поважних причин, строк для звернення до суду поновлюється, а позов задовольняється. З урахуванням\~всіх обставин справи, суд вважає, що трудове право\~позивача порушено, строк, встановлений ст.233 КЗпП України позивачем\~не\~пропущено. Частиною 1 ст. 235 КЗпП України передбачено, що в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу, у тому числі у звязку з повідомленням про порушення вимог Закону України "Про запобігання корупції" іншою особою, працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. За змістом ч. 2 ст. 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Крім того, розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1(крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 і пунктами 2,3 статті 41 цього Кодексу, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу(профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник(частина перша статті 43 КЗпП України). Отже, у звязку з тим, що звільнення позивача відбулося без законної підстави, останній має бути поновлений на попередній роботі. Також позивачу має бути виплачений середній заробіток за час вимушеного прогулу. Зі змісту п. 2 затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 Порядку обчислення середньої заробітної плати (далі - Порядок) вбачається, що середньомісячна зарплата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється, виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (п. 8 Порядку). Згідно з довідкою АТ «Акцент-Банк» № 4174 від 21.07.2022 року про отримання заробітної плати від ОМС Ужанський національний природний парк, яка видана [PERSON] за період з 01.01.2021 по 19.07.2022 за його рахунком у АТ «А-Банк» були виплати працівнику за основним місцем роботи заробітної плати, лікарняні і розрахункові. Заробітна плата [PERSON] за липень-серпень 2021 року становила 19579,95 грн. та з урахуванням податків (18%прибутковий податок та 1,5 % військовий збір). У липні 2021 року - 22 робочих днів, у серпні 2021 року - 21 робочих днів. Таким чином, середньоденна заробітна плата позивача складає : (19579,95) : ( 43 р.д. ) = 455,35 грн . Кількість днів за час вимушеного прогулу позивача [PERSON] за період з 27.10.2021 року по 10.11.2022 року (день фактичного розрахунку) складає 268 робочих дні. Таким чином середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача складає :455,35 грн. х 268 р.д. = 122033,80 грн. З огляду на те, що ухвала суду від 15.06.2022 року в частині витребування від Ужанського національного природного парку доказів , а саме довідку про отриману заробітну плату [PERSON] з 01.01.2021 по 10.06.2022 з зазначенням сум до нарахування та до виплати (щомісячно); довідку про середню заробітну плату [PERSON] з зазначенням середньої заробітної плати, задля розрахунку середнього заробітку за час вимушеного прогулу відповідачем не виконана , до суду не надано довідку про отриману заробітну плату [PERSON] , а відтак суд розрахував середній заробіток за час вимушеного прогулу позивача виходячи з довідки АТ «Акцент-Банк» №4174 від 21.07.2022 року про отримання заробітної плати від ОМС Ужанський національний природний парк, яка надана позивачем. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім\~переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та\~безпосередньому дослідженні\~наявних\~у справі доказів. Жоден доказ не має\~для суду\~наперед\~встановленого значення. Суд оцінює належність,\~допустимість,\~достовірність\~кожного\~доказу\~окремо, а також\~достатність\~і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Європейський суд з прав людини\~вказав, що п.1статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати\~обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на\~кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність\~аргументів, які сторона\~може представити\~в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях,з огляду на положення\~законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання\~рішень. Таким\~чином, питання,чи виконав\~суд свій обов`язок щодо подання\~обґрунтування,що випливає зі\~статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти\~України, №63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). З урахуванням всіх обставин справи, виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін, та\~враховуючи обов`язок\~кожної\~сторони\~довести ті обставини, на які вона посилається, виходячи із принципів розумності та справедливості, оцінюючи належність,\~допустимість,\~достовірність та достатність\~кожного\~доказу окремо, а також\~достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім\~переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому\~дослідженню\~наявних у справі доказів, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з підстав та мотивів викладених вище. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Таким чином, з відповідача має бути стягнуто судовий збір на користь держави в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved