Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, який був між ними зареєстрований 27 листопада 2015 року Корабельним відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 657. Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка вказала, що їх шлюб носить формальний характер, так як ще в грудні 2019 року сумісне проживання та ведення спільного господарства припинено. Фактична сім`я припинила своє існування, в зв`язку з чим виникла необхідність в юридичному оформленні розлучення. Кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами. Строк на примирення не потрібен. Причиною розпаду сім`ї послужило те, що вони мають різні характери та погляди на життя. За наведених обставин шлюб носить лише формальний характер. За глибоким переконанням позивачки, примирення між нею та відповідачем неможливе, подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Спір про поділ майна, що є сумісною власністю відсутній. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Сторони в судове засідання надали заяви про розгляд справи без їх участі, просили про розірвання шлюбу, позивачка після розірвання шлюбу прізвище просила не змінювати. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовна заява обґрунтована, ґрунтується на законі та підлягає задоволенню. В судовому засіданні судом встановлено, що 27 листопада 2015 року Корабельним відділом ДРАЦС Миколаївського міського управління юстиції, актовий запис № 657, між сторонами по справі було зареєстровано шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від шлюбу доньку [PERSON] , [INFO] . Шлюбні стосунки припинені з грудня 2019 року, так як мають різні інтереси та погляди на сімейне життя. Спір про розподіл майна та утримання дитини на даний момент відсутній. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, а відповідач не заперечує проти його розірвання, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч. 2 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. За таких обставин справи суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, тому суд приходить до висновку про розірвання шлюбу між сторонами. Згідно ч. 2 ст. 114, абз. 2 ч. 3 ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище.

Outcome: approved