Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Представник позивача адвокат Павленко В.І., подав до суду вказану позовну заяву, вимоги якої обґрунтовані тим, що позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] з 19 травня 1957 року перебували в зареєстрованому шлюбі, з 1980 року сімейні відносини між ними припинилися. Після чого, [PERSON] звернувся до Знам`янського районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу та 12 березня 1982 року суд ухвалив рішення про розірвання між ними шлюбу. При, цьому, актовий запис про розірвання шлюбу в Знам`янському райвідділі реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області внесено лише в 1997 році. 11 лютого 1993 року [PERSON] було видано Петрівською сільською радою Знам`янського району Кіровоградської області свідоцтво на право особистої власності на домоволодіння за адесою: [ADDRESS] . Наразі позивач вирішила продати вказаний житловий будинок та звернулася до нотаріуса для вирішення питання щодо оформлення договору купівлі-продажу, однак нотаріусом їй було відмовлено у посвідченні вказаного договору з посиланням на те, що на час отримання правовстановлюючих документів на будинок вона відповідно до вимог чинного законодавства знаходилася в шлюбі, шлюб вважався розірваним лише після внесення актового запису про розірвання шлюбу органами ДРАЦС. За вказаного позивач просить визнати за нею, право особистої власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позивач та її представник у судове засідання не з`явилися, представник позивача подав до суду заяву, в якй позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за його відтуності. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином у розумінні положення ч.11 ст.128 ЦПК України, про причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Будь-які клопотання чи заяви від нього не надходили. З огляду на зазначене, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, проти чого не заперечує у своїй заяві представник позиваа. Ненадання відповідачем відзиву та доказів в обґрунтування своїх можливих заперечень проти позову з причини ухилення від участі в судовому засіданні, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 12 березня 1982 року Знам`янським районним судом Кіровоградської області ухвалено рішення про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] , який зареєстровано 19 травня 1957 року Знам`янським міськбюро РАЦС Кіровоградської області, актовий запис №111. Рішення набрало законної сили 22 березня 1982 року. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] , реєстрація розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] проведена в органах реєстрації актів громадянського стану 19 травня 1997 року, про що Знам`янським райвідділом реєстрації актів громадянського стану Кіровоградської області в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу 19 травня 1997 року зроблено актовий запис за №29. 11 лютого 1993 року [PERSON] виконкомом Петрівської сельської ради на підставі рішення виконкому Петрівської сільської ради №18 від 10 лютого 1989 року видано свідоцтво про право особистої власності на цілий житловий будинок розташований за адресою: [ADDRESS] . На підставі вказаного свідоцтва 11 лютого 1993 року, зазначений житловий будинок зареєстрований Знам`янським БТІ на праві особистої власності за [PERSON] про що в реєстрову книгу внесено відповідний запис за №263/2. На будинок виготовлено технічний паспорт. Довідка виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 10 листопада 2021 року свідчить про те, що позивач за адресою [ADDRESS] , проживала з 10 жовтня 1962 року по 20 квітня 2021 року. Положенням ст.ст.39, 41 Кодексу про шлюб та сім`ю України, в редакції станом на час виникнення спірних відносин, розірвання шлюбу проводилося в судовому порядку та органами реєстрації актів громадянського стану. Припиненим шлюб вважався з моменту реєстрації розлучення в органах реєстрації актів громадянського стану. Таким чином, шлюб сторін припинився 19 травня 1997 року, з моменту складення актового запису про розірвання шлюбу в органах державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ст.ст.22,24 КпШС України майно, нажите подружжям за час шлюбу, є його спільною сумісною власністю. Кожен з подружжя має рівні права володіння, користування і розпорядження цим майном. Майно, яке належало кожному з подружжя до одруження, а також одержане ним під час шлюбу в дар або в порядку успадкування, є власністю кожного з них. Положенням ст.28\~КпШС України передбачено, що суд може визнати майно, нажите кожним із подружжя під час їх роздільного проживання при фактичному припиненні шлюбу, власністю кожного з них. Як зазначено у ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Враховуючи вищевикладене, те що позивач набула в особисту власність житловий будинок з господарсько-побутовими будівлями за адресою: [ADDRESS] , під час роздільного проживання та при фактичному припиненні шлюбу з відповідачем, суд вважає за необхідне визнати за останньою право особистої власності на вказане нерухоме майно. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача на корить позивача підлягає стягненню, сплачений нею за подання даного позову до суду судовий збір. На підставі викладеного та

Outcome: approved