Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

30.08.2021 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, які заявою від 09.06.2022 року уточнила та просить встановити факт її постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт її постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; встановити факт її постійного проживання з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] ; визнати за нею впорядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , [PERSON] , померлої [INFO] , [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на житловий будинок з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 2,33 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5122084800:01:002:0429; визнати за нею право на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ Озерне Ізмаїльського району Одеської області. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №250/02-14 від 30.05.2022 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини і заява про прийняття спадщини не була подана у встановлений законом строк. Позивач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає не їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином, надала суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] пояснила, що [PERSON] мешкає з 2000 року за адресою: [ADDRESS] , підтвердила факт спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] , з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] . Дослідивши матеріали справи, допитавши свідків, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~ кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1\~ст. 5 ЦПК України\~ здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~ кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76 ЦПК України\~визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. В судовому засіданні встановлено, що згідно довідки № 855 від 19.04.2022 року, наданої виконавчим комітетом Озернянського старостинського округу Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, двір, який розташований в [ADDRESS] , станом на 14.04.1991 року відноситься до типу колгоспного та на цю дату у будинку проживали та були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до частини першої\~статті 120 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) майно колгоспного двору належить його членам на праві сумісної власності (стаття 112 цього Кодексу). Згідно із частинами першою і другою\~статті 123 ЦК УРСР\~(у редакції, що була чинною на час виникнення правовідносин) частка члена колгоспного двору в майні двору визначається, зокрема при виході його з складу двору без утворення нового двору (виділ) (пункт 1 частини першої);\~\~розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Тобто, вищевказаний житловий будинок з надвірними спорудами в рівних частках належить [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Крім цього встановлено, що [PERSON] належить право на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ Озерне Ізмаїльського району Одеської області на підставі сертифікату серії ОД №0236942, зареєстрованого 10.03.1998 року у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №1217. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 30.05.2005 року Озернянською сільською радою, Ізмаїльського району, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить 1/3 частка житлового будинку з надвірними спорудами та господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] та право на земельну частку (пай) розміром 3,48 в умовних кадастрових гектарах із землі, що перебуває у колективній власності КСП АФ Озерне Ізмаїльського району Одеської області. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 03.12.1998 року секретарем Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 134, [PERSON] заповів все його майно, нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що на день смерті буде йому належати і на що він буде мати право за законом [PERSON] . Згідно відомостей, наданих Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району, заповіт [PERSON] від 03.12.1998 року, зареєстрований за № 134, не змінювався та не скасовувався. Згідно ч.1\~ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). До осіб, які відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, після смерті [PERSON] , померлого [INFO] відноситься його дружина [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 03.12.1961 року Озернянською сільською радою, Ізмаїльського району Одеської області, яка є непрацездатною вдовою за віком. Як вбачається з матеріалів спадкової справи, спадкоємцями за законом після смерті [PERSON] являються дружина [PERSON] , син [PERSON] та донька [PERSON] . Отже розмір належної [PERSON] обов`язкової частки у спадщині у спадковому майні, яке залишилося після смерті [PERSON] , складає 1/6 частку від спадкового майна. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. Згідно до ст. 1 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначено, що місце перебування особи це адміністративно-територіальна одиниця, на території якої особа проживає строком менше шести місяців на рік; місце проживання житло, розташоване на території адміністративно-територіальної одиниці, в якому особа проживає, а також спеціалізовані соціальні установи, заклади соціального обслуговування та соціального захисту, військові частини. За змістом п. п. 3.21., 3.22. глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 спадкоємець, який постійно проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 Цивільного кодексу, він не заявив про відмову від неї. В судовому засіданні було встановлено факт постійного\~проживання [PERSON] \~та [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №852, виданою 19.04.2022 року Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району, Одеської області та показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Тобто, [PERSON] та [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважаються такими, що прийняли спадщину. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 28.07.2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищезазначене спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 03.12.1998 року секретарем Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 133, [PERSON] заповіла все її майно, нерухоме та рухоме, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось і взагалі все те на що на день смерті буде їй належати і на що вона буде мати право за законом [PERSON] . Згідно відомостей, наданих Саф`янівською сільською радою Ізмаїльського району, заповіт [PERSON] від 03.12.1998 року, зареєстрований за № 133, не змінювався та не скасовувався. Осіб, які відповідно до вимог ч. 1\~ст. 1241 ЦК України\~мають право на обов`язкову частку у спадщині незалежно від змісту заповіту, після смерті [PERSON] , немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. В судовому засіданні було встановлено факт постійного\~проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено довідкою №853, виданою 19.04.2022 року Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району, Одеської області та показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 2,33 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Озернянської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5122084800:01:002:0429 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №895585, виданого 28.10.2009 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.09.521.00146. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 12.06.2019 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Частиною 1 статті 1225 ЦК України визначено, що право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Відповідно до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно витягу зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 67285515 від 13.11.2021 року, наданого Ренійською районною державною нотаріальною конторою, інформація про заповіт, складений та посвідчений від імені [PERSON] , померлого [INFO] відсутня. Згідно ч. 1 ст. 1222 ЦК України спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємців за законом першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України після смерті [PERSON] немає. Відповідно до ст. 1262 ЦК України, - у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. Спадкоємицею за законом першої черги відповідно до ст. 1262 ЦК України після смерті [PERSON] , померлого [INFO] являється його сестра [PERSON] , що підтверджено свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 26.03.1968 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданим 20.08.1968 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, в яким зазначені спільні батьки [PERSON] та [PERSON] та свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим 17.09.1980 року Озернянською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, згідно якого [PERSON] після укладення шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] ». Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно з правилами ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 1 ст. 1221 ЦК України. Згідно ст. 315 ЦПК України в судовому порядку встановлюються факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.2 постанови Пленуму Верховного Суду України №7 «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звернулась до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Саме постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини є підставою для визнання спадкоємця таким, що прийняв спадщину, а не лише реєстрація місця його проживання за адресою місця проживання спадкодавця. В судовому засіданні було встановлено факт постійного\~проживання [PERSON] з [PERSON] на час відкриття спадщини, а саме на [INFO] за адресою: [ADDRESS] , що підтверджено показами допитаної в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] . Тобто, [PERSON] відповідно до вимог ч. 3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що прийняла спадщину. Письмовою відповіддю приватного нотаріуса Ізмаїльського районного нотаріального округу Веліксар Т.І. №250/02-14 від 30.05.2022 року, позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, у зв`язку із тим, що пропущений строк для прийняття спадщини і заява про прийняття спадщини не була подана у встановлений законом строк. Згідно із п. 23\~Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивачів неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивачів на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позов. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб.\~\~ На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved