Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач через свого представника звернулася до суду із зазначеним позовом, в якому з урахуванням уточнення просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис № 8693, вчинений 04 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, про стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 1 787 785,88 грн. Також просила стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на її користь безпідставно набуті грошові кошти у сумі 19 591,44 грн, які були стягнуті у виконавчому провадженні № 54032214 за виконавчим написом від 04.10.2016 № 8693, що вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною, а також понесені судові витрати. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 04 жовтня 2016 року Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видала виконавчий напис за № 8693 про стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 1 787 785,88 грн за Кредитним договором № К3Т0АК01904908 від 14.08.2006. На виконання спірного виконавчого напису Державним виконавцем Оболонського РВДВС у м. Києві Гусєвою Я.А. 26.05.2017 відкрито виконавче провадження № 54032214, у порядку виконання якого стягнуто з позивача на користь відповідача АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 19 591,44 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис № 8693 від 04 жовтня 2016 року було винесено з порушенням вимог законодавства, оскільки заборгованість не є безспірною. Зокрема, позивач пояснила, що між нею та АТ КБ «ПриватБанк» 14 серпня 2006 року було укладено Кредитний договір № К3Т0АК01904908, відповідно до умов якого позивач отримала від кредитодавця кредитні кошти. Рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 756/3064/15-ц за позовомАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № К3Т0АК01904908 від 14.08.2006 відмовлено у задоволенні позовних вимог. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.06.2015 вищевказане рішення залишено без змін. Відтак, на думку позивача, у приватного виконавця не було жодних законодавчих підстав для винесення виконавчого напису № 8693 від 04 жовтня 2016 року. За вказаним вище позовом судом 23 вересня 2022 року відкрито провадження. Представник позивача у судовому засіданні позов підтримав та просив його задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Представник відповідача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Відповідач Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар І.М.у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового засідання повідомлялася належним чином, про причини неявки не повідомила. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що представник позивача проти заочного розгляду справи не заперечує, суд, на підставі ч. 1 ст. 280 та ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позов необхідно задовольнити. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 04 жовтня 2016 року Приватний нотаріус Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна видала виконавчий напис за № 8693 про стягнення на користь Акціонерного товариства Комерційного банку «ПриватБанк» з [PERSON] заборгованості у загальному розмірі 1 787 785,88 грн за Кредитним договором № К3Т0АК01904908 від 14.08.2006. На виконання спірного виконавчого напису Державним виконавцем Оболонського РВДВС у м. Києві Гусєвою Я.А. 26.05.2017 відкрито виконавче провадження № 54032214, у порядку виконання якого стягнуто з позивача на користь відповідача АТ КБ «ПриватБанк» грошові кошти у сумі 19 591,44 грн, що підтверджується Листом Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 04.10.2022 № 21655-21714/K-05/8-2600/22. Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія. Згідно зі ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік документів, Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2 Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 набрала законної сили з моменту проголошення. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі № 826/20084/14 відмовлено в задоволенні заяви публічного акціонерного товариства комерційний банк «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Виконавчий напис вчинений нотаріусом 04 жовтня 2016 року, тобто під час дії постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662, яку згодом скасовано постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки серед документів, наданих АТ КБ «ПриватБанк» Приватному нотаріусу Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Ірині Михайлівні для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а наданий нотаріусу кредитний договір не посвідчений нотаріально, отже не міг бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису від 04 жовтня 2016 року, зареєстрованого в реєстрі за № 8693, таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника (такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, сформульованою Касаційним цивільним судом у складі Верховного Суду у постановах від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17). Окрім того, рішенням Оболонського районного суду міста Києва від 12.05.2015 у справі № 756/3064/15-ц за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором № К3Т0АК01904908 від 14.08.2006 вже відмовлено у задоволенні позовних вимог та відповідно стягненні кредитної заборгованості за вказаним договором. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 25.06.2015 вищевказане рішення залишено без змін. Згідно ч. 1, 2 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. На підставі зазначеного, оцінюючі зібрані по справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та підлягають задоволенню у повному обсязі, у зв`язку з чим суд вважає правильним стягнути з АТ КБ «ПРИВАТБАНК» на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 19 591,44 грн, які були стягнуті у виконавчому провадженні № 54032214 за виконавчим написом від 04.10.2016 № 8693, що вчинений приватним нотаріусом Дніпропетровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною. На підставі ст. 133, 141 ЦПК України суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1 984,80 грн. На підставі ст. 18, 262, 1212 ЦК України, ст. 87-89 Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved