Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

ТзОв « ТОЦ «Ковельський+» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу. Позовні вимоги обгрунтовує тим, що 01 червня 2021 року між «ТОЦ «Ковельський+» та [PERSON] було укладено договір суборенди нежитлового приміщення № 67, відповідно до якого відповідачу було передано в тимчасове платне користування ( оренду) нежитлове приміщення площею 53,58 кв.м. за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до умов договору орендна плата становить 8037 грн на місяць, яка нараховується з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в орендне користування і до підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення з орендного користування. За період з 01.06.201 року по 11.04.2022 року нараховано орендну плату на загальну суму 88 407 грн, з яких орендарем сплачено орендної плати на суму 18 062 грн. Станом на 11.04.2022 року утворилась заборгованість по орендній платі в сумі 70 345 грн. Відповідно до п. 7.3 договору суборенди у зв`язку з несвоєчасним внесенням орендної плати нараховано пеню в сумі 4263, 15 грн, а також у відповідно до п.7.9 укладеного договору та ст. 625 ЦК України 3% річних в сумі 36 879 грн та інфляційні втрати в сумі 5232 грн. З врахуванням викладеного, просить стягнути з [PERSON] заборгованість по орендній платі в сумі 70 345 грн, пеню в сумі 4263,15 грн, 3 проценти річних в сумі 36879 грн та інфляційні втрати в сумі 5232 грн. Ухвалою судді від 06 травня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31 травня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позову, вказуючи, що предметом суборенди було приміщення площею 21 кв.м.. а не 53,58 кв.м., як вказує позивач, а також в рахунок оплати орендної плати відповідачем було внесено 19737 грн. Просила відмовити в задоволенні позовних вимог. 14 липня 2022 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача вказував на безпідставність тверджень відповідача та просив задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, в ході розгляду справи позовні вимоги підтримував та просив їх задовольнити В ході розгляду справи відповідач та її представник позовні вимоги не визнавали, просили в задоволенні позову відмовити, в подальшому від представника відповідача надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Заслухавши пояснення сторін по справі, дослідивши та оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що 01 червня 2021 року між товариством з обмеженою відповідальністю «ТОЦ «Ковельський+» та [PERSON] укладеного договір № 67 суборенди нежитлового приміщення, відповідно до умов якого орендар передає, а суборендар приймає у строкове платне користування приміщення площею 53,58 кв.м., яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . П.4.1, 4.2 договору визначено, що орендна плата становить 6429,60 грн на місяць. Орендна плата нараховується з дня підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення в орендне користування і до підписання сторонами акту приймання-передачі приміщення з орендного користування. Суборендар зобов`язаний вносити орендну плату та інші платежі, передбачені договором у готівковій або, за згодою сторін, в іншій формі на розрахунковий рахунок орендаря до 25 числа місяця, що передує розрахунковому. Відповідно до п.3.2, 3.3 договору строк дії договору 1 рік з моменту його підписання. Суборендар має право на дострокове розірвання договору, письмово повідомивши про це орендаря за 3 місяці. Пунктом 3.7 договору визначено, що договір вступає в силу з моменту його підписання і діє до закінчення строку оренди або до письмового повідомлення стороною в порядку, передбаченому п.3.3 та 3.4 про дострокове припинення договору. Правовідносини, що виникли між сторонами регулюються положеннями договорів оренди, а також Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до положень ст. ст. 6, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до ч. 1 ст. 762 ЦК України за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Цивільним процесуальним кодексом України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи, які мають відповідати вимогам належності, допустимості, достовірності та достатності. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування (частина друга ст. 78 ЦПК України). За положеннями статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина перша ст. 81 ЦПК України). У відповідності до частини шостої статті 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Матеріалами справи встановлено ту обставину, що між сторонами було укладено договір суборенди приміщення площею 53.58 кв.м., плата за користування яким становить 6429,60 грн в місяць. Також встановлено, що на дату звернення з позовними вимогами до суду, строк дії договору оренди не закінчився. Також матеріалами справи підтверджується та обставина, що [PERSON] за час користування нежитловим приміщенням сплачувала частково орендні платежі, а саме відповідно до платіжного доручення № @PL089494 від 08 вересня 2021 року - 7000 грн, відповідно до платіжного доручення № @PL328391 від 07 вересня 2021 року - 8037 грн, відповідно до платіжного доручення № @PL946446 від 17 листопада 2021 року - 4700 грн. Всього [PERSON] сплачено орендних платежів на суму 19737 грн. Таким чином, станом на дату звернення з позовом до суду, несплаченими залишились грошові кошти у сумі 44 559 грн, доказів оплати суми заборгованості матеріали справи не містять та відповідачем, в порядку передбаченому ЦПК України, таких доказів суду не надано. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що заборгованість відповідача перед позивачем за орендними платежами становить 44 559 грн. Твердження відповідача на ту обставину, що строк договору оренди закінчився в січні 2022 року не знайшло свого підтвердження в судовому засіданні. Відповідачем не доведено належними та допустимими доказами того факту, що нею в передбаченому договором порядку було повідомлено орендаря про дострокове розірвання договору суборенди нежитлового приміщення. Крім того, відповідач не довела належними та допустими доказами, що предметом оренди було приміщення площею 21 кв.м За змістом статей 610, 611, 612 ЦК України невиконання зобов`язання у погоджений сторонами в договорі строк є порушенням зобов`язання, що зумовлює застосування до боржника наслідків, установлених договором або законом. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника встановлених законом негативних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового обов`язку, що узгоджується з нормами статті 610 ЦК України . Відповідно до частини першої статті 546 ЦК України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Виконання зобов`язання (основного зобов`язання) забезпечується, якщо це встановлено договором або законом (частина перша статті 548 ЦК України). Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Виходячи із положень зазначеної норми, наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та 3 % річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом, не є санкціями, а виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів внаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, а тому ці кошти нараховуються незалежно від вини боржника. Оскільки згідно з п.4.2 договору суборенди, оплата за цим договором здійснюється щомісячно не пізніше 25-го числа, а відтак з 26 числа кожного місяця відповідач вважається таким, що прострочив грошове зобов`язання. Зважаючи на те, що відповідач прострочив виконання зобов`язання по орендній платі, у відповідності до частини другої статті 625 Цивільного кодексу України з нього підлягає стягненню 3% річних та інфляція. Розрахунок 3% річних проводиться за формулою: RPS=S*Q*V/D/100, де S - сума заборгованості, Q - кількість днів прострочки, V -3%, D - кількість днів у році, 100 - 100%. При розрахунку 3% річних та інфляції суд бере до уваги сплачені відповідачем орендні платежі в сумі 7000 грн, 8037 грн та 4700 грн. Так, з заборгованості по орендній платі за червень 2021 року в розмірі 6429,6 грн., період прострочення 01.06.2021 - 07.09.2021, за 99 днів прострочки 3% річних становитиме 52.32 грн, та інфляційні втрати (індекс інфляції 100,2) 12.86 грн. З заборгованості по орендній платі за липень 2021 року в розмірі 12859,2 грн., період прострочення 26.06.2021 - 07.09.2021, за 74 дні прострочки 3% річних становитиме 39.11 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 100,1) 12.86 грн. З заборгованості по орендній платі за серпень 2021 року в розмірі 19288,8 грн., період прострочення 26.07.2021 - 07.09.2021, за 44 дні прострочки 3% річних становитиме 46,50 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 99,8) 38.58 грн. З заборгованості по орендній платі за вересень 2021 року в розмірі 10681,4 грн., період прострочення 26.08.2021 - 11.04.2022, за 229 днів прострочки 3% річних становитиме 173,83 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 101,2 ) 128.18 грн. З заборгованості по орендній платі за жовтень 2021 року в розмірі 17111 грн., період прострочення 26.09.2021 - 11.04.2022, за 198 днів прострочки 3% річних становитиме 236,27 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 100,9) 154 грн. З заборгованості по орендній платі за листопад 2021 року в розмірі 18840,6 грн., період прострочення 26.10.2021 - 11.04.2022, за 168 днів прострочки 3% річних становитиме 212,15 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 100,8 ) 150,72 грн. З заборгованості по орендній платі за грудень 2021 року в розмірі 25270,2 грн., період прострочення 26.11.2021 - 11.04.2022, за 137 днів прострочки 3% річних становитиме 198,02 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 100,6) 151,62 грн. З заборгованості по орендній платі за січень 2022 року в розмірі 31699,8 грн., період прострочення 26.12.2021 - 11.04.2022, за 107 днів прострочки 3% річних становитиме 141,03 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 101,3 ) 412,10 грн. З заборгованості по орендній платі за лютий 2022 року в розмірі 38129,4 грн., період прострочення 26.01.2022 - 11.04.2022, за 76 днів прострочки 3% річних становитиме 236,27 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 101,6) 610,07 грн. З заборгованості по орендній платі за березень 2022 року в розмірі 44559 грн., період прострочення 26.02.2022 - 11.04.2022, за 45 днів прострочки 3% річних становитиме 62,26 грн, та інфляційні втрати (сукупний індекс інфляції 104,5) 2005,16 грн. З врахуванням викладеного, суд прийшов до висновку, що з відповідача в користь позивача слід стягнути суму боргу за договором суборенди в сумі 44 559 грн, інфляційні нарахування в сумі 3675,15 та три проценти річних в сумі 1589,83 грн. Визначаючи розмір витрат, понесених позивачем суд враховує вимоги ч.2 ст. 141 ЦПК України, згідно якої судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому, з врахуванням вищенаведеної норми закону відшкодуванню позивачу підлягає сума понесених витрат пропорційно розміру задоволених позовних вимог в сумі 1059, 14 гривень, що складає 42,69 % від понесених витрат.

Outcome: partial