Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

У березні 2019 р. [PERSON] звернувся до Красноармійського міськрайонного суду Донецької області із позовом до відповідачів, просить стягнути солідарного з Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД та [PERSON] 4 660 831,48 грн боргу з врахуванням інфляційних збільшень, курсу валют та відсотків, 150 779 719,58 грн штрафу за порушення прав споживача, 5 000 000,00 грн моральної шкоди. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що між ним та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» було укладено декілька договорів, умови частини договорів банком в повному обсязі не виконанні. Так, 25.04.2012 р. укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 040000223131, станом на 31.03.2015 р. залишок на рахунку складає 48 271,21 грн; 30.12.2013 р. укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцяти місячний» № 713149/2013 в доларах США строком до 20.01.2015 р. з виплатою процентів по закінченню строку дії вкладу за ставкою 10,25% річних. Внесок на суму 2 000,00 доларів США було зараховано на рахунок № [NUMBER] , а виплати проводилися на поточний додатково відкритий рахунок; 21.12.2012 р. укладено договір № 492042/2012, відповідно до якого на рахунку № [NUMBER] залишались кошти у розмірі 6 146,09 доларів США. 03.10.2014 р. Правлінням Національного банку України прийнято постанову № 531/БТ про віднесення Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» до категорії проблемних. Він 13.02.2015 р., 24.02.2015 р., 30.03.2015 р. звертався до тимчасової адміністрації із заявами-вимогами, просив повернути суму вкладу разом із нарахованими процентами; Фондом гарантування вкладів фізичних осіб виплачено гарантовану суму у розмірі 200 000,00 грн, решту вимог включено до відшкодування в четверту чергу. Ухвалою Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.10.2019 р. цивільну справуза позовом [PERSON] до Компанії КВІККОМ ЛІМІТЕД, [PERSON] , треті особи: Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк», Національний банк України, Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, про стягнення матеріальної та моральної шкоди, спричиненої порушенням прав споживача, передано за підсудністю на розгляд Печерського районного суду м. Києва; матеріали справи надійшли до суду 18.11.2019 р., наступного дня передані судді (протокол автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.11.2019 р.). Ухвалою суду від 20.11.2019 р. відкрито провадження у справі. Постановою Донецького апеляційного суду від 15.01.2020 р. залишено без задоволення апеляційну скаргу [PERSON] , залишено без змін ухвалу Красноармійського міськрайонного суду Донецької області від 25.10.2019 р.; матеріали справи повернуті суду 03.02.2020 р. Відповідачем Компанією КВІККОМ ЛІМІТЕД відзив на позовну заяву не подано. Відповідачем [PERSON] подано відзив на позовну заяву. Третьою особою: Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» пояснення щодо позову не подано. Третьою особою:Національним банком України подано пояснення щодо позову. Третьою особою: Фондом гарантування вкладів фізичних осібподано пояснення щодо позову. Ухвалою суду від 04.10.2021 р. закрито підготовче провадження у справі. У судове засідання 20.10.2022 р. об 11:00 год. сторони, треті особи не з'явилися, про дату, час і місце цього засідання належним чином повідомлені, суд, враховуючи клопотанняпозивача [PERSON] про розгляд справи за його відсутності, клопотання представника відповідача [PERSON] - [PERSON] про розгляд справи за відсутності відповідача, клопотання представника третьої особи:Національного банку України про розгляд справи за відсутності його представника, ухвалив розглядати справу за відсутності позивача, відповідачів, третіх осіб, оскільки учасники справи, їх представники були належним чином повідомлені про судове засідання, нез`явлення позивача, відповідачів, третіх осіб не перешкоджає вирішенню спору та, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Надані суду документи свідчать про те, що 25.04.2012 р. між [PERSON] (держатель) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) було укладено договір про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи № 04000022331. 30.12.2013 р. між [PERSON] (вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) було укладено договір банківського вкладу «Швейцарський «Постійний» «Тринадцятимісячний» № 713149/2013 (в доларах США), за умовами якого банк відкрив на ім`я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат». Сума початкового вкладу - 2 000,00 доларів США, мінімальна сума вкладу - 2 000,00 доларів США; виплата процентів, нарахованих на вклад, 10,25% річних. Дата вимоги вкладником вкладу - 30.01.2015 р. 28.10.2014 р. між [PERSON] (вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) було укладено договір банківського вкладу «НВУ» № 8577729/2014 (в національній валюті), за умовами якого банк відкрив на ім`я вкладника вкладний рахунок за вкладом «Для виплат». Сума початкового вкладу - 150 000,00 грн, мінімальна сума вкладу - 500,00 грн; виплата процентів, нарахованих на вклад, 14% річних. Дата вимоги вкладником вкладу - 28.02.2015 р. 13.11.2014 р. між [PERSON] (вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) було укладено договір банківського вкладу «НВУ» № 861194/2014 (в доларах США), за умовами якого банк відкрив на ім`я вкладника вкладний рахунок за вкладом на вимогу «Для виплат». Сума початкового вкладу - 130 000,00 доларів США, мінімальна сума вкладу - 50,00 доларів США; виплата процентів, нарахованих на вклад, за ставкою 5,25% річних. Дата вимоги вкладником вкладу - 13.02.2015 р. 13.11.2014 р. між [PERSON] (вкладник) та Публічним акціонерним товариством «Всеукраїнський акціонерний банк» (банк) було укладено договір банківського вкладу «Для виплат» № 26200040702192 (в доларах США), за умовами якого банк відкрив на ім`я вкладника іменний вкладний рахунок на умовах вкладу на вимогу «Для виплат» в доларах США; виплата процентів, нарахованих на вклад на вимогу, 0,1% річних. Встановлено, що 20.11.2014 р. постановою правління Національного банку України № 733/БТ Публічне акціонерне товариство «Всеукраїнський акціонерний банк» віднесено до категорії неплатоспроможних. Рішенням виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 123 від 20.11.2014 р. у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» з 21.11.2014 р. запроваджено тимчасову адміністрацію. На підставі постанови правління Національного банку України № 188 від 19.03.2015 р., рішення виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб № 63 від 20.03.2015 р. відкликано банківську ліцензію та розпочато процедуру ліквідації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк», яка станом на час розгляду справи триває. Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлюються правові, фінансові та організаційні засади функціонування системи гарантування вкладів фізичних осіб, повноваження Фонду гарантування вкладів фізичних осіб, порядок виплати Фондом відшкодування за вкладами, а також регулюються відносини між Фондом гарантування вкладів фізичних осіб, банками, Національним банком України, визначаються повноваження та функції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб щодо виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків (частина перша статті 1 Закону). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб є установою, що виконує спеціальні функції у сфері гарантування вкладів фізичних осіб та виведення неплатоспроможних банків з ринку і ліквідації банків у випадках, встановлених Законом (частина перша статті 3 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб - працівник Фонду, який від імені Фонду та в межах повноважень, передбачених цим Законом та/або делегованих Фондом, виконує дії із забезпечення виведення банку з ринку під час здійснення тимчасової адміністрації неплатоспроможного банку та/або ліквідації банку (пункт 17 частини першої статті 2 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Виконавча дирекція Фонду гарантування вкладів фізичних осіб здійснює управління поточною діяльністю Фонду (частина перша статті 11 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Стаття 12 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» визначає повноваження виконавчої дирекції Фонду гарантування вкладів фізичних осіб у сфері забезпечення діяльності Фонду, зокрема, повноваження виконавчої дирекції Фонду у сфері забезпечення відшкодування коштів за вкладами: визначає порядок відшкодування Фондом коштів за вкладами відповідно до цього Закону та нормативно-правових актів Фонду; приймає рішення про відшкодування коштів за вкладами відповідно до цього Закону та затверджує реєстри відшкодувань вкладникам у порядку та у черговості, що встановлені нормативно-правовими актами Фонду (пункти 2, 4 частини третьої статті 12 Закону). Розділ V Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» встановлює гарантії Фонду гарантування вкладів фізичних осіб та відшкодування коштів за вкладами, а саме: згідно частини першої статті 26 цього Закону Фонд гарантує кожному вкладнику банку відшкодування коштів за його вкладом. Фонд відшкодовує кошти в розмірі вкладу, включаючи відсотки, станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, але не більше суми граничного розміру відшкодування коштів за вкладами, встановленого на цей день, незалежно від кількості вкладів в одному банку. Сума граничного розміру відшкодування коштів за вкладами не може бути меншою 200000 гривень. Адміністративна рада Фонду не має права приймати рішення про зменшення граничної суми відшкодування коштів за вкладами. Виконання зобов`язань Фонду перед вкладниками здійснюється Фондом з дотриманням вимог щодо найменших витрат Фонду та збитків для вкладників у спосіб, визначений цим Законом, у тому числі шляхом передачі активів і зобов`язань банку приймаючому банку, продажу банку, створення перехідного банку протягом дії тимчасової адміністрації або виплати відшкодування вкладникам у строк, встановлений цим Законом. Гарантії Фонду не поширюються на відшкодування коштів за вкладами у випадках, передбачених цим Законом; згідно частини другої статті 26 Закону вкладник має право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами. Під час тимчасової адміністрації вкладник набуває право на одержання гарантованої суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду в межах граничного розміру відшкодування коштів за вкладами за договорами, строк дії яких закінчився станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку, та за договорами банківського рахунку з урахуванням вимог, визначених частиною четвертою цієї статті. Фонд має право не включати до розрахунку гарантованої суми відшкодування коштів за договорами банківського рахунка до отримання в повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною). Виплата гарантованої суми відшкодування за договорами банківського рахунка здійснюється тільки після отримання Фондом у повному обсязі інформації про операції, здійснені платіжною системою (внутрішньодержавною та міжнародною); згідно частини п`ятої статті 26 означеного Закону відшкодування коштів за вкладом в іноземній валюті відбувається в національній валюті України після перерахування суми вкладу за офіційним курсом гривні до іноземних валют, встановленим Національним банком України на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку та здійснення тимчасової адміністрації відповідно до статті 36 цього Закону. Згідно статті 27 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб», що регулює порядок визначення вкладників, які мають право на відшкодування коштів за вкладами, передбачено, що уповноважена особа Фонду складає перелік рахунків вкладників та визначає розрахункові суми відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду відповідно до вимог цього Закону та нормативно-правових актів Фонду станом на день початку процедури виведення Фондом банку з ринку. Нарахування відсотків за вкладами припиняється у день початку процедури виведення Фондом банку з ринку (у разі прийняття Національним банком України рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку з підстав, визначених частиною другою статті 77 Закону України «Про банки і банківську діяльність», - у день прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку). Уповноважена особа Фонду протягом 15 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку формує: 1) перелік рахунків, за якими вкладники мають право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду, із визначенням сум, що підлягають відшкодуванню; 2) перелік рахунків вкладників, кошти яких не підлягають відшкодуванню Фондом відповідно до пунктів 4-6 частини четвертої статті 26 цього Закону; 3) переліки рахунків, за якими вкладники на індивідуальній основі отримують від банку відсотки за договорами, укладеними на умовах, що не є поточними ринковими умовами відповідно до статті 52 Закону України «Про банки і банківську діяльність», або мають інші фінансові привілеї від банку та осіб, які використовують вклад як засіб забезпечення виконання іншого зобов`язання перед цим банком, що не виконане; 4) перелік рахунків вкладників, що перебувають під арештом за рішенням суду; 4-1) перелік рахунків вкладників, фінансові операції за якими зупинено відповідно до Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення»; 5) перелік рахунків вкладників, вклади яких мають ознаки, визначені статтею 38 цього Закону. Кошти за такими вкладами виплачуються Фондом після проведення аналізу ознак, визначених статтею 38 цього Закону, у тому числі шляхом надіслання запитів клієнтам банку, у порядку та строки, встановлені Фондом, а також підтвердження відсутності таких ознак. Виконавча дирекція Фонду затверджує реєстр відшкодувань вкладникам для здійснення виплат відповідно до наданого уповноваженою особою Фонду переліку рахунків, за якими вкладник має право на відшкодування коштів за вкладами за рахунок коштів Фонду. Фонд не пізніше ніж через 20 робочих днів з дня початку процедури виведення Фондом банку з ринку розміщує оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам на офіційному веб-сайті Фонду. Фонд також оприлюднює оголошення про початок відшкодування коштів вкладникам у газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України». Інформація про вкладника в переліку рахунків вкладників має забезпечувати його ідентифікацію відповідно до законодавства. Нормами статті 36 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» передбачені наслідки запровадження тимчасової адміністрації, зокрема, згідно пунктів 1 та 2 частини п`ятої означеної статті під час тимчасової адміністрації не здійснюється задоволення вимог вкладників та інших кредиторів. Згідно частин першої-четвертої статті 44 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» Національний банк України приймає рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку за пропозицією Фонду та з інших підстав, передбачених Законом України «Про банки і банківську діяльність». Фонд вносить Національному банку України пропозицію про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку: 1) відповідно до плану врегулювання; 2) у разі закінчення строку тимчасової адміністрації банку та/або невиконання плану врегулювання; 3) в інших випадках, передбачених цим Законом. Національний банк України зобов`язаний прийняти рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку протягом п`яти днів з дня отримання пропозиції Фонду про ліквідацію банку. Національний банк України інформує Фонд про прийняття рішення про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку не пізніше дня, наступного за днем прийняття такого рішення. Фонд розпочинає процедуру ліквідації банку не пізніше наступного робочого дня після офіційного отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, крім випадку, коли ліквідація здійснюється за ініціативою власників банку. Фонд не пізніше робочого дня, наступного за днем отримання рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку, розміщує інформацію про це на своїй офіційній сторінці в мережі Інтернет. Фонд здійснює опублікування відомостей про ліквідацію банку в газеті «Урядовий кур`єр» або «Голос України» не пізніше ніж через сім днів з дня початку процедури ліквідації банку. Відомості про ліквідацію банку повинні містити: 1) найменування та інші реквізити банку, що ліквідується; 2) дату та номер рішення Національного банку України про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію банку; 3) дату та номер рішення виконавчої дирекції Фонду про початок процедури ліквідації банку; 4) інформацію про місце та строк прийняття вимог кредиторів. Фонд у семиденний строк з дня початку процедури ліквідації банку розміщує оголошення, що містить відомості про ліквідацію банку відповідно до частини третьої цієї статті, в усіх приміщеннях банку, в яких здійснюється обслуговування клієнтів. Протягом 30 днів з дня опублікування відомостей про відкликання банківської ліцензії, ліквідацію банку кредитори мають право заявити Фонду про свої вимоги до банку. Вимоги фізичних осіб-вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами не заявляються. У разі призначення уповноваженої особи Фонду, якій делеговано Фондом повноваження щодо складення реєстру акцептованих вимог кредиторів, кредитори заявляють про свої вимоги до банку такій уповноваженій особі Фонду (стаття 45 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб безпосередньо або шляхом делегування повноважень уповноваженій особі Фонду з дня початку процедури ліквідації банку здійснює такі повноваження: 1) здійснює повноваження органів управління банку; 2) приймає в управління майно (у тому числі кошти) банку, вживає заходів щодо забезпечення його збереження, формує ліквідаційну масу, виконує функції з управління та продає майно банку; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів (вносить зміни до нього) та здійснює заходи щодо задоволення вимог кредиторів; 4) вживає у встановленому законодавством порядку заходів до повернення дебіторської заборгованості банку, заборгованості позичальників перед банком та пошуку, виявлення, повернення (витребування) майна банку, що перебуває у третіх осіб, оновлює інформацію, що міститься у Кредитному реєстрі Національного банку України; 5) звільняє працівників банку відповідно до законодавства України про працю; 6) заявляє відмову від виконання договорів та в установленому законодавством порядку розриває їх; 7) передає у встановленому порядку на зберігання документи банку, що підлягають обов`язковому зберіганню; 8) здійснює повноваження, що визначені частиною другою статті 37 цього Закону; 9) здійснює відчуження активів та/або зобов`язань банку, якщо це було передбачено планом врегулювання, або в інших випадках, передбачених цим Законом; 10) повертає ініціатору переказу кошти, що надійшли на кореспондентський рахунок банку для зарахування на поточні рахунки клієнтів банку або для виплати переказів протягом процедури ліквідації до дня відкриття банком накопичувального рахунка в Національному банку України (крім коштів, призначенням платежу за якими є погашення зобов`язань перед банком). Фонд може здійснювати інші повноваження, що є необхідні для завершення процедури ліквідації банку. Усі або частина повноважень Фонду, визначені цим Законом, можуть бути делеговані одній або кільком уповноваженим особам Фонду. У разі делегування повноважень кільком уповноваженим особам Фонд чітко визначає межі повноважень кожної з них. Здійснення повноважень органів управління банку може бути делеговано тільки одній уповноваженій особі. Фонд має право залучати до своєї роботи інших осіб, оплата праці яких здійснюється за рахунок банку, що ліквідується, у межах кошторису витрат, затвердженого виконавчою дирекцією Фонду. Фонд має право здійснювати реструктуризацію кредитної заборгованості на строк, що не перевищує строк ліквідації банку (стаття 48 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Фонд гарантування вкладів фізичних осіб припиняє приймання вимог кредиторів після закінчення 30 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону. Будь-які вимоги, що надійшли після закінчення цього строку, вважаються погашеними, крім вимог вкладників у межах гарантованої Фондом суми відшкодування за вкладами. Протягом 90 днів з дня опублікування відомостей відповідно до частини другої статті 45 цього Закону Фонд здійснює такі заходи: 1) визначає суму заборгованості кожному кредитору та відносить вимоги до певної черги погашення; 2) відхиляє вимоги в разі їх не підтвердження фактичними даними, що містяться у розпорядженні Фонду, та, у разі потреби, заявляє в установленому законодавством порядку заперечення за заявленими до банку вимогами кредиторів; 3) складає реєстр акцептованих вимог кредиторів відповідно до вимог, встановлених нормативно-правовими актами Фонду. Реєстр акцептованих вимог кредиторів та зміни до нього підлягають затвердженню виконавчою дирекцією Фонду. Будь-які спори щодо акцептування вимог кредиторів підлягають вирішенню у судовому порядку. Судове провадження щодо таких вимог не припиняє перебіг ліквідаційної процедури. Протягом 20 днів з дня затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів Фонд сповіщає кредиторів про акцептування їх вимог шляхом розміщення повідомлення на офіційному сайті Фонду, неплатоспроможного банку, а також у приміщеннях такого банку в доступному для відвідувачів місці. Фонд не має права здійснювати задоволення вимог кредиторів до затвердження реєстру акцептованих вимог кредиторів, крім задоволення вимог кредиторів за правочинами, що забезпечують проведення ліквідаційної процедури, якщо таке задоволення вимог погоджено виконавчою дирекцією Фонду. Фонд зобов`язаний у 60-денний строк з дня початку процедури ліквідації банку надіслати повідомлення всім клієнтам, які користуються послугами відповідального зберігання, про необхідність вилучити свої цінності протягом одного місяця з дня повідомлення. Матеріальні цінності, що перебували на відповідальному зберіганні банку і не були вилучені власниками в зазначений у повідомленні строк, вважаються фондами, на які не можуть претендувати кредитори банку. Такі цінності переходять у розпорядження Фонду для повернення законним власникам. Вимоги, не включені до реєстру акцептованих вимог кредиторів, задоволенню в ліквідаційній процедурі не підлягають і вважаються погашеними (стаття 49 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб»). Надані позивачем пояснення у позовній заяві свідчать про те, що Фондом гарантування вкладів фізичних осіб [PERSON] було виплачені кошти у сумі 200 000,00 грн, що решту вимог включено до відшкодування в четверту чергу, отже на виконання норм Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» позивач отримав грошові кошти в межах гарантованої суми відшкодування, саме означений Закон передбачає процедуру задоволення вимог кредиторів за рахунок майна банку. Згідно частини четвертої статті 52 Закону України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб» вимоги кожної наступної черги задовольняються в міру надходження коштів від реалізації майна банку після повного задоволення вимог попередньої черги. У разі якщо обсяг коштів, одержаних від реалізації майна, недостатній для повного задоволення всіх вимог однієї черги, вимоги задовольняються пропорційно сумі вимог, що належать кожному кредиторові однієї черги. При таких обставинах на час розгляду справи право [PERSON] на отримання його грошових коштів не може вважатися порушеним. Крім того, введення у банку тимчасової адміністрації унеможливлює стягнення грошових коштів у будь-який інший спосіб, аніж передбачено Законом України «Про систему гарантування вкладів фізичних осіб». Позивач [PERSON] , звертаючись із вимогами про солідарне стягнення з відповідачів суми боргу з врахуванням інфляційних збільшень, курсу валют та відсотків, суми штрафу за порушення прав споживача, свої вимоги обґрунтовує статтею 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність». Цей Закон визначає структуру банківської системи, економічні, організаційні і правові засади створення, діяльності, реорганізації і ліквідації банків. Метою цього Закону є правове забезпечення захисту законних інтересів вкладників та інших клієнтів банків, сталого розвитку і стабільності банківської системи, а також створення сприятливих умов для розвитку економіки України і належного конкурентного середовища на фінансовому ринку (стаття 1 Закону України «Про банки та банківську діяльність»). Стаття 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» регулює питання відповідальності банку за своїми зобов`язаннями, зокрема, банк відповідає за своїми зобов`язаннями всім своїм майном відповідно до законодавства (частина перша статті); учасники банку відповідають за зобов`язаннями банку згідно із законами України та статутом банку (частина третя статті); пов`язана з банком особа за порушення вимог законодавства, у тому числі нормативно-правових актів Національного банку України, здійснення ризикових операцій, які загрожують інтересам вкладників чи інших кредиторів банку, або доведення банку до неплатоспроможності несе цивільно-правову, адміністративну та кримінальну відповідальність (частина п`ята статті). Отже особа, яка вимагає стягнення відшкодування шкоди з власників істотної участі у банку та/або їх керівників, має довести факт заподіяння такої шкоди цими особами, розмір зазначеної шкоди, надати докази зв`язку між невиконанням зобов`язань та заподіяною шкодою. Позивач [PERSON] , звертаючись із вимогами про солідарне стягнення з відповідачів сумм боргу з врахуванням інфляційних збільшень, курсу валют та відсотків, сумм штрафу за порушення його прав споживача, свої вимоги також обґрунтовує статтями 623, 625, 1167 ЦК України, частиною п`ятою статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів». За правилами статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала, та за загальними підставами відповідальності за завдану майнову шкоду вимагається встановлення усіх чотирьох елементів цивільного правопорушення (протиправна поведінка, наявність шкоди, причинний зв`язок між протиправною поведінкою та завданою шкодою, вина заподіювача шкоди). Пленум Верховного Суду України у пункті 2 постанови № 6 від 27.03.1992 р. «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» зазначив, що, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, незалежно від наявності вини. За правилами статті 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Розмір збитків, завданих порушенням зобов`язання, доказується кредитором. Згідно статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня у розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. У разі коли вартість роботи (послуги) не визначено, виконавець сплачує споживачеві неустойку в розмірі трьох відсотків загальної вартості замовлення. Згідно частин першої-четвертої статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно частин першої-третьої статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про солідарне стягненняз відповідачів суми боргу з врахуванням інфляційних збільшень, курсу валют та відсотків, суми штрафу за порушення прав споживача [PERSON] надано суду в якості письмових доказі копії: укладених договорів банківського вкладу; договору про відкриття банківського рахунку та обслуговування платіжної картки фізичної особи; платіжного доручення щодо учинення коштів на вклад; квитанції щодо залучення коштів на вклад; витягу тарифів по випуску та обслуговуванню міжнародних платіжних карток для фізичних осіб; виписок за поточним (картковим) рахунком; звернення до тимчасової адміністрації Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк»; заяви на виплату вкладу; відповідей Публічного акціонерного товариства «Всеукраїнський акціонерний банк» на звернення. Частиною першою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про солідарне стягненняз відповідачів суми боргу з врахуванням інфляційних збільшень, курсу валют та відсотків, суми штрафу за порушення прав споживача не знайшли свого підтвердження належними доказами. [PERSON] , який на підставі статті 58 Закону України «Про банки та банківську діяльність» вимагає стягнення відшкодування шкоди з власників істотної участі у банку та/або її керівників, не надано доказів наявності вини відповідачів та причинно-наслідкового зв`язку між їх діями/бездіяльністю та ліквідацією банку; не надано належних та допустимих доказів того, що саме власники істотної участі у банки не вжили дієвих і своєчасних заходів з фінансування й підтримки цього банку для проведення його діяльності відповідно до вимог законодавства, що призвело до подальшого погіршення фінансових показників його діяльності і неможливості своєчасного виконання банком зобов`язань перед вкладниками та іншими кредиторами; не надано належних та допустимих доказів на підтвердження того, що до [PERSON] , як власника істотної участі у Публічному акціонерному товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк», застосовувалися будь-які заходи впливу за порушення вимог законодавства у сфері банківської діяльності, його вина у настанні неплатоспроможності банку не встановлена і позивачем не доведена. З огляду на наведене, в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, станом на час розгляду справи ліквідаційна процедура в банку триває, відбувається продаж активів Публічного акціонерного товаристві «Всеукраїнський акціонерний банк» та погашення вимог кредиторів, отже відсутні підстави стверджувати, що позивач зазнав матеріальної шкоди. Суд також звертає увагу, що спір між [PERSON] та відповідачами не є спором про захист прав споживача, оскільки позов пред`явлений до фізичної та юридичної осіб, жодних договорів про надання послуг між позивачем та відповідачами не укладалось, останні не є надавачами фінансових послуг. Щодо вимог [PERSON] про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди, то такі вимоги позивач обґрунтовує статтею 1167 ЦК України. Положеннями частин першої статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 р. «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача. Так, на підтвердження заявлених позовних вимог про відшкодування моральної шкоди [PERSON] надано суду в якості письмових доказів ті ж саме копії. За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача про солідарне стягнення з відповідачів моральної шкоди не знайшли свого підтвердження належними доказами. З огляду на наведене, в задоволенні позову в цій частині слід також відмовити.

Outcome: dismissed