Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до [PERSON] про поділ майна. Ухвалою суду від 18.11.2020 року залишено без\~розгляду позовні\~вимоги за зустрічною позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, а саме : про поділ однокімнатної квартири [ADDRESS] ; про припинення права власності [PERSON] на цю квартиру із стягненням з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації вартості Ѕ частки зазначеної квартири; про витребування належних [PERSON] документів : військового квитка, дипломів про закінчення коледжу та університету. Позивач за зустрічною позовною заявою наполягає на позовній вимозі про стягнення з [PERSON] на його користь суми боргу, еквівалентну 5500 доларів США за офіційним курсом долара США відносно гривні на дату прийняття рішення. Така позовна вимога мотивована тим, що [PERSON] у первісному позові просить поділити майно подружжя, безпідставно виділивши саме їй в особисту приватну власність однокімнатну квартиру [ADDRESS] , з зобов`язанням виплатити [PERSON] грошову компенсацію вартості Ѕ частки зазначеної квартири. Такі позовні вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що сторонами за спільні сумісні кошти було набуто 24.12.2019 року за договором купівлі-продажу однокімнатну квартиру [ADDRESS] . [PERSON] проти задоволення\~вимог первісної\~позовної заяви заперечує,\~оскільки такий\~варіант розподілу\~майна суперечить\~його інтересам та\~нормам діючого\~законодавства. [PERSON] \~не повідомила\~суд про\~наступні факти,\~що мають\~значення для\~справи: реальна вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] ,\~на момент\~її придбання\~склала еквівалент\~16000\~(шістнадцять\~тисяч)\~доларів США\~(включаючи\~оформлення);\~однокімнатна квартира [ADDRESS] ,\~була придбана за\~спільні сумісні\~кошти,\~але частина\~даних коштів\~була позичена\~подружжям у батька [PERSON] \~ [PERSON] в сумі 9500\~(дев`ять\~тисяч п`ятсот)\~доларів США\~(Кошти\~повернуто у\~сумі 7500\~(сім\~п`ятсот)\~доларів США та у [PERSON] в сумі 1500 (Тисяча п`ятсот) доларів США. Даний факт\~підтверджується розпискою\~від 28.11.2019\~року (кошти\~повернуто,\~останній платіж\~21.09.2020року). Інша\~частина коштів\~у сумі\~5000\~доларів США\~були спільні\~кошти,\~які були\~зароблені [PERSON] \~у Республіці\~Польща.\~ З урахуванням положень ч.3 ст. 61 Сімейного Кодексу України, у відповідності до якої, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, ..., які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Важливо також врахувати позицію Верховного Суду України з цього приводу, який зазначає що: «При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї». Відповідний правовий висновок був викладений у постановах Верховного Суду України: від 25.04.2018 року у справі №212/8891/15-ц, від 18.07.2018 року у справі №477/1891/14-ц, від 27.04.2016 року у справі №6-486цс16, від 14.09.2016 року у справі № 6-539цс16 та інших. Аналіз фактичних обставин цієї справи, вказаних норм і правових позицій ВСУ вказує на те, що сторонами за час шлюбу набуто спочатку позикові грошові кошти у сумі 11000 (одинадцяти тисяч) доларів США та відповідно спільний обов`язок з їх повернення, а вже потім спільне майно однокімнатну квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача за зустрічним позовом [PERSON] підтримав позовну вимогу про стягнення з [PERSON] суми боргу, еквівалентну 5500 доларів США за офіційним курсом долара США відносно гривні на дату прийняття рішення. Представник відповідача за зустрічною позовною заявою [PERSON] позовну вимогу про стягнення з [PERSON] суми боргу, еквівалентну 5500 доларів США за офіційним курсом долара США відносно гривні на дату прийняття рішення, не визнав. Згідно з його запереченнями заявлена позовна вимога стосується поділу майна. А первісний та зустрічний позови про поділ майна залишені судом без розгляду. [PERSON] коштів у розмірі 5500 доларів США не отримувала, належного письмового доказу про це [PERSON] суду не подав. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] дав суду показання про те, що [PERSON] його син, а [PERSON] бувша невістка. Свідок з дружиною позичили дітям гроші на квартиру 9500 доларів США в м. Вінниці. Гроші у м. Вінницю передала дружина свідка бувшій невістці [PERSON] , а повернув позичені гроші син свідка [PERSON] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] дала показання про те, що [PERSON] її син, а [PERSON] бувша невістка. Діти проживали разом і вирішили купити квартиру. Свідок та її чоловік [PERSON] позичили дітям гроші на квартиру. В жовтні 2019 р. свідок відвезла гроші в сумі 9500 доларів США до м. Вінниці. Гроші передала бувшій невістці [PERSON] , яка разом з своєю матір`ю вранці наступного дня поїхала до ТОВ «Вінницябуд» і там, зі слів [PERSON] , передала гроші юристу ТОВ «Вінницябуд». Позичені гроші повернув син [PERSON] , який брав кредити і поступово повертав борг. [PERSON] кошти не повертала. За рахунок кредитних коштів, заробітку в Польщі [PERSON] повертав кошти батькам та сплачував за решту вартості квартири. Свідок [PERSON] дав показання про те, що з [PERSON] вони однокласники. В 2019 р. свідок позичив [PERSON] 1500 доларів США на купівлю квартири в м. Вінниці. Гроші [PERSON] повернув у вересні 2020 року. Заслухавши пояснення представників сторін, показання свідків, дослідивши письмові докази в справі, суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позову з таких підстав. В період шлюбу між [PERSON] та ТОВ «Вінницябуд» укладено договір від 05.09.2019 р. №72/72 купівлі-продажу майнових прав на нежитлове приміщення №72 на 11 поверсі проектною площею 44,6 кв.м за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до п. 4.1. договору ціна майнових прав на нежитлове приміщення становить 366270 грн., в тому числі ПДВ. Згідно з п. 4.2. договору ціна майнових прав на нежитлове приміщення визначена із розрахунку 8212,33 грн. за один квадратний метр проектної загальної площі нежитлового приміщення, в тому числі ПДВ, що еквівалентно 325,11 доларів США з ПДВ, визначеним за офіційним обмінним курсом української гривні до долара США, визначеним Національним банком України на дату укладання договору (1 долар=25,26 грн.). На ухвалу суду від 16.10.2020 р. про витребування доказів ТОВ «Вінницябуд» повідомило про відсутність у Товариства оригіналу договору №72/72 купівлі-продажу майнових прав на житлове приміщення від 05.09.2019р., а саме однокімнатну квартиру загальною площею 43,4 кв.м, житловою площею 34,7 кв.м, розташовану в [ADDRESS] , укладеного [PERSON] з ТОВ «Вінницябуд» та неможливість надати довідку про оплату [PERSON] суми вартості за зазначеним договором. А тому відповідно до ч. 6 ст. 95 ЦПК України такий доказ судом не береться до уваги. Відповідно до іншого письмового доказу, на який \~ \~ \~ \~посилались сторони в судовому засіданні, договору купівлі-продажу квартири від 24.12.2019 р. в період шлюбу подружжям [PERSON] було придбано квартиру, яка знаходиться за адресою : [ADDRESS] . Відповідно до п. 6 договору від 24.12.2019 р. продаж квартири за домовленістю сторін вчинено за 174000 гривень, які Продавець отримав від Покупця повністю до підписання даного договору. В зустрічній позовній заяві [PERSON] зазначає про те, що реальна вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] на момент її придбання склала еквівалент 16000 доларів США. Оцінка цієї квартири на день подання позову долучається. Проте суд вказану обставину не знайшов доведеною, тому що відповідно до звіту про оцінку майна, складеного ТОВ «Експертно-консалтинговий центр», ринкова вартість однокімнатної квартири [ADDRESS] , власник [PERSON] , станом на 30.09.2020 р. без урахування ПДВ складає 906630 грн. А договір купівлі-продажу цієї квартири укладено 24.12.2019 р. за ціною договору 174000 грн. [PERSON] було отримано кредитні кошти в АТ «Перший український міжнародний банк» в період з 30.08.2016 р. по 16.04.2019 р. на загальну суму 31740,37 грн., при цьому в період шлюбу 20498,72 грн. Станом на 30.09.2020 р. заборгованість перед АТ «ПУМБ» за кредитними зобов`язаннями відсутня. Докази про те, отримані в АТ «ПУМБ» кредитні кошти були спрямовані саме на купівлю квартири в грудні 2019 р. позивачем не подано. \~ \~ \~ \~ Належні та допустимі докази про те, що квартира була придбана за 16000 доларів США в матеріалах справи відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним з подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. З усталеної судової практики Верховного Суду з цього приводу при поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Відповідні правові висновки були викладені у постановах Верховного Суду України: від 25.04.2018 року у справі №212/8891/15-ц, від 18.07.2018 року у справі №477/1891/14-ц, від 27.04.2016 року у справі №6-486цс16, від 14.09.2016 року у справі № 6-539цс16. Відповідно до розписки від 28.11.2019 р. [PERSON] одержав в якості позики 1500 доларів США від [PERSON] і зобов`язується повернути дані кошти до 01.12.2020 року. На цій розписці [PERSON] написав про те, що борг повернуто повністю претензій не має 21.09.2020 р. Відповідно до розписки від 30.09.2020 р. [PERSON] отримала від [PERSON] гроші в сумі 7500 доларів США, які були взяті в борг у неї та її чоловіка [PERSON] восени 2019 року на купівлю квартири. Згідно з розпискою від 15.11.2020 р. [PERSON] отримала від [PERSON] залишок боргу в сумі 2000 доларів США. Вся сума боргу 9500 доларів США [PERSON] повернута. Судом враховано те, що розписки мати позивача [PERSON] [PERSON] писала 30.09.2020 р. та 15.11.2020 р. після відкриття провадження в цій справі. А в розписці, виданою [PERSON] [PERSON] не зазначено мету позики грошей саме на купівлю квартири. Суд критично ставиться до показань свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що [PERSON] позичав гроші для купівлі квартири в м. Вінниці, адже такі особи є батьками позивача, а [PERSON] його однокласником і зацікавлені у вирішенні справи на його користь. На момент вирішення справи зобов`язання [PERSON] з повернення позики батькам [PERSON] , [PERSON] та позикодавцю [PERSON] виконані в повному обсязі. А позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, зокрема, і спірної квартири, за його заявою залишені без розгляду. [PERSON] залишається титульним власником однокімнатної квартири\~ [ADDRESS] . Належних письмових доказів про те, що позичені кошти [PERSON] витратив на купівлю квартири за договором купівлі-продажу від 24.12.2019 р., позивачем не подано. Доказів про те, що [PERSON] сплатив позику батькам та [PERSON] за свої особисті кошти, а не за спільні кошти подружжя, позивачем не подано. Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з ч. 1 та ч. 5\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Згідно з ч. 2\~ст. 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з усталеною практикою ЄСПЛ, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення (рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruis Torija v. Spain) від 09.12.1994 року, серія А, №303А, п. 29). З огляду на викладене, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову. Питання судових витрат суд вирішує відповідно до\~ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed