Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

У листопаді 2021\~р. Приватне акціонерне товариство "Страхова компанія "Надійна" (далі Товариство) звернулось з позовом, у якому просить стягнути на його користь з [PERSON] грошові кошти у розмірі 667\~546,97\~грн. Позов обґрунтований тим, що Товариство на виконання укладеного з Товариством з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" договору від 15.05.2019\~р. добровільного страхування транспорту здійснило виплату страхового відшкодування у розмірі 667\~546,97\~грн. у зв`язку з пошкодженням застрахованого автомобіля. Останній було пошкоджено через те, що [PERSON] не забезпечив належного догляду за конем, через що кінь вибіг на проїзну частину та на нього відбувся наїзд застрахованим автомобілем. В силу положень законодавства України до Товариства перейшло право вимоги власника автомобіля до [PERSON] у межах виплаченого страхового відшкодування. [PERSON] просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019\~р. у справі №\~274/6284/19 не може бути визнана як доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, висновок експерта по вартість матеріальної шкоди викликає сумнів у достовірності, оскільки дослідження було проведено без його участі. Судом з`ясовано, що між Товариством та Товариством з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" 15.05.2019\~р. укладено договір добровільного страхування транспорту (Поліс ТЗ №\~004454), відповідно до умов якого було здійснено страхування транспортного засобу автомобіля марки "Toyota L.Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , зокрема, за таким страховим ризиком як пошкодження чи знищення транспортного засобу внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, строк дії договору з 22.05.2019\~р. по 21.05.2021\~р. включно (а.\~с.\~9). Постановою Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019\~р. у справі №\~274/6284/19, яка 04.11.2019\~р. набрала законної сили, встановлено, що 18.09.2019\~р. о 19:20 у с.\~Андріяшівка Бердичівського району Житомирської області [PERSON] не забезпечив належного догляду за конем, внаслідок чого кінь самовільно вибіг на проїзну частину автомобільної дороги Бердичів Хмільник 21\~км + 400\~м, та на нього відбувся наїзд автомобілем марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди вказаний автомобіль отримав механічні пошкодження, а кінь, що належав [PERSON] , загинув. Такими діями [PERSON] порушив пункти 7.6, 7.8 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення (а.\~с.\~11). Цією постановою [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Згідно з частиною першою статі 129-1 Конституції України суд ухвалює рішення іменем України. Судове рішення є обов`язковим до виконання. Частиною шостою статті 82 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином посилання [PERSON] на те, що постанова Бердичівського міськрайонного суду Житомирської області від 22.10.2019\~р. у справі №\~274/6284/19 не може бути визнана як доказ його вини у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є безпідставним. 19.09.2019\~р. Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" звернулось до Товариства з заявою від 19.09.2019\~р. про виплату страхового відшкодування за договором від 15.05.2019\~р. добровільного страхування транспорту (Поліс ТЗ №\~004454) у зв`язку з подією, яка трапилась 18.09.2019\~р. з застрахованим автомобілем марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] (а.\~с.\~8 ). З рахунку-фактури №\~00001506 від 07.10.2019\~р. Приватного підприємства "Компанія "Автодок" вбачаться, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , становить 667\~546,97\~грн. (а.\~с.\~37 40). Товариство 16.10.2019\~р. склало страховий акт №\~947, яким визнало подію, яка сталась 18.09.2019\~р. з застрахованим автомобілем марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , страховою, та визначила суму страхового відшкодування 667\~546,97\~грн. (а.\~с.\~7), Товариство перерахувало грошові кошти у розмірі 667\~546,97\~грн. Приватному підприємству "Компанія "Автодок" в оплату відновлення автомобіля марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , що підтверджується платіжними дорученнями №\~5916 від 16.10.2019\~р. на суму 139\~000,00\~грн., №\~102 від 18.10.2019\~р. на суму 111\~000,00\~грн., №\~198 від 26.11.2019\~р. на суму 100\~000,00\~грн., №\~212 від 29.11.2019\~р. на суму 100\~000,00\~грн., №\~303 від 27.12.2019\~р. на суму 145\~000,00\~грн. та №\~648 від 03.01.2020\~р. на суму 72\~546,97\~грн. (а.\~с.\~41 46). Зі складеного 29.11.2019\~р. за заявою Товариства, яка надійшла 23.09.2019\~р., фізичною особою підприємцем (суб`єктом оціночної діяльності, а.\~с.\~35, 36) [PERSON] звіту №\~1372 вбачається, що вартість відновлювального ремонту автомобіля марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , складає 706\~041,15\~грн. (а.\~с.\~13 15). [PERSON] не подав доказів, які б вказували, що цей звіт містить помилки, складений з порушенням вимог законодавства України тощо, з клопотанням про призначення експертизи з метою визначення, зокрема, вартості відновлювального ремонту автомобіля марки "Toyota Land Cruiser 200", д.н.з.\~ [NUMBER] , не звертався. За таких обставин Суд критично ставиться до доводів [PERSON] про те, що цей звіт (у відзиві "висновок експерта") викликає сумнів у достовірності, оскільки дослідження було проведено без його участі. Статтею 993 Цивільного кодексу України встановлено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Аналогічна за змістом норма міститься у статті 27 Закону України "Про страхування": до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Таким чином, до Товариства у межах фактичних витрат (затрат) перейшло право вимоги, яке Товариство з обмеженою відповідальністю "Епіцентр К" має до [PERSON] . Частинами першої та другою статті 1166 Цивільного кодексу України визначено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Тобто Товариство з обмеженою відповідальністю "Епццентр К" має право вимагати від [PERSON] відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18.09.2019\~р., у повному обсязі, це право перейшло до Товариства у межах фактичних витрат (затрат), а саме у межах виплаченого страхового відшкодування. Товариство надіслало на адресу [PERSON] лист від 05.102021\~р. №\~146, у якому пропонувало йому з метою врегулювання спору прибути 22.10.2021\~р. для вирішення питання щодо добровільного відшкодування шкоди у розмірі 667\~546,97\~грн., цей лист був отриманий особисто [PERSON] 12.102021\~р. (а.\~с.\~48 50, 51, 52). Як свідчать матеріали справи, [PERSON] шкоду Товариству не відшкодував. Зважаючи на наведене, Суд вважає, що позов Товариства підлягає задоволенню. На підставі статті 141 Цивільного процесуального кодексу України у якості відшкодування судових витрат з [PERSON] на користь Товариства підлягають стягненню грошові кошти у розмірі 10\~013,21\~грн. (судовий збір, сплачений за подання позовної заяви).

Outcome: approved