Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] \~ звернулася\~ до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя, мотивуючи\~ тим, що в період зареєстрованого шлюбу\~ з відповідачем, за спільні кошти, для потреб сім`ї, подружжям було\~ придбано\~ квартиру [ADDRESS] . За згодою позивача, ця квартира була зареєстрована на ім`я відповідача. На даний час, шлюбні відносини сторін припинені та виникла необхідність поділу спільного майна подружжя. Посилаючись на зазначені обставини,\~ позивач просить\~ суд\~ здійснити поділ сумісного майна подружжя, шляхом визнання за нею права власності на 1 / 2 частину вказаної квартири, вирішити питання відшкодування судових витрат. Ухвалою суду від 14.09.2022 року\~ було відкрито провадження у даній справі, постановлено провести її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленям учасників справи. 07.10.2022 року відповідач [PERSON] подав\~ суду відзив на позов. В судовому засіданні представник позивача, адвокат Дульдієр О.П. підтримав позов, просив стягнути судові витрати в розмірі судового збору.\~ Відповідач [PERSON] та його адвокат Козак П.О.\~ позов визнали, а щодо судових витрат просили\~ суд відмовити в їх стягненні. Відповідно до ч. 1, 4\~ ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснено у п. 24 Постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Встановленими та визнаними обставинами є: -\~ сторони 07.07.2017 року зареєстрували шлюб, у Білоцерківському міськрайонному відділі\~ ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 747, від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] .\~\~ Наведене підтверджується матеріалами справи; -\~ на даний час в провадженні Білоцерківського міськрайонного суду перебуває на розгляді\~ справа про розірвання шлюбу сторін та стягнення аліментів; -\~ в період шлюбу сторін, 26.12.2018 року,\~ спільним коштом подружжя було придбано нерухоме майно, а саме: квартиру [ADDRESS] ,\~\~ шляхом укладання договору купівлі-продажу від 26.12.2018 року, який посвідчений приватним нотаріусом Білоцерківського міського нотаріального округу Київської області Федорякою О.С., що підтверджується договором купівлі-продажу квартири та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 26.12.2018 року. Право власності на вказане майно було зареєстровано за [PERSON] \~ (а.с.5,6). Відповідно до висновку про вартість майна квартири [ADDRESS] ,\~\~ складеного ПП «Український центр експертиз», вартість майна становить 518 300,00 грн.\~ (а.с.4 зворот). При вирішенні справи\~ суд\~ виходить з наступного. За ч.2 ст.3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до вимог ч.3 ст. 368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст.61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 163 СК України встановлено, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 ст.69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Частинами 1, 2 ст.70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку, суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Таким чином, приймаючи до уваги визнання відповідачем позовних вимог по суті, враховуючи, що спірна квартира набута сторонами за час шлюбу та є об`єктом спільної сумісної власності сторін, а тому суд дійшов\~ висновку про можливий її поділ між сторонами, виходячи з правил рівності часток подружжя в спільному майні, виділивши у власність позивачу 1 / 2 частку квартири. Згідно положень ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача судові витрати по справі, які складаються з суми сплаченого судового збору 2591,50\~ грн. (а.с.9)

Outcome: approved