Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, який обґрунтовується тим, що 10.05.2019 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики, відповідно до якого [PERSON] передав [PERSON] грошові кошти у сумі 4000 доларів США в позику строком до 10.08.2019. На підтвердження отримання грошових коштів відповідач написав позивачу боргову розписку від 10.05.2019.\~ Відповідач борг не повернув. Представник позивача подав до суду письмову заяву, у якій просив розглядати справу без участі представника позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання повідомлений належним чином, в тому числі шляхом розміщення оголошення про виклик на офіційному вебсайті Судової влади України. Поважність причин неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Крім того інформація щодо розгляду справи наявна на офіційній сторінці Виноградівського районного суду в мережі Інтернет на веб-сайті судової влади. Відтак, у відповідності до порядку, встановленого ст.ст. 280-282 ЦПК України суд, приймаючи до уваги, що позивач не заперечує щодо такого вирішення справи, вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних у ній доказів, відзив протягом строку, встановленого судом відповідно до положень ч. 1 ст. 278 ЦПК України відповідач не подав та клопотань про відкладення справи до суду не надходило. За приписами ч. ч. 1, 2, 8 ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відтак, суд розглядає справу відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України заочно, оскільки проти цього не заперечує представник позивача. На підставі ст. 280, ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд вважає можливим провести заочний розгляд справи без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані суду докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд доходить висновку, що позов слід задовольнити частково, виходячи з наступного. Суд встановив, що 10.05.2019 між [PERSON] та [PERSON] був укладений договір позики. На підставі укладеного договору позивач надав відповідачу позику в сумі 4000 доларів США на строк до 10.08.2019 року. Відповідач зобов`язався повернути позивачу грошові кошти не пізніше ніж 10.08.2019 та сплатити 3%. На підтвердження отримання грошових коштів за договором позичальник дав позикодавцю письмову розписку (а.с.6) Відповідач не повернув позивачу суму позики і не сплатив 3%. Наведені обставини підтверджено такими доказами: 1) копією письмової розписки (а.с.6) Між сторонами виникли договірні правовідносини, врегульовані нормами Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України), та в цих правовідносинах відповідач порушив право позивача на повернення позичених грошових коштів згідно умов договору позики. У відповідності до статті 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно частини другої статті 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У частині першій статті 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. З огляду на те, що відповідач в порушення умов договору позики, укладеного з позивачем, не повернув позивачу суму позики та не сплатив проценти, встановлені договором, то відповідні суми підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить з наступного. Відповідно до частини першої статті 141 Цивільного процесуального кодексу України (надалі - ЦПК України) судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позивач при зверненні до суду сплатив судовий збір в сумі 1592,93 грн, що підтверджує квитанція №KC6X-C55X-E0CT-AC08 від 04.08.2022\~ (арк. 12), та суд прийшов до висновку про підставність позову, то вказану суму слід стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved