Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом та просить позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Також просить стягувати з відповідача на користь позивача [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття.В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що відповідач [PERSON] являється матір`ю [PERSON] , який народився [INFO] в м. Миколаїв, Миколаївської області. Сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували, відтак відомості про батька, актовий запис по народження дитини внесені спочатку відповідно до ст.135 СК України, 15.12.2011 року внесено зміни до актового запису про батька дитини відповідно до ст.126 СК України, а саме за заявою позивача [PERSON] . З 2011 року і по даний час маючи реальну можливість приймати участь у вихованні та забезпеченні дитини, відповідач [PERSON] з власної ініціативи самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, залишила сина з батьком та більше до них не поверталась. На даний час відповідач проживає в м.Одеса з іншим чоловіком, з яким створила нову сім`ю. Відповідач не цікавиться життям сина, не відвідує його, не телефонує, не вітає з днем народження та не передає подарунки, не цікавиться здоров`ям та розвитком дитини, його захопленнями та підлітковими проблемами, навчанням сина, не піклується про його духовний та фізичний розвиток, не забезпечує матеріально. Неповнолітній [PERSON] практично не знає рідної матері, так як відповідач навіть не намагається налагодити контакт з сином. До російського вторгнення в Україну дитина проживала разом з позивачем [PERSON] та бабцею [PERSON] за місцем реєстрації в [ADDRESS] . Згідно характеристики ОСББ «2 Поперечна-32» та характеристики сусідів буд. [ADDRESS] позивач [PERSON] зарекомендував себе з позитивного боку, як спокійна та врівноважена особа. Приймає активну участь у благоустрої прибудинкової території та під`їзду, сам виховує сина, піклується про свою літню маму, забезпечує їх матеріально. Хлопець навчається в 7-А класі Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №39 імені Ю.І.Макарова Миколаївської міської ради Миколаївської області. Згідно довідки №49 від 15.04.2022 року мати дитини, [PERSON] , не брала участі у вихованні дитини, навчальними досягненнями [PERSON] не цікавилася, жодного разу не відвідувала батьківські збори, не виходила на зв`язок з класним керівником. У зв`язку з воєнними діями на даний час позивач з сином проживають по [ADDRESS] . Згідно довідки переселенця від 24.04.2022 року, сформованої в Порталі Дія, їх включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб. Відповідно до Акту обстеження умов проживання від 09.05.2022 року, складеного службою у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області, умови проживання задовільні. Хлопець доглянутий, вихований та здоровий. Захворювань, пов`язаних із несприятливими соціально-побутовими умовами у сім`ї чи відсутністю належного харчування не виявлено. Оскільки відповідач як мати сина [PERSON] свідомо ухиляється від виконання своїх обов`язків, не цікавиться його життям та здоров`ям, не бере участі в її вихованні, не підтримує з ним родинних зв`язків, не проявляє батьківського піклування, турботи та не проявляє жодного інтересу, а тому позивач звернувся з даним позовом до суду. Позивач [PERSON] та його представник [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, покликаючись на викладені в позовній заяві обставини та просять позов задоволити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Представник третьої особи служби у справах дітейвиконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області Скрицька Н.Б. в судовому засіданні не заперечила проти задоволення позову. В судовому засіданні неповнолітній [PERSON] пояснив, що відповідач [PERSON] не цікавиться його життям та здоров`ям, не бере жодної участі в його вихованні, не спілкується з ним, не дзвонить до нього, а тому він просить позбавити відповідача батьківських прав. Згідно з ч.ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд проаналізувавши матеріали справи, заслухавши пояснення осіб які беруть участь у справі, вважає, що визнання позову відповідачем слід прийняти та позов задоволити. Вимогами ст. ст. 13, 81 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. При цьому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого повторно 15.12.2011 року міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Миколаївського міського управління юстиції. Згідно довідки №48 виданої 15.04.2022 року Миколаївською ЗОШ І-ІІІ ступенів №39 імені Ю.І.Макарова, [PERSON] є учнем 7-А класу Миколаївської ЗОШ І-ІІІ ступенів №39 імені Ю.І.Макарова Миколаївської міської ради Миколаївської області. З довідки №49 виданої 15.04.2022 року Миколаївською ЗОШ І-ІІІ ступенів №39 імені Ю.І.Макарова вбачається, з 5-го класу мати дитини [PERSON] - [PERSON] не брала участі у вихованні дитини, навчальними досягненнями [PERSON] не цікавилася, жодного разу не відвідувала батьківські збори, не виходила на зв`язок з класним керівником. Згідно характеристики ОСББ «2 Поперечна-32» та характеристики сусідів буд. [ADDRESS] [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони як спокійна та врівноважена особа. Приймає активну участь у благоустрої прибудинкової території та під`їзду, сам виховує сина, піклується про свою літню маму, забезпечує їх матеріально. Згідно довідок переселенця 1304-7500550214 та 1304-7500550215 від 24.04.2022 року, сформованої в Порталі Дія, [PERSON] та [PERSON] включено до Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб, які фактично проживають за адресою [ADDRESS] . З акту обстеження умов проживання від 09.05.2022 року складеного спеціалістами служби у справах дітей виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області вбачається, що умови проживання в квартирі з адресою [ADDRESS] задовільні. Квартира облаштована меблями, є продкти харчування, одяг, взуття. Рішенням виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області №302 від 28.07.2022 року затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] . Із висновку вбачається, що службою у справах дітей Стрийського міськвиконкому було проведено бесіду з [PERSON] , 1989 р.н. щодо розгляду питання про доцільність позбавлення її батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . [PERSON] повідомила, що не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно сина [PERSON] . Крім того, [PERSON] написала письмову заяву про те, щоб дане питання розглядалось на засіданні комісії з питань захисту прав дитини виконкому Стрийської міської ради без її присутності, а також надала письмову згоду на позбавлення її батьківських прав стосовно малолітнього [PERSON] , що свідчить про її байдуже ставлення до виховання дитини, а тому виконавчий комітет Стрийської міської ради Львівської області вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. ст. 8, 12 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки, або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. За правилами статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави - учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно статті 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Статтею 150 СК України передбачений обов`язок батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із частинами другою та четвертою статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до статті 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Статтею 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Пунктами 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» судам роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , не цікавиться його життям та здоров`ям, не виявляє бажання спілкуватись з ним та приймати участь у його вихованні, не провідує, морально та матеріально не підтримує. Згідно зі ст. 3 «Конвенції про права дитини», прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року (набрала чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Враховуючи те, що відповідач фактично самоусунулася від виконання батьківських обов`язків та сама не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та враховуючи позицію виконавчого комітету Стрийської міської ради Львівської області про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав, суд вважає за необхідне з метою захисту інтересів дитини позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав відносно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст.181СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Враховуючи вимоги чинного законодавства України, обставини справи, майновий стан відповідача та визнання позовних вимог останньою, суд вважає за доцільне стягувати з відповідача в користь позивача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини зі всіх видів її заробітку, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку,щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до п.6 ч.1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання розподілу між сторонами судових витрат, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідача в користь держави слід стягнути судовий збір.

Outcome: approved