Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

[PERSON] в особі представника Яреська Т.В. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис від 17.05.2021 за реєстраційним № 41057, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості та стягнути з відповідача судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 21.01.2022 [PERSON] з додатку «ДІЯ» стало відомо, що відносно нього приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Іванютою І.М. було відкрито виконавче провадження № 68251617 від 21.01.2022. Виконавче провадження було відкрито на підставі виконавчого напису № 41057 вчиненого 17.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості на користь ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» у розмірі 36 930,00 грн. Зазначає, що на думку позивача виконавчий напис підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню у зв`язку із порушенням приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. порядку вчинення виконавчих написів. При ознайомленні з матеріалами виконавчого провадження стало відомо про те, що виконавчий напис було вчинено на підставі онлайн договору фінансового кредиту від 23.03.2020 № 001/20/037640, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ». Стягувачем за виконавчим написом є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ», якому ТОВ «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» відступило право вимоги. Позивачем від відповідача позасудова вимога щодо дострокового повернення кредиту чи повідомлення-застереження про те, що відповідач розпочинає процедуру стягнення боргу за кредитним договором на підставі виконавчого напису нотаріуса не отримувалася. При вчиненні виконавчого напису нотаріус керувався п. 2 Переліку документів, який визнано незаконним та нечинним, а отже і сам виконавчий напис було вчинено незаконно. Крім цього, спірний виконавчий напис нотаріусом було вчинено не підставі договору, який не було посвідчено нотаріально. Також позивач не погоджується із нарахованим розміром заборгованості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 07.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику учасників судового розгляду в судове засідання та залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванюту І.М. (а.с. 30-32). Відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної копії ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Як убачається з матеріалів справи, ухвала суду про відкриття провадження у справі разом із доданими до неї процесуальними документами була отримана відповідачем 11.10.2022, про що свідчить зворотне поштове повідомлення наявне в матеріалах справи. Відзив на позов відповідачем не надано. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Встановлено, що 17.05.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 41057, за яким з позивача [PERSON] звернено стягнення за Кредитним договором 001/20/037640 від 23 березня 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Глобал Кредит», правонаступником якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги № ГЛ/29-01 від 29.01.2021 є ТОВ «ФК «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» (далі - виконавчий напис) (а.с. 15). За виконавчим написом стягнуто заборгованість за період з 28.01.2021 по 10.05.2021, сума заборгованості складається із: заборгованості за тілом кредиту - 10 000 грн. та заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 26 000 грн. За вчинення виконавчого напису стягнуто плату на підставі ст. 31 Закону України «Про нотаріат». Загальна сума до стягнення становить 36 930 грн. На підставі виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. від 17.05.2021, зареєстрованого в реєстрі за № 41057, приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Іванютою І.М. 21.01.2022 відкрите виконавче провадження № 68251617. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року № 296/5, зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів встановлено Главою 14 Закону України «Про нотаріат» та Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. З тексту оспорюваного виконавчого напису від 17.05.2021 убачається, що приватний нотаріус при вчиненні нотаріальної дії керувався ст. 87 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, яка була залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та Постановою Великої палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у тому числі: «Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення - з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, в момент вчинення спірного виконавчого напису 17.05.2021 були відсутні правові підстави для його вчинення. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Вказані правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 29 січня 2019 року по справі № 910/13233/17. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 р. у редакції від 29.11.2001 року передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. При цьому визначено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вирішенні спору суд також враховує правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 12 березня 2020 року по справі № 757/24703/18-ц, від 15 квітня 2020 року по справі № 158/2157/17, відповідно яких для вчинення виконавчого напису нотаріусу слід надавати серед інших документів оригінал нотаріально посвідченого договору. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 17.05.2021, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. За таких обставин, приватний нотаріус, не мав права вчиняти виконавчий напис на підставі пункту 2 Переліку, який визнано незаконним та нечинним на час вчинення нотаріальних дій. Укладений між позивачем та Товариством з обмеженою відповідальністю «ГЛОБАЛ КРЕДИТ» договір фінансового кредиту № 001/20/037640 від 23.03.2020, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, а отже спірний виконавчий напис не підлягає виконанню. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Вищенаведені обставини свідчать про наявність правових підстав для визнання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірності заборгованості боржника перед стягувачем, тому, враховуючи предмет спору, суд приходить до висновку про задоволення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат між сторонами з відповідача з ТОВ «Фінансова компанія «КРЕДИТ-КАПІТАЛ» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в дохід держави за подачу позовної заяви у розмірі 992,40 грн. (а.с. 9). В частині вимог про стягнення витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000 грн. суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, опис виконаних адвокатом робіт, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Встановлено, що до звернення з даним позовом до суду між [PERSON] , як клієнтом, та адвокатом Яресько Т.В., як адвокатом, укладено Договір № 22017 про надання правничої (правової) допомоги від 22 січня 2022 року (далі - Договір). Відповідно до п. 1.1 Договору, адвокат приймає доручення Клієнта та бере на себе зобов`язання надати Клієнту правничу (правову) допомогу щодо: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань. Складення звернень (заяв, скарг, пропозицій, адвокатських запитів) та інших документів правового характеру. Складення процесуальних документів (заперечень, клопотань, претензій, позовних заяв, апеляційних і касаційних скарг, заяв про вжиття заходів забезпечення позову та інших документів відповідно до вимог процесуального законодавства. Згідно п. 3.1 Договору, розмір гонорару, який Клієнт сплачує Адвокату за надану в межах цього Договору правничу (правову) допомогу, визначається Сторонами окремо додатковою угодою, яка є невід`ємною частиною цього Договору. Така додаткова угода може бути викладена у формі додатку до Договору, який набуває чинності з дня його підписання уповноваженими представниками сторін. Пунктами 1, 2 Додатку № 1 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 22017 від 22.01.2022 визначено, що даний Додаток визначає порядок оплати правничої (правової) допомоги Адвокату за: визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню згідно якого було відкрито виконавче провадження ВП № 68251617. Вартість послуг за домовленістю Сторін складає фіксовану суму 4 000,00 грн. В матеріалах справи наявний Акт приймання-передачі послуг № 1 від 28.01.2022 який містить перелік виконаних робіт щодо позовної заяви на суму 4 000 грн. підписаний адвокатом та клієнтом (а.с. 25). Крім того, до матеріалів справи долучено квитанцію № 28/01/22 до Договору про надання правничої (правової) допомоги № 22017 від 22.01.2022 на суму 4 000 грн. (а.с. 26). Надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача судових витрат, суд дійшов висновку про достатність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 4 000,00 грн.

Outcome: approved