Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

10 вересня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Підгородненської міської ради Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,зміну прізвища імені та по батькові дитини. В обґрунтування позову [PERSON] посилалася на те, що 03 червня 2006 року Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між нею і відповідачем, актовий запис № 06. Від даного шлюбу вони мають дитину - [PERSON] , [INFO] . 18 червня 2008 року шлюб між нею та відповідачем розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 98, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 червня 2008 року, після реєстрації розірвання шлюбу позивач залишила прізвище [PERSON] . 14 серпня 2020 року позивач змінила прізвище [PERSON] на дошлюбне [PERSON] , актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 14 серпня 2020 року. Позивач вказує, що відповідач сплачує аліменти, але більше ніякої допомоги на утримання дитини не надає, зокрема батько дитини не спілкується з донькою понад 15 років, розвитком дитини не цікавиться, повністю усунувся від виховання доньки та її належним матеріальним забезпеченням, а тому, останній може бути позбавлений батьківських прав. Крім того, дитина [PERSON] , [INFO] не бажає залишати своє прізвище, ім`я та по батькові, яке їй надав її батько [PERSON] . У зв`язку з тим, що батько дитини самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, ухиляється від їх виконання, позивач [PERSON] просила суд: позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] та змінити прізвище, ім`я та по батькові дитини [PERSON] , [INFO] на [PERSON] . Ухвалою суду від 22 вересня 2021 року відкрите провадження у справі, розгляд якої призначено в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 06 вересня 2022 року підготовче провадження у справі закрите, справу призначено до судового розгляду по суті. Ухвалою суду від 29 вересня 2022 року до участі у справі в якості належної третьої особи залучено Підгородненську міську раду Дніпровського району Дніпропетровської області. Таким чином, судом розглядались позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав,зміну прізвища імені та по батькові.. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник не з`явилися, згідно заяви представника позивача, остання просила розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує, просить суд задовольнити позов, у разі повторної неявки відповідача в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позовну заяву не подав. Представники третьої особи - Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області в судове засідання не з`явився, згідно заяви просив розглядати справу за його відсутності, позовні вимоги [PERSON] підтримує, надав висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Згідно ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). За згодою позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Враховуючи наведене, судом постановлено ухвалу про проведення заочного розгляду справи. У зв`язку з неявкою осіб, які приймають участь у справі, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши надані сторонами докази, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод гарантує право на справедливий судовий розгляд. Згідно абзацу 10 пункту 9 рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003 правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. Відповідно до частини першої, другої, третьої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст.ст.76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для справи. Докази повинні бути належними, допустимими та достовірними. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 03 червня 2006 року Виконавчим комітетом Спаської сільської ради Новомосковського району Дніпропетровської області зареєстрований шлюб між [PERSON] і [PERSON] , актовий запис № 06, після реєстрації шлюбу [PERSON] присвоєно прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 03 червня 2006 року. Від даного шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 32 від 17 жовтня 2006 року, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 17 жовтня 2006 року. Встановлено, що 18 червня 2008 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] розірвано, про що в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 98, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 18 червня 2008 року. Після реєстрації розірвання шлюбу [PERSON] залишила прізвище [PERSON] . Встановлено, що 14 серпня 2020 року [PERSON] змінила прізвище на дошлюбне [PERSON] , актовий запис № 29, що підтверджується свідоцтвом про зміну імені серії [NUMBER] від 14 серпня 2020 року. Встановлено, що відповідач [PERSON] сплачує аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , заборгованість зі сплати аліментів у останнього відсутня. Судом встановлено, що дитина проживає разом з матір`ю [PERSON] та знаходиться на її утриманні. Відповідач [PERSON] з 2006 року самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї доньки [PERSON] , [INFO] , іншої будь-якої допомоги на утримання дитини не надає, протягом 15 років не навідує дитину, не спілкується з нею, не цікавиться фізичним, духовним розвитком дитини. Враховуючи наведене, суд приходить до висновку що відповідач [PERSON] з 2006 року самоусунувся від здійснення своїх батьківських обов`язків щодо дитини, не цікавиться її здоров`ям, фізичним, духовним та моральним розвитком, окрім сплати аліментів, по яких заборгованість хоч і відсутня, але іншої допомоги на утримання доньки не надає, не спілкується з нею та не відвідує її. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, лю6ові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; батьки зобов`язані поважати дитину. Статтею 155 СК України передбачено, що здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та и людської гідності; батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини; відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства; ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 165 Сімейного кодексу України визначено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Оскільки дитина проживає разом з матір`ю, тобто позивачем [PERSON] , вона має право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківства відносно батька дитини. Відповідно до ст. 164 Сімейного Кодексу України, батько (мати) можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він (вона) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно роз`яснень, які містяться в п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав", позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. В пункті 16 даної Постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. А тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він є хронічними алкоголіками або наркоманами. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК України. У висновку Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області № 829 від 08 квітня 2022 року, органом опіки та піклування встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 03 червня 2006 року. Від даного шлюбу у них народилася дочка - [PERSON] , [INFO] . Однак, сімейне життя у подружжя не склалося через відсутність взаєморозуміння, у зв`язку з чим 18 червня 2008 року шлюб між батьками дитини був розірваний. Після розірвання шлюбу між батьками, дитина проживає разом з матір`ю. Зі слів [PERSON] фактичне існування сім`ї було припинено у листопаді 2006 року, тобто через два тижні після народження доньки. З того часу, батько дитини не спілкується та не відвідує доньку [PERSON] , хоча мешкає в тому ж селі. Батько дитини не спілкується з дитиною взагалі понад 15 років. Крім сплати аліментів, по яких відсутня заборгованість, батько ніякої іншої матеріальної допомоги на утримання доньки не надавав. [PERSON] не піклується про фізичний і духовний розвиток доньки [PERSON] , не сприяє засвоєнню загальновизнаних норм моралі, не надає доступу до культурних та інших духовних цінностей, тобто не дбає про свою доньку. [PERSON] , [INFO] стверджує, що за весь час не отримала жодної іграшки , жодного разу її батько не привітав її зі святами, в тому числі, з днем народження. Батько не намагався налагодити спілкування з донькою [PERSON] ні при зустрічах, ні через соціальні мережі. [PERSON] жодного разу не був у навчальному закладі, де навчається [PERSON] . Про це свідчить характеристика КЗ «Спаська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів», де зазначено, що [PERSON] , [INFO] регулярно відвідує заняття у школі, дитина завжди охайна, доглянута. Мати дитини [PERSON] спілкується з педагогами, які навчають доньку, цікавиться шкільним життям дитини, а батько [PERSON] ніколи не відвідував школу та батьківські збори. Класний керівник дитини [PERSON] надала заяву, в якій зазначила, що батько участі у вихованні дитини не приймає, батьківські збори жодного разу не відвідував. З акту обстеження умов проживання сім`ї № 14 від 30.03.2022 року, складеного службою у справах дітей Підгородненської міської ради вбачається, що для виховання та розвитку дитини [PERSON] , [INFO] створені належні умови, також дитина підтвердила, що її батько з нею не спілкувався, вихованням не займався. З письмових пояснень сусідів відомо, що батько з дитиною не спілкується і ніяких відносин з [PERSON] , [INFO] не підтримує. На засіданні комісії з питань захисту прав дитини при виконавчому комітеті Підгородненської міської ради розглядалося дане питання, запрошувались батьки дитини разом з дитиною. Батько [PERSON] надав пояснення та зазначив, що він сплачує аліменти, заборгованість по яким у останнього відсутня, з дитиною він не спілкується, бо не склалися відносини з її матір`ю. саме через конфлікти з матір`ю дитини він не спілкується з донькою та бажання спілкуватися з донькою не має, в той же час бажає залишитися батьком [PERSON] , [INFO] . Мати [PERSON] на комісії повідомила, що батько дитини вихованням доньки не займається, не піклується про її фізичний і духовний розвиток, зокрема про стан дитини, не виконує своїх батьківських обов`язків, хоча жодних перешкод у побаченні з дитиною ніхто йому не чинив і не чинить. В своєму висновку Підгородненська міська рада Дніпровського району Дніпропетровської області в особі органу опіки та піклування вважає за доцільне позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Оцінивши докази, досліджені в судовому засіданні, суд приходить до переконання, що позивачем доведений той факт, що відповідач самоусунувся від виконання батьківських обов`язків протягом тривалого часу, а саме з 2006 року, не цікавився долею дитини, не спілкується з нею, не цікавиться її життям та здоров`ям, не приймає участі у вихованні та матеріальному забезпеченні доньки, повністю обірвав з нею зв`язок, тобто, ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному повному та об`єктивному розгляді в судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності,

Outcome: partial