Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

28 жовтня 2022 року представник заявників [PERSON] , [PERSON] адвокат Воронін І.О. звернувся до суду з заявою, в якій просив встановити факт народження дитини - [PERSON] , який народився [INFO] у м. Сімферополь, Україна, від батьків: матері [PERSON] , [INFO] , громадянки України, та батька [PERSON] , [INFO] , громадянина України. В обґрунтування вимог заявники зазначають, що [INFO] , перебуваючи у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , у Республіканській клінічній лікарні імені М.О.Семашко «Перинатальний центр» м. Сімферополь, [PERSON] народила дитину сина [PERSON] . Медичні документи про народження дитини та свідоцтво про народження дитини, які отримала [PERSON] на території АР Крим зразка російської федерації, є недійсними, а довідка про народження дитини, видана компетентною установою України, відсутня, заявники позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження дитини на території України в позасудовому порядку. В наслідок цього на даний час заявники не мають можливості навіть вивезти дитину на не окуповану територію України, де оформити закордонний паспорт, щоб мати можливість реалізувати законні права дитини, у зв`язку з чим звернулись до суду із даною заявою. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.10.2022 року для розгляду даної справи визначена суддя Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська Кудрявцева Т.О. Ухвалою судді від 31.10.2022 року відкрито провадження у справі з призначенням проведення судового засідання. Заявники в судове засідання не з`явились, в прохальній частині заяви просили справу розглядати без їх участі та участі їх представника. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. У зв`язку з неявкою в судове засідання усіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису. Розглянувши справу, оцінивши наявні докази у їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно з ч.1 ст.293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України, в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Пунктом 7 частини 1 статті 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені статтею 317 ЦПК України. Відповідно до частини 1, 3 статті 317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. У рішенні про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, зокрема, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Статтею 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» встановлено, що Автономна Республіка Крим та місто Севастополь є тимчасово окупованими Російською Федерацією з 20 лютого 2014 року. Частиною 1 статті 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» визначено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно зі ст.18 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Як встановлено судом і вбачається з матеріалів справи, заявники [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , перебувають у фактичних шлюбних стосунках. Заявники [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , є громадянами України, що підтверджується їх паспортами: паспортом серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданим 11.09.2012 року Євпаторійським МВ ГУДМС України в АР Крим, в якому заявниця зазначена російською мовою як « [PERSON] »; та паспортом серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , [INFO] , виданим 26.08.2004 року Сімферопольським РВ ГУ МВС України в Криму, в якому заявник зазначений російською мовою як « [PERSON] ». Із долучених до заяви копії паспортів громадян України вбачається, що заявники [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у АР Крим, а зокрема [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] ; [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] . Встановлено, що [INFO] в м. Сімферополь АРК народився « [PERSON] » (російською мовою), батьками якого відповідно до копії «Свидетельства о рождении» серії [NUMBER] , виданого 08.05.2021 року «Симферопольским районнім отделом записи актов гражланского состояния Департамента записи актов гражданского состояния Министерства юстиции Республики Крім» (російською мовою) вказані: батьком « [PERSON] , [INFO] » та матір`ю « [PERSON] , [INFO] » (російською мовою), вказане свідоцтво про народження складене російською мовою. На підтвердження факту народження дитини заявниками надано суду копію «Выписного эпикриза (из акушерского стационара)» (російською мовою), виданого 03.05.2021 року «ГБУЗ РК РКБ им. Н.А.Семашко» (російською мовою), з якого вбачається, що [INFO] о 23 год. 13 хв. у « [PERSON] » (російською мовою) народилась дитина чоловічої статі вагою 3065 гр. та довжиною 53 см. Відповідно до ст.9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» в редакції Закону № 2217-IX від 21.04.2022, що набув чинності 07.05.2022 року, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Відповідно до ст. 13 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності закладу документа охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. За правилами ст. 7 Закону України "Про громадянство України", особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до ч.6 ст.5 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», примусове автоматичне набуття громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території, громадянства Російської Федерації не визнається Україною та не є підставою для втрати громадянства України. Під час вирішення питання щодо оцінки доказів у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, необхідно брати до уваги практику Європейського суду з прав людини (ЄСПЛ), яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами при розгляді справ як джерело права. Так, під час розгляду згаданої категорії справ необхідно враховувати і висновки Європейського суду з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема, «Loizidou v Turkey». «Cyprus v. Turkey»), а також Молдови та Росії (зокрема, «Mozеr v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilascu and Others v. Moldova and Russia»), де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», Європейський суд з прав людини, зокрема, зазначив, що виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватися на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток, можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ. Суд також враховує, що згідно ст. 7 Конвенції про права дитини, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Враховуючи наведену практику Європейського суду з прав людини, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження дитини для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників та дитини, суд приймає вищевказані надані докази як належні та допустимі. Суд вважає, що під час розгляду справи знайшов підтвердження факт народження дитини чоловічої статі [PERSON] , який народився [INFO] в м. Сімферополь, Україна, батьками якого є громадянка України [PERSON] , [INFO] , та громадянин України [PERSON] , [INFO] . Таким чином, оскільки законодавством визначено процедуру державної реєстрації народження дитини шляхом звернення до суду і заявниками доведено, що встановлення юридичного факту необхідне для отримання свідоцтва про народження дитини встановленого законодавством України зразка, підтвердження громадянства України дитини та реалізації в подальшому дитиною всіх належних їй прав та свобод громадянина України, враховуючи відсутність можливості в інший спосіб зареєструвати народження дитини, суд приходить до висновку, що заява про встановлення факту народження дитини підлягає задоволенню. Встановлення факту народження для заявників має юридичне значення і необхідно для реєстрації народження сина відповідно до норм діючого законодавства щодо реєстрації актів цивільного стану та отримання свідоцтва про народження на бланку, виготовленому за єдиним зразком, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 10.11.2010 № 1025 «Про затвердження зразків актових записів цивільного стану та зразків бланків свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану». На підставі викладеного,

Outcome: approved