Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

Акціонерне товариство «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (АТ «Ощадбанк»), звернулося до суду із зазначеною позовною заявою до відповідачки, в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за кредитним договором на загальну суму 20323,04 грн., а також судові витрати, посилаючись на те, що на підставі Заяви на встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 18 лютого 2020 року між позивачем та відповідачкою було укладено Договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідачка отримала кредит у вигляді відновлювальної кредитної лінії з можливим максимальним розміром 250000,00 грн. на споживчі потреби зі сплатою 38,00 відсотків річних за користування кредитними коштами за весь період, окрім Грейс-періоду, протягом якого процентна ставка не застосовується, які сплачуються щомісячно. Строк користування кредитними коштами встановлено до дати закінчення строку дії платіжної картки. АТ «Ощадбанк» повністю та в строки виконав свої зобов`язання за вищевказаним кредитним договором, однак відповідачка зобов`язання за вказаним договором не виконувала, внаслідок чого станом на 14 грудня 2021 року у відповідачки перед позивачем виникла заборгованість: за простроченим основним боргом по кредиту - 19806,55 грн., заборгованість за рахунково-касове обслуговування - 200,34 грн., 3 відсотка річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 298,58 грн., 3 відсотка річних за несвоєчасне погашення відсотків - 17,57 грн., що складає загальну суму 20323,04 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачки, оскільки остання ухиляється від добровільного погашення заборгованості по вищевказаному договору, що є порушенням прав позивача. Представниця позивача в судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. У разі неявки відповідачки в судове засідання не заперечувала проти ухвалення заочного рішення по справі. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи двічі повідомлялася належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням про вручення їй судових повісток, однак до суду не з`явилася, клопотання про розгляд справи у її відсутність не подавала, про причини неявки суд не повідомила, а також не подала відзив на позовну заяву. Суд, також, враховує, що складовим елементом права на справедливе судочинство є судовий розгляд справи упродовж розумного строку (стаття 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенції) від 04 листопада 1950 року та рішення Європейського суду з прав людини у справах: «Світлана Науменко проти України» від 09 листопада 2004 року, пункт 86; «Странніков проти України» від 03 травня 2005 року, пункт 40; «Лещенко і Толюпа проти України» та «Смирнова проти України» від 08 листопада 2005 року, пункт 54, «Антоненков та інші проти України» від 22 листопада 2005 року, пункт 41). Суд зазначає, що відповідно до вимог ч. 1 ст. ст. 44 ЦПК України учасники судового процесу повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Практика Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) визначає, що сторона, яка задіяна у ході судового розгляду справи, зобов`язана з розумним інтервалом часу сама цікавитися провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначено у рішенні ЄСПЛ у справі «Пономарьов проти України» від 03 квітня 2008 року, сторони мають вживати заходи, щоб дізнатись про стан відомого їм судового провадження. Також, у рішенні ЄСПЛ у справі «Тойшлер проти Германії» від 04 жовтня 2001 року наголошено, що обов`язком заінтересованої сторони є прояв особливої старанності при захисті своїх інтересів. Отже відповідачка зобов`язана добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. З матеріалів справи не вбачається, що відповідачка надавала суду доказів неможливості прибути в судове засідання. Суд враховує строки розгляду справи, передбачені законом, неодноразові неявки відповідачки в судове засідання без поважних причин, а також не встановлення наявності поважних причин для неявки. Також, судом вжито всіх можливих заходів для повідомлення відповідачки про розгляд справи, забезпечено всі процесуальні права у спосіб, передбачений ЦПК України. Виходячи з вищезазначеної практики ЄСПЛ, враховуючи зазначені обставини неявки відповідачки до суду, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутність відповідачки, яка з 05 січня 2021 року до ухвалення даного рішення жодного разу в судове засідання не з`явилася, станом розгляду справи не цікавилася, тим самим своїм процесуальним обов`язком з`явитись в судове засідання за викликом, знехтувала. Вирішуючи питання про проведення розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за необхідне зазначити, що інститут заочного провадження призначений впливати на відповідачку, яка не вчиняє дій щодо участі у розгляді справи. Верховний Суд також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84) 5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Враховуючи вказані факти, згоду представниці позивача, що викладена у її письмовому клопотанні, суд вважає за можливе, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, ухвалити рішення у справі при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, судом, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, надані докази, давши їм оцінку в сукупності, суд вважає позовну заяву позивача обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Суд вважає, що між сторонами склалися правовідносини, що випливають із зобов`язального права, пов`язані з ухиленням боржниці від виконання своїх обов`язків з повернення кредитних коштів кредитору, тому при вирішенні спору між сторонами слід керуватися Цивільним Кодексом України. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Між Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України», в особі філії - Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» (а. с. 31, 32-33, 34-36) та [PERSON] (а. с. 7-8) відповідно до Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 18 лютого 2020 року, Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб був укладений кредитний договір, відповідно до умов якого позивач надав, а відповідачка отримала кредит у розмірі 250000,00 грн., у вигляді встановленої кредитної лінії на платіжну карту зі сплатою за користування кредитом у розмірі 38 відсотків річних за весь період, окрім Грейс-періоду, протягом якого процентна ставка не застосовується, які сплачуються щомісячно згідно умов Договору, зі строком користування кредитними коштами до дати закінчення строку дії платіжної картки (а. с. 9-22, 23-24). Відповідно до п. 3.3 Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) відповідачка погодилась з умовами користування кредитом та підтвердила підписання між нею та банком кредитного договору з істотними умовами кредитування. Згідно з п. 3.1, п. 3.2 Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), шляхом підписання заяви про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки), відповідачка приєдналася до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та уклала з банком Договір, складовою частиною якого є умови договору банківського рахунку, Кредитного договору. На підставі п. 3.4.4 Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту), Клієнт підтвердив, що ознайомився і погодився із правилами користування кредитною лінією та кредитом, паспортом споживчого кредиту, таблицею сукупної вартості кредиту згідно діючого законодавства, вини їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Відповідно до п. 1.1.3 Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб, цей Договір, в тому числі, Заява на встановлення (збільшення) Кредиту, Паспорт споживчого кредиту, Таблиця сукупної вартості Кредиту та Умови користування кредитною лінією (Кредитом) є Кредитним договором, укладеним між Банком та Клієнтом. Згідно з п. 1.3.7 Договору клієнт усвідомлює та погоджується, що цей Договір містить умови, що дозволяють зміну процентної ставки та/або інших платежів за послуги Банку. Відповідно до п. 1.8, п. 1.9 Договору, датою укладення Договору є дата підписання Заяви про приєднання уповноваженим представником (працівником) Банку. Договір діє до повного виконання Клієнтом всіх грошових зобов`язань за цим Договором. Перебіг строку кредитування починається з дати надання Банком Клієнту Кредиту/ встановлення ліміту кредитування. Відповідно до п. 1.23 Договору, будь-яке невиконання клієнтом умов договору породжує у банка право достроково відкликати кредит, а у клієнта створює обов`язок достроково погасити заборгованість за кредитом в повному обсязі та сплатити всі інші платежі, передбачені договором. Згідно з п. 1.24 Договору, Банк має право вимагати від клієнта дострокового повернення кредиту та інших платежів за Договором. В порушення умов зазначеного кредитного договору відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконувала, внаслідок чого в неї виникла заборгованість перед позивачем, яка згідно розрахунку, наданого позивачем, станом на 14 грудня 2020 року, з урахуванням заборгованості за простроченим основним боргом (кредитом), заборгованості за рахункове-касове обслуговування, 3 відсотків річних за несвоєчасне погашення основного боргу (кредиту), 3 відсотків річних за несвоєчасне погашення відсотків, склала загальну суму 20323,04 грн. (а.с. 25, 26, 28-30). Відповідно до ст. ст. 526, 527, 530 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Згідно ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 1 ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У відповідності з ч. 2. ст. 639 ЦК України, якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Відповідно до ч. 2 ст. 638 ЦК України договір укладається шляхом пропозиції (оферти) однієї сторони укласти договір і прийняття пропозиції (акцепту другою стороною. Отже, акцептуючи пропозицію банку відповідачка підписом у Заяві про приєднання до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) підтвердила, що між нею та позивачем досягнуто згоди щодо всіх істотних умов Договору, які передбачені чинним законодавством України для такого роду договорів, в тому числі договору банківського рахунку та кредитного договору. Судом встановлено, що між сторонами виникли зобов`язальні правовідносини, в тому числі і ті, що витікають з кредитного договору. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що Акціонерним товариством «Державний ощадний банк України» в особі філії - Одеське обласне управління публічного акціонерного товариства «Державний ощадний банк України» був наданий [PERSON] кредит в розмірі та на умовах, передбачених вищезазначеним кредитним договором, однак, відповідачка всупереч вимог чинного законодавства та Заяви про встановлення (збільшення) відновлювальної кредитної лінії (Кредиту) від 18 лютого 2020 року до Договору комплексного банківського обслуговування фізичних осіб та відкриття поточного рахунку з використанням електронного платіжного засобу (платіжної картки) належним чином свої зобов`язання з повернення чергової частки кредиту не виконала та не здійснила повернення кредиту у повному обсязі у встановлені строки. Ці обставини не підлягають доказуванню, оскільки про них зазначено в позовній заяві та вони не спростовані відповідачкою. Згідно із розрахунком наданим позивачем, правильність якого перевірена судом, загальна сума заборгованості відповідачки перед позивачем станом на 14 грудня 2020 року становить 20323,04 грн., у тому числі: заборгованість за простроченим основним боргом (кредитом) - 19 806,55грн., заборгованість за рахунково-касове обслуговування - 200,34 грн., 3 відсотка річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 298,58 грн., 3 відсотка річних за несвоєчасне погашення відсотків - 17,57 грн. (а. с. 25, 26). Доказів, в розумінні ст. ст. 77, 78 ЦПК України, щодо неправильності складеного банком розрахунку заборгованості за кредитним договором відповідачкою до суду не надано, інший розрахунок заборгованості на іншу дату за укладеним між сторонами по справі договором суду також не надано, відтак, розрахунок приймається судом як доказ у вирішенні спору. Згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Аналізуючи зібрані у справі докази в їх сукупності, надавши їм оцінку, суд враховуючи положення ч. 1 ст. 20 ЦК України про право позивача (кредитора) на свій розсуд вимагати від відповідачки (боржниці) будь-яку частину суми заборгованості за кредитом, прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову АТ «Ощадбанк» про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором на загальну суму 20323,04 грн., у тому числі: заборгованість за простроченим основним боргом (кредитом) -19806,55грн., заборгованість за рахунково-касове обслуговування - 200,34 грн., 3 відсотка річних за несвоєчасне погашення основного боргу - 298,58 грн., 3 відсотка річних за несвоєчасне погашення відсотків - 17,57 грн., оскільки зібрані у справі докази та їх належна оцінка доводять, що позов обґрунтований, а викладені позивачем в позовній заяві обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні та вони не спростовані відповідачкою. У зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, з відповідачки на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 2102,00 грн., сплаченого позивачем при звернені з наявним позовом до суду, оскільки сплата судового збору підтверджена платіжним дорученням (а.с. 1). На підставі ст. ст. 207, 525, 526, 527, 530, 625, 634, 638, 639, 1049, 1054 ЦК України,

Outcome: approved