Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У лютому 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, в якому просить: стягнути з відповідача суму заборгованості у розмірі 34360 грн. 80 коп.; - стягнути з відповідача судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., та стягнути витрати за надання правової допомоги/юридичних послуг в сумі 6000 грн. Позов мотивований тим, що 26.11.2021 року позивач надав позику [PERSON] у сумі 600 доларів США по курсу НБУ 26 грн. 92 коп. та 18850 грн. Позика надавалась на 7 календарних днів з виплатою 10% від наданої суми за строк користування позикою, тобто до 03.12.2021 року Дана позика та її умови підтверджуються розпискою. Однак, відповідачем в зазначений строк борг не був повернутий. Відповідач здійснив часткове повернення боргу в сумі 20000 грн. Іншу частину боргу відповідач не повертає і не може вказати інформації, коли виконає зобов`язання в повному обсязі, у зв`язку з чим змушений звернутись до суду. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 18.02.2022 року у справі відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 23.08.2022 року згідно розпорядження № 467 здійснено повторний авторозподіл судової справи у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю суді Коваль О.А. 23.08.2022 року справу розподілено судді Журибеді О.М. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 26.08.2022 року справу прийнято до провадження судді та призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідачу запропоновано надіслати відзив на позовну заяву. Станом на дату розгляду справи на адресу суду відзиву від відповідача не надходило. Клопотань про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін відповідача та/або позивач до суду не подавали. Відповідно до ч.5 ст.279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При цьому суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Дослідивши позовну заяву та письмові докази, судом встановлено, що між сторонами виникли відносини позики. Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із ст. 1047 ЦК договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. Статтею 1047 ЦК України встановлено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова форма договору позики з огляду на його реальний характер є доказом не лише факту укладення договору, але й факту передачі грошової суми позичальнику. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Договір позики є одностороннім договором, оскільки після укладення цього договору всі обов`язки за ним, у тому числі повернення предмета позики або визначеної кількості речей того ж роду та такої ж якості, несе позичальник, а позикодавець набуває за цим договором тільки права. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. На підтвердження укладення договору позики, 26.11.2021 року відповідач [PERSON] склав розписку про борг грошових коштів в сумі 600 доларів США та 18000 грн у [PERSON] , з зобов`язанням виплатити 10% від суми позики з терміном до 03.12.2021 року (а.с. 22) Судом встановлено, що відповідач частково здійснив повернення боргу [PERSON] за договором позики в розмірі 20000 грн. Сторонами дотримано вимог закону щодо форми та умов договору позики, визначених у ст. 1047 ЦК України. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що [PERSON] свої зобов`язання за договором позики виконав та передав Корицькому 600 доларів США та 18850 грн., про що вказує [PERSON] , в розписці. Станом на день звернення до суду з позовом грошові кошти позивачу [PERSON] були повернуті частково в розмірі 20000 грн., інша частина боргу так і не була повернута. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. [PERSON] зобо`вязався повернути позивачу [PERSON] позику в сумі 600 доларів США та 18850 грн. та 10% від суми позики за користування позикою, з терміном повернення позики до 03.12.2021 року, про що зазначив в розписці. З розрахунку позивача вбачається, що розмір заборгованості відповідача за договором позики становить: 18502 грн. 20 коп. прострочена заборгованість за основоною сумою боргу, 10% плата за користування позикою з 03.12.2021 року по 01.02.2022 року - 15858 грн. 60 коп., а всього 34360 грн. 80 коп. Наданий позивачем розрахунок є достатнім та зрозумілим і не оспорюється відповідачем. На підставі викладеного суд знаходить, що позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими, а тому їх слід задовольнити. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання про розподіл між сторонами судових витрат. Згідно ч. 1, 3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Ст.137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти прийому-передачі виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Позивачем на підтвердження витрат на правову допомогу була надано копію договору № 26012207 про надання правової допомоги від 26.01.2022 року та акт приймання-передачі наданих послуг № 26012207 до договору про надання юридичних послуг № 26012207 від 31.01.2022 року. Отже, згідно вказаного акту понесені позивачем судові витрати на правничу допомогу адвоката підлягають задоволенню у суммі 6000 гр., які підтверджені належними та допустимими доказами. Судовий збір в сумі 992 грн 40 коп підлягає стягненню з відповідача в користь [PERSON] відповідно до ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved