Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] 04.07.2022 р. звернулася в суд з позовом до відповідача Івано-Франківського національного академічного Гуцульського ансамблю пісні та танцю «Гуцулія» про скасування наказу про переміщення та поновлення на попередньому місці роботи, стягнення різниці заробітку. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 07.07.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позов обґрунтовуваний тим, що відповідно до наказу №10 від 01.12.2009 позивач, як заслужений діяча мистецтв України, працює на посаді заступника директора по 21 розряду мінус 5% в Івано-Франківському національному\~ академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія».\~\~ Пунктом першим Наказу №28 від 08.06.22 за підписом\~\~ в/о\~ генерального директора - художнього керівника [PERSON] позивача тимчасово (до 31.12.2022) переміщено на посаду керівника музичної частини з оплатою праці по 19 розряду коефіцієнт 3.0. Пунктом другим Наказу №28 від 08.06.22 їй встановлено доплату на період тимчасового переміщення\~ в розмірі 30%\~ від посадового окладу керівника музичної частини за збільшення обсягу виконуваних робіт. Вважає, що наказ №28 від 08.06.2022 є незаконним, оскільки переміщення може здійснюватися тільки за умови, якщо не змінюється жодна з істотних умов трудового договору. По відношенню до неї фактично\~ відбулося не переміщення, а переведення її на нижче оплачувану та не керівну посаду за строковим договором. Згоди на таке переведення позивач не давала, тому просить суд скасувати оскаржуваний наказ про переміщення, поновити її на попередньому місці роботи та стягнути різницю заробітку. Представник відповідача - адвокат Бойчук\~ М.Й. скористався правом подання відзиву на позовну заяву у якому зазначив, що виконання обов`язків генерального директора-художнього керівника Івано-Франківського національного Академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» покладено на [PERSON] . Приступивши до виконання обов`язків генерального директора-художнього керівника [PERSON] виявив відсутність хорових та оркестрових партитур ансамблю. Задля приведення у відповідність вимогам Статуту та Колективного договору, враховуючи потребу відновлення хорових та оркестрових партитур, як фундаментальну основу колективу, відповідно до ст. 3 Закону України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» (15.03.2022 № 2136-IX), Наказом № 28 від 08.06.2022р. [PERSON] заступника генерального директора-художнього керівника по концертній роботі тимчасово переміщено на посаду керівника музичної частини. Відповідно до п. 2 наказу № 28 від 08.06.2022р. [PERSON] передбачено проводити нарахування доплати з 08.06.2022р. по 31.12.2022р. в розмірі 30% від посадового окладу керівника музичної частини 19 розряд коефіцієнт 3.0 за збільшення обсягу виконуваних робіт. Крім цього, підставою такого тимчасового переміщення послужив і пункт 5.4 Посадової інструкції заступника директора, яким передбачено персональну відповідальність за збереження матеріальних цінностей колективу, якими і є хорові та оркестрові партитури. Таким чином, із позовними вимогами відповідач не погоджується та просить відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Представник позивача адвокат Паньків С.С. подав до суду відповідь на відзив, вякому додатково зазначив, що за наказом № 28 від 08 червня 2022 року відбулося не переміщення, а переведення [PERSON] .. Згідно Української музичної енциклопедії, виданої Інститутом мистецтвознавства, фольклористики та етнології імені М. Т. Рильського НАН України, Київ:2018. том 5:с 89-91 ПАРТИТУРА це універсальна система запису багато голосного твору для ансамблю, оркестру або хору, що передбачає запис усіх голосів твору на окремих нотоносцях (за партіями). Ні в обов`язки заступника генерального директора-художнього керівника, ні в обов`язки керівника музичної частини не входить створення чи відновлення партитур. Створення партитур - це обов`язки композитора. В той же час переведення та зміни істотних умов праці в умовах воєнного часу відповідно до ст.3 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» допускаються тільки для здійснення робіт, спрямованих на відвернення або ліквідацію наслідків бойових дій, а також інших обставин, що ставлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, та оплати праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. Бойові дії на території Івано-Франківської області не проводились і не проводяться, а наявність чи відсутність партитур не можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей. Отже відсутні підстави для переведення [PERSON] на посаду керівника музичної частини без її згоди. Крім цього, відповідач безпідставно змінив безстроковий трудовий договір на строковий, використовуючи термін «тимчасово». Відповідно до частини другої статті 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Характер на умови роботи заступника генерального директора-художнього керівника або керівника музичної частини не передбачають конкретного строку їх виконання це не визначений конкретним строком виробничий процес, пов`язаний із діяльністю ансамблю. Також, подана в якості додатку до відзиву довідка про посадові оклади та доплати засвідчує, що в наслідок чи то переміщення, чи переведення [PERSON] втрачає в розмірі оплати праці. В то й же час обчислення середньої заробітної плати регулюється Порядком обчислення середньої заробітної плати затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 р. N 100. Згідно розділу 2 пункту 2 Порядку, середня заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують місяцю, в якому відбувається подія, з якою пов`язана відповідна виплата. Тобто виходячи із заробітної плати за квітень-травень 2022р. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали з підстав зазначених у позові та відповіді на відзив, просили позов задовольнити в повному обсязі. Окрім того, представник позивача повідомив суд, що в даній справі позивачем понесено витрати на професійну правничу допомогу, підтвердження щодо яких будуть додатково надані суду у визначений законом термін. Представник відповідача в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав зазначених у відзиві на позовну заяву. Додатково суду пояснив, що попри те, що в оскаржуваному наказі зазначено слово «переміщення», він вважає це переведенням, що відбулося без згоди працівника в порядку ст. 3 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Просив у задоволенні позову відмовити у повному обсязі. Вислухавши сторони, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Працівники реалізують право на працю шляхом укладення трудового договору про роботу на підприємстві, в установі, організації або з фізичною особою, отже трудовий договір є основною, базовою формою виникнення трудових правовідносин. Відповідно до частини третьої статті 21 КЗпП України контракт є особливою формою трудового договору, в якому строк його дії, права, обов`язки і відповідальність сторін (у тому числі матеріальна), умови матеріального забезпечення і організації праці працівника, умови розірвання договору, в тому числі дострокового, можуть установлюватися угодою сторін. Згідно з пунктом 2 частини першої статті 36 КЗпП підставами припинення трудового договору є закінчення строку трудового договору (пункти 2, 3 статті 23), крім випадків, коли трудові відносини фактично тривають і жодна зі сторін не поставила вимогу про їх припинення. Норма ст.32 КЗпП України передбачає, що переведення на іншу роботу на тому ж підприємстві в установі, організації або в іншу місцевість хоча б разом з підприємством, установою, організацією, допускаються тільки за згодою працівника, за винятком випадків, передбачених у статті 33 цього Кодексу, та в інших випадках, передбачених законом. У ч.2 ст.32 КЗпП України зазначається, що не вважається переведенням на іншу роботу і не потребує згоди працівника переміщення його на тому ж підприємстві, в установі, організації на інше робоче місце, в інший структурний підрозділ у тій же місцевості, доручення роботи на іншому механізмі або агрегаті у межах спеціальності, кваліфікації чи посади, обумовленої трудовим договором. Власник або уповноважений ним орган не має права переміщати на роботу, протипоказану йому за станом здоров`я. Отже, з урахуванням зазначених норм власник не має права вийти за межі трудового договору і його право на переміщення працівників обмежується умовами трудового договору: в межах цих умов переміщення можливе, поза ним - протиправне. Таким чином, при переміщенні діє принцип незмінності істотних умов договору, залишаються незмінними всі суттєві умови трудового договору (спеціальність, кваліфікація, найменування посади). Вказаний правовий висновок міститься у постанові Верховного Суду України від 16 грудня 2015 року у справі № 6-1178цс15. Судом встановлено, що позивач [PERSON] працює з 01 грудня 2009р. на посаді\~ заступника директора по 21 розряду мінус 5% в Івано-Франківському національному\~ академічному Гуцульському ансамблі пісні і танцю «Гуцулія», що підтверджено копією трудової книжки (а.с.5-7). Згідно наказу Івано-Франківського національного\~ академічного Гуцульського ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» №28 від 08.06.22р. за підписом\~\~ в/о\~ генерального директора - художнього керівника [PERSON] - [PERSON] тимчасово переміщено на посаду керівника музичної частини з 08.06.2022 р. по 31.12.2022 р., з оплатою праці по 19 розряду коефіцієнт 3.0. (а.с.8). Матеріали справи не містять підтвердження того, що позивач [PERSON] дала свою згоду на тимчасове переміщення на посаду керівника музичної частини з 08.06.2022 р. по 31.12.2022 р. Посилання представника відповідача про необхідність переміщення позивача [PERSON] на іншу посаду, на підставі ст. 3 Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», для належного функціонування ансамблю пісні і танцю «Гуцулія» - відновлення хорових та оркестрових партитур, є неправильним, оскільки зазначена норма Закону не підлягає застосуванню до спірних правовідносин. Так, згідно ст. 3 Закону України "Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану" у період дії воєнного стану роботодавець має право перевести працівника на іншу роботу, не обумовлену трудовим договором, без його згоди (крім переведення на роботу в іншу місцевість, на території якої тривають активні бойові дії), якщо така робота не протипоказана працівникові за станом здоров`я, лише для відвернення або ліквідації наслідків бойових дій, а також інших обставин, що становлять або можуть становити загрозу життю чи нормальним життєвим умовам людей, з оплатою праці за виконану роботу не нижче середньої заробітної плати за попередньою роботою. Крім цього, відповідач безпідставно змінив безстроковий трудовий договір на строковий використовуючи термін «тимчасово». Відповідно до частини другої статті 23 КЗпП України строковий трудовий договір укладається у випадках, коли трудові відносини не можуть бути встановлені на невизначений строк з урахуванням характеру наступної роботи, або умов її виконання, або інтересів працівника та в інших випадках, передбачених законодавчими актами. Характер на умови роботи заступника генерального директора-художнього керівника або керівника музичної частини не передбачають конкретного строку їх виконання це не визначений конкретним строком виробничий процес, пов`язаний із діяльністю ансамблю. Таким чином суд приходить до висновку, що істотні умови праці позивача змінились, і, в порушення ст.32 КЗпП України, фактично відбулось переведення позивача на іншу роботу без його згоди, яке названо «переміщенням». Зазначене є безумовною підставою для скасування оскаржуваного наказу та поновлення позивача на попередньому місці роботи. Щодо стягнення різниці в заробітку, суд зазначає наступне. У відповідності до частини 2 статті 235 КЗпП України при винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. При цьому, відповідно до статті 27 Закону України „Про оплату праці" від 24.03.1995 р. № 108/95-ВР порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Зазначене підтверджується абзацом 3 пункту 32 постанови Пленуму ВСУ від 06.11.1992 р. № 9 „Про практику розгляду судами трудових спорів", згідно змісту якого у випадках стягнення на користь працівника середнього заробітку за час вимушеного прогулу в зв`язку з незаконним звільненням він визначається за загальними правилами обчислення середнього заробітку, виходячи з заробітку за останні два календарні місяці роботи. При\~ цьому враховуються положення Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою КМУ від 08 лютого 1995 р. № 100. Згідно абзацу 3 пункту 2 Порядку середньомісячна заробітна плата за час вимушеного прогулу працівника обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата, тобто що передують дню звільнення працівника, яке згодом визнано незаконним. Відповідно до пункту 5 Порядку нарахування виплат у всіх випадках збереження середньої заробітної плати провадиться виходячи з розміру середньоденної (годинної) заробітної плати, яка згідно пункту 8 обчислюється діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику, здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньої заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Згідно довідки про доходи виданої Івано-Франківським національним\~ академічним Гуцульським ансамблем пісні і танцю «Гуцулія»\~ від 11.08.2022 р. [PERSON] перебуваючи на посаді заступника директора по концертній роботі отримувала б заробітну плату у липні місяці 2022 р. посадовий оклад 39055 грн., доплата за почесне звання 7811 грн. (46866 грн.). На час перебування на посаді (тимчасово) керівника музичної частини, заробітна плата становить - посадовий оклад 29682 грн., доплата за почесне звання 5936 грн., доплата в розмірі 30 % від посадового окладу 8905 грн.\~ (44523 грн.) (а.с.37). Згідно довідки про доходи виданої Івано-Франківським національним\~ академічним Гуцульським ансамблем пісні і танцю «Гуцулія»\~ від 07.10.2022 р. №01-5/88 середня заробітна плата [PERSON] з 28.03.2022 р. по 08.06.2022 р. становила 56630 грн., з них оклад 39055 грн., звання 7811 грн., доплата 9764 грн. З 08.06.2022 р. після тимчасового переміщення заробітна плата [PERSON] становить - оклад 29682 грн., звання 5936 грн., доплата 8905 грн. Різниця у заробітній платі становить 2343 грн. (а.с.51). Проте, при розрахунку виплати [PERSON] різниці середнього заробітку за час переміщення на іншу посаду, суд бере до уваги уточнюючу довідку від 17.10.2022 р. №01-5/94 про розрахунок різниці середнього заробітку відповідно до постанови КМУ №100 від 08.02.1995 р. (із змінами від 26.04.2022 р.№486), згідно якої середньоденна заробітна плата [PERSON] на посаді заступника директора по концертній роботі - становить 2633,95 грн. На час тимчасового переміщення на посаду керівника музичної частини середньоденна заробітна плата [PERSON] становить -2130,20 грн. (а.с.60-61).\~ Після переміщення на посаду [PERSON] за період з 08.06.2022 р. по 12.10.2022 р. відпрацьовано 21 день (червень - 8 днів, липень 7 днів, серпень 0 днів,\~ вересень 1 день, жовтень 5 днів). Таким чином різниця між середньоденною заробітною платою [PERSON] після переміщення становить 503.75 грн. Отже, за період з часу незаконного переміщення - 08.06.2022 р. по день постановлення судового рішення 25.10.2022 р. (30 робочих днів) різниця\~ в заробітку за весь час виконання нижче оплачуваної роботи становить 15 112.50 грн. (503.75х30). Тобто з відповідача в користь позивача слід стягнути різницю\~ в заробітку за весь час виконання нижче оплачуваної роботи за період з 08.06.2022 р. по 25.10.2022 р. в сумі 15 112 (п`ятнадцять тисяч сто дванадцять) грн. 50 коп. Частиною 6 ст. 141 ЦПК України визначено, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач звільнений від сплати судових витрат, з відповідача слід стягнути судовий збір у дохід державного бюджету в розмірі 1984 грн. 80 коп., як\~ за дві позовні вимоги немайнового характеру. Відповідно до п. 4 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення в частині поновлення позивача на попередньому місці роботи підлягає до негайного виконання. На підставі наведеного та

Outcome: approved