Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

23 березня 2022 року до Лозівського міськрайонного суду Харківської області звернулась заявник із вищевказаною заявою окремого провадження, в обґрунтування якої послалась на те, що [INFO] помер її дід [PERSON] , який мешкав в с. Новоселівка Лозівського району Харківської області, внаслідок чого відкрилась спадщина на належне йому спадкове майно, а саме право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала у колективній власності КСП ім. Войкова, яке знаходиться в м. Павлівка Друга, Лозівського району Харківської області, розміром 8 умовних кадастрових гектарів. Вказане право належало померлому на підставі Сертифікату на право на земельну частку (пай) серія ХР №0159858, виданого Лозівською районною державною адміністрацією Харківської області, 05 лютого 1997 року, зареєстрованого у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) 05 лютого 1997 року за №6433. Спадкоємцем померлого діда заявника лише був його син, він же батько заявника, [PERSON] [INFO] батько заявника, який мешкав в с. Новоселівка Лозівського району Харківської області, помер, внаслідок чого відкрилась спадщина вже на належне йому майно, зокрема вищевказане право на земельну частку (пай). Єдиним спадкоємцем [PERSON] є заявник, яка з метою прийняття та оформлення спадщини подала відповідну заяву до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завада М.В. При подальшому оформленні спадкових прав заявника було виявлено розбіжності у документах, виданих на ім`я діда та батька заявника. Зокрема, у свідоцтві про смерть діда записано « [PERSON] », а у свідоцтві про народження батька заявника в графі батька записано « [PERSON] », у сертифікаті на право на земельну частку (пай) записано « [PERSON] ». За таких обставин нотаріус не може видати заявнику свідоцтво про право власності на спадкове майно, а тому заявник звернулась до суду із даною заявою окремого провадження, в якій просить суд встановити факт родинного зав`язку між нею та дідом, батьком, а також належність правовстановлюючого документу (сертифікату на право на земельну частку (пай) діду заявника. Ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 25 березня 2022 року було відкрито провадження у цивільній справі за вищевказаною заявою окремого провадження. На підставі розпорядження голови Верховного Суду «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану (окремі суди Запорізької, Харківської областей)» від 06 квітня 2022 року №16/0/9-22 та у відповідності до ст.147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» матеріали даної цивільної справи надійшли до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська, де 15 червня 2022 року у відповідності до ст.ст.14, 33, 34 ЦПК України були розподілені та передані для розгляду по суті судді Авраменко\~А.М. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 20 червня 2022 року дану цивільну справу прийнято до свого провадження суддею Авраменко А.М. та призначено до розгляду по суті в судове засідання. Тією ж ухвалою витребувано у приватного нотаріуса ЛРНО Харківської області Завада М.В. копію спадкових справ після смерті діда та батька заявника. В судове засідання учасники справи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Від представника заявника надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та підтримання вимог заяви. Від представника заінтересованої особи до суду надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності вказаного представника та прийняття рішення судом на власний розсуд. За таких обставин суд у відповідності до ст.ст.10, 211, 223, 294 ЦПК України вважає за можливе провести судове засідання та здійснити розгляд справи по суті за відсутності учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені на ступні фактичні та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що на підставі рішення Лозівської райдержадміністрації від 08 жовтня 1996 року №607 на ім`я члена КСП ім. Войкова с. Павлівка Друга Лозівського району Харківської області « [PERSON] », який проживає в с. Новоселівка Лозівського району Харківської області, було видано сертифікат на право на земельну частку (пай) Серія ХР №0159858 в тому, що вказаній особі належить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебуває у колективній власності КСП ім.\~Войкова розміром у 8 умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості). Сертифікат зареєстровано у Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) за №6433. Викладене підтверджується копією відповідного сертифікату. [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , однак спадкова справа після смерті вказаної особи не заводилась. Разом з тим, на момент своєї смерті померлий постійно мешкав за адресою [ADDRESS] , де із ним проживали його син [PERSON] , [INFO] , та невістка [PERSON] , [INFO] . Особою, яка повідомила про смерть, був [PERSON] . Викладені обставини підтверджуються копією свідоцтва про смерть, копією повного витягну з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть, копією довідки з місця реєстрації померлого, інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину). [INFO] у віці 63 років помер [PERSON] , який на момент своєї смерті був зареєстрований та проживав за адресою [ADDRESS] , де разом із ним проживала його дружина [PERSON] , [INFO] . Разом з тим, згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження, прізвище померлого вказано як « [PERSON] », а анкетні дані його батька як « [PERSON] ». Викладені обставини підтверджується матеріалами спадкової справи, що заведена після смерті [PERSON] 24 травня 2011 року заявник, як дочка та єдина спадкоємиця після смерті свого батька [PERSON] , яка не відмовилась від спадщини, звернулась до приватного нотаріуса Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Заваді М.В. із заявою про прийняття спадщини. Викладене підтверджується матеріалами спадкової справи після смерті [PERSON] 01 серпня 2022 року приватним нотаріусом Лозівського районного нотаріального округу Харківської області Завада М.В. своєю постановою було відмовлено заявнику у вчиненні нотаріальної дії видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, яке залишилось після смерті [PERSON] , зокрема на право на земельну частку (пай), посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай) Серія ХР №0159858. Постанова мотивована наявністю розбіжностей у написанні прізвища діда та батька заявника у низці правовстановлюючих документів та документів, що посвідчують їх особи, що, в свою чергу, унеможливлює належне встановлення приватним нотаріусом особи власника сертифікату та родинних відносин між заявником та власником такого сертифікату. Копія постанови приватного нотаріуса наявна в матеріалах цивільної справи. Правовідносини, які виникли між учасниками справи, врегульовані нормами Конституції України, ЦК України, ЦПК України, Закону України «Про нотаріат», Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказ Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 (далі\~ Порядок). Так, відповідно до ст.124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на будь-який юридичний спір. За змістом ст.ст.293, 315 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження, зокрема, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, одними із яких є: встановлення факту родинних відносин між фізичними особами; встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. За змістом ст.ст.1216, 1217, 1258, 1261 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно ст.67 Закону України «Про нотаріат» нотаріус або в сільських населених пунктах посадова особа відповідного органу місцевого самоврядування, уповноважена на вчинення нотаріальних дій, при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом перевіряє факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства за законом осіб, які подали заяву про видачу свідоцтва, та склад спадкового майна. Аналогічні положення містить п.4.1 глави 10 розділу ІІ Порядку. Положеннями п.4.2 глави 10 розділу ІІ Порядку передбачено, що доказом родинних та інших відносин спадкоємців зі спадкодавцем є: свідоцтва органів реєстрації актів цивільного стану, повний витяг з реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису, копії актових записів, копії рішень суду, що набрали законної сили, про встановлення факту родинних та інших відносин. В той же час, за змістом ст.ст.76, 89, 95, 294 ЦПК України при розгляду судом цивільної справи доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ст.319 ЦПК України у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. За змістом ст.ст.76, 89, 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3)\~показаннями свідків. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази як кожен окремо, так і в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених норм законодавства, суд приходить до висновку про обґрунтованість поданої заяви і необхідність її задоволення, ґрунтуючи своє рішення на наступному. Юридичні факти це життєві обставини чи факти, з якими норми права пов`язують виникнення, зміну або припинення правовідносин. Однак не всі життєві обставини є юридичними фактами. Життєві факти (обставини) стають юридичними фактами внаслідок визнання їх такими державою і закріплення в законі. У порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, за наявності певних умов. А саме, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Чинне цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Статтею 315 ЦПК України визначено перелік справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які підлягають розгляду судом у порядку окремого провадження. Даний перелік не є вичерпним, і у судовому порядку можуть бути встановлені й інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не передбачено іншого порядку їх встановлення. Згідно з п.1 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника тощо. Заявниками у справі про встановлення факту родинних відносин можуть бути, зокрема, спадкоємці померлої особи, які мають право на спадщину як за законом, так і за заповітом, і для яких у зв`язку із встановленням факту родинних відносин мають настати певні юридичні наслідки. Згідно з п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Наведене свідчить про те, що у разі коли установи, які видали правовстановлюючі документи, не можуть виправити допущені в них помилки, особи мають право звернутись до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа відповідно до положень вищезазначеної норми. При розгляді цих справ суд встановлює саме належність особі документа, а не тотожність осіб, які неоднаково названі у різних документах. Заяву про встановлення факту належності правовстановлюючого документа можуть подавати: особа власник правовстановлюючого документа, якій необхідно довести належність цього документа їй; спадкоємці померлої особи власника цього документа для оформлення спадкових прав. Наведена правова позиція суду узгоджується із правовими висновками Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10 квітня 2019 року по справі №320/948/18, Верховного Суду у постановах від 15 вересня 2021 року по справі №733/324/21, від 08 грудня 2021 року по справі №543/271/20, від 24 грудня 2021 року по справі №935/1386/20, від 26 січня 2022 року по справі №568/310/21, від 26 січня 2022 року по справі №282/976/20, п.п.7, 12 постанови Пленум Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 31 березня 1995 року №5, листом Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення». Стосовно обставин правовідносин учасників даної цивільної справи, то судом за наслідками розгляду справи на підставі аналізу змісту наявних у справі доказів, в першу чергу документів, які посвідчують особу та реєстрацію актів громадянського стану як заявника, так і її батька та діда, встановлено, що заявник та померлий [PERSON] є дійсно онукою та дідом відповідно. При цьому [PERSON] також є батьком померлого спадкодавця заявника [PERSON] , дочкою якого, в свою чергу, є заявник. Наявні ж розбіжності у написанні лише прізвища [PERSON] та [PERSON] у документах, що посвідчують їх особи та реєструють акти цивільного стану з огляду на з`ясовані судом в ході розгляду справи обставини, зокрема спільного проживання та реєстрації вказаних осіб за життя, ставлення один до одного, а також час і умови оформлення документів, в яких виявлені розбіжності, за переконанням суду зумовлені виключно технічними помилками/описками, допущеними при складенні таких документів та перекладі прізвищ з російської мови на українську. Аналогічним чином суд оцінює і розбіжність в одну літеру в написанні прізвища діда заявника [PERSON] у документах, які посвідчують його особу, реєструють акти цивільного стану, порівняно із сертифікатом на право на земельну частку (пай) серія ХР №0159858. Таким чином в суду наявні всі підстави вважати, що згаданий правовстановлюючий документ (сертифікат) дійсно належить діду заявника [PERSON] . За таких обставин, оскільки встановлення заявлених юридичних фактів необхідно заявнику для подальшого належного оформлення її спадкових прав, а саме для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, не пов`язаність встановлення цих юридичних фактів із подальшим вирішенням спору про право, враховуючи відсутність у заявника можливості встановити дані юридичні факти або усунути недоліки у вигляді розбіжностей в написанні прізвищ заявника та спадкодавців в позасудовому порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість та доведеність вимог заяви окремого провадження, а отже і про можливість її задоволення в повному обсязі. У відповідності до ст.294 ч.7 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі\~викладеного та\~

Outcome: approved