Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У липні 2022 року представник заявника адвокат Яцун Володимир Михайлович, діючи від імені та представляючи інтереси заявника [PERSON] , звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області із цією заявою. Свої вимоги представник заявника мотивував тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] . На день смерті [PERSON] була зареєстрована по [ADDRESS] . Після її смерті залишилася спадщина, а саме: право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Леніна, що знаходиться на території Носівської міської ради (раніше Іржавецької сільської ради Носівського району) Чернігівської області, площею 4,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало її покійному сину [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай)\~\~ серії ЧН № 0242614, виданого на підставі рішення Носівської РДА від 01 липня 1996 року № 155 Носівською РДА Чернігівської області 24 серпня 1996 року, яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті сина, але не оформила своїх спадкових прав. На момент смерті матері заявник постійно проживала разом із нею, здійснювала за нею догляд, вони були пов`язані спільним побутом та господарством, мали спільний бюджет, взаємні права та обов`язки. Після смерті заявник здійснювала поховання матері та організовували поминальні обряди. Тому відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України заявник уважається такою, що прийняла спадщину після смерті матері, як спадкоємець першої черги за законом. Інші спадкоємці, які б претендувала на спадщину, відсутні. При підготовці документів до нотаріальної контори для оформлення спадщини після смерті [PERSON] було виявлено, що заявник в установлений строк не подала до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини після смерті матері, а також відсутні документи, які б підтверджували факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Для оформлення спадщини після смерті матері заявникові необхідно в судовому порядку встановити факт її постійного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття\~\~\~\~ спадщини\~\~\~\~ за\~\~\~\~\~ адресою:\~\~\~ [ADDRESS] . Саме тому представник заявника просить судовим рішенням встановити вищевказаний факт, що має юридичне значення. Ухвалою судді Носівського районного суду Чернігівської області від 19 липня 2022 року відкрито окреме провадження в цивільній справі, призначено розгляд справи по суті у відкритому судовому засіданні. У судовому засіданні заявник підтримала свою заяву, просила її задовольнити, пояснила, що вона фактично проживала в одному будинку з покійною матір`ю [PERSON] , який знаходиться по [ADDRESS] , але була і є зареєстрована в житловому будинку [ADDRESS] . Даний будинок по-сусідству з материним вони з чоловіком купили для своїх дітей, постійно ж проживали з матір`ю як одна родина, у тому числі і на день її смерті. Заявник забезпечувала матері постійний догляд, доглядала будинок, вела господарство. Після смерті матері заявник здійснювала поховання, поминальні обряди. Представник заявника [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги заяви з підстав, викладених у її змісті, просив заяву задовольнити. Представник заінтересованої особи Носівської ОТГ в особі Носівської міської ради Чернігівської області у судове засідання не з`явилася, але до початку розгляду справи по суті направила до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада не заперечує проти задоволення заяви та просить провести розгляд справи за відсутності свого представника. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] дала показання, що вона працювала разом із заявником на фермі в с. Іржавець Носівського району. Свідку достовірно відомо, що [PERSON] постійно на день смерті своєї матері [PERSON] проживала разом із матір`ю в будинку [ADDRESS] , доглядала за нею, купувала їй ліки, годувала, хоронила після смерті. У судовому засіданні допитаний як свідок [PERSON] дав показання, що він проживає із заявником близько 12 років, добре знав її покійну матір [PERSON] та достовірно знає, що [PERSON] постійно на день смерті своєї матері [PERSON] проживала разом із матір`ю в будинку [ADDRESS] , доглядала за нею, купувала їй ліки, годувала, хоронила після смерті. Вислухавши пояснення заявника, представника заявника, показання свідків, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд робить нижченаведений висновок. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України доказами у цивільному судочинстві є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Отже, у силу вимог ст. ст. 2, 4, 12, 76-81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести належними та допустимими доказами ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 293 ЦПК України визначено, що окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають юридичне значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після смерті [PERSON] залишилося спадкове майно, до складу якого входить право на земельну частку (пай) у землі, яка перебувала в колективній власності КСП ім. Леніна, що знаходиться на території Носівської міської ради (раніше Іржавецької сільської ради Носівського району) Чернігівської області, площею 4,12 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), що належало її покійному сину [PERSON] , який помер [INFO] , на підставі сертифіката на право на земельну частку (пай)\~\~ серії ЧН № 0242614, виданого на підставі рішення Носівської РДА від 01 липня 1996 року № 155 Носівською РДА Чернігівської області 24 серпня 1996 року, яке [PERSON] фактично успадкувала після смерті сина, але не оформила своїх спадкових прав. Ці обставини підтверджуються копією вищевказаного сертифіката на право на земельну частку (пай) (а. с. 6а), копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 6), копією свідоцтва про смерть [PERSON] (а. с. 4), копією довідки Козарівського старостинського округу Носівської міської ради Чернігівської області № 7/2-22/774 від 16 червня 2021 року, яка підтверджує спільне проживання [PERSON] з [PERSON] на день смерті останнього (а. с. 5). На день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована у [ADDRESS] одна, що підтверджується копією довідки Козарівського старостинського округу Носівської міської ради Чернігівської області № 7/2-21/766 від 12 липня 2021 року Чернігівської області (а. с. 8). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 30). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Судом установлено, що спадкова справа до майна померлої [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 29). [PERSON] є дочкою [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [PERSON] (а. с. 9) та копією свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а. с. 9). Отже, відповідно до ст. 1261 ЦК України [PERSON] є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Згідно з ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1\~ ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. З цієї норми випливає, що прийняття спадщини має важливе практичне значення: з ним пов`язана можливість оформлення права власності на спадкове майно шляхом видачі нотаріусом правовстановлюючого документа свідоцтва про право на спадщину та реєстрації, у випадках, визначених законом, прав на неї. Отже, для того, щоб набути право на спадщину, спадкоємці за заповітом або за законом мають прийняти її у порядку та у строки, встановлені законом. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. У п. 23 Постанови № 7 від 30 травня 2007 року «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що, якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку із чим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутися в суд із заявою про встановлення факту постійного проживання зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. Також передбачено, що відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд вправі розглядати справи про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину. Згідно з матеріалами справи (а. с. 8) на день смерті спадкодавець [PERSON] була зареєстрована\~\~ в\~\~ [ADDRESS] , одна. Із копії паспорта громадянина України (а. с. 10-11) убачається, що заявник [PERSON] з 1983 року і по даний час є зареєстрованою по [ADDRESS] . Однак, судом встановлено, що на день смерті матері [PERSON] постійно проживала в будинку матері, оскільки в силу стану здоров`я, літнього віку мати потребувала постійної допомоги та постійного стороннього догляду. [PERSON] забезпечувала їй такий догляд, купувала необхідні ліки, вела домашнє господарство, вони були пов`язані спільним побутом, мати взаємні права та обов`язки. Ці обставини підтверджуються поясненнями заявника, показаннями допитаних у судовому засіданні свідків, сумнівів у достовірності яких суд не має. Отже, у силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України [PERSON] уважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Оскільки в заявника відсутні документи на підтвердження її спільного проживання разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини після смерті останнього, заявник позбавлена можливості в нотаріальному порядку оформити свої спадкові права на майно, яке залишилося після смерті її матері. При винесенні рішення суд бере до уваги те, що встановлення факту постійного проживання заявника разом зі спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, має для заявника юридичне значення, адже дозволить їй реалізувати своє право на спадкове майно. Заявник позбавлена можливості в іншому порядку, крім судового, встановити цей факт. Отже, з огляду на вищезазначене, беручи до уваги всі обставини справи, докази, надані заявником та безпосередньо досліджені в судовому засіданні, суд робить висновок, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved