Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

І. Виклад позиції сторін. Позивач звернувся в суд з позовом до [PERSON] про виселення з житлового будинку без надання іншого житла. Позовні вимоги мотивує тим, що на підставі нотаріально посвідченого договору дарування від 01 вересня 2011 року, посвідченого державним нотаріусом Тячівської державної нотаріальної контори, її батько [PERSON] подарував, а вона прийняла в дар житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , з надвірними спорудами, який зареєстрований за нею на праві власності. На даний час в будинку зареєстровані: вона, чоловік [PERSON] , син [PERSON] , та батько [PERSON] ЇЇ мама [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті батько одружився та став проживати з [PERSON] у смт. Гостомель, Бучанського району Київської області. За цей час вони разом з чоловіком у будинку а також у прилеглих надвірних спорудах провели ремонти, закупили побутову техніку та інші особисті речі. Батько, хоча формально і зареєстрований в будинку, але фактично в будинку не проживає, хоча періодично, декілька разів на рік приїзжав на декілька днів і проживав з ними в будинку. На початку березня 2022 року батько в черговий раз приїхав до неї додому, однак на цей раз уже зі своєю жінкою, відповідачкою у справі. Проти поселення батька вона нічого проти не мала, а проти поселення в будинок його жінки [PERSON] вона була проти, оскільки знала, що вона налаштовує батька проти неї та її сім`ї. Однак, не дивлячись на її заперечення батько, проти її волі, все одно поселив відповідачку в її будинку, влаштовував багато разів скандали та конфлікти і вона змушена була з сином перейти проживати у літню кухню, у якій проживають до цього часу. Окрім того, що відповідачка поселилась в житловий будинок самовільно, вона робить проживання в одному будинку та дворі разом нестерпним. Відповідачка без дозволу власника будинку зайняла будинок, користується всією її побутовою технікою. Її доступ до будинку відповідач повністю обмежила, псує майно, часто влаштовує сварки, а також налаштовує батька проти неї, який потім веде себе грубо, виражається в її сторону нецензурними словами, погрожує їй та її сім`ї фізичною розправою, через що вона неодноразово зверталася в правоохоронні органи, зокрема в поліцію, які на протиправну поведінку батька та відповідачки ніяк не реагують. Своєю поведінкою відповідачка порушує її право на спокійне життя, перешкоджає в користуванні її власним будинком, завдає їй та сину моральних страждань. Вважає такі дії відповідачки протиправними. Просить виселити відповідача [PERSON] , [INFO] , уродженку та жительку смт. Гостомель, Бучанського району Київської області, з будинку [ADDRESS] без надання іншого житлового приміщення. Відповідач правом на подання відзиву не скористалася. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву, в якій просить справу розглянути без його участі. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 17 серпня 2022 року справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про виселення з житлового будинку без надання іншого житла прийнято до розгляду та відкрито провадження у ній. Ухвалою Тячівського районного суду Закарпатської області від 13 вересня 2022 року у даній справі закрито підготовче провадження та призначено судове засідання для розгляду по суті. Зі згоди представника позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України, згідно з якими суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України в разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене та те, що сторони в судове засідання не з`явилися, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. Із витягу з державного реєстру правочинів та витягу про державну реєстрацію прав відомо, що [PERSON] є власником домоволодіння [ADDRESS] (а.с. 8-9). Згідно довідки Нересницької сільської ради № 734 від 04 липня 2022 року, в будинку [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 10). Із акту обстеження дворогосподарства від 05 липня 2022 року відомо, що [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Разом з нею проживає її батько [PERSON] з своєю дружиною. Зі слів [PERSON] її батько з дружиною проживають в її будинку з березня 2022 року (а.с. 11). Згідно акту обстеження дворогосподарства від 26 вересня 2022 року, [PERSON] проживає в [ADDRESS] . Разом з нею проживає її батько [PERSON] . З квітня 2022 року в даному дворогосподарстві проживає дружина [PERSON] [PERSON] (а.с.35 ). Із листа Нересницької сільської ради № 943/01.2-22 від 14 жовтня 2022 року відомо, що [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в [ADDRESS] , однак стоїть на обліку у Нересницькій сільській раді як внутрішньо переміщена особа. Фактичне місце проживання/перебування [PERSON] : [ADDRESS] (а.с. 59-62). V. Оцінка Суду. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіння, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Статтею першою Протоколу №1 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод людини (Європейська конвенція з прав людини) визначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна, як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Таке ж право власника житлового будинку, закріплено і в ст.383 ЦК України, згідно якої власник має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном, які, зокрема, означають можливість належним чином використовувати річ для своїх потреб за її призначенням. Відповідно дост. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Частиною 1 ст. 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна, права якого порушені, має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Згідно ст. 379 ЦК України передбачено, що житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, призначені та придатні для постійного проживання у них. Відповідно до ст. 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно ст.150 ЖК України, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ст. 155 ЖК України жилі будинки (квартири), що є у приватній власності громадян, не може бути в них вилучено, власника не може бути позбавлено права користування жилим будинком (квартирою), крім випадків, установлених законодавствомУкраїни. Згідно ч.2 ст. 156 ЖК України, за згодою власника будинку (квартири) член його сім`ї вправі вселяти в займане ним жиле приміщення інших членів сім`ї. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей згоди власника не потрібно. Відповідно до ст. 157 ЖК України членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. Згідно ч.1 ст. 116 ЖК України, наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил соціалістичного співжиття роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Відповідно до ч.3 ст. 116 ЖК України осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення. Таким чином, власник сам визначає своє право володіння й розпорядження власністю. Спосіб судового захисту порушеного права позивача, обраний ним, не суперечить законодавству і може бути застосований судом. Позивач є законним власником житлового будинку, відповідач йому перешкоджає користуватись даним житловим будинком і тому порушено право позивача на користування своєю власністю за призначенням. Це право підлягає захисту і тому суд вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги та виселити відповідача з належного позивачу житлового будинку. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до ч. 1 та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~ Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги підлягають задоволенню, з відповідача в користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved