Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

26.01.2022 року позивач Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастфінанс"\~ звернувся до Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовною заявою до відповідача\~\~ [PERSON] про стягнення заборгованості за договором фінансового лізингу. Позовна заява обґрунтована тим, що між позивачем та відповідачем був укладений договір фінансового лізингу №20200923/2 від 23.09.2020 року. Позивач вказує, що свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, зокрема придбав предмет лізингу автомобіль Рено Меган 2008 року, номер кузова [NUMBER] на умовах визначених договором. На виконання умов договору відповідач сплатив 48\~192,84 грн. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору станом на вересень 2021 року утворилася прострочена заборгованість зі сплати щомісячної фінансової комісії у розмірі 65423,85 грн. Позивач просив стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Фастфінанс» заборгованість за договором фінансового лізингу в розмірі 124\~431,24 грн. та розподілити судові витрати. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 31.01.2022 року відкрито позовне провадження у цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. У судове засідання позивач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі, на позовних вимогах наполягав та просив їх задовольнити. У судове засідання відповідач не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи його було повідомлено належним чином, не надав заяву про розгляд справи без його участі, правом надати відзив не скористався, причини неявки суду не відомі. За письмовою згодою позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.\~ст. 280-281 ЦПК України. Вивченням матеріалів встановлено, що дану справу можливо вирішити в спрощеному позовному провадження, враховуючи положення ст. ст.19,274 ЦПК України, оскільки з урахуванням предмету та підстав позову, обраного позивачем способу захисту вона відноситься до справ незначної складності. У відповідності до ч. 5 ст.268ЦПКУкраїни датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фасгфінанс» та [PERSON] 23.09.2020 року укладено договір фінансового лізингу №20200923/2. Відповідно до п. 1.1. договору Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастфінанс"\~ зобов`язався передати [PERSON] у володіння та користування автомобіль, а останній зобов`язався сплачувати лізингові платежі на умовах визначених вищезазначеним договором. Згідно положень розділу Договору «Характеристика автомобіля», викладеного на першому аркуші Договору, вартість предмету лізингу становить 225 647 гри. 20 коп. Крім того до вартості предмету лізингу входять страхові платежі, у відповідності до п. 12.3., 12.5. договору, таким чином загальний розмір зобов`язань Відповідача за укладеним між сторонами договором лізингу станом на дату його укладення становить: 225 647 гри. 20 коп. (вартість авто) + 2337 гри. (страхування громадянської відповідальності) + 12 980 гри. (КАСКО на 12 міс.) - 48192 грп.84 коп. (сплачений [PERSON] платіж для отримання предмету лізингу) = 192 771 гри. 36 коп. На виконання умов договору фінансового лізингу [PERSON] сплатив на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фастфінанс"\~платіж для отримання предмету лізингу в розмірі 48 192 грн.84 коп., а Товариство з обмеженою відповідальністю "Фастфінанс"\~передав [PERSON] , а він прийняв в лізинг автомобіль RENAULT MEGANE 2008 року номер кузову [NUMBER] на умовах визначених договором. Факт передачі предмету лізингу від підтверджується Актом приймання-передачі автомобіля до договору фінансового лізингу № 20200923/2 віл 23.09.2020 року, акт складено у день укладення договору. Відповідно до н. 1.1. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу Відповідач зобов`язався сплачувати лізингові платежі па умовах визначених договором. Відповідно до н. 4.1. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу, лізингові платежі складаються із суми, яка відшкодовує частину вартості Предмету лізингу, та щомісячної фінансової комісії. Відповідно до п. 4.2. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу всі платежі сплачуються Відповідачем у безготівковій формі на поточний рахунок Позивача в гривнях. Відповідно до п. 11.2.1. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу Відповідач зобов`язаний своєчасно сплачувати платежі за договором. Строк виконання зобов`язань по сплаті лізингових платежів встановлено Графіком платежів, який викладено на шостому аркуші укладеного між сторонами договору фінансового лізингу. В порушення умов вищезазначених положень договору Відповідач, не сплачував Лізингові платежі в повному, передбаченому договором обсязі. Внаслідок невиконання відповідачем умов договору станом на вересень 2021 року утворилася прострочена заборгованість зі сплати щомісячної фінансової комісії у розмірі 65423,85 грн. Таким чином, разом із залишком вартості предмету лізингу (192 771 гри. 36 коп.) у відповідача утворилась загальна заборгованість із сплати лізингових платежів, які, відповідно до 4.1. договору включають в себе відшкодування вартості предмету лізингу та щомісячну комісію в загальному розмірі 255 613 гри. 24 коп. Пунктом 10.1.1 Договору передбачено, що Лізингодавець має право своєчасно і в повному обсязі отримувати платежі згідно з умовами цього договору. Відповідно до н. 10.1.4. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу Лізингодавець (Позивач) має право відмовитись від договору, якщо затримка сплати будь-якого лізингового платежу перевищує ЗО днів. Відповідно до н. 15.2. укладеного між сторонами договору фінансового лізингу Якщо сторони не врегулюють спір в претензійному порядку, спір може бути вирішено в судовому порядку відповідно до законодавства України. 27.09.2021 року ТОВ «Фастфінанс» вручив особисто [PERSON] під підпис вимогу від 08 липни 2021 р., в якій Позивач просив Відповідача сплатити заборгованість. Відповідач заборгованість не сплатив. Однак, отримавши вимогу від 08 липня 2021 року Відповідач повернув Позивачу автомобіль, що підтверджується Актом від 27.09.2021р. приймання-передачі предмету лізингу на тимчасове зберігання до Договору фінансового лізингу 20200923/2 від 23.09.2020 року. Згідно досягнутої між сторонами домовленості, яка зафіксована в пункті 2 Акту від 27.09.2021р. приймання-передачі предмету лізингу на тимчасове зберігання до Договору фінансового лізингу 20200923/2 від 23.09.2020 року, у випадку несплати Відповідачем заборгованості до 04.10.2021 року. Позивач має право реалізувати автомобіль, а отримані кошти спрямувати на виконання умов договору лізингу. Відповідач заборгованість в обумовлені строки не сплатив, тому автомобіль (предмет лізингу) був переданий у наступний лізинг за договором фінансового лізингу №20211025/1 від 25 жовтня 2021 р. за ціною 131 182 грн, що підтверджується договором фінансового лізингу №20211025/1 від 25 жовтня 2021 р. Позивач, вказуючи на ухилення відповідача від виконання своїх зобов`язань і непогашення простроченої заборгованості за договором, що є порушенням його законних прав та інтересів, звернувся до суду за захистом таких з позовом про стягнення такої заборгованості. Таким чином, між сторонами виникли спірні правовідносини щодо сплати простроченої заборгованості за договором фінансового лізингу та відшкодування збитків, які регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку та\~Закону України "Про фінансовий лізинг". Відповідно до положень ч. ч. 1, 2\~ст. 207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За приписами\~ст. 627 ЦК України\~сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно з ч. 1 ст.\~638, ч. 1 ст.\~640 ЦК України\~договір є укладеним з моменту досягнення в належній формі згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~визначено, що Фінансовий лізинг (далі - лізинг) - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу (далі - договір лізингу) лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1\~ст. 2 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Як зазначено у ч. ч. 1, 2\~ст. 806 ЦК України\~за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно положень ч. 3\~ст. 651 ЦК України, у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. У відповідності до ч. 2\~ст. 653 ЦК України\~у разі розірвання договору зобов`язання припиняються. Відповідно до ст. ст.\~526,\~527,\~530 ЦК України\~зобов`язання повинні виконуватися належним чином і в установлений строк відповідно до умов договору та вимог закону. Відповідно до ч. 2\~ст. 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно положень\~ст. 10 Закону України "Про фінансовий лізинг"\~лізингодавець має право, серед іншого, відмовитися від договору лізингу у випадках, передбачених договором лізингу або законом; вимагати розірвання договору та повернення предмета лізингу у передбачених законом та договором випадках; стягувати з лізингоодержувача прострочену заборгованість у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса; вимагати від лізингоодержувача відшкодування збитків відповідно до закону та договору. Виходячи з аналізу наведених норм закону та встановлених судом обставин неналежного виконання відповідачем своїх зобов`язань за договором фінансового лізингу, що призвело до виникнення простроченої заборгованості, суд вважає, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом задоволення позову повністю. При цьому судом враховуються аргументи позивача, наведені ним в позові на підтвердження підстав для його задоволення, зокрема щодо порушення відповідачем умов договору та вимог чинного законодавства, що регулює спірні правовідносини, оскільки такі знайшли своє підтвердження в ході дослідження зібраних по справі доказів, які, на переконання суду, є належними, допустимими та достовірними в розумінні ст.\~ст. 77-79 ЦПК України. При цьому суд зауважує, що на день розгляду справи в суді заборгованість відповідачем не погашена, розмір такої заборгованості відповідачем не спростований та власних розрахунків з даного приводу ним не надано, а тому розрахунок позивача судом приймається, як достовірний. Положеннями\~ст. 13 ЦПК України\~передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Згідно ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідачем, в свою чергу, жодних доказів відповідно до положень ст.\~ст. 76-81 ЦПК України\~на спростування позовних вимог не надано. За таких обставин суд вважає за необхідне стягнути з відповідача заборгованість за договором фінансового лізингу . Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір в розмірі 2481,00 грн.

Outcome: approved