Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовною заявою до Територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, треті особи: Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради, [PERSON] , [PERSON] про визнання права на приватизацію квартири, під час розгляду справи позовні вимоги уточнив та просив визнати за ним [PERSON] [INFO] право на приватизацію 3/10 частки квартири [ADDRESS] . В обґрунтовування своїх вимог зазначив, що рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 23 березня 1984 року №131 п. 3 йому, [PERSON] , на той час працівнику «ГРОВД», була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS] (з 2016 року Зелена), жилою площею 10 м. кв., склад сім`ї три людини, що підтверджується архівною довідкою №1-3227/0/217-21, виданою державним архівом Дніпропетровської області 13.09.2021 року. На той час він був одружений з [PERSON] і мав неповнолітню доньку [PERSON] . Отримавши ордер вони відразу вселилися до зазначеної квартири, і 03 липня 1984 року він вже зареєструвався за цією адресою, що підтверджується штампом реєстрації у паспорті громадянина України. При вселенні їхньої сім`ї до вищевказаної квартири [ADDRESS] у них було дві кімнати: одна 8 м.кв., друга 9 м.кв.,через рік після вселення жінка, яка проживала за вказаною адресою в квартирі [ADDRESS] ) виїхала, їхні квартири з`єднали і їй було присвоєно номер 1. 09 липня 1996 року шлюб між ним та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу він залишився проживати у зазначеній квартирі. Але з 01 квітня 1997 року по 14 листопада 1997року він тимчасово, на час відрядження, проживав у колгоспному гуртожитку КСП імені Горького Новомосковського району. Після повернення з відрядження він повернувся додому і виявив, що колишня дружина змінила замок на вхідних дверях і не впустила до квартири. Тому він був вимушений звернутися до суду. 26 травня 1999 року на підставі рішення Синельниківського міськрайонного суду його вселено в квартиру [ADDRESS] , змінено умови договору найму зазначеної квартири та виділено йому у користування кімнату 1-7 площею 9.0 кв.м, кімнату 1-8 пл. 8.0 кв.м., а також частину сіней а-1. 14 липня 2000 року його колишня дружина [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище чоловіка. Після реєстрації шлюбу, а саме з 09.10.2000 року, [PERSON] також був зареєстрований у вищезазначеній квартирі [ADDRESS] . Тобто на момент приватизації в квартирі [ADDRESS] було зареєстровано четверо осіб: він, його колишня дружина [PERSON] , її чоловік [PERSON] та їхня донька [PERSON] . Троє осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] приватизували свої частки квартири і отримали 01 листопада 2006 року свідоцтво про право власності на нерухоме майно, кожний по 7/30 ч. Свідоцтво зареєстровано в КП «Синельниківське МБТІ» про що зроблено запис в реєстровій книзі 119 за №1043, що підтверджується інформаційною довідкою КП «СМБТІ». Його частка квартири залишилася не приватизованою. Маючи на меті приватизувати свою частку вказаної квартири ним були підготовлені всі необхідні документи для її приватизації. Відсутній у нього тільки ордер про вселення, який втрачено не з його вини. На його звернення до Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради про приватизацію частки квартири, йому надійшла відповідь в якій зазначено, що відсутність ордеру про надання жилої площі унеможливлює підготовку рішення органу приватизації про передачу йому у приватну власність кімнати за адресою: [ADDRESS] . Вважає, що його право на приватизацію житла порушене і він має право на його захист. Позивач в судовому засіданні підтримав уточнені позовні вимоги, просив їх задовольнити та пояснив, що з 2007 року він не проживав і не був зареєстрований за адресою віл. Кірова ( [PERSON] ), 36/1 м. Синельникове. З 2007 року і по цей час проживає і зареєстрований в м. Дніпро. Представник відповідача, територіальної громади в особі Синельниківської міської ради, [PERSON] до початку судового засідання надав заяву про розгляд справи без участі їх представника, проти задоволення позову не заперечує. Третя особа - Управління житлово-комунального господарства комунальної власності Синельниківської міської ради в судове засідання не з`явилися по невідомим суду причинам. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій проти уточнених позовних вимог позивача не заперечувала, справу просила розглядати без її участі. Від третьої особи [PERSON] надійшла заява, в якій проти уточнених позовних вимог позивача не заперечувала, справу просила розглядати без її участі. Суд, заслухавши позивача, вивчивши матеріали справи, встановив наступне. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону (стаття 5 ЦПК України). Згідно з ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.\~345\~ЦК України фізична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Статтею 3\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» передбачено, що приватизація здійснюється шляхом: безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 квадратний метр загальної площі на наймача і кожного члена сім`ї та додатково 10 квадратних метрів на сім`ю. Частиною четвертою статті 5 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» передбачено, що право на приватизацію квартири державного житлового фонду одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах. Якщо загальна площа квартири менше площі, яку має право отримати сім`я наймача безоплатно, наймачу та членам його сім`ї видаються житлові чеки, сума яких визначається виходячи з розміру недостатньої площі та відновної вартості одного квадратного метра. В силу статей 1, 3, 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», приватизація здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації. Відповідно до ч. ч. 1, 3, 10 ст. 8 вищевказаного закону приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, установами, організаціями, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача квартир у власність громадян здійснюється на підставі рішень відповідних органів приватизації, що приймаються не пізніше місяця з дня одержання заяви громадянина. Органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир, житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Згідно з п.1 ст.\~2\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» до об`єктів приватизації належать квартири багатоквартирних будинків, одноквартирні будинки, житлові приміщення у гуртожитках (житлові кімнати) кімнати у квартирах та одноквартирних будинках, де мешкають два і більше наймачів. Пунктами 4, 5 ст. 5 передбачено право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Згідно з ч. 10 ст.\~8\~Закону України\~«Про приватизацію\~державного житлового\~фонду» органи приватизації не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків) у приватизації займаного ними житла, за винятком випадків, передбачених п. 2 ст. 2 цього Закону, а саме не підлягають приватизації: квартири - музеї; квартири (будинки), розташовані на території закритих військових поселень, підприємств, установ і організацій, природних та біосферних заповідників, національних парків, ботанічних садів, дендрологічних, зоологічних, регіональних ландшафтних парків, парків-пам`ятників садово-паркового мистецтва, історико-культурних заповідників, музеїв-заповідників; кімнати в гуртожитках; квартири (будинки), які перебувають у аварійному стані; квартири, віднесені у встановленому порядку до числа службових, а також квартири, розташовані в зоні безумовного (обов`язкового) відселення, забрудненій внаслідок аварії на ЧАЕС. Пункт 18 «Положення про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» затверджено наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України 16.12.2009 р. № 396, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 січня 2010 року за №109/17404 зі змінами внесеними згідно з наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства № 114 від 10.05.2018 року передбачено подання до органу приватизації цілий ряд документів. Судом встановлено, що [PERSON] перебував у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , який було розірвано 09.07.1996 року (а.с.11). Згідно копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 13.06.2018 року [PERSON] і [PERSON] є батьками [PERSON] . (а.с.12). На підставі Розпорядження Синельниківського міського голови від 16.02.2016 року №31-р «Про перейменування вулиць та провулків у місті Синельниковому», вулицю Кірова перейменовано на вулицю Зелена. (а.с.21). Як вбачається з архівної довідки від 13.09.2021 року виданої Державним архівом Дніпропетровської області, що рішенням виконавчого комітету Синельниківської міської ради народних депутатів Дніпропетровської області від 23 березня 1984 року №131 п.3 [PERSON] , працівнику «ГРОВД», була виділена однокімнатна квартира [ADDRESS] , жилою площею 10м2; склад сім`ї три людини. (а.с.7) З копії паспорту громадянина України, [PERSON] , серія [NUMBER] від 14.07.1997 року, вбачається, що 17.06.1997 року позивач зареєстрував шлюб з [PERSON] . 14.07.2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] , прізвище після укладення шлюбу « [PERSON] » (а.с.10). З копії свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 01.11.2006 року вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] належить по 7/30 частини квартири за адресою: [ADDRESS] , на підставі розпорядження від 26.09.2006 року №135/172. (а.с.5), отже вказані особи скористалися право на приватизацію майна. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] від 21.03.2022 року, актовий запис №137 від 21.03.2022 року. Згідно інформаційної довідки від 21.09.2021 року №95 виданої Комунальним підприємством Синельниківське міжміське бюро технічної інвентаризації Дніпропетровської області, вбачається, що згідно архівних даних, житловий будинок [ADDRESS] зареєстрована 7/10 частки за: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , підстава виникнення права власності: Свідоцтво про право власності на житло, видане 01.11.2006 року Синельниківською міською радою, про що зроблено запис в БТІ в реєстрову книгу 119 за №1043. За [PERSON] , станом на 31.12.2012 р. в бюро право власності не зареєстровано. (а.с.13). З метою отримання дозволу на приватизацію квартири позивач звернувся з заявою про оформлення передачі в приватну власність квартири до Управління житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради, але листом №836 від 12 серпня 2021 року Управлінням житлово-комунального господарства та комунальної власності Синельниківської міської ради йому відмолено, оскільки надані документи не відповідають вимогам п. 18 Положення «Про порядок передачі квартир (будинків), жилих приміщень у гуртожитках у власність громадян» у зв`язку із відсутністю ордеру на житлове приміщення тощо, що унеможливлює підготовку рішення органу приватизації та роз`яснено, що у разі відсутності та неможливості надання будь-якого документу з переліку необхідних, рекомендовано звернутись до суду. Згідно інформації Комунального підприємства «НБТІ» ДОР» від 05.09.2022 року №60, за адресою: [ADDRESS] залишилося не приватизовано 3/10 частки. Разом з тим, як вбачається зі змісту позовної заяви та копії паспорту громадянина України, [PERSON] , серія [NUMBER] від 14.07.1997 року, позивач був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] - 03.07.1984 року, за адресою: [ADDRESS] 05.08.1999 року, 05.06.2007 року позивач був зареєстрований за адресою [ADDRESS] . З 12.04.2013 року і по цей час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи від 15.04.2021 року №1158. Отже, з викладеного вище вбачається, що позивач не проживає фактично з 2007 року в квартирі право на приватизацію якої просить визнати за собою ( [ADDRESS] ). Відповідно до п. 11 ст.\~8\~Закону «Про\~приватизацію державного\~житлового фонду» спори, що виникають при приватизації квартир державного житлового фонду, вирішуються судом. З урахуванням викладених обставин та приймаючи до уваги той факт, що позивач не проживає та не зареєстрований в спірній квартирі суд не вбачає законних підстав для визнання за ним право на приватизацію 3/10 частини спірної квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , а тому позовні вимоги задоволенню не підлягають.

Outcome: dismissed