Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач у жовтні 2018 року звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що між КП «Дніпроводоканал» та відповідачем [PERSON] встановилися фактичні відносини з приводу надання послуг, згідно рішення Дніпровської міської ради № 526 від 20.04.1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок. Відкритий особовий рахунок є підтвердженням отримання послуг та договірних відносин. Відповідач [PERSON] свої зобов`язання по оплаті послуг водопостачання та водовідведення належним чином не виконує, у зв`язку з чим утворилась заборгованість. Відповідно до розрахунку позивача сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , якій відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , станом на 31 січня 2018 року складає 22\~571,42 грн. Загальна заборгованість відповідача перед КП «Дніпроводоканал» складає 35\~908,44 грн., з яких 22\~571,42 грн. сума основного боргу, 2\~113,33 грн. сума 3 % річних та 11\~223,69 грн. - інфляційне збільшення суми боргу. Повідомлення позивача про наявність боргу за надані комунальним підприємством послуги, залишились проігнорованими з боку відповідача, сума боргу не погашена. КП «Дніпроводоканал» зверталось до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із заявою про видачу судового наказу, однак ухвалою судді від 06 червня 2016 року у прийнятті вказаної заяви було відмовлено. Наведене зумовило представника позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою про стягнення заборгованості за послуги водопостачання та водовідведення. Заочним рішенням Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2019 року позовні вимоги Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради - задоволені. 09 серпня 2022 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшла заява представника відповідача [PERSON] адвоката Маркової Юліани Володимирівни про перегляд заочного рішення Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 09 січня 2019 року. Протоколом передачі судової справи раніше визначеному складу суду від 09 серпня 2022 року, заяву про перегляд заочного рішення було передано судді Слюсар Л.П. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 07 вересня 2022 року заочне рішення Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 09 січня 2022 року скасовано і справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. 26 вересня 2022 року на адресу Індустріального районного суду м.Дніпропетровська надійшов відзив на позовну заяву представника відповідача [PERSON] адвоката Маркової Ю.В., відповідно до якого просила відмовити в задоволенні позовних вимог по справі №202/6446/18 за позовом Комунального підприємства «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості по оплаті послуг водопостачання та водовідведення в частині пред`явлених позовних вимог до [PERSON] ( [PERSON] ), посилаючись на те, що остання не проживала за місцем своєї реєстрації [ADDRESS] , починаючи із 2000 року та по теперішній час. Відповідно до рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради № 731 від 22 вересня 2000 року встановлено, що [PERSON] є дитиною залишеної без батьківського піклування батьки за рішенням суду позбавленні батьківських прав. Рішенням розглянуто питання щодо влаштування [PERSON] у школу Інтернат на повне державне забезпечення. Закріплено за неповнолітньою [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, на час навчання в Педагогічного училища Дніпропетровського національного університету до 01 липня 2011 року, [PERSON] було надано кімнату в гуртожитку даного училища, Після закінчення педагогічного коледжу, у період з середини 2011 року по листопад 2012 року [PERSON] разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , мешкала у [ADDRESS] , здійснюючи постійний догляд за похилою людиною. У період з листопада 2012 року по сьогоднішній день [PERSON] постійно проживає в місті Києві, що підтверджується відповідними документами. Посилаючись на вищевикладене, відповідач вважає, що докази наведені позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності, а тому просить відмовити в задоволенні позовних вимог. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала з наведених в позові підстав. Представник відповідача в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, посилаючись на обставини, що викладені у відзиві на позовну заяву. Просила суд застосувати до позовних вимог позивача строк позовної давності. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином. Про причину неявки суд не повідомили. Заяв та клопотань до суду не надали. Суд, заслухавши представника позивача, представника відповідача, дослідивши матеріали справи, вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що між КП «Дніпроводоканал» Дніпровської міської ради та [PERSON] встановились фактичні відносини з приводу надання послуг згідно рішення Дніпропетровської міської ради № 526 від 20 квітня 1995 року про розподіл платні за надання населенню комунальних послуг, споживачам, переданим на обслуговування КП «Дніпроводоканал», абоненту відкрито особовий рахунок № [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] . Як зазначав позивач в позовній заяві поданій до суду 16.10.2018 року, у зв`язку з неналежним виконанням відповідачами [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] свого обов`язку щодо щомісячної оплати наданих позивачем послуг, виникла заборгованість за період з 1999 року по 31.01.2018 року. Відповідно до розрахунку позивача загальна сума заборгованості за надані послуги водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , де відповідальним квартиронаймачем є [PERSON] , на ім`я якої і відкрито особовий рахунок, станом на 31.01.2018 року складає: 35\~908,44 грн., з яких 22\~571,42 грн. сума основного боргу, 2\~113,33 грн. сума 3 % річних та 11\~223,69 грн. - інфляційне збільшення. Згідно довідки № 3306 про склад сім`ї та наймача ізольованої квартири (одноквартирного будинку) та займані приміщення, наданої Комунальним виробничим житловим ремонтно-експлуатаційним підприємством Індустріального району м. Дніпропетровська, за адресою: [ADDRESS] зареєстровані: [PERSON] , [INFO] , з 28.06.1990 року по 01.12.1999 року та з 23.06.2003 року; [PERSON] , [INFO] , з 28.06.1990 року по 29.03.1999 року та з 06.01.2006 року; [PERSON] , [INFO] , з 22.09.2000 року (з 16 років - [INFO] ); [PERSON] , [INFO] , з 29.06.2010 року (а.с. 148). Відповідно до рішення Виконавчого комітету Індустріальної районної ради № 731 від 22 вересня 2000 року встановлено, що [PERSON] , [INFO] , була дитиною залишеної без батьківського піклування батьки за рішенням суду позбавленні батьківських прав. Рішенням розглянуто питання щодо влаштування [PERSON] у школу Інтернат на повне державне забезпечення. Закріплено за неповнолітньою [PERSON] житло за адресою: [ADDRESS] (а.с. 142). Відповідно до заяви [PERSON] від 20 червня 2007 року поданої на ім`я Директора ДПУ (Педагогічне училище Дніпропетровського національного університету), щодо прийняття останньої на навчання в училище та надання їй кімнати у гуртожитку даного училища, адресою [PERSON] зазначено [ADDRESS] дитячий будинок «Світанок» (а.с. 144). Згідно з довідкою №\~640 від 05 вересня 2007 року наданої в.о. ПУ ДНУ [PERSON] , [PERSON] зараховано на перший курс дошкільного відділення денної форми навчання Педагогічного училища Дніпропетровського національного університету. Адресу училища зазначено: [ADDRESS] (а.с. 145). Згідно відповіді Служби у справах дітей Дніпропетровської обласної державної адміністрації від 05.06.2008 за № З-36 наданої на ім`я [PERSON] , адреса останньої: [ADDRESS] . Відповідно до записів в трудовій книжці, витягу з довідки Пенсійного фонду України (Форми ОК-5) від 15.07.2022 року, відомостей з Державного реєстру осіб підприємців, [PERSON] з листопада 2012 року працює у місті Києві. Відповідно до копії свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] від 18.12.2020 року, виданого Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [PERSON] змінила власне ім`я на [PERSON] (а.с. 141). Згідно з довідкою про реєстрацію місця проживання особи № 57293391 від 04.02.2021 року, наданої Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Подільської РДА, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , з 02.01.2020 року по теперішній час. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст.\~4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч.1,2 ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст.16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до п.1 ч.2 ст.21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон №1875-IV, який втратив чинність 01.05.2019) та п.1 ч.2 ст.8 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» (Закон №2189 VІІІ, в редакції від 02.04.2020 ), а також пп.1 п.32 Правил надання послуг централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21 липня 2005 р. № 630 (який втратив чинність 01.05.2022), виконавець зобов`язаний забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору, в тому числі шляхом створення систем управління якістю відповідно до національних або міжнародних стандартів. Статтею 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» закріплені права та обов`язки споживачів питної води, відповідно до яких споживачі питної води зобов`язані своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання і водовідведення. Відповідно до ст.509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст.11 ЦК України. Згідно зазначеної статті, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Згідно з\~ч.1\~ст.\~526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст. 541 ЦК України солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках встановлених договором або законом, зокрема, у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Відповідно до Постанови Верховного суду України від 20.04.2016 року у справі № 6-2951цс15 та Постанови Верховного Суду від 26.09.2018 у справі №750/12850/16-ц, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг в повному обсязі. Згідно з ч.4 ст.263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Щодо заяви представника відповідача про застосування строків позовної давності до позовних вимог позивача, слід зазначити наступне. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно із ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними моментами (фактами), які свідчать про порушення прав особи (ст. 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови в позові. Як вбачається з розрахунку заборгованості, наданого позивачем, заборгованість по оплаті послуг з водовідведення та водопостачання виникла з 1999 року по 31 січня 2018 року. Період заборгованості в межах строку позовної давності з 01.09.2015 року по 31.01.2018 року. Відповідно до наданого позивачем розрахунку заборгованість відповідачів в межах строку позовної давності за період з 01.09.2015 року по 31.01.2018 року становить 11 551 грн. 15 коп. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача про те, що докази наведені позивачем в позовній заяві не відповідають дійсності, оскільки [PERSON] не проживала за місцем своєї реєстрації [ADDRESS] , починаючи з 2000 року та до теперішнього часу. [PERSON] після виповнення їй вісімнадцяти років мала право надати документи в районні дільниці КП «Дніпроводоканал» для підтвердження відсутності споживачів послуг, подати заяву про опломбування запірних вентилів на вводі в квартиру та не бажання користуватися послугами водопостачання та водовідведення. Відповідний порядок передбачено Правилами надання послуг централізованого опалення постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою КМ України від 21.07.2005 року за №630. Виходячи із вищевикладеного, суд доходить висновку про те, що заявлені вимоги про солідарне стягнення із відповідачів заборгованості за надані послуги з водопостачання та водовідведення підлягають задоволенню частково в межах строку позовної давності з 01.09.2015 року в розмірі 11 551 грн. 15 коп. Щодо солідарного стягнення з відповідачів інфляційного збільшення суми боргу в розмірі 11 223 грн. 69 коп. та 3% річних в розмірі 2 113 грн. 33 коп., то суд виходить з наступного. У відповідності до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частина 2 статті 625 ЦК України передбачає, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як вбачається із наданого позивачем розрахунку заборгованості по особовому рахунку інфляційні та 3% річних нараховуюся на суму заборгованості поза межами строку позовної давності, а тому суд не вбачає законних підстав для задоволення позовних вимог в цій частині позову. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги законні, обґрунтовані й тому підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача в порядку відшкодування судових втрат підлягає стягненню судовий збір у розмірі по 440,50 грн. з кожного.

Outcome: partial