Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У серпні 2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] та просила суд визнати її право на спадкування за законом майна померлого [PERSON] який помер [INFO] разом із спадкоємцем першої черги [PERSON] . Мотивувала заявлені вимоги тим, що [INFO] помер [PERSON] з яким вона проживала без реєстрації шлюбу однією сім`єю. Рішенням суду встановлено факт проживання однією сім`єю із [PERSON] з 2004 року по листопад 2019. Після смерті чоловіка утворилася спадщина, спадкоємцем першої черги є відповідач так як являється його сином. Позивач вважає, що вона має право на спадкування за законом із спадкоємцем першої черги оскільки саме вона проживала із спадкодавцем, вела з ним господарство, піклувалася про нього коли він був хворий та здійснювала за ним догляд, забезпечувала матеріального коли той захворів. Ухвалою суду від 18.08.2022 провадження у справі відкрито та вирішено розгляд здійснювати у порядку спрощеного позовного провадження. Позивачка та її представник у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд задовольнити позов із підстав наведених у ньому суду пояснила, що вона та [PERSON] проживали разом з 1998 року однією сім`єю, вона виконувала хатню роботу, займалася домашніми справами, чоловік працював, коли придбали квартиру то чоловік шукав працівників для ремонту вона ж керувала процесами так як він був на роботі. Коли чоловік захворів вона здійснювала догляд за ним, супроводжувала його у лікарнях, була змушена працювати, щоб заробляти кошти на лікування також купувала ліки, готувала їжу. Пізніше, коли чоловікові стало взагалі погано вона здійснювала догляд за ним, їздила у хоспіс привозила їжу, після смерті здійснила поховання за свій рахунок. Про сина мало, що відомо так як він не навідувався до батька. На запитання чому не уклали шлюб пояснила, що лише одного разу вона запитала чоловіка коли вони уже знали про його хворобу, проте чоловік відкинув думки про гірше та запевнив, що він поборить недугу. Відповідач у встановлений судом строк відзив не подав. Враховуючи неявку відповідача, який був належно повідомлений про місце, дату та час судового засідання та не повідомив про причини неявки, відсутність відзиву, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України вважає за можливе ухвалити рішення в порядку заочного провадження на підставі наявних у справі доказів, оскільки представник позивача не заперечував проти такого порядку вирішення спору. Приватний нотаріус Вінницького міського нотаріального округу Храпенко Н.М. до суду не з`явилася, надала заяву у якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомила, що вона давно знає [PERSON] та [PERSON] , підтвердила, що вони проживали разом однією сім`єю. [PERSON] займалася по домі, здійснювала хатню роботу, коли захворів [PERSON] то вона приїздила до нього у лікарню та хоспіс, з ним була [PERSON] , яка здійснювала за ним догляд, так як він не міг самостійно себе обходити так як не міг ходити. Про сина лише чула зі слів проте ніколи не бачила його. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що він знає позивачку, [PERSON] знайомий із покійним з 1983 року з інституту та був хрещеним. Підтвердив, що [PERSON] та [PERSON] у 2001 році переїхали у Вінницю, жили однією сім`єю як чоловік та дружина, займалися спільно господарством, робили ремонти, коли захворів останній то позивачка здійснювала догляд за ним, купувала ліки, готувала їжу, весь час була з ним у лікарні, нікого іншого біля нього не було, коли [PERSON] помер то позивачка здійснювала поховання його. У судовому засіданні свідок [PERSON] суду повідомив, що він знає позивачку та [PERSON] з 2004 року оскільки працював разом із покійним. Навіть не міг подумати, що в них шлюб не зареєстрований адже стосунки як у чоловіка та дружини. [PERSON] знав, як людину яка зловживала, покійний був пригнічений цим. Коли [PERSON] захворів по здійснювала догляд [PERSON] , готувала їжу, їздила з ним у лікарні, коли йому стало взагалі погано та він перебував у безпорадному стані оскільки хвороба прогресувала і покійному стало важко ходити то догляд за ним та допомогу надавала [PERSON] . Він також приїздів у хоспіс та був свідком як позивачка доглядала за ним, похованням займалася також вона. Син приїхав у день поховання із запізненням на поминальному обіді поводився зухвало почав кричати, що йому потрібне свідоцтво про смерть, щоб отримати кошти. Судом встановлено, [PERSON] помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть виданим Вінницьким міським відділом ДРАЦС ГТУЮ у Вінницькій області. Постановою Вінницького апеляційного суду від 18.03.2021 встановлено факт, що [PERSON] проживала однією сім`єю як чоловік та жінка без реєстрації шлюбу разом з [PERSON] , який помер [INFO] з [INFO] по [INFO] . У лікарському свідоцтві про смерть зазначено, що [PERSON] помер [INFO] , смерть настала у КНП «ВМКЛ №3» відділення Хоспіс від ракової інтоксикації. Свідоцтвом про поховання виданого [PERSON] встановлено, що [PERSON] похований на Сабарівському кладовищі. [PERSON] на праві приватної власності належала квартира за адресою [ADDRESS] . У рішенні Вінницького міського суду Вінницької області від 07.12.2020 встановлено, що в матеріалах спадкової справи наявна заява про відмову в прийнятті спадщини матері [PERSON] - [PERSON] на користь брата померлого - [PERSON] , в свою чергу останній звернувся із заявою про прийняття спадщини, а в подальшому відмовився від її прийняття на користь [PERSON] . Своєю заявою [PERSON] виявив бажання на прийняття спадкового майна після смерті батька. Із відповіді наданої НКП «Вінницька міська клінічна лікарня №3», встановлено, що [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у відділенні «Хоспіс» з 20.09.2019-11.10.2019, 15.10.2019-30.10.2019, 11.11.2019-19.11.2019 та 19.11.2019 по 20.11.2019 із діагнозом злоякісне новоутворення легень та бронхів. [PERSON] проходив обстеження у Подільському центрі онкології та сінево, відповідно йому приписувалися ліки для лікування. Суд не приймає до уваги чеки оскільки неможливо встановити хто їх купував та для кого вони були призначені. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Статтею 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а у разі відсутності заповіту, спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Спадкування за законом здійснюється у наступній черговості (при цьому кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків зміни черговості одержання права на спадкування, встановлених статтею 1259 ЦК України): - перша черга: діти спадкодавця (у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті), той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст.1261 ЦК України); - друга черга: рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері (ст.1262 ЦК України); - третя черга: рідні дядько та тітка спадкодавця (ст.1263 ЦК України); - четверта черга: особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (ст.1264 ЦК України); - п`ята черга: інші родичі спадкодавця до шостого ступеня споріднення включно, причому родичі ближчого ступеня споріднення усувають від права спадкування родичів подальшого ступеня споріднення, та утриманці спадкодавця (неповнолітня або непрацездатна особа, яка не була членом сім`ї спадкодавця, але не менш як п`ять років одержувала від нього матеріальну допомогу, що була для неї єдиним або основним джерелом засобів до існування (ст.1265 ЦК України). Статтею 1258 ЦК України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Системне тлумачення положень статей 1258, 1259 та інших положень книги 6 ЦК України дозволяє стверджувати про необхідність розмежовувати такі правові конструкції як «одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) та «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом». «Одержання права на спадкування наступною чергою» (частина друга статті 1258 ЦК України) стосується другої - п`ятої черг і пов`язується із такими негативними юридичними фактами як: відсутність спадкоємців попередньої черги; усунення спадкоємців попередньої черги від права на спадкування; неприйняття спадкоємцями попередньої черги спадщини; відмова від прийняття спадщини. На «зміну суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом» в межах певної черги впливають такі юридичні факти як: зміна черговості на підставі договору або рішення суду (стаття 1259 ЦК України); застосування правил про право представлення (стаття 1266 ЦК України); відмова спадкоємця від прийняття спадщини на користь іншого спадкоємця за законом (частина друга статті 1274 ЦК України); спадкова трансмісія (стаття 1276 ЦК України); збереження правового зв`язку при усиновленні (частина третя статті 1260 ЦК України). Зміна суб`єктного складу осіб, які набувають право на спадкування за законом стосується першої - п`ятої черги. За змістом частини другої статті 1259 ЦК України фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. У пункті 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» роз`яснено, що під безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкоємцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами, тощо); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця; 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріалізоване вираження - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову необхідна наявність всіх п`яти вищезазначених обставин. Аналогічний правовий виносок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 09.10.2019р. року у справі № 552/8452/17 (провадження № 61-48561св18). Аналізуючи вищевказані докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд доходить висновку, що вимоги щодо зміни [PERSON] черговості одержання права на спадщину після [PERSON] померлого [INFO] наявні, оскільки позивачем доведено належними та допустимими доказами наявність вище перелічених юридичних фактів у їх сукупності, зокрема, безпорадного стану спадкодавця у зв`язку із тяжкою хворобою, за наявності яких у [PERSON] виникло право на зміну черговості спадкування з підстав, передбачених частиною другою статті 1259 ЦК України, їхнє спільне проживання протягом тривалого часу однією сім`єю як чоловіка та дружини, що доведено у судовому порядку, їх піклування один про одного як матеріальне так і духовне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягнення на користь позивача 992,40 грн в рахунок відшкодування судових витрат, оскільки позов підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved