Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

30 серпня 2022 року до суду надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» до [PERSON] про відшкодування матеріальної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що 19 липня 2019 року у місті Луцьку по вулиці Глушець, 1, трапилась дорожньо-транспортна пригода з участю транспортного засобу «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та пішохода [PERSON] . Внаслідок пригоди відбувся наїзд на пішохода, оскільки пішохід переходила дорогу поза межами пішохідного переходу. За фактом порушення, яке призвело до дорожньо-транспортної пригоди, складено адмiнiстративний протокол серії ОБ №189945. Матерiали щодо вказаної дорожньо-транспортної пригоди направлено до Горохівського районного суду Волинської області. 30 вересня 2019 року по справі №155/850/19 Горохівським районним судом Волинської області винесено постанову, у якій встановлено, що [PERSON] 19 липня 2019 року о 11 годині 11 хвилин в місті Луцьку по вулиці Глушець, 1 переходила проїзну частину у невстановленому місці, різко вийшла з-за транспортного засобу, внаслідок чого на останню було здійснено наiзд транспортним засобом марки «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] керуванням [PERSON] , [INFO] . Внаслідок пригоди транспортний засіб отримав механiчнi пошкодження, дії [PERSON] кваліфіковано за ст. 124 КУпАП. Зазначеною постановою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї захід впливу, який передбачений ст. 24-1 КУпАП передано під нагляд матерi [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди застрахованому транспортному засобу «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , було завдано механічних ушкоджень, відповідно страхувальник зазнав матерiального збитку. Таким чином, між дорожньо-транспортною пригодою, яка трапилась 19 липня 2019 року в місті Луцьку за участі пішохода [PERSON] i автомобіля «Toyota Highlander, державний номерний знак [NUMBER] , та заподіяними позивачу матеріальними збитками на відновлювальний ремонт пошкодженого авто вбачається причинно-наслідковий зв`язок. З метою відшкодування завданого збитку, 22 липня 2019 року потерпiла вiд дорожньо-транспортної пригоди [PERSON] звернулася до страховика ПрАТ «СК «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування. Для встановлення характеру та розмiру шкоди, заподіяної власнику автомобіля марки «Toyota Highlander», Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» проведено огляд пошкодженого транспортного засобу та визначено вартість відновлювального ремонту у розмірі 13193, 00 гривень. Вiдповiдно до рахунку ТОВ «Автоконцепт №AK00040821 вiд 23 липня 2019 року, остаточна вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Highlander» склала 13112,33 гривень. Виконуючи взятi на себе зобов`язання по договору, страховиком ПрАТ «СК «Уніка» прийнято рiшення про визнання вказаної події страховим випадком та виплату страхового відшкодування за договором у розмiрi 13112, 33 гривень шляхом безготівкового перерахування даної суми на рахунок ТОВ «Автоконцепт». Позивач додатково зазначає, що 18 жовтня 2019 року звертався до відповідача з претензією про відшкодування збитків в розмірі 13112,33 гривень, яка залишена останньою без задоволення. Оскільки до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» перейшло право вимоги до відповідача на підставі ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування», позивач просить стягнути з [PERSON] 13112 гривень 33 копійок завданої майнової шкоди та понесені судові витрати. Ухвалою судді Горохівського районного суду Волинської області від 05 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у клопотанні, яке надійшло до суду 15 вересня 2022 року, останній просив розгляд справи проводити без його участі за наявними у справі доказами, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечив. Відповідачка у поданій суду заяві від 07 листопада 2022 року просила розглянути справу без її участі, проти позову заперечила. Дослідивши у судовому засіданні матеріали справи в порядку спрощеного позовного провадження та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 19 грудня 2018 року між Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» та [PERSON] укладено Договір добровільного комплексного страхування на транспорті №004064/4056/0000004. Предмет даного договору майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом марки «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] . Відповідно до умов вказаного договору страхування позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити страхове відшкодування. За змістом договору, страховим ризиком визнається, зокрема дорожньо-транспортна пригода (а. с. 10, 11). Відповідно до Довідки Управління патрульної поліції у Волинській області Національної поліції України №3019203360195493 від 16 серпня 2019 року про дорожньо-транспортну пригоду, 19 липня 2019 року трапилась дорожньо-транспортна пригода. Учасниками дорожньо-транспортної пригоди були легковий транспортний «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та пішохід [PERSON] . За фактом порушень, які призвели до дорожньо-транспортної пригоди складено адмiнiстративний протокол серії ОБ №189945, а матерiали дорожньо-транспортної пригоди направлені до Горохівського районного суду Волинської області (а. с. 13). Постановою судді Горохівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП та застосовано до неї захід впливу, який передбачений ст. 24-1 КУпАП, передано під нагляд матері [PERSON] (а. с. 14). Зі змісту вищевказаної постанови, яка набрала законної сили 10 жовтня 2019 року, вбачається, що [PERSON] 19 липня 2019 року об 11 годині 11 хвилин в місті Луцьку по вулиці Глушець, 1, переходила проїзну частину у невстановленому місці, різко вийшла з-за транспортного засобу, внаслідок чого на останню було здійснено наїзд транспортним засобом «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] під керуванням [PERSON] , [INFO] , внаслідок чого транспортний засіб отримав механічні пошкодження, чим порушила п. 4.7 Правил дорожнього руху України (а. с. 14). З свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] вбачається, що власником транспортного засобу «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , є [PERSON] (а. с. 17-18). [PERSON] 22 липня 2019 року звернулась до Голови Правління ПрАТ «Уніка» з заявою про виплату страхового відшкодування, відповідно до якої у зв`язку з дорожньо-транспортною пригодою, яка сталась 19 липня 2019 року в місті Луцьку по вулиці Глушець з автомобілем марки «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , застрахованого згідно Договору страхування №004064/4056/0000004 від 19 грудня 2018 року, остання просить виплатити страхове відшкодування на СТО (а. с. 15). На підставі поданої [PERSON] заяви Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» проведено огляд пошкодженого автомобіля марки «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , за результатами якого 22 липня 2019 року складено Акт огляду транспортного засобу (дефектна відомість), 24 липня 2019 року Акт №00310186 огляду транспортного засобу (дефектна відомість) (а. с. 21-24). Відповідно до ремонтної калькуляції №00310186 від 07 серпня 2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу склала 13193 (тринадцять тисяч сто дев`яносто три) гривні (а. с. 25-27). Згідно з рахунком-фактурою ТОВ «Автоконцепт» №АК00040821 від 23 липня 2019 року, вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] склала 13112 (тринадцять тисяч сто дванадцять) гривень 33 копійок (а. с. 29). 07 серпня 2019 року Головним фахівцем Департаменту врегулювання збитків Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» затверджено страховий акт №00310186, згідно якого вищевказана подія кваліфікована як страховий випадок, сума страхового відшкодування визначена у розмірі 13112,33 гривень (а. с. 30). Згідно з Наказом №00310186 від 08 серпня 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» наказано виплатити [PERSON] страхове відшкодування згідно розрахунку суми збитку у розмірі 13112,33 гривень шляхом перерахування безготівкових коштів на рахунок Автоконцепт ТОВ; юридичному управлінню вжити заходів щодо стягнення суми відшкодування у порядку регресу з [PERSON] (а. с. 31). Факт перерахування коштів Автоконцепт ТОВ у розмірі 13112,33 гривень стверджується платіжним дорученням №102516 від 09 серпня 2019 року (а. с. 32). 18 жовтня 2019 року Приватним акціонерним товариством «Страхова компанія «Уніка» надіслано [PERSON] претензію №25724 про відшкодування завданих збитків у розмірі 13112 гривень 33 копійок (а. с. 33). Отже, предметом судового розгляду у цій справі є вимоги Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка» про стягнення майнової шкоди. Відповідно до ч. 1 ст. 16 Закону України «Про страхування» договір страхування це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 Цивільного кодексу України (далі ЦК України), якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 20 Закону України «Про страхування» страховик зобов`язаний при настанні страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у передбачений договором строк. Статтею 9 вказаного Закону передбачено, що страховою виплатою є грошова сума, яка виплачується страховиком відповідно до умов договору страхування при настанні страхового випадку. Розмір страхової суми та (або) розміри страхових виплат визначаються за домовленістю між страховиком та страхувальником під час укладання договору страхування або внесення змін до договору страхування, або у випадках, передбачених чинним законодавством. Страхове відшкодування страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договорами майнового страхування і страхування відповідальності при настанні страхового випадку. Страхове відшкодування не може перевищувати розміру прямого збитку, якого зазнав страхувальник. У частині 1 ст. 25 Закону України «Про страхування» визначено, що здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. У справі, що розглядається, спір виник між страховою компанією та особою, винною у спричиненні шкоди власнику транспортного засобу внаслідок ДТП, щодо відшкодування витрат, понесених у зв`язку із виплатою коштів за договором добровільного майнового страхування. ПрАТ «Страхова компанія «Уніка» реалізувало своє право кредитора шляхом пред`явлення вимоги до [PERSON] , обґрунтовуючи позов ст. 1166 ЦК України. При прийнятті рішення суд врахував наступне. Регламентація правовідносин з відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, здійснюється у статті 1187 ЦК України, якою встановлені підстави і порядок відшкодування такої шкоди, а також передбачено нормативну дефініцію джерела підвищеної небезпеки. Частина друга статті 1187 ЦК України встановлює суб`єкта відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Відповідно до положень цієї статті таким суб`єктом є особа, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Таким чином, суб`єкт відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, має відповідати таким ознакам: 1) володіння джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом) та 2) правомірність володіння відповідним об`єктом (володіння має виникнути на правових підставах, примірний перелік яких наведено у частині другій статті 1187 ЦК України право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо). Наведене зумовлює неможливість покладання відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, на підставі статті 1187 ЦК України на особу, яка не є власником або володільцем джерела підвищеної небезпеки, яке зумовило (спричинило) настання шкоди, або у разі, якщо таке володіння не є правомірним. Тобто, пішохід, як учасник дорожнього руху (стаття 14 Закону України «Про дорожній рух»), не є особою, на яку розповсюджуються норми статті 1187 ЦК України, і навіть у разі скоєння правопорушення, що потягло за собою заподіяння шкоди власнику транспортного засобу не може вважатись належним суб`єктом відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки (транспортним засобом). В силу імперативних положень частини другої статті 1187 ЦК України на пішохода, який винний у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого статтею 124 КУпАП, не може бути покладений обов`язок по відшкодуванню шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки. Разом із тим, неможливість кваліфікації пішохода в якості належного суб`єкта відповідальності за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, в порядку, передбаченому статтею 1187 ЦК України, не свідчить про відсутність правових підстав для притягнення пішохода, з вини якого сталася ДТП, до цивільно-правової відповідальності за завдану його неправомірними діями шкоди на загальних підставах. На спірні правовідносини поширюються норми статті 1166 ЦК України, якою врегульовані загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду, відповідно до якої майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, з урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до постанови Верховного Суду від 20 листопада 2019 року у справі №296/2509/16- ц, з урахуванням наявності у діях пішохода вини щодо порушення ПДР, внаслідок яких (причинно-наслідковий зв`язок) іншим учасникам дорожнього руху було завдано майнову або моральну шкоду, пішохід має нести цивільно-правову відповідальність щодо відшкодування шкоди на загальних підставах, зокрема, застосовуючи положення статті 1166 ЦК України. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Як встановлено судом, [PERSON] відповідно до постанови Горохівського районного суду Волинської області від 30 вересня 2019 року у справі №155/850/19 визнано винною у скоєнні ДТП. Враховуючи наведене, суд дійшов висновку, що на відповідача покладається обов`язок з відшкодування позивачу майнової шкоди, заподіяної внаслідок пошкодження забезпеченого транспортного засобу під час ДТП, яке сталося з вини пішохода [PERSON] . Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Зі змісту ст.\~12\~ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи, що в судовому засіданні на підставі зібраних доказів установлено, що дорожньо-транспортна пригода сталась з вини [PERSON] , внаслідок якої зазнав пошкодження транспортний засіб «Toyota Highlander», державний номерний знак [NUMBER] , в свою чергу власник автомобіля отримала страхове відшкодування від Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Уніка», з яким було укладено договір добровільного комплексного страхування на транспорті, до позивача перейшло право відшкодування суми збитків в межах фактичних витрат до винної особи, беручи до уваги обов`язок відповідача з відшкодування позивачу майнової шкоди, заподіяної під час ДТП, наявність правових підстав, передбачених приписами статті 1166 ЦК України для відшкодування такої шкоди, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та доведеними. Відповідач проти позову заперечила, проте не обґрунтувала підстав звільнення її від відповідальності по відшкодуванню майнової шкоди позивачу, не довівши, що шкода майну завдана не з її вини. Розмір понесених позивачем на відновлювальний ремонт автомобіля матеріальних збитків належними та допустимими доказами відповідачем не спростований. Згідно з ч. 1 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 2481,00 гривень судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду з цим позовом.

Outcome: approved