Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом до [PERSON] та мотивує свої вимоги тим, що 21 березня 2018 року між ним та відповідачкою в присутності двох свідків був укладений договір позики (займу), за яким вона отримала від нього у борг грошві кошти у розмірі 15\~000 доларів США. Факт отримання відповідачем грошових коштів у вказаній сумі підтверджується її підписом на договорі позики від 21 березня 2018 року, відповідно до якого відповідачка зобов`язувалась повернути позивачу грошові кошти упродовж 6 місяців з дати укладання договору, тобто до 21 вересня 2018 року. Станом на 10 січня 2019 року відповідачка не виконує свого зобов`язання, відповідно до договору позики від 21 березня 2018 року, та не повертає грошові кошти, а тому він вимушений звернутись до суду з цим позовом. Починаючи з 25 вересня 2018 року позивач звертався у письмовій формі до відповідачки з вимогою на її адресу мешкання, в якій просив [PERSON] повернути грошові кошти, однак жодної відповіді від відповідачки він не отримав. Борг за зобов`язанням від 21 березня2018 року у сумі 15000 доларів США еквівалентно станом на 10 січня 2019 року 421800 (чотириста двадцять одна тисяча вісімсот) гривні. Також зазначає, що у відповідності до ст. 625 ЦК України, 3% річних від простроченої суми складає 3813,50 грн., які теж підлягають стягненню з відповідачки. Посилаючись на\~зазначені обставини,\~просить стягнути з відповідачки заборгованість за договором позики від 21 березня 2018 року в сумі 421800 грн. 00 коп. та 3% річних від простроченої суми, яка складає 3813 грн. 50 коп. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 25 січня 2019 року відкрито провадження у справі за зазначеним позовом, вирішено розглядати справу за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого засідання на 22 березня 2019 року, о 09 год. 30 хв. 22 березня 2022 року підготовче засідання відкладено до 17 травня 2019 року, 13 год. 10 хв. у зв`язку з тим, що головуючий суддя Грищенко О.В. перебуває у відрядженні. Протокольною ухвалою головуючого 17 травня 2019 року підготовче засідання відкладено до 14 серпня 2019 року, 13 год. 10 хв. за клопотанням позивача. 14 серпня 2019 року підготовче засідання відкладено до 26 вересня 2019 року у зв`язку з тим, що головуючий суддя Грищенко О.В, перебуває на лікарняному. 26 вересня 2019 року підготовче засідання відкладено до 14 січня 2020 року у зв`язку з тим, що головуючий суддя Грищенко О.В, перебуває на лікарняному. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 14 січня 2020 року призначено по справі судову почеркознавчу експертизу, провадження у справі зупинено. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 березня 2020 року поновлено провадження у справі, призначено справу для подальшого розгляду у підготовчому засіданні на 12 травня 2020 року, 09-00 год. 12 травня 2020 року протокольною ухвалою головуючого розгляд справи відкладено до 23 липня 2020 року, 09 год. 00 хв. у зв`язку з неявкою сторін по справі та клопотанням представника відповідача. Згідно розпорядження Зарічного районного суду м. Суми від 02 липня 2020 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з тим, що суддя Грищенко О.В, звільнена у зв`язку з поданням заяви про відставку, вказана справа передана у провадження судді Сидоренко А.П. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від13 липня 2020 року справу прийнято до свого провадження суддею Сидоренко А.П., підготовче засідання призначено на 29 вересня 2020 року, о 16 год. 00 хв. 29 вересня 2020 року протокольною ухвалою суду по справі оголошено перерву до 21 січня 2021 року, явку відповідачки визнано обов`язковою, враховуючи обставину необхідності відібрання вільних зразків підпису для проведення експертизи. Протокольною ухвалою суду 21 січня 2021 року підготовче засідання відкладено до 07 квітня 2021 року за клопотанням представника відповідачки, враховуючи обставину запровадження карантинних заходів та те, що явка відповідачки визнана судом обов`язковою. Протокольною ухвалою суду 07 квітня 2021 року підготовче засідання відкладено до 23 липня 2021 року за клопотанням представника відповідачки. Протокольною ухвалою суду 23 липня 2021 року підготовче засідання відкладено до 20 жовтня 2021 року за клопотанням представника відповідачки. 20 жовтня 2021 року протокольною ухвалою суду підготовче засідання відкладено до 29 грудня 2021 року у зв`язку з клопотанням позивача про надання часу для подання додаткових доказів по справі. 29 грудня 2021 року підготовче засідання відкладено до 28 січня 2022 року у зв`язку з клопотанням позивача про надання часу для подання додаткових доказів по справі. Протокольною ухвалою суду 28 січня 2022 року підготовче засідання відкладено до 23 лютого 2022 року за клопотанням представника відповідачки. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 23 лютого 2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено зазначену справу для розгляду по суті на 11 квітня 2022 року, 09 год. 40 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 18 липня 2022 року, о 13 год. 20 хв. 18 липня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 03 серпня 2022 року, 15 год. 00 хв. у зв`язку із клопотанням представника відповідачки. 03 серпня 2022 року допитано свідків [PERSON] , [PERSON] , протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 21 вересня 2022 року, 13 год.15 хв. у зв`язку із клопотанням представника відповідачки.. 21 вересня 2022 року у зв`язку з оголошеною повітряною тривогою у Сумській області, розгляд справи відкладено до 28 жовтня 2022 року, 10 год. 30 хв. В зазначене судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином. Від представника відповідачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи в зв`язку з тим, що [PERSON] через військову агресію змушена евакуюватися та перебуває за кордоном, а її явка визнана судом обов`язковою. Суд приходить до висновку, що враховуючи час знаходження справи в суді, вимоги п. 2 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, згідно яких передбачено можливість відкладення розгляду справи саме в разі першої неявки в судове засідання учасника справи, якого повідомлено про дату, час і місце судового засідання, якщо він повідомив про причини неявки, які судом визнано поважним, а також те, що процесуальні права учасників судового розгляду не є абсолютними, заявлене клопотання представника відповідачки про відкладення розгляду справи задоволенню не підлягає. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Частина 3 ст. 12 ЦПК України встановлює обов`язок кожної сторони довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що відповідно до договору позики від 21 березня 2018 року [PERSON] отримала від [PERSON] в позику грошові кошти в сумі 15000 доларів США. Сторони погодили повернення зазначеної суми за бажанням позикодавця протягом шести місяців з щомісячною сплатою 20% не пізніше 21 числа поточного місяця з правом дострокової сплати всієї суми (а.с. 82). Проте відповідачка свої зобов`язання по поверненню суми боргу не виконала. 25 вересня 2018 року [PERSON] на адресу [PERSON] , надіслав листа з вимогою повернути кошти (а.с.15). Зі змісту оспорюваного договору позики від 21 березня 2018 року вбачається, що він укладений у письмовій формі, як того вимагають норми\~ст.1047 ЦК України, містить підписи та реквізити сторін, а також усі істотні умови договору, зміст даного правочину не суперечить вимогам чинного законодавства. Вказаний договір містить підписи сторін та набув чинності з моменту його підписання. Належних та допустимих доказів того, що [PERSON] та [PERSON] в момент підписання оспорюваного договору було не додержано вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою\~статті 203 ЦК України, матеріали справи не містять\~та стороною відповідача суду не надано. Свідок [PERSON] суду пояснив, що позивач є його знайомий, між ними дружні стосунки. Він є власником СТО по [ADDRESS] . Навесні 2018 року позивач обслуговувався на станції, та одного разу він був свідком як близько 11 години, коли він зайшов до станції, жінка плакала, говорила, що її чоловіка взяли в заручники. Вона просила у позивача гроші. Він стояв поруч, і [PERSON] віддав гроші цій жінці, було 15 000 доларів. Він бачив ці гроші. Вони щось писали, він не знайомився зі змістом, що писали. У розписці підтвердив свій підпис. Свідок [PERSON] суду пояснив, що він працює автомеханіком СТО «Імпульс», позивач є його знайомий. Перебуваючи на робочому місці, десь у квітні 2018 року, на станції технічного обслуговування по [ADDRESS] , до нього підійшов позивач, з ним була якась жінка, і пояснив, що він передає їй грошові кошти, і свідок має засвідчити в розписці те, що він передає гроші, а вона їх прийняла. В кабінеті їй дали гроші, близько 15000 доларів США, вона перерахувала, і він поставив підпис у розписці. Після цього він пішов працювати далі. Прізвища жінки він не знає, можливо вона і називалася, але він не пам`ятає. Характер передачі грошей йому не відомий, він лише засвідчив факт передачі грошей. Згідно ст. 1046 Цивільного кодексу України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Ст. 1049 ЦК України встановлений обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем), у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. \~ На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. \~ Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У відповідності до ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом (ст. 625 ЦК України). Заперечуючи факт існування між сторонами договірних відносин та факт підписання договору позики стороною відповідача було заявлено клопотання про призначення у справі почеркознавчої експертизи. За змістом частини третьої статті\~12, частини першої статті\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша\~статті 76 ЦПК України). У частині другій\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою\~статті 80 ЦПК України\~достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Незважаючи на визнання явки відповідачки обов`язковою, [PERSON] в судові засідання неодноразово не з`являлась без поважних причин, зразки підпису не надала. Відповідно до частини першої\~статті 44 ЦПК України\~учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватися процесуальними правами; зловживання процесуальними правами не допускається. Згідно з пунктом 11 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~неприпустимість зловживання процесуальними правами є однією із основних засад (принципів) цивільного судочинства. На осіб, які беруть участь у справі, покладається обов`язок добросовісно здійснювати свої процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки. При цьому під добросовісністю необхідно розуміти таку реалізацію прав і виконання обов`язків, що передбачають користування правами за призначенням, здійснення обов`язків в межах, визначених законом, недопустимість посягання на права інших учасників цивільного процесу, заборону зловживати наданими правами. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) неодноразово наголошував, що роль національних судів організовувати судові провадження таким чином, щоб вони були без затримок та ефективними (рішення Суду у справі Шульга проти України, no. 16652/04, від 02 грудня 2010 року), і запобігання неналежній та такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі є завданням саме державних органів (див. рішення названого Суду у справі Мусієнко проти України, no. 26976/06, від 20 січня 2011 року). Відповідно до практики ЄСПЛ питання про те, чи є розумним строк розгляду справи, повинно оцінюватись в контексті конкретних обставин справи і з урахуванням критеріїв, встановлених практикою Суду, зокрема, складність справи, дій заявника й учасників справи, а також важливості можливого результату судового процесу для заявника (рішення ЄСПЛ у справі «Кудла проти Польщі» («Kudla v. Poland»). Головною метою принципу неприпустимості зловживання процесуальними правами є гарантування добросовісного використання учасниками справи своїх процесуальних прав, тобто з метою, для якої ці права надані, та у спосіб, визначений процесуальним законодавством, а також добросовісного виконання обов`язків, визначених законом або судом. Противагою добросовісності є зловживання процесуальними правами, яке має різні форми прояву та у кожному конкретному випадку потребує надання оцінки судом. Зловживанням процесуальними правами можуть бути визнані дії або бездіяльність учасника справи, які характеризуються ознакою видимої юридичної правомірності, однак використовуються з метою, що є протилежною або не відповідає тій, яку має переслідувати реалізація відповідного процесуального права або виконання обов`язку, визначеного законом або судом; сутність зловживання правом полягає у вчиненні уповноваженою особою дій (бездіяльності), які складають зміст наданого процесуальним законодавством права (покладеного обов`язку), недобросовісно, в тому числі всупереч меті такого права або умисне використання процесуального права у спосіб, який суперечить завданню цивільного судочинства, з метою обмеження можливості реалізації прав інших учасників провадження, перешкоджання діяльності суду з правильного та своєчасного розгляду і вирішення справ. Вказаний правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 16 лютого 2022 року у справі № 204/2184/20. За змістом пункту 1.3 розділу І Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затверджених Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5 (в редакції Наказу від 26 грудня 2012 року № 1950/5) для проведення почеркознавчої експертизи орган, який призначив експертизу, повинен надати експерту, у тому числі, експериментальні зразки підпису особи, яка підлягає ідентифікації. Очевидно, що [PERSON] , яка була представлена у справі адвокатом, не могла не розуміти необхідність надання зразків свого підпису для проведення почеркознавчої експертизи, однак у період із січня 2021 року по жовтень 2022 року до суду не з`явилась та не виконала покладеного на неї обов`язку. В справі відсутні докази на підтвердження поважних причин, які б перешкоджали явці відповідачки в судове засідання. Згідно ст. 1051 ЦК України позичальник має право оспорити договір позики на тій підставі, що грошові кошти або речі насправді не були одержані ним від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. Це положення не застосовується до випадків, коли договір був укладений під впливом обману, насильства, зловмисної домовленості представника позичальника з позикодавцем або під впливом тяжкої обставини. З врахуванням положень вказаної норми закону та того, що відповідачка посилається не на безгрошовість договору та не оспорює договір з цих та інших підстав, а стверджує, що розписка нею не видавалась, оспорює\~\~сам факт складання нею розписки, саме вона повинна довести обставини, на які посилається, заперечуючи проти позову. Оскільки під час судового розгляду не було надано належних та допустимих доказів на спростування того, що текст розписки та підпис в ній належить позичальнику, то суд приймає саме вказану розписку як доказ укладання договору позики між позивачем та відповідачкою. З огляду на відсутність належних та допустимих доказів, які б вказували на поважність невиконання обов`язку по поверненню грошових сум згідно договору позики, укладеної між сторонами, на користь позивача необхідно стягнути з відповідачки суму боргу\~по договору\~позики від\~21\~березня 2018\~року в\~розмірі 15\~000 доларів США, що станом на 10 січня 2019 року еквівалентно 421800 грн. 00 коп., 3% річних в сумі 3813 грн. 50 коп. На\~ підставі ст.\~141 ЦПК України\~з відповідачки підлягає стягненню на користь позивача понесені витрати в розмірі 4256 грн. 15 коп. судового збору.

Outcome: approved