Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

У провадженні Подільського районного суду м. Києва перебувала цивільна справа за позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансгазсервіс», про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу, компенсації за невикористану щорічну відпустку. Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.09.2022 року вищезазначений позов задоволено, стягнути з товариства з обмеженою відповідальністю «Укртрансгазсервіс» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 01.05.2018 року по день видачі трудової книжки 07.02.2019 року включно, у розмірі 33 181 (тридцять три тисячі сто вісімдесят одна) гривня 56 копійок, компенсацію за невикористану щорічну основну відпустку за період з 01.04.2017 року по 31.03.2018 року в розмірі 2 869 (дві тисячі вісімсот шістдесят дев`ять) гривень 29 копійок, сплачений при поданні позовної заяви судовий збір в розмірі 704 (сімсот чотири) гривні 80 копійок; сплачений при поданні заяви про забезпечення доказів судовий збір в розмірі 352 (триста п`ятдесят дві) гривні 40 копійок. 27.10.2022 року від позивача надійшла заява про ухвалення додаткового рішення. В обґрунтування своєї заяви остання зазначає, що судом під час ухвалення Рішення не було вирішено питання про судові витрати, а саме про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Суд, розглянувши подану заяву, зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 270 Цивільно-процесуального кодексу України (надалі за текстом - ЦПК України) суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно з ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Частиною першої статті 133 ЦПК України визначено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. Враховуючи практику Верховного суду у справі № 910/15944/17, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат, встановлення їхньої дійсності та необхідності, а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява N 19336/04). Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Системний аналіз наведених норм права дає підстави вважати, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги підлягає доказуванню в суді. Згідно з частиною 3 статті 141ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських послуг (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхньої вартості, виходячи з конкретних обставин справи. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (наприклад, квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження або інший розрахунковий документ). При цьому, матеріали справи повинні містити докази на підтвердження виконаних об`ємів робіт, їх кількості та видів. Окрім того, витрати на правничу допомогу відшкодовуються лише в тому випадку, якщо така допомога реально надавалася в справі тими особами, які одержали за це плату, та їх сплата підтверджується відповідними фінансово-розрахунковими документами. Повноваження представника позивача на надання правової допомоги позивачу у даній справі, перелік послуг та розмір витрат підтверджуються витягом з договору про надання правової допомоги від 11.10.2018 року (а.с. 10), ордером № 518271 (а.с. 13), додатковим договором від 05.12.2018 року (а.с. 11), актом виконаних робіт від 05.12.2018 року (а.с. 24), актом виконаних робіт від 28.05.2019 року (а.с. 103), розрахунком судових витрат від 05.12.2018 року (а.с. 25 - 26), розрахунком судових витрат від 28.05.2019 року (а.с. 104 - 105), квитанціями про оплату послуг у розмірі 8 600 грн. (а.с. 23, 102). Враховуючи складність справи та обсяг виконаних робіт, дотримуючись принципів співмірності та розумності судових витрат, суд доходить висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача витрат на професійну правничу допомогу в сумі 8 600,00 грн. Суд бере до уваги, що дійсно, Рішенням Подільського районного суду м. Києва від 05.09.2022 року не було вирішено питання стосовно стягнення витрат на професійну правничу допомогу. Оскільки, відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України, це є підставою для ухвалення додаткового рішення у справі, суд задовольняє заяву позивача про ухвалення додаткового рішення та стягує з відповідача на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 8 600,00 грн.

Outcome: approved