Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, Верховний суд розпорядженням від 08.03.2022 № 2/0/9-22 змінив територіальну підсудність судових справ Чугуївського міського суду Харківської області на Глобинський районний суд Полтавської області. Позивач звернувся до суду з позовом, у якому прохає шлюб між ним та [PERSON] , який зареєстрований 10 червня 1978 року виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської області, актовий запис №42 - розірвати. В своїй заяві позивач зазначив, що вони з відповідачем з 10 червня 1978 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Спільне життя з відповідачем не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату взаємної любові та поваги. Спільне подружнє життя суперечить його інтересам, збереження шлюбу неможливе. Посилаючись на викладене позивач просив суд, шлюб зареєстрований виконавчим комітетом Печенізької селищної ради Печенізького району Харківської областіміж ним та відповідачем 10 червня 1978 року, актовий запис № 42 - розірвати. В судове засідання позивач не з`явився, направив клопотання в якому просив справу розглядати у його відсутності, позовні вимоги підтримував, просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. На підставі ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Приймаючи до уваги викладене, суд розглянув справу на підставі наявних у ній доказів. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. 10 червня 1978 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб, що підтверджується Свідоцтвом про шлюб, серія [NUMBER] , виданим повторно 18 серпня 2022 року, актовий запис №42. Від даного шлюбу спільних неповнолітніх дітей не мають. Крім того, судом встановлено, що сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільне життя не склалося через протилежні погляди на шлюб та сім`ю, втрату взаємної любові та поваги. Надаючи правову оцінку викладеним обставинам, суд зазначає наступне. Відповідно до Протоколу № 7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зі змінами, внесеними Протоколом № 11 - стаття 5, про рівноправність кожного з подружжя кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч.2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу та примирення між сторонами неможливе, тому шлюб необхідно розірвати.

Outcome: approved