Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

[PERSON] через представника адвоката Колесника Д.В. звернулася до Кам`янського районного суду Черкаської області з позовом до Кам`янської міської ради Черкаської області, де просить встановити факт спільного проживання однією сім`єю позивачки та [PERSON] з 2009 року по день смерті останньої, тобто до [INFO] . Просить визнати за [PERSON] право власності на земельну ділянку площею 1,71 га, що розташована в адміністративних межах Катеринівської сільської ради, яка належала, померлій [INFO] [PERSON] на підставі Державного Акту на право приватної власності на землю серія І-ЧР №029192, зареєстрованого 03.03.2003 у Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за №149. Позов мотивований тим, що [INFO] померла [PERSON] , з якою позивачка проживала однією сім`єю та вела спільне господарство. Вказує, що протягом останніх шести років до дня смерті [PERSON] позивачка приймала участь в її житті, а саме: проживала разом із померлою в її будинку, допомагала матеріально, купувала одяг, предмети домашнього вжитку, ліки, оскільки [PERSON] не могла самостійно забезпечити умови свого життя, потребувала стороннього догляду, допомоги та піклування. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді земельної ділянки, останньою заповіт складено не було. 15.09.2021 позивачка звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Бойко Л.В. із заявою щодо видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом, однак в одержанні такого свідоцтва їй було відмовлено, у зв`язку з відсутністю доказів того, що позивачка проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Тому [PERSON] вимушена звернутися до суду. 15.08.2022 ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі. Вирішено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Витребувано у приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. копію спадкової справи, заведеної після померлої [INFO] [PERSON] . Ухвалою Кам`янського районного суду Черкаської області від 30.08.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Колесник Д.В. у судовому засіданні просили задовольнити позовні вимоги, посилаючись на обставини викладені в позовній заяві. Від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. У розгляді справи покладаються на розсуд суду. Суд, заслухавши думку представника позивачки, дослідивши письмові докази по справі, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, встановив наступні факти і відповідні ним правовідносини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданного виконавчим комітетом Катеринівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області (а.с. 6, 27). Померлій на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серія І-ЧР №029192 було передано у приватну власність земельну ділянку площею 1,71 га в межах згідно з планом. Земельна ділянка розташована на території Катеринівської сільської ради (а.с. 10). До матеріалів справи додано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку з кадастровим номером 7121882200:02:000:0047, разом з кадастровим планом земельної ділянки (а.с. 12). Відповідно до Довідки від 27.11.2020 №702 вбачається, що [PERSON] до дня смерті [INFO] була зареєстрована та постійно проживала в [ADDRESS] . На момент смерті [PERSON] разом з нею за цією ж адресою без реєстрації місця проживання фактично проживала [PERSON] , інших зареєстрованих та осіб, які фактично проживали з померлою, не було (а.с. 8, 28). Згідно Довідки від 20.07.2022 №335-Т вбачається, що [PERSON] з 2009 року до дня смерті [PERSON] доглядала та постійно проживала без реєстрації місця проживання разом з померлою в [ADDRESS] та вели спільне господарство. Крім вказаних осіб, за даною адресою інших зареєстрованих та осіб, які фактично проживали з померлою, не було (а.с. 9). 15.03.2021 [PERSON] від імені [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Кам`янського районного нотаріального округу Черкаської області Бойко Л.В. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщну після померлої [PERSON] , а саме на земельну ділянку для ведення товарного сільськогосподарського виробництва розміром 1,71 га на території Катеринівської сільської ради Кам`янського району Черкаської області (а.с. 26). Постановою приватного нотаріуса Бойко Л.В. від 15.09.2021 було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , на земельну ділянку площею 1,71 га, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що знаходиться у Черкаській області, Кам`янський район, Катеринівська сільська рада, що залишилася після смерті [PERSON] , в зв`язку з відсутністю доказів того, що вона проживала зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини і згідно ст.1264 ЦК України є спадкоємцем за законом четвертої черги (а.с. 11, 30). В судовому засіданні в якості свідка була допитана [PERSON] , яка пояснила, що про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та позивачки, їй відомо зі слів сина, який товаришує з чоловіком [PERSON] . Особисто вона свідком вказаних подій не була, так як їхні будинку розташовані на значній відстані один від одного.Упродовж якого строку вони проживають не пам`ятає, зазначила що може бути близько п`яти років. Свідок [PERSON] пояснила, що останні три роки проживає у цивільному шлюбі з сином позивачки. Їй відомо, що [PERSON] проживала з [PERSON] , близько п`яти років. Вона бачила, позивача на городі, а також бачила як вона приходила до будинку спадкодавиці та виходила з нього. З ними не товаришувала, в будинку ніколи не була. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Належними доказами відповідно до ч. 1 ст. 77 ЦПК України є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування згідно ч. 2 ст. 78 ЦПК України. Згідно до ч.2 ст. 3 СК України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до статті 1217 Цивільного кодексу України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі статтею 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадщину почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняттям ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. У четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини згідно статті 1264 ЦК України. Якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до роз`яснень, викладених у пункті 21 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила частини другої статті 3 Сімейного кодексу України про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням часу спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі статті 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами сім`ї, крім власне факту спільного проживання, є наявність спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Пунктом 6 рішення Конституційного Суду від 03 червня 1999 року № 5-рп/99 установлено, що до членів сім`ї належать особи, які постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, а й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання їх членами сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, тощо. Суд вважає за важливе вказати, що домогосподарство є сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Одне лише спільне проживання не є достатнім для визнання фактичного проживання однією сім`єю, без наявності інших ознак сім`ї. При цьому, взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у [PERSON] , так і у [PERSON] особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно - правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Суд звертає увагу, що на позивача крім доведення факту спільного проживання, нормами ЦПК України покладений обов`язок доведення факту проживання як одна сім`я, що передбачає надання доказів щодо спільного бюджету, спільного харчування, купівлі майна для спільного користування, участі у спільних витратах на утримання житла, його ремонт, надання взаємної допомоги, інших обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. У своєму позові сторона позивача зазначає, що позивач купувала одяг, продукти харчування, здійснювала догляд за померлою, так як остання потребувала сторонньої допомоги та піклування, в той же час жодних доказів, які б підтверджували зазначені факти суду не надано. [PERSON] не надала жодних належних доказів у підтвердження позовних вимог, такі як: медична документація яка б підтверджувала безпорадний стан спадкодавиці, квитанції про оплату комунальних послуг, купівлю медичних препаратів, придбання продуктів харчування, необхідних для [PERSON] під час догляду за нею. До довідки виконавчого комітету Кам`янської міської ради Телепинського старостинського округу від 20.07.2022 №335-Т, суд відноситься критично, оскільки вона видана через 7 (сім) років після смерті [PERSON] . На підставі яких даних був встановлений факт спільного господарства не відомо. Допитані в судовому засіданні свідки не підтвердили зазначені обставини. Враховуючи вищевикладені обставини справи, норми права, наявні в матеріалах справи докази як в підтвердження позовних вимог, суд прийшов до висновку, що позивач не надала належних та допустимих доказів на підтвердження факту її проживання з померлою [PERSON] у продовж п`яти років до дня смерті . Надавши оцінку письмовим доказам, поданим позивачем, заслухавши свідків по справі, суд дійшов висновку, що [PERSON] упродовж певного часу допомогала по господарству померлій [PERSON] і на момент смерті проживала разом з нею без реєстрації. В той же час досліджені в судовому засіданні матеріали справи не свідчить про те, що вони проживали спільно однією сім`єю, були пов`язані спільним побутом, мали спільний бюджет, взаємні права, обов`язки, та не дає підстав вважати, що позивачка набула право на спадкування як спадкоємець четвертої черги. Позовна вимога про визнання права власності на земельну є похідною, а тому суд приходить до висновку, що позов не підлягає до задоволення в повному обсязі. На підставі ст. 141 ЦПК України, оскільки судом відмовлено в задоволенні позовних вимог, судовий збір покладається на позивача.

Outcome: dismissed