Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

07.09.2021р АТ «АКБ «КОНКОРД» звернулося до суду з позовом про стягнення боргу за кредитним договором. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що 29.10.2018 року між АТ «АКБ «Конкорд» та [PERSON] укладено кредитний\~договір шляхом\~надання підписаної\~позичальником заяви\~про приєднання\~до Публічного\~договору комплексного\~обслуговування клієнтів\~-\~фізичних осіб\~в АТ\~«АКБ «Конкорд»\~№60.09.000158\~та акцептованої\~банком про\~надання кредитних\~коштів шляхом\~безготівкового зарахування\~кредитних коштів\~на картковий\~рахунок №\~ [NUMBER] \~у розмірі\~15\~204,00\~гривень строком\~на 24\~місяці зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі 45%\~річних.\~Приєднавшись до\~умов договору,\~сторони досягли\~згоди щодо\~всіх істотних\~його умов,\~а саме:\~валютою рахунку\~-\~українська гривня,\~сумою ліміту\~кредитування -\~15204,00\~гривень,\~строком на\~24\~місяців зі\~сплатою відсотків\~за користування\~кредитом у\~розмірі 45%\~річних.Внаслідок порушення\~своїх зобов`язань\~за Кредитним\~договором перед\~банком,\~у [PERSON] \~виникла наступна\~заборгованість за\~кредитним договором\~з урахуванням\~нарахованих процентів\~станом на\~12.08.2021\~року,\~заборгованість за\~кредитним договором\~№60.09.000158\~від 29.10.2018\~року складає:\~за кредитом\~ 15204,00\~грн.;\~за відсотками\~ 6273,64\~грн.;\~платежі за\~надані послуги:\~супроводження простроченої\~заборгованості \~10\~502,60\~грн.;\~санкції за\~порушення строків\~погашення кредиту\~у розмірі\~ 9283,97\~грн.\~Всього заборгованість:\~41\~677,81\~грн.За таких підстав, позивач просить стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість за кредитним договором № 60. 09.000158 від 29.10.2018 року станом на 12.08.2021 року, яка складає: за кредитом - 15204,00 грн.; за відсотками 6273,64 грн.; платежі за надані послуги: супроводження простроченої заборгованості 10\~502,60 грн.; санкції за порушення строків погашення кредиту у розмірі 9283,97 грн та судовий збір у сумі 2 270,00 грн. Ухвалою судді Суворовського районного суду м. Одеси від 22 грудня 2021року відкрито спрощене позовне провадження. Ухвалами від 15.02.2022 року та від 07.07.2022 року задоволено клопотання представника позивач про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. Разом із тим, судове засідання в режимі відеоконференції 15.02.2022 року та 07.07.2022 року не відбулося по технічним причинам. Суд зазначає, що згідно ч.5 ст.212 ЦПК України ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. У судове засідання 03.11.2022 року представник позивача АТ АКБ «Конкорд» не з`явився. Позивач був повідомлений про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення судової повістки на його офіційну електронну адресу. Заяв про участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції 03.11.2022 року не подавав, так само до суду не надходило заяв про відкладення розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, причини неявки не повідомила, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена судом належним чином, шляхом направлення судової повістки за зареєстрованим місцем проживання, яку отримала. Відзиву від відповідача на позов до суду не надходило, заяв про розгляд справи за її відсутності до суду остання не подавала. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню, з таких підстав. Суд установив, що 29.10.2018 року між АТ «АКБ «КОНКОРД» та\~\~ [PERSON] \~\~було підписано заяву про надання кредиту/кредитний договір №60.09.000158. Сума наданого кредиту склала 15 204, 00 грн. Дата повного погашення кредиту - 28.10.2020 року. 29.10.2018 року [PERSON] було отримано платіжну картку № [NUMBER] , про що свідчить письмова розписка клієнта. 29.10.2018 року\~між АТ "АКБ "Конкорд" та\~ [PERSON] \~було підписано заяву про відкриття поточного рахунку та надання платіжної картки/Договір платіжної картки №92.09.000589 Відповідно до ч. 1, 2 ст.207 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його сторонами. За змістом ст. ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст.638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст.1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1\~ст. 1048 ЦК України). Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із ч. 1 ст.633 ЦК України\~публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом ст.634 цього Кодексу\~договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ АКБ Конкорд). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст ст. ст.\~633,\~634ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. При винесені рішення, надаючи оцінку обґрунтованості та доведеності заявленої позивачем суми заборгованості, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч. 1 ст.\~76, ч. 2 ст.\~77 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. В позовній заяві позивач просив стягнути з відповідача, зокрема, суму простроченої заборгованості за тілом кредиту, за кредитним договором № 60.09.000158 від 29.10.2018 року, яка станом на 12.08.2021 року складає 15 204, 00 гривень, Відповідний розмір заборгованості позивачем визначений згідно до розрахунку заборгованості, який долучений до позовної заяви. Відповідність розрахунку не була спростована відповідачем ані змістовними запереченнями, ані окремим контр розрахунком, а тому при винесені рішення суд керується розрахунком позивача. Крім того, надана позивачем виписка з особового рахунку відповідача вказує на отримання відповідачем платіжної картки, використання кредитних коштів та часткове погашення заборгованості, проте свої зобов`язання за кредитним договором відповідач належним чином не виконав, в результаті чого виникла прострочена заборгованість. Виписка з банківського рахунку - це документ, що видається фінансовою установою, в якому містяться відомості про рух грошових коштів та має статус первинного документу, який містить інформацію про рух коштів на балансі карткового рахунку відповідача, операції за картковим рахунком (з визначенням дати проведення операції та визначенням проведеної операції, зазначенням суми на балансі рахунку після поведеної операції). Банківська виписка має статус первинного документу, що підтверджено Переліком типових документів, затвердженого\~наказом МЮУ від 12.04.2012р. № 578/5. Факт користування відповідачем кредитними коштами з використання платіжного засобу не спростовано відповідачем іншими належними доказами. Матеріали справи не містять даних, щодо незаконного зняття коштів з використанням кредитної картки та незаконну видачу кредитної карти на її ім`я [PERSON] третім особам. Таким чином, доказом фактів встановлення кредитного ліміту на картковий рахунок та користування відповідачем кредитними коштами є виписка по рахунку, яка є належним доказом надання кредитних коштів. Відповідний висновок викладено в постанові Верховного Суду від 20.10.2020р. по справі № 456/3643/17, провадження № 61-9882 св20, який застосовується судом по даній справі, згідно ч.6 ст. 263 ЦПК України. Отже, заборгованість відповідача за тілом кредиту у розмірі 15204,00 гривень знайшла своє підтвердження під час розгляду справи та її розмір є доведеним позивачем належними та допустимими доказами, тобто відповідачем було порушено право позивача на повернення кредитних коштів, чим порушено вимоги ст. ст.\~1049,\~1054 ЦК України. За таких обставин, наявні підстави для стягнення з відповідача заборгованості за тілом кредиту у вищевказаному розмірі, а отже позовні вимоги АТ "АКБ "Конкорд" в цій частині підлягають задоволенню. Також, позивач просить стягнути заборгованість по простроченим відсоткам 6273,64 гривень та платежі за надані послуги: супроводження простроченої заборгованості 10502,60 гривень, санкції за порушення строків погашення кредиту 9283,97 гривень. Обґрунтовуючи право вимоги в частині стягнення заборгованості за відсотками\~6273,64 гривень; платежів за надані послуги з супроводження простроченої заборгованості\~10502,60 гривень; санкцій за порушення строків погашення кредиту\~9283,97 гривень, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку заборгованості за кредитним договором, посилався на Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "АКБ "Конкорд", як невід`ємну частину укладеного між банком та відповідачем договору. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України\~в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Відповідно до частини першої\~статті 1048\~ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму, відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Судом встановлено, що у Заяві про надання кредиту/кредитний договір №60.09.000158 від 29.10.2018 року, яка була підписана [PERSON] , не містяться умови щодо зобов`язань позичальника по сплаті відсотків, заборгованості за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості, санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором, порядок та строки таких нарахувань. Дослідивши наданий позивачем до позовної заяви Публічний договір комплексного банківського обслуговування фізичних осіб ПАТ "АКБ "Конкорд" судом встановлено, що даний документ не містить підпису відповідача та доказів того, що саме така редакція Договору та Тарифів діяла на момент укладення між позивачем та відповідачем кредитного договору № 60.09.000158 від 29.10.2018 року та в подальшому їх умови не змінювались, матеріали справи не містять. Також, матеріали справи не містять підтверджень, що вказані документи на момент підписання заяви відповідачкою взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати виставлених процентів, плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкцій за порушення зобов`язань за кредитним договором за користування кредитними коштами пені та штрафів. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в Умови та правила споживчого кредитування. До такого висновку дійшов і Верховний Суд України у постанові від 11 березня 2015 року (провадження № 6-16цс15). Наданий позивачем Публічний договір, з огляду на його мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору й щодо будь-яких інших встановлених ним нових умов та правил, чи можливості використання банком додаткових заходів, які збільшують вартість кредиту, чи щодо прямої вказівки про збільшення прав та обов`язків кожної із сторін, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в заяві позичальника, яка безпосередньо підписана останнім і лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих йому умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. З наведених підстав, суд дійшов висновку про те, що банк не довів, що саме наданий Публічний договір є складовою кредитного договору і що саме ці умови відповідачка мала на увазі, підписуючи заяву позичальника, та відповідно брала на себе зобов`язання зі сплати процентів за користування кредитними коштами в обумовленому позивачем розмірі, плати за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором. Частина ч. 6\~ст. 81 ЦПК України\~визначає, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, враховуючи, що матеріали справи не містять підтверджень, що саме надану редакцію Публічного договору розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву про надання кредиту/кредитний договір № 60.09.000158 від 29.10.2018 року, а також відсутність у підписаній позичальником Заяві про надання кредиту погоджених позичальником розміру процентів, умов розміру вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкцій за порушення зобов`язань, відсотків, суд дійшов висновку, що при укладенні договору сторони не обумовили у письмовому вигляді умови кредитування - розмір вартості послуги за супроводження простроченої/несанкціонованої заборгованості та санкції за порушення зобов`язань, розмір відсотків, порядок та розмір їх нарахування. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому, з огляду на зміст ст. ст.\~633,\~634 ЦК України\~можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. У даному випадку, договірні правовідносини виникли між банком та фізичною особою - споживачем банківських послуг (ч. 1\~ст. 11 Закону України від 12.05.1991 року № 1023-XII "Про захист прав споживачів"). Згідно з пунктом 22 ч. 1\~ст. 1 Закону № 1023-XII, споживач - фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Конституційний Суд України у рішенні щодо офіційного тлумачення положень другого речення преамбули\~Закону України від 22.11.1996 року № 543/96-В «Про відповідальність за несвоєчасне виконання грошових зобов`язань»\~від 11.07.2013р. у справі № 1-12/2013 зазначив, що з огляду на приписи ч. 4\~ст. 42 Конституції України\~участь у договорі споживача як слабшої сторони, яка підлягає особливому правовому захисту у відповідних правовідносинах, звужує дію принципу рівності учасників цивільно-правових відносин та свободи договору, зокрема у договорах про надання споживчого кредиту. В даному випадку відсутні підстави вважати, що при укладенні кредитного договору із [PERSON] позивач дотримався вимог, передбачених ч. 2\~ст. 11 Закону № 1023-XII, про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Такі висновки відповідають правовим позиціям, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.07.2019 року у справі № 342/180/17-ц (провадження № 14-131цс19), у постановах Верховного Суду від 14.08.2019р. у справі № 229/1953/16-ц (провадження № 61-32390св18), від 21.08.2019 року у справі № 643/5386/17-ц (провадження № 61-2699св18), від 16.08.2019 року у справі № 595/290/17-ц (провадження № 61-29972св18), які в силу ч. 6\~ст. 263 ЦПК України\~є обов`язковими для застосування судами в аналогічних правовідносинах. В свою чергу, Розрахунок сукупної вартості кредиту та реальної річної процентної ставки за обраним видом кредиту, доданий до позову, не приймається судом в якості доказу узгодження розміру процентної ставки за заявою про надання кредиту/Кредитний договір №60.09.000158 від 29.10.2018 року, оскільки наданий розрахунок є Додатком 1 до Заяви про надання кредиту/Кредитний договір від 02.01.2018. Докази віднесення даного розрахунку до Кредитного договору №60.09.000158 від 29.10.2018 року матеріали справи не містять. Підсумовуючи викладене, позовні вимоги АТ АКБ "Конкорд" підлягають частковому задоволенню, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості по простроченому тілу кредиту в розмірі\~15204, 00 гривень.\~Позовні вимоги в частині стягнення\~заборгованість по простроченим відсоткам 6273,64 гривень, плата за супроводження простроченої заборгованості 10502,60 гривень та санкції за порушення зобов`язань за кредитним договором 9283,97 гривень, не ґрунтуються на умовах договору, а тому не підлягають задоволенню. Відповідно до\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Враховуючи вищевикладене та висновки Верховного Суду, проаналізувавши усі докази наявні в матеріалах справи, суд доходить до висновку про часткове задоволення позову. Відповідно до ч. 1, 2\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволення позову, у відповідності до\~ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача на користь позивача у відшкодування судових витрат підлягає пропорційно задоволеним позовним вимогам -\~828 (вісімсот двадцять вісім) гривень 09 копійок.

Outcome: partial