Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

В червні 2022 р. представник Моторного ( транспортного) страхового бюро України звернувся до Корсунь-Шевченківського районного суду Черкаської області з позовом до [PERSON] про стягнення майнового відшкодування. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову позивач зазначив, що 01.12.2020 року о 12 год. 20 хв. на 547 км. а/д Стрий-Тернопіль-Кропивницький-Знам`янка сталася дорожньо-транспортна пригода (надалі - ДТП) за участю транспортних засобів: «OPEL» (номерний знак [NUMBER] ), яким керував [PERSON] (надалі - Відповідач); «BMW» (номерний знак [NUMBER] ) (надалі - автомобіль Потерпілого), яким керував [PERSON] (надалі - Потерпілий). Постановою Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 24.02.2021 року по справі № 705/4932/20 відповідача було визнано винним та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст.ст. 122-4, 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. На момент настання ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Цивільно-правова відповідальність потерпілого була застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (Поліс № А07047477). Потерпілий своєчасно звернувся до позивача із повідомленням про ДТП від 14.12.2020 року, та Заявою про виплату страхового відшкодування від 14.12.2020 року. Вартість відновлювального ремонту автомобіля Потерпілого, пошкодженого внаслідок ДТП, склала 43 225 (сорок три тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 55 когі. Розрахунок та виплата відшкодування проводився на основі: Звіту № 21-19 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 26.01.2021 року; Наказу №3.1/1741 від 22.03.2021 року; Довідки № 1 від 17.03.2021 року. Загальний розмір витрат МТСБУ з урахуванням витрат на збір документів, послуги аварійного комісара та визначення розміру шкоди складає: 46047 (сорок шість тисяч сорок сім) грн. 27 коп.Позивач відшкодував завдані відповідачем збитки внаслідок ДТП у розмірі 43 225 (сорок трі тисячі двісті двадцять п`ять) грн. 55 коп., що підтверджується платіжним дорученням №942383 вц 23.03.2021 року; витрати на послуги аварійного комісара в розмірі 1183 (одна тисяча сто вісімдесят три) грн. 00 коп., що підтверджується платіжним дорученням №889100 від 09.02.2021 року (Рахуноь № 21/19 від 22.01.2021 року, акт виконаних робіт від 26.01.2021 року); витрати на оплату послуг пс справі у розмірі 1638 (одна тисяча шістсот тридцять вісім) грн. 72 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 942049 від 16.03.2021 року (рахунок на оплату № AO 194 від 28.02.2021 року, акт надання послуг №А0189 від 28.02.2021 року). В позові позивач просив стягнути з відповідача вищезазначені сумі відшкодування на загальну суму 46047 гр. та судові витрати у розмірі 2481 гр. 19.09.2022 р. ухвалою суду було відкрито провадження по справі за правилами спрощенного позовного провадження з викликом сторін.Підсудність справи була визначена за останнім відомим місцем проживання відповідача ( називав вказану адресу при складанні протоколу про адміністративне правопорушення а.с.4)., заперечень сторін проти розгляду справи в порядку спрощеного провадження не находило. Сторони були належним чином викликані у судове засідання. Від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без їх участі, позов підтримал у повному обсязі та просили задовольнити. Відповідач викликався шляхом розміщення об`яви на сайті та направленні судової повістки за останнім відомим місцем проживання. ( в судове засідання на 18.10.2022 р. отримав позов, додатки та судову повістку особисто, в судове засідання на 07.11.2022 р. судова повістка не вручена під час доставки ( відсутній або відмовився отримувати). На цих підставах, суд ійшов висновку можливості розглядати справу без участі сторін і на пдіставі ст. 247 ч.2 ЦПК України не проводити фіксацію процесу технічними засобами. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, , суд дійшов до насупного: Відповідно до ст. 9 (п.п. 9.1., 9.2.) Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Розмір страхової суми за шкоду, заподіяну майну потерпілих, становить 50 тисяч гривень на одного потерпілого. Відповідно до ст. 22 (п. 22.1) Закону в разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно зі ст. 28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана з пошкодженням транспортного засобу. Відповідно до ст. 29 Закону у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. За змістом ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ч. 1 ст. 990 ЦК України страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч. 2 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. За змістом ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Відповідно до ч. 5 ст. 13 Закону України "Про судоустрій та статус суддів" висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду України, враховуються іншими судами загальної юрисдикції при застосуванні таких норм права. Суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 16 листопада 2016 року в справі № 6-2188цс16, за змістом якого згідно зі статтею 41 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів"МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам пункту 1.7 статті 1 цього Закону, та майну, яке знаходилося в такому транспортному засобі. Відповідно до підпункту 38.2.1 пункту 38.2 статті 38 цього Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника транспортного засобу, який спричинив ДТП, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди (зокрема, майнової) і триває до моменту її відшкодування потерпілому в повному обсязі особою, яка завдала шкоду (статті 11, 599, 1166 ЦКУкраїни). Сторонами деліктного зобов`язання, зазвичай, виступають потерпілий (кредитор) і заподіювач шкоди (боржник). Разом з тим, правила регулювання таких зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо заподіювачем, а іншою особою за умови, що законом передбачено такий обов`язок іншої особи, хоч вона шкоди й не заподіювала. При цьому за статтею 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Таким чином, після виконання особою, що не завдавала шкоди, свого обов`язку з відшкодування потерпілому шкоди, завданої іншою особою, потерпілий одержує повне задоволення своїх вимог, і тому первісне деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням (стаття 599 ЦК України). Крім цього, суд враховує правовий висновок Верховного Суду України, який зроблений на засіданні Судової палати у цивільних справах від 23 березня 2016 року в справі № 6-2598цс15, згідно з яким перехід права вимоги за нормами статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України "Про страхування" слід відрізняти від зворотної вимоги (регресу), яка регулюється положеннями статті 1191 ЦК України, статті 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів". Так, відповідно до частини першої статті 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Системний аналіз цієї норми дає підстави для висновку про її застосування за таких умов: 1) право регресної вимоги до винної особи має третя особа після виконання нею зобов`язання перед потерпілим; 2) регрес застосовується після припинення зобов`язання з відшкодування шкоди. За регресними зобов`язаннями перебіг позовної давності починається від дня виконання основного зобов`язання, зокрема виплати страхового відшкодування (частина шоста статті 261 ЦК України). Разом з тим, статтею 993 ЦК передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. При цьому заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності (частина перша статті 262 ЦК України). Отже, страхувальник, який зазнав майнової шкоди в деліктному правовідношенні, набув право вимоги сплаченого страхового відшкодування до заподіювача і строк такої вимоги починає спливати з моменту заподіяння шкоди. Як роз`яснено в п. 26 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 року № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», до страховика, який виплатив страхове відшкодування, переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, яка одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Сума страхового відшкодування підлягає стягненню з особи, відповідальної за завдані збитки, відповідно до правил статті 993 ЦК. В п. 27 Пленуму роз`яснено, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. При цьому регрес регулюється загальними нормами цивільного права (зокрема, статтею 1191 ЦК України), а також статтею 38 ЗаконуУкраїни "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальностівласників наземних транспортних засобів". Дослідженими у судовому засіданні обставинами справи встановлено, що у зв`язку з настанням страхового випадку та після проведення ремонтної калькуляції з визначення вартості матеріального збитку, заподіяного автомобілю «BMW», державний реєстраційний номер [NUMBER] провело виплату страхового відшкодування у розмірі 43255 гр. ( а.с.25) власнику зазначеного автомобіля [PERSON] . Після проведення такої виплати, що підтверджується платіжним дорученням № 942383 від 23.03.2021 року, з огляду на обставини ДТП, а також на положення ст. 38 Закону України "Про обовязкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" та ст. 1191 ЦК України, а також з урахуванням вимог ч. 1 ст. 512, ст. 514 ЦК України позивач набув права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Враховуючи, що сума виплаченого позивачем страхового відшкодування на даний час відповідачем не відшкодована, суд вважає позовні вимоги підставними і такими, що підлягають до задоволення. Понесені позивачем документально підтверджені судові витрати, а саме: сплачений судовий збір в розмірі 2481, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved