Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «Приват Банк» засобами поштового зв`язку звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця в сумі 7779 грн. 06 коп. Обґрунтовано позов тим, що [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву від 28.05.2019 року, якою підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг, Тарифами, які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Також, [PERSON] була ознайомлена із Умовами та Правилами надання банківських послуг, які діяли станом на момент підписання анкети-заяви. На виконання укладеного договору позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт, який у подальшому змінювався. Крім того, для користування кредитним картковим рахунком [PERSON] отримала кредитну картку. [INFO] [PERSON] померла. 10.07.2021 року позивачем була направлена претензія кредитора до Компаніївської державної нотаріальної контори, яку було пере направлено до приватного нотаріуса Скрипнік О.В. 28.09.2021 року позивачем було направлено лист претензію до спадкоємців позичальника, однак ніяких дій не було виконано. Спадкоємцем, який постійно проживав разом з спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини, є відповідач [PERSON] . Відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, в тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Станом на дату смерті позичальника заборгованість за договором становить 7779 грн. 06 коп., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов; витребувано з Компаніївської селищної ради Кіровоградської області довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на дату смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; витребувано у приватного нотаріуса Кропивницького районного нотаріального округу Кіровоградської області Скрипнік О.В. копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . Ухвалою Компаніївського районного суду Кіровоградської області від 07.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2022 року. В судове засідання представник позивача не з`явився, разом з позовом подав клопотання про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, 09.11.2022 подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив розгляд справи проводити без участі представника позивача, вказав, що клопотання та заяви з боку АТ КБ «ПриватБанк» відсутні. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце слухання справи судом повідомлявся належним чином за зареєстрованим місцем проживання, про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 28.05.2019 року підписала анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приват Банку (а.с. 18). У підписаній анкеті-заяві вказано, що [PERSON] підписанням анкети-заяви приєдналась до Умов та правил надання банківських послуг, які разом з пам`яткою клієнта і тарифами становлять договір банківського обслуговування. Згідно довідки АТ КБ «Приват Банк» [PERSON] було надано 28.05.2019 кредитну картку Універсальна (а.с.58), умови обслуговування якої визначено Тарифами обслуговування кредитних карт «Універсальна» (а.с.19- 55). За період з 28.05.2019 -21.02.2022 [PERSON] було встановлено кредитний ліміт в сумі 8000 грн. (а.с.16), який 17.01.2020 було зменшено до 0,00 грн. (а.с.17). З наданого позивачем розрахунку заборгованості встановлено, що заборгованість [PERSON] складає 7779,06 грн. (а.с.12-15). [INFO] [PERSON] померла (а.с. 64) Відповідач [PERSON] за паспортними даними був зареєстрований разом зі спадкодавцем [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с.59-63). 18.06.2021 позивач звернувся до Компаніївської державної нотаріальної контори з претензією кредитора та просив включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приват Банк» в спадкову масу (а.с.66), яка була передана приватному нотаріусу Скріпник О.В. за місцем заведення спадкової справи (а.с.67) та в подальшому направлена спадкоємцям померлої (а.с.68). 26.09.2021 АТ КБ «Приват Банк» направив [PERSON] лист претензію від 24.09.2021 з пропозицією сплатити заборгованість [PERSON] перед банком в розмірі 7779,06 грн. (а.с.69,70). З копії матеріалів спадкової справи № 12/2020 до майна померлої [PERSON] встановлено, що відповідач [PERSON] 30.03.2020 звернувся до приватного нотаріуса Скрипнік О.В. з заявою про відмову від прийняття спадщини за законом після смерті матері [PERSON] на користь дочки спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину за законом після смерті матері (а.с.94). Відповідно до частини першої статті 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1217, 1218 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до статті 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. Згідно зі статтею 1261 Цивільного кодексу України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (стаття 1268 Цивільного кодексу України). Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами статей 1281, 1282 ЦК України. Так, статтею 1281 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги, та/або якщо вони спадкують майно, обтяжене правами третіх осіб. Кредиторові спадкодавця належить пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, не пізніше шести місяців з дня одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину на все або частину спадкового майна незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Відповідно до статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. За змістом зазначених норм слід дійти висновку, що у разі смерті фізичної особи - боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки боржника за загальним правилом переходять до іншої особи - спадкоємця і таким чином відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Враховуючи що відповідач [PERSON] відмовився від прийняття спадщини та не отримував свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] , суд приходить до висновку, що він не є належним відповідачем по справі та у нього відсутній обов`язок відповідати за даним позовом. Позивач вказав, що спадкоємцем [PERSON] у порядку ч.3 ст. 1268 ЦК України, є відповідач [PERSON] який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На підтвердження даної обставини позивач посилається на копію паспорта позичальника та відповідача, де зазначено одну й ту саму адресу зареєстрованого місця проживання. Суд зазначає, що сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме він є спадкоємцем та прийняв спадщину після померлої. Більш того, суду не було надано доказів кровної спорідненості вищевказаних осіб. Разом з тим з матеріалів спадкової справи судом встановлено, що спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] та [PERSON] , які отримали свідоцтво про право на спадщину за законом від 02.07.2021 (а.с.159, 166), тому як спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора в межах вартості майна, одержаного у спадщину (належні відповідачі). З урахуванням принципу диспозитивності, суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. А тому, якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача або залучення інших співвідповідачів, це є самостійною підставою для відмови в задоволенні позову. Визначення відповідачів, предмета спору та підстав позову є правом позивача. Разом з тим, установлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Аналогічний висновок викладено у постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року в справі № 523/9076/16-ц, від 20 червня 2018 року в справі № 308/3162/15-ц, від 21 листопада 2018 року в справі № 127/93/17-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 570/3439/16-ц, від 12 грудня 2018 року в справі № 372/51/16-ц, від 05 травня 2019 року в справі № 554/10058/17. Частиною четвертою статті 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Позивачем відповідно до статті 51 ЦПК України не було до закінчення підготовчого провадження заявлено клопотання про заміну неналежного відповідача чи залучення співвідповідача. За таких обставин, з огляду на вказані норми чинного законодавства, заявлені позовні вимоги та встановлені обставини, суд дійшов висновку, що позивачем вимоги пред`явлено до неналежного відповідача, що має наслідком відмову в задоволенні позову. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК України в разі відмови у задоволенні позову судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed