Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

у грудні 2021 року Публічне акціонерне товариство «Страхова компанія «Країна» звернулося з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу. Позивач просив суд стягнути з відповідача [PERSON] на його користь у відшкодування завданих збитків 28 683 грн., у відшкодування понесених витрат по сплаті судового збору 2270 грн. На мотивування заявлених позовних вимог позивач вказує, що 20.11.2018 року між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 36/УА/0192167/2.1.5.01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ». У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування 19.12.2018 року в м. Києві, на бульварі Дружби народів, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet» д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Toyota» держаний номер « [NUMBER] ». Внаслідок цього ДТП транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва № 757/643/19 від 24.02.2020 року винним у вчиненні адміністративного правопорушення визнано відповідача [PERSON] . Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Страховика - ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Згідно до рахунку № Ал00000023 від 15.01.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota» держаний номер « [NUMBER] » склала 28 683 грн. На виконання зобов`язань по Договору страхування Страхувальнику було виплачено страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 70/55053/2.1.5.1 склав 28683 грн. Відповідно до ст. 993, ч. 1 ст. 1191 Цивільного Кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування», до Страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то саме відповідач несе відповідальність за нанесену шкоду. Викладене стало підставою для звернення позивача з даним позовом до суду. Ухвалою судді Голосіївського районного суду Хоменко В.С. від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження у цивільній справі без повідомлення сторін (а.с. 37). Копія ухвали суду була направлена адресою проживання відповідача вказаною у постанові Печерського районного суду міста Києва № 757/643/19 від 24.02.2020 року (а.с.18). Відповідно до відповіді на запит про місце зареєстрованого проживання відповідача [PERSON] отримана відповідь, що останній зареєстрованим не значиться (а.с.36). Судом робилися оголошення на сайті для повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с.40, 44). Відповідачем [PERSON] до суду 25.08.2022 подавалась заява з проханням відтермінувати розгляд справи на один місяць для вирішення спору з позивачем у добровільному порядку з посиланням на своє матеріальне становище.(а.с.49). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 20.11.2018 року між ПАТ «СК «Країна» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 36/УА/0192167/2.1.5.01, предметом якого були майнові інтереси Страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортним засобом «Toyota», державний номерний знак « [NUMBER] ».(а.с.19). У відповідності до умов вказаного Договору страхування Позивач взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь Страхувальника страхове відшкодування. 19.12.2018 року в м. Києві, на б-рі Дружби Народів, 35, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Chevrolet» держаний № « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та застрахованого автомобіля «Toyota» держаний номер « [NUMBER] ». Внаслідок ДТП застрахованому транспортному засобу було завдано механічних пошкоджень. Винним у скоєному ДТП відповідно до постанови Печерського районного суду міста Києва № 757/643/19 від 24.02.2020 року визнано відповідача [PERSON] (а.с.18). Власник пошкодженого транспортного засобу звернувся до Страховика - ПАТ «СК «Країна» з заявою про виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу № 36/УА/0192167/2.1.5.01 (а.с.8) Згідно до рахунку № Ал00000023 від 15.01.2019 року вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «Toyota» держаний номер «АА85390К» склала: 28 683 грн. (а.с.21-24). Згідно страхового акту даний випадок було визнано страховим (а.с.26). На виконання зобов`язань по Договору страхування Страхувальнику було виплачено страхове відшкодування розмір якого, згідно до розрахунку суми страхового відшкодування та страхового акту № 70/55053/2.1.5.1 склало: 28683 грн. (а.с.27). На момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] не була застрахована. (а.с.6). Відповідно до ст. З Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до ст. 979 Цивільного кодексу України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі! грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність Відповідача не була застрахована за полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, то саме відповідач несете відповідальність за нанесену шкоду. У відповідності до ст.20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Статтею 1166 ЦК України встановлено, що шкода, завдана майну фізичної чи юридичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до частини другої статті 1187 ЦК України шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір оренди, підряду тощо) володіє транспортним засобом. Виплата страхового відшкодування була здійснена позивачем у відповідності до статті 25 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи в розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. Відповідно до статті 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою(страховим відшкодуванням). При цьому за змістом статті 993 ЦК України та статті 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності . Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З огляду на викладене, суд дійшов до висновку про те, що позивач належним чином довів свої позовні вимоги. Доказів на підтвердження зворотного в розпорядження суду не надано. Тому, суд, виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, закріпленого в ст. 13 ЦПК України, приходить до висновку про обґрунтованість позову та про те, що обставини викладені в ньому знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи, а тому він підлягає задоволенню. Оскільки позов задовольняється, то відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню витрати понесені позивачем по сплаті судового збору при зверненні до суду у розмірі 2270 грн., що підтверджується відповідним платіжним дорученням на а.с. 3. На підставі викладеного,

Outcome: approved