Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивачка, [PERSON] , звернулася до суду з позовом, в якому, просить суд: встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період з весни 2015 року по 13.07.2020 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу; встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , в період з весни 2015 року по 13.07.2020 за адресою: [ADDRESS] ; визнати [PERSON] спадкоємцем після смерті [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, з 2014 року, коли Російська Федерація анексувала Крим, а потім окупувала частину території Донецької та Луганської областей, вона почала займатися допомогою Збройним Силам України. Вона та її сім`я чітко визначились з власною громадянською позицією щодо допомоги ЗСУ та добровольчим організаціям. Волонтерською діяльністю в напрямку ЗСУ остання займається з 2014 року і по цей день. Так склалося, що позивач та інші волонтери опікувалися військовослужбовцями 35 окремої бригади морської піхоти 137 батальйону, що дислокується на півдні України в Одеської обл. с. Дачне. Останні забезпечували їх за напрямком медицини та закривали нагальні побутові питання з моменту входу бригади в сектор для виконання службових обов`язків в зоні проведення ООС. Здійснювали інші дії, що пов`язані з волонтерською діяльністю, направлені на допомогу бійцям та сприяли наданню допомоги цивільному населенню, що проживали на прифронтовій території. [PERSON] народився та проживав в Республіці Беларусь до 2006 року, але згодом був змушений виїхати з країни, оскільки був не згодний з діючим політичним режимом. Він приїхав в Україну з тяжкими травмами, які отримав під час організації та безпосередньої участі в мітингах та акціях протестів проти діючої влади в складі опозиційної ланки. В Україні небайдужі люди зібрали кошти, допомогли [PERSON] з лікуванням для того, аби уникнути переслідування [PERSON] став громадянином Естонії. В 2015 році вона познайомилася з [PERSON] , [INFO] [PERSON] проходив за контрактом службу на посаді старшого бойового медика. Свій вчинок він пояснював тим, що хотів віддячити Україні та українцям за надану йому в важкий час його життя допомогу. З моменту їх знайомства в них одразу склалися дружні стосунки, які незабаром переросли в кохання. Вони почали жити подружнім життям, проживали в Києві в квартирі позивача, підтримували шлюбно-сімейні відносини, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, мріяли що укладуть шлюб та у них буде багато дітей. Всі їх знайомі, друзі та родина вважали їх сім`єю. Вони з повагою ставилися та піклувалися один про одного, жили разом в Києві в її квартирі у Дніпровському районі, вели домашнє господарство, мали спільний бюджет, купували разом, за взаємною згодою, речі, які були необхідні для сумісного проживання. Всі речі та документи зберігалися у неї в квартирі. Навесні вони почали ремонт в квартирі на в [ADDRESS] , тимчасово переїхали до іншої її квартири у м. Біла Церква, восени 2020 року планували закінчити ремонт, укласти шлюб, народити дітей і жити звичайним сімейним життям. На жаль, склалося не так, як планували. 13.07.2020 [PERSON] загинув біля села Зайцеве, Бахмутського району, Донецької області при виконанні службових обов`язків - підірвався на «розтяжці» при спробі врятувати життя побратима. Декілька днів його понівечене тіло знаходилося у ворогів, а згодом було передано на підконтрольну територію України. В службових документах військової частини, вона була вказана [PERSON] як його цивільна дружина, проведенням та організацією його поховання займалася вона. Крім записів у документах військової частини про те, що вона є його цивільною дружиною, у неї залишись світлини на фото та деякі докази та покази свідків. Встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу зі спадкодавцем, а також проживання померлого за адресою [ADDRESS] має для позивача значення, так як це необхідне для оформлення спадщини після смерті. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, батьки [PERSON] надали доручення та відмовились від спадщини на її користь, оскільки вважають її дружиною сина, також після вбивства [PERSON] було відкрито кримінальну справу в якій вона як цивільна дружина хоче бути залученою та довести справу до вироку та покарання винних у втраті коханої людини. Також визначення статусу необхідно для отримання одноразової грошової допомоги сім`ям загиблого. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 06.10.2021 залучено до участі в справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, встановлення факту проживання за адресою та визнання спадкоємцем, третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача - Київську міську раду та відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання з повідомленням учасників справи. Сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 11.11.2021 до суду від відповідачів [PERSON] та [PERSON] , кожного окремо, надійшли клопотання у яких відповідачі просять справу розглянути у їх відсутність, позовні вимоги визнають. Додатково повідомили суду, що [PERSON] воював за Україну, де і познайомився з [PERSON] . Вони проживали разом у квартирі [PERSON] , [PERSON] була у них в гостях. Вони були чудовою сім`єю, планували весілля, робили спільно ремонт, бо планували народити дітей. [PERSON] має повне право бути спадкоємицею як дружина. [PERSON] та [PERSON] проживали разом більше 5 років як сім`я, планували весілля, проте війна забрала життя [PERSON] . [PERSON] як невістка - дочка для батьків [PERSON] . 07.12.2021 до суду від Київської міської ради, як третьої особи яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, на стороні відповідача, надійшли письмові пояснення на позовну заяву, у яких представник Київської міської ради - Солдатченко Л.М. просить прийняти рішення на підставі поданих стороною доказів та прийняти рішення згідно чинного законодавства. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.02.2022 судом за клопотанням сторони позивача витребувано у Сьомій київській державній нотаріальній конторі належним чином засвідчену копію матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] та залучено до участі в справі співвідповідача - Київську міську раду, сторонам роз`яснено процесуальні права подати заяви по суті справи та встановлено відповідні строки. 01.06.2022 до суду з Сьомої київської державної нотаріальної контори, надійшли копії матеріалів спадкової справи заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] . Інших заяв по суті справи від учасників справи не надійшло. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 21.06.2022 закрито підготовче провадження у цій справі та призначено справу до судового розгляду по суті, в судове засідання викликано сторони по справі та свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] 09.09.2022 до суду від представника позивача [PERSON] - [PERSON] надійшло клопотання/заява про відмову від доказів у вигляді допиту свідків, оскільки свідки обороняють державу, наслідки вчинення такої дії відомі та зрозумілі. У судовому засіданні 07.11.2022, ухвалою, постановленою у порядку ч. 4 ст. 259 ЦПК України, не виходячи до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, клопотання представника позивача [PERSON] - [PERSON] про поновлення строку на подання доказів - заяви про виклик свідків задоволено та поновлено строк на подання доказів - заяви про виклик свідків, постановлено допитати свідків [PERSON] та [PERSON] .. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - [PERSON] підтримала заявлені позовні вимоги та просила їх задовольнити повністю, з підстав викладених у позові. Зазначила, що позивач познайомилась із [PERSON] в 2015 році. Позивачка є волонтером, а [PERSON] - військовий. Останній загинув виконуючи бойове завдання у складі ЗСУ. Спільного майна у [PERSON] та [PERSON] не було, на банківських рахунках наявні невеликі грошові накопичення. Порушена кримінальна справа щодо вбивства [PERSON] , позивачка хоче бути визнаною потерпілою, щоб довести кримінальну справу до кінця та покарати вбивцю. Батьки [PERSON] є громадянами Білорусі: їх переслідують через службу [PERSON] у лавах Збройних сил України. [PERSON] та [PERSON] вели спільне господарство та мали спільний бюджет, проживали у квартирі позивачки, де і почали ремонт, оскільки мали намір продовжувати жити далі разом. Спільно відпочивали. У позивачки є дитина від першого шлюбу, яку [PERSON] хотів усиновити. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що з [PERSON] потоваришував в березні 2015 року, коли був мобілізований на військову службу і через знайомих познайомились, оскільки [PERSON] була волонтеркою. [PERSON] знав, мали спільні інтереси, познайомились через [PERSON] , остання представила як свого цивільного чоловіка. Вони проживали разом, як чоловік та дружина. [PERSON] залучав до волонтерства по медичній частині. Ходили часто у гості один до одного, дружили спільно сім`ями. [PERSON] та [PERSON] робили усе спільно, планували майбутнє життя та ремонт. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показала, що є тіткою [PERSON] . З 2015 року [PERSON] та [PERSON] проживали у шлюбі, оскільки [PERSON] представила [PERSON] як свого чоловіка уперше родині. Родина ставилася до [PERSON] як до чоловіка [PERSON] . Вони мали спільні плани, робили ремонт. У них були гарні відносини. Мали намір взяти офіційний шлюб. Стосовно обставин знайомства нічого не повідомляли. Приїздили у гості до свідка. Проживали у квартирі [PERSON] у м. Біла Церква. У них були відносини як у щасливої пари. Свідок [PERSON] у судовому засіданні показав, що з [PERSON] знайомий з березня 2014 року, перебувають у дружніх стосунках. Влітку 2015 року стало відомо про стосунки [PERSON] та [PERSON] . При першій спільній зустрічі [PERSON] представила [PERSON] як свого хлопця. Вони виглядали як пара, красиво. Досить часто зустрічалися разом, проводили спільно час, гуляли. У цей час [PERSON] та [PERSON] розповідали про свої плани, мали одружитися. Волонтерський рух, учасниками якого вони були, вважали їх чоловіком та дружиною. Вони досить часто розповідали про наміри одружитися та мати велику родину. Мали намір продати квартиру та спільно побудувати будинок. Проживали у квартирі [PERSON] разом, з дитиною позивачки та котом. У [PERSON] та дитини [PERSON] від першого шлюбу були теплі стосунки, остання вважала його своїм батьком, а він виховував як її свою дитину. [PERSON] загинув на фронті, рятуючи побратима, вчинив героїчний вчинок. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, покази свідків, беручи до уваги заяви відповідачів, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, оцінивши наявні у справі докази в їх сукупності, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, [INFO] в місті Біла Церква народилась [PERSON] , яка у період часу з 08.05.2015 по 13.11.2019 була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З 14.11.2019 позивач зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , [INFO] , у віці 36 років, про що 20 липня 2020 року складено відповідний актовий запис № 12029 та цього ж дня відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління у місті Києві видано свідоцтво про смерть Серія [NUMBER] . Місце смерті [PERSON] , [INFO] - село Зайцеве, Бахмутський район, Донецька область, Україна. Згідно посвідчення, виданого 21 січня 2020 року, [PERSON] був учасником бойових дій. У відповідності до відомостей, що містяться у книзі відомостей обліку особового складу десантно-штурмової роти Міністерства оборони України, у рядку «сімейний стан» зазначено: цивільна дружина [PERSON] . Згідно заяви [PERSON] до органів нотаріату, у якій зазначено, що останній є спадкоємцем [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] в віці 36 років, згідно Свідоцтва про смерть від 20 липня 2020 року, виданого Київським міським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №12029, який проживав в місті Києві, заявляє про відмову від належної йому частки спадщини за законом, після його смерті на користь громадянки України [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Тетіївський PC Управління ДМС України в Київській області 23 лютого 2015 року, адреса реєстрації: [ADDRESS] , з якої він спільно проживав у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу, не заперечує проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Згідно заяви [PERSON] до органів нотаріату, у якій зазначено, що остання є спадкоємицею [PERSON] [INFO] , який помер [INFO] в віці 36 років, згідно Свідоцтва про смерть від 20 липня 2020 року, виданого Київським міським відділом реєстрації смерті Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції України, актовий запис №12029, який проживав в місті Києві, заявляє про відмову від належної їй частки спадщини за законом, після його смерті на користь громадянки України [PERSON] , податковий номер [NUMBER] , паспорт серія [NUMBER] , виданий Тетіївський PC Управління ДМС України в Київській області 23 лютого 2015 року, адреса реєстрації: [ADDRESS] , з якої він спільно проживав у сімейних відносинах без реєстрації шлюбу, і не заперечує проти видачі їй свідоцтва про право на спадщину. Відповідно до п. 5 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України суд вправі розглядати справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу за таких умов: має місце спільне проживання чоловіка та жінки однією сім`єю, термін спільного проживання (не менше п`яти років); мета встановлення факту (розподіл спільно набутого майна, спадкування за законом), крім того, важливою складовою є відсутність спору про право. Як роз`яснено в п. 7 Постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки. Метою встановлення факту проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] як жінки та чоловіка є прийняття позивачкою спадщини за законом у четверту чергу у відповідності до ст. 1264 ЦК України після смерті останнього, а також отримання позивачкою статусу потерпілої у кримінальному провадженні щодо встановлення винних у вбивстві [PERSON] . Відповідно до частин першої, другої статті 21 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. Згідно з частиною першою статті 36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно ч. 2 ст. 3 Сімейного кодексу України сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Тобто, поняття сім`ї дається через формулювання її ознак, головною з яких є наявність між її членами взаємних прав та обов`язків, що зумовлені їхнім спільним проживанням. Закон не визначає, які конкретно докази визнаються беззаперечним підтвердженням факту спільного проживання, тому вирішення питання про належність і допустимість таких доказів є обов`язком суду при їх оцінці. Відповідно до частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, суд, при вирішенні заявлених позовних вимог виходить з того, що встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу не є передумовою для задоволення позивачем власних майнових інтересів, що являють собою спадкування майна. При цьому, суд враховує обґрунтування позивача, що встановлення вказаного факту є необхідним для залучення [PERSON] до кримінального провадження у якості потерпілої, після смерті [PERSON] , що підтверджується доказами, наявними у матеріалах справи та показаннями свідків і є доведеним. З урахуванням наведеного, суд доходить до висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Київської міської ради, третя особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, встановлення факту проживання за адресою та визнання спадкоємцем, підлягає частковому задоволенню. Так, позивачка звернулась до суду із даним позовом, де просила суд встановити факт проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період з весни 2015 року по 13.07.2020 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Судом під час розгляду справи було установлено, що [PERSON] та [PERSON] проживали у фактичних шлюбних відносинах з весни 2015 року по 13.07.2020, себто по день загибелі [PERSON] . Відтак, суд не вбачає необхідності додатково встановлювати факт проживання позивача та [PERSON] у зазначений період часу. При цьому, за приписами ст. 1264 Цивільного кодексу України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно із роз`ясненнями п. 21 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7 при вирішенні спору про право на спадщину осіб, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини (четверта черга спадкоємців за законом), судам необхідно враховувати правила ч. 2 ст. 3 СК про те, що сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Зазначений п`ятирічний строк повинен виповнитися на момент відкриття спадщини і його необхідно обчислювати з урахуванням спільного проживання зі спадкодавцем однією сім`єю до набрання чинності цим Кодексом. Для набуття права на спадкування за законом на підставі ст. 1264 ЦК України необхідне встановлення двох юридичних фактів: а) проживання однією сім`єю із спадкодавцем; б) на час відкриття спадщини має сплинути щонайменше п`ять років, протягом яких спадкодавець та особа (особи) проживали однією сім`єю. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно із ст. 1218 Цивільного кодексу України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За вимог ст. 1223 Цивільного кодексу України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Положеннями ст. 1258 Цивільного кодексу України передбачено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В силу ч. 1 ст. 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Оскільки судом визнано доведеним факт проживання [PERSON] однією сім`єю із [PERSON] з весни 2015 року по 13.07.2020, то вбачається, що [PERSON] має право бути спадкоємцем за законом четвертої черги майна померлого [INFO] , у відповідності до чинного законодавства та є передумовою для видачі останній свідоцтва про право на спадщину органами нотаріату та не потребує такого встановлення судовим рішенням. Згідно із ч. 5 ст. 1268 Цивільного кодексу України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Пунктом 3 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріуси наділені повноваженнями щодо вчинення нотаріальної дії по видачі свідоцтва про право на спадщину. За нормою ч. 1 ст. 15 Цивільного кодексу України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи вищевикладені доводи в їх сукупності, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем позовних вимог та задоволення позову [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , Київської міської ради, третя особа: Сьома Київська державна нотаріальна контора, про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу, встановлення факту проживання за адресою та визнання спадкоємцем у частині встановлення факту проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в період з весни 2015 року по 13.07.2020 однією сім`єю як чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: partial