Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

До Южноукраїнського міського суду Миколаївської області надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила, що з 2014 року перебуває з відповідачем у шлюбі. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Їх шлюбне життя не склалося у зв`язку з різними поглядами на сімейне життя та обов`язки, що призводило до постійних сварок. Спільного господарства вони не ведуть, живуть окремо. Фактично сім`я припинила своє існування, а шлюб існує лише формально. Вони втратили почуття любові один до одного, тому прийшли до згоди, що спільне життя порушуватиме їх інтереси. Сім`я розспалась, її відновлення неможливе та недоцільне. Вони дійшли згоди, що після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати з позивачкою. Позивачка просить суд розірвати їх шлюб з відповідачем. Бажає після розірвання шлюбу залишити їй прізвище " [PERSON] ". Ухвалою Южноукраїнського міського суду Миколаївської області від 21 серпня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження. Судове засідання призначене на 21 вересня 2022 року, розгляд якого відкладено у зв`язку з неявкою учасників справи. У судове засідання 01.11.2022 року позивачка [PERSON] не з`явилася, надіслала до суду заяву, в якій підтримала позовну заяву, просила її задовольнити та розглядати справу без її участі. У судове засідання 01.11.2022 року відповідач [PERSON] не з`явився, надіслав до суду заяву, в якій визнав позовну заяву, просив її задовольнити та розглядати справу без його участі. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Із матеріалів справи вбачається, що 10 жовтня 2014 року сторони зареєстрували шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Южноукраїнського міського управління юстиції у Миколаївській області, про що складено відповідний актовий запис №281 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.4). Від спільного подружнього життя сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 18 липня 2017 року Южноукраїнським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області (а.с. 9). Із матеріалів справи вбачається, що сторони шлюбних відносин не підтримують, сумісного господарства не ведуть. Подружнє життя сторін не склалося, про що зазначено у позовній заяві. Відповідач згоден з позовом про розірвання шлюбу. Спорів про поділ майна та місце проживання дітей між сторонами на час розгляду справи не існує. Відповідно до вищезазначеного суд вважає, що майнового спору та спору щодо місця проживання дитини між сторонами не має, примирення між позивачем та відповідачем неможливе. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно достатті 110 цього Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 115 СК України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. З урахуванням викладеного, оцінивши шлюбні взаємовідносини сторін суд вважає, що між сторонами склалися відносини, при яких збереження сім`ї неможливо, позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, як це передбачено ст. 112 Сімейного Кодексу України, тому шлюб між сторонами носить формальний характер і підлягає розірванню. Питання щодо визначення місця проживання дитини судом не вирішується, оскільки не є предметом спору та відповідна вимога як позовна позивачем не заявлялась. Відповідного зустрічного позову з цього приводу до суду також не надходила. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Отже, вирішення питання про те, яким прізвищем іменуватися після розірвання шлюбу є виключним правом того, хто у зв`язку із шлюбом змінив своє прізвище, позивачка просить суд залишити прізвище " [PERSON] ". На підставі викладеного та

Outcome: approved