Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заяваХарківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Солюшнс», [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгенівна про скасування державної реєстрації прав на нежитлове приміщення літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] з одночасним припиненням речових прав (реєстраційний № об`єкта нерухомого майна 1898094863101, запис про право власності № 32899867), визнання недійсним та скасування акту оцінки вартості та приймання - передачі майна, серія та номер 1175/1176, виданий 06 липня 2020 року приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. Крім того представник позивача просив стягнути з відповідачів судовий збір та суму за заяву про забезпечення позову на користь Харківської міської ради. В обґрунтування своїх позовних вимог представник позивача зазначає, що Департаментом територіального контролю та земельних відносин Харківської міської ради досліджувалась інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та було встановлено, що у порушення вимог Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127 та Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіним С.В. (рішення від 21 серпня 2019 року № 48327915) з відкриттям розділу об`єкта нерухомого майна № 1898094863101 та зареєстровано право власності на нежитлову будівлю літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] за [PERSON] . Підставами вищевказаної державної реєстрації прав визначено: -технічний паспорт серія та номер: б\\н від 12 серпня 2019 року виданий ТОВ «НТБ КИЇВ», - довідка № 215 від 12 серпня 2019 року видана ТОВ «НТБ КИЇВ». В подальшому право власності на будівлю літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м було зареєстровано за ТОВ «ФУД СОЛЮШНС» на підставі акту оцінки вартості та приймання - передачі майна № 1175/1176 від 06 липня 2020 року, виданий приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. (рішення про державну реєстрацію № 53088121 від 13 липня 2020 року). В реєстрі будівельної діяльності, розміщеному на офіційному вебсайті Держархбудінспекції України («www.dabi.gov.ua»), який містить відповідну інформацію стосовно документів, що надають право на виконання будівельних робіт та прийняття об`єкта в експлуатацію з травня 2011 року, відсутня інформація щодо об`єктів за вищевказаною адресою. Крім того, земельна ділянка, на якій незаконно збудовано об`єкт перебуває у власності територіальної громади міста Харкова. Документи, подані державному реєстратору видані на тимчасову споруду. Згідно ч. 4 ст. 5 Закону України «Про регулювання містобудівної діяльності» не підлягають державної реєстрації речові права на малі архітектурні форми, тимчасові, некапітальні споруди, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких можливе без їх знецінення та зміни призначення, а також на споруди, що є приналежністю головної речі, або складовою частиною речі. Таким чином, позивач вважає, що державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Зоткін С.В. протиправно провів державну реєстрацію права власності на тимчасову споруду-тимчасовий торгівельний павільйон, без документів, які засвідчують прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта та підтверджують присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, при відсутності державної реєстрації прав на земельну ділянку. Зазначені обставини і стали підставою для звернення позивача до суду з позовною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 року прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за позовною заявою Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Солюшнс», [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгенівна про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії. Призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 06 липня 2021 рокузаяву Харківської міської ради про забезпечення позову у цивільній справі № 639/4510/21 за позовною заявою Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Солюшнс», [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгенівна про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії задоволено. Оголошено заборону на відчуження нежитлової будівлі літ. «К-1» загальною площею 45, 4 кв.м. по [ADDRESS] (реєстраційний номер 1898094863101). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 21 жовтня 2021 рокузакрито підготовче провадження за позовною заявою Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Солюшнс», [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгенівна про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії.Призначити справу до судового розгляду. В судовому засідання представник позивача Прядко Л.В. ( яка діє на підставі довіреності від 16 лютого 2022 року № 08-21/484/2-22) підтримала позовні вимоги та просила суд задовольнити позов в повному обсязі, посилаючись на обставини, зазначені в позовній заяві проти винесення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином, причини неявки суду не відома. Клопотання про відкладення справи до суду не надходили. Відзив на позовну заяву до суду також не надходив. Треті особи державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін С.В., приватний нотаріус ХМНО Васікова Л.Є. також в судове засідання не з`явились, письмових пояснень щодо предмета спору або відзиву не подали. У зв`язку з цим, суд, згідно вимогам ч. 4 ст. 223 та ст. ст. 280, 281 ЦПК України, вважає можливим розглянути справу у відсутність не з?явившихся сторін та можливим провести заочний розгляд справи, проти чого не заперечувала і позивач по справі. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК України випадках. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Судом встановлено, що згідно деталізованої інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна станом на 21 серпня 2019 року, нежитлова будівля літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] вперше із відкриттям розділу зареєстрована на праві приватної власності за [PERSON] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1898094863101) (а.с. 23-24). Оскаржувану позивачем реєстраційну дію проведено державним реєстратором Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткіним С.В. від 21 серпня 2019 року (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1898094863101) (а.с. 23-24). Підставою для державної реєстрації права власності на вказаний об?єкт нерухомості визначені: довідка № 215 від 12 серпня 2019 року, видана ТОВ «НТБ Київ» та технічний паспорт б/н від 12 серпня 2019 року, виготовлений ТОВ «НТБ Київ» (а.с. 23-24,25-27). Інших документів для державної реєстрації права власності на нежитлову будівлю літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна [PERSON] (першим власником) державному реєстратору не надавалось. У подальшому [PERSON] здійснено відчуження вказаної нежитлової будівлі літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м за ТОВ «ФУД СОЛЮШНС» на підставі акту оцінки вартості та приймання - передачі майна № 1175/1176 від 06 липня 2020 року, виданого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є. (рішення про державну реєстрацію від 13 липня 2020 року № 53088121). Звертаючись до суду із даним позовом позивач зазначає, що самочинно побудована тимчасова споруда (нежитлова будівля) літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] , внесена до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об?єктів нерухомого майна без дотримання порядку прийняття об`єктів нерухомого майна до експлуатації та правових підстав набуття права власності на об?єкт нерухомого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 182 ЦК України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Згідно із ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації (ч.ч.1,2 ст.331 ЦК України). Статтею 331 ЦК України визначено, що право власності на нову річ, яка виготовлена (створена) особою, набувається нею, якщо інше не встановлено договором або законом. Особа, яка виготовила (створила) річ зі своїх матеріалів на підставі договору, є власником цієї речі. Право власності на новостворене нерухоме майно (житлові будинки, будівлі, споруди тощо) виникає з моменту завершення будівництва (створення майна). Якщо договором або законом передбачено прийняття нерухомого майна до експлуатації, право власності виникає з моменту його прийняття до експлуатації. Якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. До завершення будівництва (створення майна) особа вважається власником матеріалів, обладнання тощо, які були використані в процесі цього будівництва (створення майна). У разі необхідності особа, зазначена в абзаці першому цієї частини, може укласти договір щодо об`єкта незавершеного будівництва після проведення державної реєстрації права власності на нього відповідно до закону. Відповідно до ст. 375 ЦК України власник земельної ділянки має право зводити на ній будівлі та споруди, створювати закриті водойми, здійснювати перебудову, а також дозволяти будівництво на своїй ділянці іншим особам. Власник земельної ділянки набуває право власності на зведені ним будівлі, споруди та інше нерухоме майно. Право власника на забудову здійснюється ним за умови додержання архітектурних, будівельних, санітарних, екологічних та інших норм і правил, а також за умови використання земельної ділянки за її цільовим призначенням. Правові наслідки самочинної забудови, здійсненої власником на його земельній ділянці, встановлюються статтею 376 цього Кодексу. Статтею 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції, що діяла на час виникнення спірних правовідносин) визначено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Пунктами 2-4 частини 3 ст. 10 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що державний реєстратор перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення; під час проведення державної реєстрації прав, що виникли в установленому законодавством порядку до 1 січня 2013 року, обов`язково запитує від органів влади, підприємств, установ та організацій, які відповідно до законодавства проводили оформлення та/або реєстрацію прав, інформацію (довідки, засвідчені в установленому законодавством порядку копії документів тощо), необхідну для такої реєстрації, у разі відсутності доступу до відповідних носіїв інформації, що містять відомості, необхідні для проведення державної реєстрації прав, чи у разі відсутності необхідних відомостей в єдиних та державних реєстрах, доступ до яких визначено цим Законом, та/або у разі, якщо відповідні документи не були подані заявником; під час проведення реєстраційних дій обов`язково використовує відомості Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру дозвільних документів, що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів, а також використовує відомості, отримані у порядку інформаційної взаємодії Державного реєстру прав з Єдиним державним реєстром судових рішень. Згідно ч. 2, 4 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень. Державні реєстратори зобов`язані надавати до відома заявників інформацію про перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав. Державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданими, отриманим документам. Відповідно до п. 40 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року №1127 - державна реєстрація прав проводиться на підставі документів, необхідних для відповідної реєстрації, передбачених ст. 27 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та зазначеним Порядком. Для державної реєстрації права власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна подаються:1) документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта; 2) технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна; 3) документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси; 4) письмова заява або договір співвласників про розподіл часток у спільній власності на новозбудований об`єкт нерухомого майна (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, що набувається у спільну часткову власність); 5) договір про спільну діяльність або договір простого товариства (у разі, коли державна реєстрація проводиться щодо майна, будівництво якого здійснювалось у результаті спільної діяльності). Документ, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, не вимагається у разі, коли реєстрація такого документа здійснювалася в Єдиному реєстрі документів. У такому разі державний реєстратор відповідно до наданих заявником у відповідній заяві відомостей про реєстраційний номер документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, обов`язково перевіряє наявність реєстрації такого документа в Єдиному реєстрі документів, відсутність суперечностей між заявленими правами та відомостями, що містяться в цьому Реєстрі. Документ, що підтверджує присвоєння об`єкту нерухомого майна адреси, не вимагається у разі, коли державна реєстрація права власності проводиться на індивідуальний (садибний) житловий будинок, садовий, дачний будинок, збудований на земельній ділянці, право власності на яку зареєстровано в Державному реєстрі прав. У такому разі заявник в поданій заяві обов`язково зазначає відомості про кадастровий номер відповідної земельної ділянки. Статтею 26 ЗУ «Про регулювання містобудівної діяльності» передбачено, що право на забудову земельної ділянки реалізується її власником або користувачем за умови використання земельної ділянки відповідно до вимог містобудівної документації. Проектування та будівництво об`єктів здійснюється власниками або користувачами земельних ділянок у такому порядку: 1) отримання замовником або проектувальником вихідних даних; 2) розроблення проектної документації та проведення у випадках, передбачених статтею 31 цього Закону, її експертизи; 3) затвердження проектної документації; 4) виконання підготовчих та будівельних робіт; 5) прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів; 6) реєстрація права власності на об`єкт містобудування (ч.5). Таким чином, проведенню державної реєстрації прав на об`єкт нерухомого майна має передувати прийняття його до експлуатації. Виходячи з положень ст. 377 ЦК України, ст.120 ЗК України та принципу слідування юридичної долі земельної ділянки долі нерухомості, що на ній розташована, у випадку набуття права власності на об`єкт нерухомості у встановленому законом порядку, право на земельну ділянку у набувача нерухомості виникне одночасно із виникненням права власності на розташовані на земельній ділянці об`єкти, оскільки право власності на будівлі, з усіма притаманними для власності складовими-володіння, користування, розпорядження ними, неможливе без перебування у власника будівель земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, у власності або користуванні. Протиправна реєстрація нерухомого майна встановлює правовий зв`язок між майном, державна реєстрація якого є предметом спору у справі та землею комунальної власності на якій це майно розміщено, відтак безпосередньо впливає на обсяг прав та обов`язків останньої та зачіпає її інтереси, як власника земельної ділянки, на якій це майно розташоване. Як вбачається з матеріалів справи на час проведення державної реєстрації права власності державним реєстратором 21 серпня 2019 року земельна ділянка для будівництва нежитлової будівлі літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] не відводилася, правовстановлюючі документи на ділянку не видавались. Отже, оскільки спірний об`єкт збудований без розроблення проектної документації та отримання дозволу на виконання будівельних робіт, на земельній ділянці, яка не відводилась замовнику будівництва у власність чи користування, то збудоване майно за адресою: по [ADDRESS] є самочинним будівництвом. Судом не встановлено наявності у справі будь-яких первинних правовстановлюючих документів, які б підтверджували відповідне речове право відповідача на земельну ділянку, на якій зареєстрована нежитлова будівля літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] . При цьому, земельна ділянка, на якій перебуває спірний об`єкт нерухомого майна належить територіальній громаді міста Харкова, а Харківська міська рада станом на 21 серпня 2019 року не приймала рішення щодо передачі у власність або користування цієї земельної ділянки. За обставин ненадання [PERSON] документу, що посвічує право власності на об`єкт нерухомого майна, документа, що відповідно до вимог законодавства засвідчує прийняття в експлуатацію закінченого будівництвом об`єкта, а також документа, що підтверджує виникнення, перехід та припинення речових прав на земельну ділянку, на якій розташоване нерухоме майно, суд приходить до висновку, що у державного реєстратора були відсутні законні підстави для вчинення оспорюваної реєстраційної дії, оскільки довідка та технічний паспорт не є достатніми та вичерпними документами, на підставі яких здійснюється державна реєстрація права власності. Зазначене узгоджується висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 17 березня 2021 року по справі № 264/7493/18. Згідно частини 2 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадку. ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» починаючи з 26 липня 2022 року діє у новій редакції, якою визначені відмінні від попередньої редакції підстави для скасування державної реєстрації прав на нерухоме майно на підставі судових рішень. Частиною 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що відомості про речові права, обтяження речових прав, внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, не підлягають скасуванню та (або) вилученню. Виконанню підлягає: -судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; -судове рішення про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав; -судове рішення про скасування державної реєстрації прав , що мало наслідком державну реєстрацію набуття речових прав, обтяжень речових прав. Законодавцем виключено положення п. 3 ч. 3 ст. 26 вказаного Закону, відповідно до якого ухвалення зазначених судових рішень обов`язково мало супроводжуватися одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Отже, за змістом цієї правової норми виконанню підлягають виключно судові рішення: 1) про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 2) про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; 3) про скасування державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, тобто до їх переліку не входить вимога з одночасним припиненням речових прав. Засіб юридичного захисту має бути ефективним, як на практиці, так і за законом. У рішенні від 31 липня 2003 року у справі «Дорани проти Ірландії» Європейський суд з прав людини зазначив, що поняття «ефективний засіб» передбачає не лише запобігання порушенню або припиненню порушення, а так само встановлення механізму відновлення, поновлення порушеного права. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Згідно акту оцінки вартості та приймання-передачі майна від 06 липня 2020 року № 1175/1176, виданого приватним нотаріусом ХМНО Васіковою Л.Є., [PERSON] передала нежитлову будівлю літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] ТОВ «Фуд Солюшнс» для подальшої передачі на баланс товариства. Згідно вищезазначеного акту оцінки вартості та приймання-передачі майна [PERSON] також було передано у статутний капітал ТОВ «Фуд Солюшнс» нежитлову будівлю літ. «Д-1» за адресою [ADDRESS] та нежитлову будівлю літ. «Д-1» за адресою [ADDRESS] . Підстави набуття права власності на нежитлові будівлю літ. «Д-1» за адресою [ADDRESS] та нежитлову будівлю літ. «Д-1» за адресою [ADDRESS] не були предметом розгляду у даній справі, тому вимога про визнання недійсним акту оцінки вартості та приймання-передачі майна від від 06 липня 2020 року № 1175/1176 підлягає задоволенню частково в частині передачі нежитлової будівлі літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] . Згідно з ч. 1,4 ст. 202 ЦК України правочин - це дія особи, яка спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша). Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори) (частина друга). Одностороннім правочином є дія однієї сторони, яка може бути представлена однією або кількома особами. Односторонній правочин може створювати обов`язки лише для особи, яка його вчинила. Односторонній правочин може створювати обов`язки для інших осіб лише у випадках, встановлених законом, або за домовленістю з цими особами (частина третя). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта). Акт приймання-передачі майна до складу статутного фонду є правочином, який в свою чергу підтверджує волевиявлення сторін, а також має юридичні наслідки - факт набуття та припинення права власності на нерухоме майно. Отже, двосторонній акт у цих правовідносинах свідчить про погоджену дію шляхом волевиявлення обох сторін зазначеного двостороннього правочину на набуття певних цивільних прав та обов`язків, а тому оскарження правочину, оформленого актом (у розумінні статті 202 ЦК України), є належним способом захисту цивільних прав та обов`язків в розумінні статті 16 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити ЦК України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно із ч. 1 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За нормамич. 1 ст.181 ЦК України до нерухомих речей (нерухоме майно, нерухомість) належать земельні ділянки, а також об`єкти, розташовані на земельній ділянці, переміщення яких є неможливим без їх знецінення та зміни їх призначення. Положеннями ч.1 ст. 182 ЦК України визначено, що право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Відповідно до ч. 1 ст. 317, ч. 2 ст. 319, ч. 4 ст. 334 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації, виникають з дня такої реєстрації відповідно до закону. Оскільки суд прийшов до висновку, що державну реєстрацію права власності 21 серпня 2019 року державним реєстратором проведено з порушенням вимог діючого законодавства, спірна нежитлова будівля літ. «К-1» загальною площею 45,4 кв.м по [ADDRESS] не є об`єктом цивільних прав, а тому не могла бути об`єктом акту оцінки вартості та приймання-передачі майна від 06 липня 2020 року № 1175/1176, а [PERSON] , не набувши права власності на цей об`єкт, не мала права розпоряджатись ним шляхом передачі до статутного капіталу ТОВ «Фуд Солюшнс». Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна заява Харківської міської ради до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фуд Солюшнс», [PERSON] , треті особи: Державний реєстратор Печенізької районної державної адміністрації Харківської області Зоткін Сергій Володимирович, Приватний нотаріус Харківського міського нотаріального округу Васікова Лариса Євгенівна про скасування державної реєстрації прав, припинення права власності та зобов`язання вчинити певні дії підлягає частковому задоволенню. За правилами ст.141ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 36 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» із змінами і доповненнями, якщо вимогу пропорційності розподілу судових витрат при частковому задоволенні позову точно визначити неможливо (наприклад, при частковому задоволенні позову немайнового характеру), то судові витрати розподіляються між сторонами порівну. На підставі викладеного і

Outcome: partial