Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , просить суд припинити стягнення аліментів за судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2020 року по справі №643/10940/20 з 01.05.2021 року та відкликати з Московського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судовий наказ за №643/10940/20 від 03.08.2020 року Московського районного суду м. Харкова про стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що судовим наказом Московського районного суду м. Харкова від 03.08.2020 року у справі №643/10940/20 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуті аліменти на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини з усіх видів його доходів щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму, встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з 13.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що рішенням Московського районного суду міста Харкова від 15.09.2020 року у справі №643/8509/20 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. За домовленістю сторін їх син [PERSON] після розірвання шлюбу мешкав разом з відповідачем, але з початку травня 2021 року син, за згодою матері, став мешкати з батьком- [PERSON] . Не зважаючи на те, що з початку травня 2021 дитина проживає разом з батьком, який несе усі витрати на утримання сина, позивач до цього часу продовжує своєчасно сплачувати аліменти у розмірі приблизно 7500 грн. з військової пенсії та за останнім місцем роботи. У зв`язку з вищенаведеним позивач звернувся до суду та просить припинити, починаючи з 01.05.2021, стягнення аліментів за судовим наказом та відкликати з Московського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції судовий наказ з примусового виконання. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 01.12.2021 року відкрито провадження у цивільній справі, постановлено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. 20.01.2022 через канцелярію суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач визнає позовні вимоги частково та зазначає, що судовий наказ №643/10940/20 від 03.08.2020 року про стягнення аліментів, виданий Московським районним судом м. Харкова, був відкликаний нею з примусового виконання на підставі заяви від 22.10.2021, надісланої до Московського ВДВС м. Харкова Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції, так як [PERSON] проживає разом з батьком. Також, просила суд вважати часом, з якого дитина мешкає з батьком, саме дату реєстрації місця проживання дитини за місцем мешкання позивача, а саме з 04.08.2021, оскільки протягом літа дитина відпочивала дві зміни у дитячому літньому таборі та у бабусі з дідусем. Питання щодо визначення місця проживання дитини не вирішувалось, дитина самостійно визначає з ким їй мешкати. Відповідач зазначає, що не порушує право дитини з цього приводу. Ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова від 14.02.2022 року задоволено клопотання представника позивача про закриття провадження у справі в частині позовних вимог щодо відкликання з Московського відділу державної виконавчої служби у місті Харків Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) судового наказу №643/10940/20, виданого 03.08.2020 року Московським районним судом м. Харкова. Провадження в цій частині закрито на підставі відсутності предмету спору. Також, судом ухвалено рішення про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до судового розгляду. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Через канцелярію суду надав заяву, в якій просить суд задовольнити позовні вимоги про припинення стягнення аліментів з 01.05.2021 та проводити розгляд справи без його участі. В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Про причини своєї неявки в судове засідання не повідомила суд. В судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Надав до суду заяву, в якій просить суд проводити розгляд справи без його участі. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Згідно з ч. 4 ст. 268 ЦПК України у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. Судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував в зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] . У сторін є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина за спільною згодою батьків залишилась проживати із матір`ю. Відповідно до копії судового наказу у справі №643/10940/20, виданого 03.08.2020 року Московським районним судом м. Харкова, ухвалено рішення про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітної дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини з усіх видів заробітку але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 13.07.2020 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач у своєму позові зазначає, що з початку травня 2021 року [PERSON] проживає разом з позивачем. Проте, дана обставина не підтверджується належними та допустими доказами. Під час підготовчого провадження у судовому засіданні позивач не зазначив причини неможливості надання доказів або необхідності витребування доказів в підтвердження проживання дитини разом з ним за цей період. Крім того, згідно з копією довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб від 07.09.2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані з 04.08.2021 року такі особи: [PERSON] та [PERSON] . Отже, факт спільного проживання батька разом з сином підтверджується з 04.08.2021, що також не заперечується відповідачем у відзиві на позов. Згідно з копією довідки про реєстрацію місця проживання особи від 11.02.2022 [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.02.2022. Таким чином, судом встановлено, що позивач з серпня 2021 року самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток дитини, оскільки дитина мешкає з ним. Фактично на день подання вказаної заяви, дитина вже мешкала із батьком та знаходилася на його утриманні. В той же час відповідач не підтвердила належними доказами витрачання аліментів, які вона отримувала після проживання сина окрема від неї саме на його утримання. У відзиві відповідач зазначає, що вона не порушує право свого сина самостійно визначатися з місцем свого проживання, не спростовує факт проживання сина разом з батьком з 04.08.2021 та надає до відзиву копію заяви про відкликання судового наказу від 22.10.2021, в якій вказує, що претензій за ВП 63207897 до боржника ( [PERSON] ) не має. Відповідно до ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року (яка була ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року і набула чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч.3 ст.181 СК України). Відповідно до п. 17 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів право на звернення до суду із заявою про стягнення аліментів і, відповідно, право на отримання аліментів має той з батьків, з ким проживає дитина. Частина перша статті 192 СК України передбачає, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналогічна вимога кореспондується з положеннями ст. 273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. \~ \~ \~ \~Відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст.273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу вказаних статей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад, мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Судом достовірно встановлено, що позивач утримує неповнолітнього сина, даний факт не заперечується сторонами. Враховуючи встановлені судом обставини, а саме зміна сімейного стану особи, яка сплачує аліменти, та особи, яка їх одержує, а також загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, суд вважає за необхідне захистити порушене право позивача шляхом звільнення його від сплаті аліментів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України, завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Спір - це юридичний конфлікт між учасниками правовідносин, у якому кожен з учасників правовідносин захищає свої суб`єктивні права від протиправних дій, невизнання або їх оспорювання. Отже, саме з моменту зверенння з відповідним позовом до суду, суб`єктивні права позивача підлягають захисту в судовому порядку. За таких обставин, позовні вимоги про припинення стягнення аліментів підлягають задоволенню з часу звернення позивачем до суду, тобто з 16.09.2021 року. На підставі викладеного та з урахуванням того, що відповідачем не оспорюється місце проживання дитини окремо від неї, та того, що позивач на день подання позову проживав разом з сином та сплачував аліменти, присуджені рішенням суду, і продовжує утримувати дитину, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial