Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», у якому просить визнати недійсним кредитний договір № 2822241541 від 24.11.2017. На обґрунтування позовних вимог зазначає, що 24.11.2017 вона уклала з ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» кредитний договір шляхом підписання заяви № 2822241541. Пізніше виявилось, що кредитний договір складається з заяви та умов отримання кредитів та інших послуг, про які вона дізналась випадково та отримала їх на інтернет-сайті кредитора www.KreditMarket.ua. Позивачка вважає, що відповідачем порушені умови ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про захист прав споживачів», оскільки відповідач не ознайомив її з умовами кредитування належним чином, оформлення проходило протягом 10-ти хвилин, вона не читала документи через дрібний шрифт та підписала все, сподіваючись на порядність працівника фінансової установи. Також позивачці не надана інформація, яка стосується суті наданих відповідачем фінансових послуг, тому будь-яке письмове підтвердження про ознайомлення з умовами кредитного договору відсутні. Ухвалою суду від 08.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження. Справу призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію позовної заяви з додатками направлено відповідачу та встановлено строк для подання відзиву на позов. Ухвалою суду від 31.01.2022 постановлено перейти до розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Призначено судовий розгляд на 14 год. 00 хв. 15.04.2022. 15.04.2022 справу знято з розгляду у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану, пошкодженням адміністративної будівлі Дарницького районного суду м. Києва за адресою: м. Київ, вул. О.Кошиця, буд. 5-А, а також у зв`язку із перебуванням судді у відпустці. 22.06.2022 у зв`язку з неявкою відповідача розгляд справи відкладено на 11 год. 00 хв. 31.08.2022. 22.08.2022 від відповідача надійшла письмова інформація, згідно з якою право вимоги щодо [PERSON] за кредитним договором № 2822241541 від 24.11.2017 передане згідно договору про відступлення прав вимоги № 20200730 від 30.07.2020 на користь нового кредитора ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів». Відповідач не має вимог щодо позивачки. 21.08.2022 у зв`язку з неявкою відповідача та відсутності в матеріалах справи відомостей про вручення відповідачу повідомлення про дату, час та місце проведення судового засідання, розгляд справи відкладено на 10 год. 30 хв. 31.10.2022. У судове засідання, призначене на 31.10.2022, позивачка не з`явилась, належним чином повідомлена про день, час і місце розгляду справи, однак у позовній заяві просить розглянути справу без її участі. Відповідач повторно не з`явився, про день, час та місце його проведення повідомлений належним чином, причину неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ч. 2ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, вивчивши доводи сторін, викладені в заявах по суті справи, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню повністю з наступних мотивів. Фактичні обставини справи, встановлені судом, норми права, які застосував суд, та мотиви, з яких виходив суд. Відповідно до ч. 1 статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 203 ЦК України передбачені загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, а саме: зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має вчинятися у формі, встановленій законом; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Підставою недійсності правочину відповідно до вимог ст. 215 ЦК України, є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. У випадках, встановлених цим Кодексом, нікчемний правочин може бути визнаний судом дійсним. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин). Із матеріалів справи встановлено, що 26.08.2016 позивачка звернулась до відповідача з метою отримання кредиту та інших послуг, внаслідок чого підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 32725063) (а.с.8). 24.11.2017 позивачка уклала з відповідачем кредитний договір № 2822241541 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР». Позивачка, укладаючи кредитний договір з відповідачем, ознайомилась з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 32725063) в редакції від 09.06.2017 про що свідчить підпис позивачки (а.с.10). Зазначені умови отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 32725063) в редакції від 09.06.2017, з якими ознайомлена позивачка, містять: базові умови, умови щодо порядку надання кредитів; умови щодо сплати процентів за користування кредитом; умови щодо порядку нарахування пені та неустойки в разі прострочення повернення кредиту; умови щодо порядку виконання грошових зобов`язань; умов щодо черговості погашення вимог; умов щодо порядку вирішення спору 13.06.2018 позивачка та відповідач уклали додатковий договір до кредитного договору, укладеного шляхом підписання позичальником заяви від 24.11.2017 № 2822241541 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «ЦФР» (а.с.11). Згідно з наданим додатковим договором сторони досягли згоди щодо зміни умов про строк, на який надається кредит, а також порядок повернення кредиту, зокрема, кількість та розмір платежів, періодичність внесення. За умовами додаткового договору строк, на який надається кредит становить 42 місяці, сума кредиту, який отримала позивачка становить 24 360,00 грн. Крім того, додатковий договір містить детальний графік повернення щомісячних платежів та інформацію щодо складових розміру щомісячних платежів. Позивачка, звертаючись із зазначеним позовом до суду, просила визнати недійсним кредитний договір № 2822241541 від 24.11.2017, оскільки: - відповідачем порушено вимоги ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» та ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів»; - відповідачем порушено вимоги ч. 1 ст. 61 Конституції України; - відповідачем порушено вимоги ст. 19 ЗУ «Про споживче кредитування»; - відповідачем порушено п. 5, 11 ч. 2 ст. 8 ЗУ «Про захист персональних даних». Відповідно до ч. 2 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) фінансова установа до укладення з клієнтом договору про надання фінансової послуги додатково надає йому інформацію про: фінансову послугу, що пропонується надати клієнту, із зазначенням вартості цієї послуги для клієнта, якщо інше не передбачено законами з питань регулювання окремих ринків фінансових послуг; умови надання додаткових фінансових послуг та їх вартість; порядок сплати податків і зборів за рахунок фізичної особи в результаті отримання фінансової послуги; правові наслідки та порядок здійснення розрахунків з фізичною особою внаслідок дострокового припинення надання фінансової послуги; механізм захисту фінансовою установою прав споживачів та порядок урегулювання спірних питань, що виникають у процесі надання фінансової послуги; реквізити органу, який здійснює державне регулювання ринків фінансових послуг (адреса, номер телефону тощо), а також реквізити органів з питань захисту прав споживачів; розмір винагороди фінансової установи у разі, коли вона пропонує фінансові послуги, що надаються іншими фінансовими установами. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 12 ЗУ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) інформація, що надається клієнту, повинна забезпечувати правильне розуміння суті фінансової послуги без нав`язування її придбання. Фінансова установа під час надання інформації клієнту зобов`язана дотримуватися вимог законодавства про захист прав споживачів. Щодо посилання позивачки на ч. 2 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», суд зазначає таке. На момент виникнення спірних правовідносин ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів», яка регулює питання щодо прав споживача в разі придбання ним продукції у кредит викладена в редакції Закону № 1734-VІІІ від 15.11.2016 та не містить частини другої вказаної статті. Разом із тим, відповідно до ч. 1 ст. 11 ЗУ «Про захист прав споживачів» цей Закон застосовується до відносин споживчого кредитування у частині, що не суперечить ЗУ «Про споживче кредитування». З урахуванням вимог ст. 9 ЗУ «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) кредитодавцем повинна надаватися інформація до укладення договору про споживчий кредит, зокрема, щодо типу кредиту, суми кредиту, строку кредиту, типу процентної ставки, інформації щодо платежів, тощо. Крім того, відповідно до вимог ст. 12 «Про споживче кредитування» (в редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) у кредитному договорі зазначаються, зокрема, тип кредиту, загальний розмір кредиту, строк, на який надається кредит, процентна ставка за кредитом та її тип, порядок повернення кредиту, включно із кількістю платежів, їх розміром та періодичністю внесення у вигляді графіку платежів, тощо. Твердження позивачки про те, що умовами договору порушено її право на обізнаність з умовами і правилами отримання кредиту спростоване таким: 1)позивачка власноруч підписала заяву про приєднання до умов отримання кредитів та послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень» (ідентифікацій код: 35725063) від 26.08.2016, у якій зазначено, що вона: «ознайомившись з умовами отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень», засвідчує своє волевиявлення на приєднання до зазначених умов» (а.с.8); 2)окрім того, 13.06.2018 позивачка підписала також додатковий договір до кредитного договору, укладеного шляхом підписання позичальником заяви від 24.11.2017 № 2822241541 на отримання кредиту від ТОВ «ФК «Центр фінансових рішень». У додатковому договорі від 13.06.2018 зазначено наступну інформацію: щодо строку, на який надається кредит; порядку повернення кредиту: кількості та розміру платежів, періодичності внесення платежів, які стосуються: граничного терміну сплати платежів, кількості днів користування кредитом, суми неповернутого кредиту, розміру загального щомісячного платежу, який складається із суми тіла кредита, розміру річних процентів, розміру щомісячних процентів, які позивачка зобов`язалась сплачувати. При цьому суд зауважує, що ці відомості обраховано і зазначено у конкретних сумах, які мала сплатити позивачка (а.с.11). Статтею 81 ЦПК України встановлено обов`язок сторін довести ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень. Отже, Законом покладено обов`язок доказування на сторони у справі, а в даному випадку саме на позивачку покладено обов`язок довести обставини, на які вона посилається щодо не ознайомлення з умовами кредитування. З долучених позивачкою до позову документів суд установив, що позивачка на момент укладення кредитного договору з відповідачем була ознайомлена з умовами кредитування, а також з відповідальністю в разі невиконання умов кредитного договору, зокрема щодо нарахування пені та неустойки, черговості погашення вимог, та підтвердила свою згоду з такими, підписавши заяву про приєднання до умов отримання кредиту, а також додатковий договір до кредитного договору. Щодо доводів позивачки про порушення відповідачем вимог абз. 5, 11 ч. 2 ст. 18 ЗУ «Про захист персональних даних», суд зазначає наступне. Позивачка, підписуючи 26.08.2016 заяву про приєднання до умов отримання кредитів та інших послуг від ТОВ «ФК «ЦФР» (ідентифікаційний код: 35725063), погодилась з п. 2 заяви та надала згоду на обробку її персональних даних (а.с.8). Разом з тим, позивачка не позбавлена можливості відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 8 Закону України «Про захист персональних даних» пред`явити вмотивовану вимогу володільцю персональних даних із запереченням проти обробки своїх персональних даних або відповідно до п.11 ч. 2 ст. 8 вказаного Закону має право відкликати згоду на обробку персональних даних. Доказів того, що позивач скористалася таким правом, суду не надано. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність правових підставих для задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Центр фінансових рішень» про захист прав споживачів та визнання недійсним кредитного договору. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову повністю, розподіл витрат суд не здійснює.

Outcome: dismissed