Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернувся до суду з позовною вимогою про розірвання шлюбу, посилаючись на ті обставини, що з відповідачем перебуває у шлюбі з 10 лютого 2017 року. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Впродовж останнього року відносини між ними як подружжям погіршилися. З початку 2022 року шлюбних відносин не підтримують, відповідач залишила їх спільне місце проживання, тому проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Вважає, що подальше збереження шлюбу суперечитиме його інтересам, надії на збереження сім?ї не має, просив шлюб розірвати. Також просив прийняти рішення про залишення малолітньої доньки з ним. Вказав, що між ним та відповідачем досягнуто відповідної згоди щодо місця проживання дитини. Вони усвідомлюють, що зміна місця проживання негативно вплине на емоційний стан дитини. Тому, задля інтересів дитини, домовились, що дитина проживатиме за адресою його зареєстрованого місця проживання в селі Буковець Івано - Франківської області. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 12 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи здійснити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. 12 жовтня 2022 року відповідачу копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками направлено за зареєстрованим в установленому порядку місцем проживання. 26 жовтня 2022 року копію ухвали про відкриття спрощеного провадження та копію позовної заяви з додатками вручено відповідачу. Відповідно до п. 1 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день вручення судової повістки під розписку. Заяв із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та клопотань про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін до суду не надходило. Відповідно до положень ст. 274 ЦПК України, справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження. Аргументи учасників справи 27 жовтня 2022 року від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій вона визнала наведені позивачем в позовній заяві обставини щодо фактичного припинення шлюбних стосунків з початку 2022 року та неможливість подальшого збереження сім?ї. Щодо вимог про залишення дитини з батьком вказала, що віднедавна вона має зареєстроване місце проживання за адресою: будинок під номером [ADDRESS] , і за вказаним місцем проживання умови для проживання та виховання доньки ще не створені. Зазначила, що вони з позивачем дійсно домовилися про те, що певний період малолітня донька проживатиме з позивачем. За місцем проживання позивача для дитини створено всі умови для проживання та виховання, а тому ними досягнуто згоди про те, що донька залишиться проживати з позивачем, а вона зможе безперешкодно спілкуватися з нею. Фактичні обставини справи Судом встановлені наступні факти. Сторони перебувають у шлюбі з 10 лютого 2017 року, є батьками малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Такі обставини підтверджуються даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого Нововоронцовським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Херсонській області 10 лютого 2017 року, свідоцтва про народження серії [NUMBER] ,виданого виконкомом Буковецької сілської ради Верховинського району Івано - Франківської області 26 липня 2018 року. Встановлено, що між сторонами, як подружжям, не існує сімейних стосунків. Сторони не змогли створити в сім`ї атмосферу, основану на почуттях взаємної любові та поваги один до одного, почуття поваги та любові між подружжям втрачено. З початку 2022 року сторони шлюбних відносин сторони не підтримують, спільним побутом не пов`язані, взаємні права та обов`язки між ними відсутні, наміру на примирення не мають, проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Шлюб сторін фактично припинив існування, сім`я фактично розпалась, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Між сторонами досягнуто згоди, що малолітня донька [PERSON] після розірвання шлюбу залишиться проживати з батьком [PERSON] за адресою: будинок під номером [ADDRESS] . Мотиви суду та застосовані норми права Суд, дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. За правилами ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Суд дійшов висновку, що причини розладу подружніх відносин є справжніми, розлад в сім`ї сторін не носить тимчасового характеру, сім`я розпалась, шлюб сторін носить формальний характер. За таких обставин суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін та їхньої малолітньої дитини, що має істотне значення. Заходи щодо примирення подружжя, відповідно до ст. 111 Сімейного кодексу України, є непотрібними. Відповідно до ст. 160 Сімейного кодексу України, місце проживання малолітньої дитини визначається за згодою батьків, якщо дитина не досягла 10 років. Якщо ж дитині від 10 до 14 років, вона спільно з батьками бере участь у прийнятті рішення щодо свого місця проживання. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, §54, ЄСПЛ, від 07.12.2006). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16.07.2015). При вирішенні питання щодо місця проживання дитини сторін суд враховує інтереси самої дитини та дотримується балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини і обов`язком батьків діяти в її інтересах. Верховний Суд у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 зазначив, що за загальним правилом, за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. Матеріалами справи підтверджено, що сторони дійшли згоди про місце проживання малолітньої дитини, яка не досягла віку 10 років, приймаючи відповідне рішення, діяли в інтересах дитини, враховували місце її постійного проживання. Висновки за результатами розгляду Згідно правил ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи дотримуючись принципів диспозитивності та змагальності сторін. Суд розглядає справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі наданих сторонами доказів. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За правилами ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Аналіз наведених норм процесуального права дає підставу вважати, що кожна сторона сама визначає зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Встановлені обставини вказують на можливість вирішення питання про розірвання шлюбу відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є доведеними. Судом встановлено що, відповідно до ст. 112 Сімейного кодексу України, є достатня кількість підстав для розірвання шлюбу між позивачем та відповідачем. Суд вважає доцільним після розірвання шлюбу, за згодою батьків, за правилами ст. 160 Сімейного кодексу України, малолітню дитину сторін залишити проживати із батьком. При подачі позову позивачем сплачено 992 гривні 40 копійок судового збору. Вказані витрати підтверджені документально та, згідно з правилами ст. 141 ЦПК України, підлягають відшкодуванню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved