Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із клопотанням, у якому просить винести додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу в сумі 13062,00 грн. На обґрунтування клопотання покликається на те, що 28 вересня 2022 року Яворівським районним судом Львівської області винесено рішення, яким в позові [PERSON] до неї про визнання заповіту недійсним було відмовлено. До завершення судових дебатів у справі її представник заявив клопотання про розподіл судових витрат у справі, а саме в частині витрат на правничу допомогу з поданням підтверджуючих документів протягом п`яти днів з моменту винесення рішення. Тому понесені нею витрати на правничу допомогу підлягають стягненню з позивача. В судове засіданні відповідач [PERSON] не прибула, однак подала заяву про розгляд питання про стягнення судових витрат на правничу допомогу за її відсутності. В судове засідання позивач [PERSON] та її представник адвокат Гордон І.М. та третя особа приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гавришкевич О.П. не прибули, хоч належним чином повідомлялася про дату, час та місце розгляду заяви, що підтверджується довідками про доставку їм SMS-повідомлень. Причин неявки суд не повідомили, жодних клопотань не подавали. В судове засідання представник третьої особи Яворівської міської ради Львівської області не прибув, однак подав клопотання про розгляд питання за його відсутності. Зважаючи на викладене вище, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників справи, на підставі наявних доказів. Частинами 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Отже, враховуючи наведені вище вимоги процесуального закону, датою ухвалення судом додаткового рішення в даній справі, призначеній до розгляду на 25 жовтня 2022 року, є дата складення повного судового рішення 02 листопада 2022 року. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши та оцінивши доводи заяви та додані до неї документи, дійшов такого висновку. Рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 28 вересня 2022 року було відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета спору Яворівська міська рада Львівської області, приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Гавришкевич О.П, про визнання заповіту недійсним. Як зазначено вище, [PERSON] просить винести додаткове рішення, яким стягнути з [PERSON] на її користь витрати на правову допомогу в сумі 13062,00 грн. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільного процесуального кодексу України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 1 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України до витрат пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1 3 статті 134 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору. Попередній розрахунок розміру судових витрат не обмежує сторону у доведенні іншої фактичної суми судових витрат, які підлягають розподілу між сторонами за результатами розгляду справи. Згідно з вимогами ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Частиною 8 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження витрат на професійну правничу допомогу відповідач [PERSON] подала до суду такі письмові докази: договір про надання правничої допомоги від 01 червня 2020 року, додатковий договір до договору про надання правничої допомоги від 25 грудня 2020 року, акт виконаних робіт від 01 жовтня 2022 року, акт виконаних робіт від 25 грудня 2020 року, акт виконаних робіт від 30 вересня 2021 року, довідку № 4/09 від 30 вересня 2021 року про оплату [PERSON] 2397,00 грн за послуги адвоката, відповідно до договору від 01 червня 2021 року, довідку № 4/10 від 01 жовтня 2021 року про оплату [PERSON] 5601,00 грн за послуги адвоката, відповідно до договору від 01 червня 2021 року, довідку № 2/12 від 25 грудня 2020 року про оплату [PERSON] 5064,00 грн за послуги адвоката, відповідно до договору від 01 червня 2021 року та 25 грудня 2020 року, розрахунок гонорару № 3 станом на 30 вересня 2021 року, відповідно до якого фактичний розмір витрат на правничу допомогу станом на 30 вересня 2021 року за липень-вересень 2021 року становить 2397,00 грн, розрахунок гонорару станом на 30 червня 2020 року, відповідно до якого фактичний розмір витрат на правничу допомогу станом на 30 червня 2020 року за червень 2020 року становить 4624,40 грн, розрахунок гонорару № 2 станом на 12 жовтня 2020 року, відповідно до якого фактичний розмір витрат на правничу допомогу станом на 12 жовтня 2020 року за вересень 2020 року становить 439,40 грн, розрахунок гонорару № 4 станом на 31 травня 2022 року, відповідно до якого фактичний розмір витрат на правничу допомогу станом на 31 травня 2022 року за травень 2022 року становить 2481,00 грн, розрахунок гонорару № 5 станом на 01 жовтня 2022 року, відповідно до якого фактичний розмір витрат на правничу допомогу станом на 01 жовтня 2022 року за липень-вересень 2022 року становить 3120,00 грн. Відповідно до правової позиції, висловленої об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постанові від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та підтвердженої Верховним Судом у постановах від 12 лютого 2020 року у справі № 648/1102/19 і від 11 листопада 2020 року у справі № 673/1123/15-ц, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Враховуючи складність справи, ціну позову, час, витрачений адвокатом на надання послуг, їх види і обсяг, значення справи для позивача, суд вважає, що заявлені до відшкодування витрати є обґрунтованими і співмірними. При цьому, відповідно до ч. 6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Суд зазначає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Така правова позиція викладена у постанові Верховного суду від 19 лютого 2020 року у справі № 915/1654/19. Однак позивач не подав будь-яких обґрунтувань і доказів неспівмірності заявлених витрат на професійну правничу допомогу та витрат, пов`язаних із збором доказів. Зважаючи на наведене вище, а також враховуючи, що позовні вимоги задоволено в повному обсязі, суд вважає, що судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 13062,00 грн, слід стягнути на користь відповідача, оскільки понесені витрати підтверджені належними і допустимими доказами, відповідають критеріям розумності, співмірності та ґрунтуються на вимогах закону.

Outcome: approved