Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про захист честі, гідності, ділової репутації та відшкодування моральної шкоди. Просила визнати\~недостовірною та\~такою,\~що порочить\~її гідність,\~честь та\~ділову репутацію\~інформацію,\~розповсюджену [PERSON] \~28\~липня 2021\~року в\~електронному листі\~на ім`я\~заступника Міністра\~культури та\~інформаційної політики\~України та 08 квітня 2021 року в заявах, адресованих директору Департаменту культури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації та начальнику відділу культури Миргородської міської ради. Зобов`язати [PERSON] \~спростувати \~протягом семи\~днів з\~дня набрання\~рішення законної\~сили поширену\~щодо неї\~недостовірну інформацію,\~шляхом направлення\~із спростуванням\~електронного листа\~на ім`я\~заступника Міністра\~культури та\~інформаційної політики\~України та заяв, адресованих Департаменту культури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації, начальнику відділу культури Миргородської міської ради. В позовній заяві вказувала, що з 26 листопада 2003 року по 01 серпня 2021 року вона працювала на посаді директора Миргородської дитячої музичної школи ім. А.П. Коломійця. 28 липня 2021 року в електронному листі на ім`я заступника Міністра культури та інформаційної політики України відповідач поширив про неї недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію: «На жаль ситуація з керівником закладу та колективом настільки стала складною, що ми вимушені були просити заввідділу культури більше не продовжувати з Кацарською контракт. Через моральний та психологічний тиск». «... не допустити керувати закладом та людьми таку особу. Яка не має ані честі, ані совісті. У відносинах жорстока, надмірна, зухвала. Вживає (ненормативну) лексику у спілкуванні з колективом, принижуючи гідність та посаду викладачів. Неодноразово я зупиняв, але почався пресинг». 08 квітня 2021 року відповідач в заявах, адресованих директору Департаменту культури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації та начальнику відділу культури Миргородської міської ради поширив про неї недостовірну інформацію та таку, що ганьбить її гідність, честь та ділову репутацію: «Вже декілька років поспіль директор закладу [PERSON] неодноразово в усній формі принижувала та ображала персонал колективу різними словами». «Підступницькими та оманливими словами та діями, директор [PERSON] втягла наш заклад, у так звану реформу, на педагогічній Раді говоривши одне, а по факту все стало інакше. Через що вступала у сварку з багатьма незгідними з такими діями викладачами. Та навіть із обласним методкабінетом. Поносячи словами в присутності педагогічної ради таких видатних та поважних осіб як: [PERSON] , [PERSON] та ін. Називаючи їх саботажниками та інше. Принижуючи їх безцінний вклад та сумлінну багаторічну працю на розвиток Української культури та мистецтва». «Через ці дії колектив зазнав великого депресивного стану, що призвело навіть до фактичного руйнування одного з відділів». «Директор закладу примушує (типу добровільно) виконувати ті види професійної діяльності, які ніякого відношення не мають до професії викладач. А саме: запис та монтування відеоматеріалів за участю дітей школи, та розміщенню матеріалів та створення сторінок та груп у соцмережах, таких як [PERSON] та [PERSON] . Навіть коли викладачі у вільний від роботи час, змушені були це робити, під егідою... ви ж розвиваєте свій клас...!». «Ми відчуваємо на собі буллінг зі сторони дирекції у тому як одягнені, та де і якої якості зроблено запис. Застосовувалися слова на кшталт: бездарі, скотобаза, понабирала з вулиці ...і т.п. Ця ситуація ускладнилася настільки, що за останні пару місяців по середині року, через надмірний моральний тиск залишили свої посади зав відділами, а деякі відділи навіть два рази». «На неодноразове звернення до директора про закупівлю інструментів для розвитку класу духових інстр. Відповідь завжди ставала нібито місто не виділяє кошти. Або це вас не стосується. Але через деякий час було придбано акордеони...!». «Також був звільнений з посади спеціаліст, із настроювання фортепіано, цю призвело до атонації інструментів, а їх більше як 20». «Знущання та моральний тиск настільки зріс, що коли ввели карантин, та було заборонено прихід дітей до закладу, директор, знаючи та незважаючи про заборону, наражаючи на небезпеку викладачів та дитину, навмисне привела в школу одного учня із свого класу у суботній час, аби записати якесь відео для конкурсу. На що викладач по класу духових інструментів [PERSON] побачивши Ті дії, зробив зауваження та отримав непосильний опір». «Викладач був змушений через острах за своє життя та сім`ї, а також пресинг зі сторони дирекції; звернутися із заявою до поліції». «... батько, теж попав під негативний вплив, саме директора...». Таким чином, вказані висловлювання відповідача на її адресу не є оціночними судженнями, а є неправдивими висловлюваннями які мають негативний характер та принижують її честь, гідність та ділову репутацію, оскільки в ній стверджується про порушення нею, зокрема, норм чинного законодавства, порушення принципів моралі, загальновизнаних правил співжиття, неетичну поведінку при виконанні трудових обов`язків. Вона зазнала втрат немайнового характеру, як громадянин, керівник внаслідок моральних страждань в зв`язку з поширенням неправдивої інформації відповідачем. Внаслідок неправомірних дій відповідача їй не продовжили контракт і 01 серпня 2021 року її було звільнено з посади у зв`язку з закінченням строку трудового договору (контракту). При визначенні судом розміру відшкодування завданої моральної шкоди просила врахувати що вона пропрацювала в Миргородській дитячій музичній школі 35 років із яких майже 18 років - директором школи, має 10 заохочень, пов`язаних з роботою в школі, нагороджена як директор школи 32 грамотами Полтавської ОДА, управління культури Полтавської ОДА, управління культури і туризму Полтавської ОДА, Полтавської обласної ради, Національної Всеукраїнської музичної спілки, Державного методичного центру навчальних закладів культури і мистецтв України, обласного методичного кабінету навчальних закладів мистецтва та культури, Полтавського національного педагогічного університету ім. В. Г. Короленка, міжнародного фестивалю-конкурсу юних піаністів «Чарівні клавіші», міжнародного конкурсу вокальної, інструментальної і хореографічної майстерності «Парад талантів», Миргородської міської ради. Неодноразово як голова комісії або її член приймала участь в роботі експертних комісій по проведенню державної атестації дитячих музичних шкіл області, приймала участь в заходах, що організовувалися Міністерством культури України та обласним методичним кабінетом навчальних закладів мистецтва та культури, була переможцем в номінації «Митець року» загальноміського відкритого рейтингу популярності «Людина року 2005». З урахуванням зазначених обставин, характеру дій відповідача, глибини її душевних страждань, ступеню вини відповідача та вимог розумності і справедливості вважала, що розмір грошового відшкодування завданої їй моральної шкоди повинен становити 150000 грн., яку просила стягнути на її користь з відповідача одноразово. Та стягнути з [PERSON] на її користь судові витрати по справі в сумі: 3178 грн. судового збору та 10000 грн. витрат за надання правничої допомоги. Ухвалою судді від 29 грудня 2021 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку спрощеного позовного провадження та призначено перше судове засідання . 01 лютого 2022 року в судове засідання сторони не з`явилися, в зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 22 березня 2022 року. 04 березня 2022 року представником відповідача [PERSON] , адвокатом Грищенком Є.С. подано відзив на позовну заяву, де відповідач вважає позовні вимоги [PERSON] невмотивованими, необґрунтованими та такими, що не підтверджуються належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами. Вважає у задоволенні позовних вимог [PERSON] необхідно відмовити у повному обсязі. Вказував,\~що рішенням\~десятої сесії\~міської ради\~восьмого скликання\~від 10\~вересня 2021\~року №\~328\~затверджено нову\~редакцію Статуту\~Миргородської мистецької\~школи імені\~А.П.\~Коломійця.\~ Відповідно до змісту якого, Миргородська мистецька школа імені А.П. Коломійця знаходиться у підпорядкуванні відділу культури Миргородської міської ради. Діяльність відділу культури Миргородської міської ради регулюється Положенням про відділ культури Миргородської міської ради, затвердженим рішенням 8 сесії Миргородської міської ради восьмого скликання від 02.06.2021 року №232. До повноважень відділу входить, зокрема: забезпечення розгляду звернень громадян у межах своєї компетенції, вжиття заходів по усуненню недоліків у роботі, залучення спеціалістів інших структурних підрозділів міської ради, підприємств, установ, організацій та об`єднань громадян для розгляду питань, що належать до компетенції відділу (п. 2.2 Розділу 2, п. 4.1 Розділу 4 Положення). Окрім того, пунктом 3.2 Розділу 3 Положення передбачено, що начальник відділу культури, зокрема, призначає і звільняє з посади відповідно до Закону України №955-Х11І від 28.01.2016 «Про внесення змін до діяльності законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівних державних та комунальних закладів культури», заохочує та накладає дисциплінарні стягнення на працівників структурних підрозділів, керівників закладів, що знаходяться у його підпорядкуванні. Згідно п.1.3 Розділу 1 Положення відділ у своїй діяльності керується зокрема,наказами профільного департаменту Полтавської обласної державної адміністрації . Отже відділ культури Миргородської міської ради підпорядкований департаменту культури та туризму Полтавської ОДА,який і є контролюючим органом обласного рівня щодо Миргородської мистецької школи ім.. Коломійця. Міністерство культури та інформаційної політики України здійснює державний контроль за діяльність установ культурної та мистецької діяльності в тому числі мистецької школи директором якої була позивач. 08\~квітня 2021\~року [PERSON] \~від імені\~усього колективу\~звернувся до\~начальника відділу\~культури Миргородської\~міської ради,\~та 28\~липня 2021\~року в\~електронному листі\~на ім`я\~заступника Міністра\~культури та\~інформаційної політики\~України як контролюючого органу, з метою отримання компетентної допомоги та вирішення тієї конфліктної ситуації, яка склалася між директором закладу - [PERSON] та педагогічним колективом - викладачами Миргородської мистецької школи ім. А.П. Коломійця. Скориставшись своїм конституційними правами, визначеними ст. 40, 55 Конституції України, звернувся до начальника відділу культури Миргородської міської ради із відповідним листом та інформацією, розгляд та перевірка якої належить безпосередньо до його повноважень та компетенції, як органу управління Миргородської мистецької школи імені А.П. Коломійця. Інформація, яка була викладена [PERSON] у листі від 08.04.2021 на адресу начальника відділу культури Миргородської міської ради, є правдивою та достовірною, оскільки вона знайшла своє підтвердження та відображення у результатах загальних зборів педагогічного колективу Миргородської мистецької школи ім. А.П. Коломійця від 03.06.2021 від імені якого і звертався Відповідач, а також - в не укладенні органом управління - відділом культури нового контракту із [PERSON] . Інформація, яка була викладена [PERSON] у листі від 08.04.2021 на адресу начальника департаменту культури і туризму Полтавської ОДА, та 28 липня 2021 року в електронному листі на ім`я заступника Міністра культури та інформаційної політики України є правдивою та достовірною, оскільки вона знайшла своє підтвердження та відображення у листі директора обласного методичного кабінету навчальних закладів мистецтва та культури Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА [PERSON] за вих. №01-22/73 від 19.04.2021, листі начальника Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА №01-20/896 від 20,04.2021, та в подальшому, у результатах загальних зборів педагогічного колективу Миргородської мистецької школи ім. А.П. Коломійця від 03.06.2021 від імені якого і звертався Відповідач, а також - в не укладенні органом управління - відділом культури нового контракту із [PERSON] [PERSON] звернувся із листами, в яких зазначена інформація по суті позову, саме до контролюючих органів таких як: відділ культури Миргородської міської ради, департаменту культури і туризму Полтавської ОДА, Міністерства культури та інформаційної політики України, які уповноважені - здійснювати місцевий/регіональний/державний контроль над діяльністю Миргородської мистецької школи імені А.П. Коломійця, здійснювати розгляд та реагування на повідомлення громадян у межах своєї компетенції, що стосуються мистецької школи, а також вживати певні заходи реагування у межах чинного законодавства. [PERSON] обіймаючи керівну посаду з 26.11.2003 по 01.08.2021, мала б здогадуватися, що вона, її поведінка та діяльність будуть піддані контролю та критиці як з боку суспільства, органів місцевого самоврядування, державних та правоохоронних органів, так і власного колективу. Самі по собі факти заохочення [PERSON] жодним чином не можуть спростовувати факти, які були зазначені [PERSON] у листах до відповідних контролюючих органів та ставити під сумнів їх правдивість, оскільки Відповідач став першим працівником, який наважився розповісти контролюючим органам про внутрішні конфлікти між педколективом та директором школи, та взяв на себе тягар відповідальності за доведення правдивості своїх слів та висвітлення внутрішньо-колективної думки. Факт заохочень є лише зовнішнім відображенням діяльності директора закладу за певний період трудової діяльності і не може охоплювати створення та забезпечення сприятливого внутрішньо- колективного клімату. Отже, посилання позивача на кількість та перелік заохочень, відзнак та нагород не може вважатися доказом позовних вимог позовних вимог у даній конкретній справі у розумінні ч. 1 ст. 76 ЦПК України. Крім того, наголошував, що розмір витрат на правову допомогу, є завищеним, і таким, що не може вважатися обґрунтованим, та у відшкодуванні таких витрат на правову допомогу необхідно відмовити у відповідності до ч. 2 ст. 134 ЦПК України. 22 березня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача про надання можливості ознайомитися з відзивом. 24 березня 2022 року позивачем подано відповідь на відзив, де вказано, що відповідачем пропущений строк подання відзиву, так як відповідач отримав копію позовної заяви з додатками та ухвалу про відкриття провадження по справі раніше 14.02.2022, однак звернувся до адвоката за правовою допомогою 14.02.2022 відповідно до договору про надання правової допомоги, а сам відзив поданий 04.03.2022. Вказувала, що відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи»: «Відповідно до статті 40 Конституції України усі мають право направляти індивідуальні чи колективні письмові звернення або особисто звертатися до органів державної влади, органів місцевого самоврядування та посадових і службових осіб цих органів, що зобов`язані розглянути звернення і дати обґрунтовану відповідь у встановлений законом строк Суди повинні мати на увазі, що у випадку, коли особа звертається до зазначених органів із заявою, в якій міститься та чи інша інформація, і в разі, якщо цей орган компетентний перевірити таку інформацію та надати відповідь, проте в ході перевірки інформація не знайшла свого підтвердження, вказана обставина не може сама по собі бути підставою для задоволення позову, оскільки у такому випадку мала місце реалізація особою конституційного права передбаченого ст. 40 Конституції, а не поширення недостовірної інформації. Разом з тим наявність у такому зверненні завідомо неправдивих відомостей, а також у разі встановлення, що для звернення особи до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси тягне відповідальність, передбачену законодавством України. Пунктом 1.2 Положення про відділ культури Миргородської міської ради (затв. рішенням 8 сесії Миргородської міської ради 8 скликання від 02.06.2021 року № 232) передбачено, що відділ є підзвітним і підконтрольним профільному департаменту Полтавської обласної державної адміністрації лише з питань здійснення делегованих йому повноважень. П. б) ч. 1 ст. 32 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» (делеговані повноваження у сфері освіти, охорони здоров`я, культури, молодіжної політики, фізкультури і спорту) не передбачає в якості делегованих повноважень виконавчих органів місцевого самоврядування прийняття на роботу, укладення контрактів, притягнення ,до дисциплінарної відповідальності керівників підприємств, установ та організацій, розташованих на відповідній території, які перебувають у комунальній власності. Тому до компетенції Департаменту культури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації не відноситься перевірка інформації, викладеної в зверненні відповідача, та, відповідно, надання відповіді на це звернення. Не відноситься і до компетенції Міністерства культури та інформаційної політики України розгляд подібного роду звернень щодо комунальних закладів освіти. Тим більше, що, як слідує зі звернення відповідач наполегливо пропонує саме себе як достойного (на його думку) претендента на керівника Миргородської дитячої музичної школи Ім. А.П. Коломійця. Зазначене свідчить про те, що для звернення відповідача до вказаних органів не було жодних підстав і було викликано не його наміром виконати свій громадський обов`язок або захистити свої права, свободи чи законні інтереси, а виключно бажанням кардинально поліпшити свою кар`єру. Просила позов задовольнити в повному обсязі. 01 квітня 2022 року представником відповідача було подане заперечення проти відповіді на відзив, в якому вказано, що він уклав договір про надання правової допомоги з відповідачем 14.02.2022 та ознайомився з позовною заявою лише 23.02.2022, про що є інформація в матеріалах справи. Сама судова повістка за допомогою смс повідомлення була направлена на мобільний номер телефону донці відповідача, так як позивачем саме її номер був вказаний при подачі позовної заяви. Рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке направлене [PERSON] 31.12.20211 на адресу [ADDRESS] було отримане не ним, оскільки він і його сім`я за даною адресою не проживають, ким отримане повідомлення йому не відомо. В задоволенні позовних вимог [PERSON] просив відмовити. 12 травня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача про надання доказів. 29 червня 2022 року судове засідання не проводилося у зв`язку з відсутністю сторін. 19 липня 2022 року судове засідання не проводилося у зв`язку з перебуванням головуючої судді в нарадчій кімнаті по іншій справі. 16 серпня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку із заявленим клопотанням представника позивача про необхідність підготовки до надання додаткових пояснень. 30 вересня 2022 року судове засідання відкладено у зв`язку з перебуванням головуючої судді на лікарняному. Позивач в судовому засіданні позові вимоги підтримала в повному обсязі суду пояснила, що викладена в тексті листа інформація яку вона просить спростувати є недостовірною, неправдивою, образливою, принижує її честь та гідність як людини та педагогічного працівника. Зазначала, що звернення відповідача з листами було викликане особистою образою [PERSON] через не призначення його на адміністративну посаду та бажання усунути позивача з посади, щоб самому її зайняти про що останній вказує в листі направленому до Міністерства. На момент написання листів у відповідача були неприязне до неї ставлення. В листах вказана недостовірна та неправдива інформація яка принижує її честь та гідність. Зміни в організації роботи школи та навчального процесу були пов`язані із змінами ЗУ «Про освіту» та карантином в зв`язку з пандемією. Освітню програму школи було затверджено на педагогічній раді на підставі Типової освітньої програми яка була затверджена у вересні 2019 року. Твердження відповідача, що трудовий колектив перебував у депресивному стані є надуманими, оскільки весь період в тому числі і підчас карантинних обмежень відбувалося навчання учнів та проводилися заплановані мистецькі заходи, як і не відбулася руйнація будь-якого відділу, так як жодний відділ школи не був ліквідований. Свідчення допитаних судом свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] які повідомили, що їм не було відомо про зміст листів які направив відповідач не мають ніякого доказового значення. До показів свідка [PERSON] просила суд віднестися критично та не брати їх до уваги, оскільки зі свідком яка була тривалий час заступником директора школи у неї неприязні відносини. Стверджувала, що вона особисто ніколи не приводила до школи учнів. 20.03.2021 року після введення заборони на проведення масових заходів в зв`язку з пандемією, насправді зустрілася з учнем в школі та вдома зробила відеозапис його виступу, який направили на конкурс. В період карантину настроювачі інструментів не могли виконувати роботу дистанційно тому і звільнилися за власним бажанням. Розповсюджена відповідачем неправдива , негатива , принизлива та образлива інформація в різні установи завдала їй значних моральних страждань, вона перенесла глибокий психологічний стрес, що стало причиною тяжкого захворювання серцево-судинної системи та підставою не продовження з нею контракту на заняття посади директора мистецької школи. Відповідач неправдиву інформацію поширював умисно з метою зміщення її з посади директора і заняття ним цієї посади. Моральні страждання тривають до цього часу. Просила позов задовольнити та спростувати поширену інформацію у спосіб вказаний у позовній заяві та на відшкодування моральної шкоди стягнути на її користь з відповідача 150000,00 гривень. Представники позивача вважав, що позов підлягає до задоволення, оскільки інформація викладена в листі, яка зазначена в позові є неправдивою, образливою, принижує честь і гідність позивача. Стверджував, що відповідно до положень КЗпП України установи куди були направленні листи відповідачем щодо виконання трудових обов`язків позивачем не наділені правом вжиття заходів дисциплінарного впливу на директора Мистецької школи. Наголошував,що будь-яких доказів щодо вживання позивачем ненормативної лексики тобто такої що не відповідає нормам,непристойної,табуйованої, в ході судового засідання не встановлено. Відповідач заявлений позов не визнав, просив відмовити в його задоволенні. Суду пояснив, що листи підписував та направляв лише він з метою захисту своїх прав, оскільки інші викладачі боялися негативних для себе наслідків від написання таких листів, а саме отримати менше навантаження чи бути звільненими з посади. Повідомлена ним контролюючим органам інформація про діяльність позивача, як директора Мистецької школи, вході проведення перевірки підтвердилася в внаслідок чого з останньою не було продовжено контракт на зайняття посади директора. Представник відповідача,\~адвокат Грищенко\~Є.С.\~вважав,\~що позов\~не підлягає\~задоволенню,\~так як Інформація, яка була викладена [PERSON] у листі від 08.04.2021 на адресу начальника відділу культури Миргородської міської ради та начальника департаменту культури і туризму Полтавської ОДА, та 28 липня 2021 року в електронному листі на ім`я заступника Міністра культури та інформаційної політики України є правдивою та достовірною, оскільки вона знайшла своє підтвердження та відображення у листі директора обласного методичного кабінету навчальних закладів мистецтва та культури Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА [PERSON] за вих. №01-22/73 від 19.04.2021, листі начальника Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА №01-20/896 від 20,04.2021, та в подальшому, у результатах загальних зборів педагогічного колективу Миргородської мистецької школи ім. А.П. Коломійця від 03.06.2021 від імені якого і звертався Відповідач, а також - в не укладенні органом управління - відділом культури нового контракту із [PERSON] [PERSON] звернувся із листами, в яких зазначена інформація по суті позову, саме до контролюючих органів таких як: відділ культури Миргородської міської ради, департаменту культури і туризму Полтавської ОДА, Міністерства культури та інформаційної політики України, які уповноважені - здійснювати місцевий/регіональний/державний контроль над діяльністю Миргородської мистецької школи імені А.П. Коломійця, здійснювати розгляд та реагування на повідомлення громадян у межах своєї компетенції, що стосуються мистецької школи, а також вживати певні заходи реагування у межах чинного законодавства. Свідок [PERSON] пояснила, що вона працювала заступником директора школи,так як [PERSON] постійно на неї здійснювався психогологічний тиск була змушена за власним бажанням залишити цю посаду. Характеризувала позивача як керівника негативно. Вказувала, що всі члени трудового колективу позивачку боялися і виконували всі бажання останньої,так як від її волі залежало успішне проходження атестації, розмір заробітної плати залежно від наданої кількості годин навантаження. Не заперечувала що перебуває з позивачем у неприязних відносинах. Свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , викладачі мистецької школи суду пояснили, що їм було відомо про направлення відповідачем листів до контролюючих органів щодо методів керівництва школою директором [PERSON] , однак їх зміст невідомий. Зазначали, що в період керівництва позивачем в колективі школи була напружена обстановка, керівник допускала у висловлюваннях образи на адресу викладачів та здійснювала тиск шляхом зменшення навантаження тим педагогам з якими у директора складалися неприязні відносини. Після призначення іншого керівника школи в колективі доброзичлива, спокійна, робоча атмосфера. Заслухавши сторони, свідків, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши їх в сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що з 26 листопада 2003 року по 01 серпня 2021 року [PERSON] працювала на посаді директора Миргородської дитячої музичної школи ім. А.П. Коломійця, що підтверджується даними трудової книжки [NUMBER] виданої на ім`я [PERSON] і не заперечується відповідачем (а.с 21-27). 28 липня 2021 року відповідач направив електронний лист на ім`я заступника Міністра культури та інформаційної політики України наступного змісту: «На жаль ситуація з керівником закладу та колективом настільки стала складною, що ми вимушені були просити заввідділу культури більше не продовжувати з Кацарською контракт. Через моральний та психологічний тиск». «... не допустити керувати закладом та людьми таку особу. Яка не має ані честі, ані совісті. У відносинах жорстока, надмірна, зухвала. Вживає (ненормативну) лексику у спілкуванні з колективом, принижуючи гідність та посаду викладачів. Неодноразова я зупиняв, але почався пресинг» (а.с. 14). 08 квітня 2021 року відповідач направив заяву, адресовану директору Департаменту культури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації, начальнику відділу культури Миргородської міської ради наступного змісту: «Вже декілька років поспіль директор закладу [PERSON] неодноразово в усній формі принижувала та ображала персонал колективу різними словами». «Підступницькими та оманливими словами та діями, директор [PERSON] втягла наш заклад, у так звану реформу, на педагогічній Раді говоривши одне, а по факту все стало інакше. Через що вступала у сварку з багатьма незгідними з такими діями викладачами. Та навіть із обласним методкабінетом. Поносячи словами в присутності педагогічної ради таких видатних та поважних осіб як: [PERSON] , [PERSON] та ін. Називаючи їх саботажниками та інше. Принижуючи їх безцінний вклад та сумлінну багаторічну працю на розвиток Української культури та мистецтва». «Через ці дії колектив зазнав великого депресивного стану, що призвело навіть до фактичного руйнування одного з відділів». «Директор закладу примушує (типу добровільно) виконувати ті види професійної діяльності, які ніякого відношення не мають до професії викладач. А саме: запис та монтування відеоматеріалів за участю дітей школи, та розміщенню матеріалів та створення сторінок та груп у соцмережах, таких як [PERSON] та [PERSON] . Навіть коли викладачі у вільний від роботи час, змушені були це робити, під егідою... ви ж розвиваєте свій клас...!». «Ми відчуваємо на собі буллінг зі сторони дирекції у тому як одягнені, та де і якої якості зроблено запис. Застосовувалися слова на кшталт: бездарі, скотобаза, понабирала з вулиці ...і т.п. Ця ситуація ускладнилася настільки, що за останні пару місяців по середині року, через надмірний моральний тиск залишили свої посади зав відділами, а деякі відділи навіть два рази». «На неодноразове звернення до директора про закупівлю інструментів для розвитку класу духових інстр. Відповідь завжди ставала нібито місто не виділяє кошти. Або це вас не стосується. Але через деякий час було придбано акордеони...!». «Також був звільнений з посади спеціаліст, із настроювання фортепіано, цю призвело до атонації інструментів, а їх більше як 20». «Знущання та моральний тиск настільки зріс, що коли ввели карантин, та було заборонено прихід дітей до закладу, директор, знаючи та незважаючи про заборону, наражаючи на небезпеку викладачів та дитину, навмисне привела в школу одного учня із свого класу у суботній час, аби записати якесь відео для конкурсу. На що викладач по класу духових інструментів [PERSON] побачивши ті дії, зробив зауваження та отримав непосильний опір». «Викладач був змушений через острах за своє життя та сім`ї, а також пресинг зі сторони дирекції; звернутися із заявою до поліції». «... батько, теж попав під негативний вплив, саме директора...» (а.с.16-19). Миргородська мистецька школа імені А.П. Коломійця діє на підставі Статуту затвердженого рішенням десятої сесії міської ради восьмого скликання від 10 вересня 2021 року № 328. У відповідності до п. 1.2 Розділу 1 (Загальні положення) Статуту Миргородська мистецька школа імені А.П. Коломійця є закладом позашкільної освіти сфери культури, що надає початкову спеціалізовану мистецьку освіту, і здійснює свою діяльність відповідно до Конституції України, Законів України «Про позашкільну освіту», «Про освіту», «Про культуру», інших законів України, актів Президента України, Кабінету Міністрів України, наказів Міністерства культури та інформаційної політики України, рішень Миргородської міської ради та її виконавчого комітету, прийнятих в межах їх повноважень, визначених законами України, а також цього Статуту. Пунктом 1.3-1.4 Розділу 1 (Загальні положення) Статуту передбачено, що Засновником Закладу є Миргородська міська рада, яка забезпечує доступ до початкової мистецької освіти громадян за місцем проживання шляхом відкриття, утримання, матеріально-технічного забезпечення та фінансування мистецької школи, її філій та класів відповідно до освітніх, культурних, духовних потреб та запитів населення. Мистецька школа є комунальною власністю Миргородської міської територіальної громади в особі Миргородської міської ради, безпосередньо підпорядкована відділу культури Миргородської міської ради (Орган управління). Пунктом 3.1 Розділу 3 (Управління мистецькою школою) Статуту закріплено, що управління Мистецькою школою в межах повноважень, визначених законодавством, здійснюють органи управління:вищий - засновник;уповноважений орган управління - відділ культури Миргородської міської ради;- \~ \~ \~ \~виконавчий - директор;- \~ \~ \~ \~колегіальний орган управління - педагогічна рада;- \~ \~ \~ \~вищий колегіальний орган громадського самоврядування - загальні збори (конференція);- \~ \~ \~ \~рада школи; - піклувальна рада (у разі створення); \~ \~ \~ \~інші органи, передбачені Законом України «Про позашкільну освіту». Пунктом 3.3 Розділу 3 (Управління мистецькою школою) Статуту передбачено, що Орган управління, зокрема, укладає строковий трудовий договір (контракт) з керівником мистецької школи, призначеним у порядку, встановленому законодавством та статутом мистецької школи, та розриває його з підстав та у порядку, що визначені законодавством та статутом мистецької школи. Директор призначається з числа претендентів, які вільно володіють державною мовою, мають вищу профільну освіту та стаж педагогічної роботи не менше ніж 3 роки. Додаткові кваліфікаційні вимоги до директора та порядок його призначення визначаються Законом України «Про позашкільну освіту» Діяльність відділу культури Миргородської міської ради регулюється Положенням про відділ культури Миргородської міської ради, затвердженим рішенням 8 сесії Миргородської міської ради восьмого скликання від 02.06.2021 року №232. До повноважень відділу входить, зокрема: забезпечення розгляду звернень громадян у межах своєї компетенції, вжиття заходів по усуненню недоліків у роботі, залучення спеціалістів інших структурних підрозділів міської ради, підприємств, установ, організацій та об`єднань громадян для розгляду питань, що належать до компетенції відділу (п. 2.2 Розділу 2, п. 4.1 Розділу 4 Положення). Пунктом 3.2 Розділу 3 Положення передбачено, що начальник відділу культури, зокрема, призначає і звільняє з посади відповідно до Закону України №955-Х11І від 28.01.2016 «Про внесення змін до діяльності законодавчих актів України щодо запровадження контрактної форми роботи у сфері культури та конкурсної процедури призначення керівних державних та комунальних закладів культури», заохочує та накладає дисциплінарні стягнення на працівників структурних підрозділів, керівників закладів, що знаходяться у його підпорядкуванні (а. с. 114-116). Відповідно до п. 4 Положення про Міністерство культури України затвердженого постановою КМУ від 3 вересня 2014 р. № 495 передбачено, що Мінкультури відповідно до покладених на нього завдань, зокрема : 12) сприяє діяльності творчих спілок, молодіжних, дитячих та інших громадських об`єднань, що функціонують у сферах культури, мистецтв; 105-1) затверджує: положення про заклади спеціалізованої мистецької освіти; положення про атестацію педагогічних працівників закладів спеціалізованої мистецької освіти; стандарти спеціалізованої мистецької освіти (крім стандартів вищої освіти), типові освітні програми та зразки службової і навчальної документації для мистецьких шкіл. Згідно пункту 5 вищевказаного Положення Мінкультури з метою організації своєї діяльності, зокрема здійснює добір кадрів в апарат Мінкультури та на керівні посади підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління, організовує роботу з підготовки, перепідготовки та підвищення кваліфікації державних службовців та працівників апарату Мінкультури. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно із статтею 201 ЦК України особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством, є, в тому числі, ділова репутація, ім`я (найменування), а також інші блага, які охороняються цивільним законодавством. Згідно частини першої статті 15, частини першої статті 16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Завданням цивільного судочинства є саме ефективний захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Такий захист можливий за умови, що права, свободи чи інтереси позивача власне порушені, а учасники використовують цивільне судочинство для такого захисту. У статті 32 Конституції України визначено, що кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. Положенням статті 34 Конституції України встановлено, що кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. У пункті 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 лютого 2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» судам роз`яснено, що беручи до уваги зазначені конституційні положення, суди при вирішенні справ про захист гідності, честі та ділової репутації повинні забезпечувати баланс між конституційним правом на свободу думки і слова, правом на вільне вираження своїх поглядів та переконань, з одного боку, та правом на повагу до людської гідності, конституційними гарантіями невтручання в особисте і сімейне життя, судовим захистом права на спростування недостовірної інформації про особу, з іншого боку. Статтею 201 ЦК України передбачено, що честь, гідність і ділова репутація є особистими немайновими благами, які охороняються цивільним законодавством. Згідно із статтями 297, 299 ЦК України кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканність своєї ділової репутації. Частиною першою статті 277 ЦК України визначено, що особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена (частина сьома статті 277 ЦК України). Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 21.07.2021 у справі №757/47312/15-ц сформовано висновок, що згідно зі статтею 277 ЦК України і статтею 12 ЦПК України обов`язок довести, що поширена інформація є достовірною, покладається на відповідача, проте позивач має право подати докази недостовірності поширеної інформації. Позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права». Згідно позиції Верховного Суду від 28.07.2021 у справі №200/10088/19 позов про спростування недостовірної інформації підлягає задоволенню за такої сукупності умов: поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; поширення інформації, що порушує особисті немайнові права; врахування положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та практики Європейського суду з прав людини щодо її застосування. Свобода дотримуватися своїх поглядів є основною передумовою інших свобод, гарантованих статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Поряд з інформацією чи даними, що підлягають перевірці, стаття 10 захищає і погляди, критичні зауваження або припущення, правдивість яких не може бути піддана перевірці на правдивість. Оціночні судження також користуються захистом - це передумова плюралізму поглядів. Вимогу підтвердити доказами оціночні судження неможливо задовольнити. Така вимога порушує свободу висловлювання своєї думки, яка (свобода) є найважливішою частиною того права, яке забезпечується статтею 10 Конвенції (справа «Лінгенс проти Австрії, 1986 рік). Відповідно до статті 277 ЦК України не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростування, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема, з огляду на характер використання мовностилістичних засобів (наприклад, вживання гіпербол, алегорії, сатири). Згідно роз`яснень, викладених у п.19 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» від 27.02.2009 №1, не є предметом судового захисту оціночні судження, думки, переконання, критична оцінка певних фактів і недоліків, які, будучи вираженням суб`єктивної думки і поглядів відповідача, не можна перевірити на предмет їх відповідності дійсності (на відміну від перевірки істинності фактів) і спростувати, що відповідає прецедентній судовій практиці Європейського суду з прав людини при тлумаченні положень статті 10 Конвенції. Навіть образлива форма висловлювання не перешкоджає віднесенню його до оціночного судження, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини (рішення від 01.071997 у справі «Обершлік (Oberschlick) проти Австрії (№ 2)», рішення від 25.06.1992 у справі «Торґейр Торґейрсон (Thorgeir Thorgeirson) проти Ісландії», рішення від 29.03.2005 у справі «Українська Прес-Група» проти України»,рішення від 21.07.2005 у справі «Грінберґ (Grinberg) проти Росії»). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. В ході судового розгляду встановлено, що Миргородська мистецька школа імені А.П. Коломійця знаходиться у підпорядкуванні відділу культури Миргородської міської ради. Відповідно до п.1.2,1.3 Положення про відділ культури Миргородської міської ради відділ з питань делегованих йому повноважень підзвітний профільному департаменту ( культури та туризму) Полтавської обласної адміністрації та у своїй діяльності керується наказами цього департаменту. Відповідно до\~п.\~5\~Положення про\~Міністерство культури\~України затвердженого\~постановою КМУ\~від 3\~вересня 2014\~р.\~№ 495\~передбачено,\~що Мінкультури серед іншого здійснює добір кадрів в апарат Мінкультури та на керівні посади підприємств, установ та організацій, що належать до сфери його управління. [PERSON] скористався своїм конституційними правами, визначеними ст. 40, 55 Конституції України, звернувшись до начальника відділу культури Миргородської міської ради із відповідним листом та інформацією, розгляд та перевірка якої належить безпосередньо до його повноважень та компетенції, як органу управління Миргородської мистецької школи імені А.П. Коломійця. Інформація, яка була викладена [PERSON] у листі від 08.04.2021 на адресу начальника відділу культури Миргородської міської ради, є правдивою та достовірною, оскільки вона знайшла своє підтвердження та відображення у результатах загальних зборів педагогічного колективу Миргородської мистецької школи ім. А.П. Коломійця від 03.06.2021 від імені якого і звертався Відповідач, а також - в не укладенні органом управління - відділом культури нового контракту із [PERSON] . Інформація, яка була викладена [PERSON] у листі від 08.04.2021 на адресу начальника департаменту культури і туризму Полтавської ОДА, та 28 липня 2021 року в електронному листі на ім`я заступника Міністра культури та інформаційної політики України є правдивою та достовірною, оскільки вона знайшла своє підтвердження та відображення у листі директора обласного методичного кабінету навчальних закладів мистецтва та культури Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА [PERSON] за вих. №01-22/73 від 19.04.2021, листі начальника Департаменту культури і туризму Полтавської ОДА №01-20/896 від 20.04.2021, та в подальшому, у результатах загальних зборів педагогічного колективу Миргородської мистецької школи ім. А.П. Коломійця від 03.06.2021 від імені якого і звертався Відповідач, а також - в не укладенні органом управління - відділом культури нового контракту із [PERSON] (а.с.132-135.121-122) . Таким чином [PERSON] звернувся із листами, в яких зазначена інформація по суті спору, саме до контролюючих органів таких як: відділ культури Миргородської міської ради, департаменту культури і туризму Полтавської ОДА, Міністерства культури та інформаційної політики України, які уповноважені - здійснювати місцевий/регіональний/державний контроль над діяльністю Миргородської мистецької школи імені А.П. Коломійця, здійснювати розгляд та реагування на повідомлення громадян у межах своєї компетенції, що стосуються мистецької школи, а також вживати певні заходи реагування у межах чинного законодавства. \~ \~ \~ \~ Ухвалюючи дане судове рішення суд керується ст.265 ЦПК України, ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, практикою Європейського суду з прав людини (рішення Серявін та інші проти України) та Висновком № 11 (2008) Консультативної ради європейських суддів (п.41) щодо якості судових рішень. Згідно рішення Європейського суду з прав людини по справі Серявін та інші проти України(п.58) суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішенні судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча п. 1 ст.6Конвенції зобов`язує суди обґрунтувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожний аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення. Пунктом 41 Висновку №11 (2008) Консультативної ради європейських суддів зазначено, що обов`язок суддів наводити підстави для своїх рішень не означає необхідності відповідати на кожен аргумент захисту на підтримку кожної підстави захисту. Обсяг цього обов`язку може змінюватися залежно від характеру рішення. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини очікуваний обсяг обґрунтування залежить від різних доводів, що їх може наводити кожна зі сторін, а також від різних правових положень, звичаїв та доктринальних принципів, а крім того, ще й від різних практик підготовки та представлення рішень у різних країнах. З тим, щоб дотриматися принципу справедливого суду, обґрунтування рішення повинно засвідчити, що суддя справді дослідив усі основні питання, винесені на його розгляд. Враховуючи вищезазначені положення, дослідивши фактичні обставини та питання права, що лежать в основі спору по даній справі, суд прийшов до висновку про відсутність необхідності надання відповіді на інші зазначені в позовній заяві аргументи позивача, оскільки судом були досліджені усі основні питання, які є важливими для прийняття даного судового рішення. Разом з тим суд критично оцінює та не бере до уваги свідчення свідка [PERSON] оскільки позивач та свідок підтвердили факт тривалих неприязних відносин між ними. Крім того зазначає ,що відповідно до Резолюції №1165 (1998) Парламентської Асамблеї Ради Європи, публічними фігурами є особи, які обіймають державні посади і (або) користуються державними ресурсами, а також усі ті, хто відіграє певну роль у суспільному житті (у галузі політики, економіки, мистецтва, соціальній сфері, спорті чи в будь-якій іншій галузі), і директор мистецької школи, яка отримує заробітну плату з бюджету місцевої громади, до їх переліку не належить Повно і всебічно з`ясувавши обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень та дослідивши докази надані сторонами на їх підтвердження суд дійшов\~висновку,\~щопоширена відповідачем у листі-зверненні від 28 липня 2021 року адресованого заступнику Міністра культури та інформаційної політики України та від 08 квітня 2021 року адресованих директору Департаменту культури та туризму Полтавської обласної державної адміністрації, начальнику відділу культури Миргородської міської ради інформація стосовно [PERSON] є оціночним судженням, оскільки не містить фактичних даних, а є критикою, оцінкою дій позивача, спірні висловлювання не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані., тому вимоги позову про її спростування та відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, як похідні. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed