Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Кривоозерської селищної ради Первомайського району Миколаївської області про визнання права власності на земельні ділянки. В обґрунтування позовних вимог зазначили, що відповідно до свідоцтв про право на спадщину за заповітом вони є спадкоємцями по 1/2 частці земельної ділянки, яка належала спадкодавцю [PERSON] на підставі державного акту серії ІІІ МК №040829 від 21 березня 2001 року, виданого Красненьківською сільською радою Кривоозерського району Миколаївської області, кадастровий номер 4823981500:01:000:0722. Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області, на підставі технічних документацій, здійснено поділ успадкованої земельної ділянки вказаної у свідоцтвах про право на спадщину, та сформовано дві земельні ділянки. На даний час державним реєстратором позивачам було відмовлено у державній реєстрації прав власності на виділені із спільної часткової власності земельні ділянки, у зв`язку з відсутністю договору про поділ спільного майна, що спонукало позивачів звернутися для вирішення спору в судовому порядку. Позивачі в підготовче судове засідання не з`явилися, надіслали заяви, відповідно до яких просили розглядати справу без їх участі, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача - Кривоозерської селищної ради не з`явився, надіслав заяву, відповідно до якої просив розглянути справу без його участі, позов визнав та не заперечував проти його задоволення. Відповідно до положень ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Положеннями ст.223 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу в без участі сторін, на підставі наявних у справі матеріалів, оскільки їхня неявка не перешкоджає розгляду спору. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Виходячи зі змісту загальних засад регулювання права власності, що встановлені положеннями ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Положення ст.ст.317, 319\~ЦК\~України передбачають, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном, яке він здійснює на власний розсуд і усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Положеннями ч.1 ст.364\~ЦК\~України встановлено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Згідно положеннями ч.3 ст.364 ЦК України у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до положення ст.392 ЦК України, власник майна може пред`явити позов про визнання його власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Положеннями ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно положень ст.80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до статті 41 Конституції України та пункту 2 частини першої статті 3, статті 321 ЦК ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Судом встановлено, що [PERSON] померла [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається із земельної ділянки, площею 3,26 га, кадастровий номер: 4823981500:01:000:0722, що розташована на території Красненьківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, належної на праві приватної власності спадкодавцеві [PERSON] , що підтверджується даними Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ІІІ МК №040829 від 21 березня 2001 виданого Красненьківською сільською радою . Державним нотаріусом Кривоозерської державної нотаріальної контори Миколаївської області Шинкарук Н.І. : - 18 листопада 2009 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем 1/2 земельної ділянки, площею 3,26 га, кадастровий номер: 4823981500:01:000:0722, що розташована на території Красненьківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, є її дочка - позивач [PERSON] (а.с.10). - 18 листопада 2009 року видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, відповідно до якого спадкоємцем 1/2 земельної ділянки, площею 3,26 га, кадастровий номер: 4823981500:01:000:0722, що розташована на території Красненьківської сільської ради Кривоозерського району Миколаївської області, є її дочка - позивач [PERSON] (а.с.19). Державним кадастровим реєстратором відділу Держземагенства у Кривоозерському районі Миколаївської області на підставі технічних документацій, розроблених на замовлення позивачів, здійснено поділ успадкованої земельної ділянки, вказаної у свідоцтвах про право на спадщину, та сформовано дві земельні ділянки: - площею 1,6254 га, кадастровий номер 4823981500:01:000:1024, що підтверджується витягом з Державного кадастру про земельну ділянку №НВ-4800331672013 від 09 серпня 2013 року; - площею 1,6255 га, кадастровий номер 4823981500:01:000:1023, що підтверджується витягом з Державного кадастру про земельну ділянку №НВ-4800331682013 від 09 серпня 2013 року. Державним реєстратором позивачам відмовлено у державній реєстрації прав власності на виділені із спільної часткової власності земельні ділянки, у звязку з відсутністю договору про поділ спільного майна . У постанові Верховного Суду від 19 травня 2021 року по справі №501/2148/17 зроблено висновок, що коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, тоді має місце поділ спільного майна. У разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Враховуючи вищевикладене, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин справи, оцінивши належність, допустимість, а також достатність наданих доказів у їх сукупності, встановивши правовідносини, виходячи з аналізу змісту норм чинного законодавства, що регулює відносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Даний спір підлягає розгляду в судовому порядку, оскільки іншим шляхом його вирішити не можливо, а набуття позивачами права на частину спадкового майна не порушує права та законні інтереси інших осіб. Враховуючи викладене, та

Outcome: approved