Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

09 вересня 2022 року представник Моторного (транспортного) страхового бюро України звернувся до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування шкоди у порядку регресу. В обґрунтування позову зазначив, що 17.11.2015 року о 16 годині 45 хвилин трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, а продовжував рух та вчинив наїзд на [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспорної пригоди, пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події. На виконання вимог Закону України №1961-ІУ цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент настання дорожньо-транспортної пригоди не була застрахована. Потерпіла у регламентований спосіб звернулася до страховика та отримали страхові виплати. На підставі ст. 1191 ЦК України та статті 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» представник позивача просив стягнути з відповідача завдану шкоду в порядку регресу в розмірі 14616,00 грн та судові витрати. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 20 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.32). У встановлений судом строк відповідач правом на подання відзиву не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, позовна заява містить клопотання про розгляд справи у відсутність представника позивача, проти заочного розгляду справи не заперечував (а.с.4). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, зокрема шляхом направлення судової повістки на зареєстровану адресу проживання, крім того повідомлявся шляхом розміщення об`яви на сайті Судова влада, що відповідає вимогам ст. 128 ЦПК України ( 37,41 ).Заяви про поважність пропуску судового засідання, відзиву, заперечень на позовну заяву не надав. За відсутності учасників процесу розгляд цивільної справи здійснено в порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України без фіксації судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Згідно з ч. 2 ст. 191 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Відповідно до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, судом ухвалено провести заочний розгляд справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 17.11.2015 року о 16 годині 45 хвилин трапилась дорожньо-транспортна пригода, а саме [PERSON] , керуючи транспортним засобом «BMW», державний номерний знак [NUMBER] , вчинив порушення правил безпеки дорожнього руху та експлуатації транспортного засобу, не вжив своєчасно заходів до зменшення швидкості руху керованого ним транспортного засобу аж до повної зупинки, а продовжував рух та вчинив наїзд на [PERSON] . Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, пішохід [PERSON] отримав тілесні ушкодження від яких помер на місці події (а.с.10). 15.08.2022 року представник дружини загиблого [PERSON] Погорєлової В.А. ТОВ «Юридична компанія «Відшкодування» звернувся до МТСБУ із заявою про виплату страхового відшкодування, а саме витрат на поховання в розмірі 16536 грн. та відшкодування на утримання 49608 грн (а.с.16). 16.01.2019 року МТСБУ видало наказ № 311 про відшкодування шкоди з фонду захисту потерпілих- [PERSON] у розмірі 14616,00 грн. (а.с. 25), які були перераховані платіжним дорученням №309585 від 16.01.2019 року (а.с.26). Враховуючи той факт , що на виконання вимог ЗУ № 1961-ІV цивільно - правова відповідальність відповідача по справі [PERSON] не була застрахована , а позивач відшкодував витрати потерпілій на поховання, тому між сторонами склалися правовідносини з приводу відшкодування шкоди в порядку регресу, які врегульовані нормами Глави 82 Цивільного кодексу України. Згідно з ч. 1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~п.п.\~39.2.1\~п.\~39.2\~ст.\~39ст.\~22\~Закону України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» від\~01.07.2004\~р.\~№1961-ІV основними завданнями МТСБУ є: здійснення виплат із централізованих страхових резервних фондів компенсацій та відшкодувань на умовах, передбачених цим Законом. Згідно п.п. «а» п. 41.1. ст. 41 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV, МТСБУ за рахунок коштів фонду захисту потерпілих відшкодовує шкоду на умовах, визначених цим Законом, у разі її заподіяння транспортним засобом, власник якого не застрахував свою цивільно-правову відповідальність, крім шкоди, заподіяної транспортному засобу, який не відповідає вимогам п. 1.7. статті 1 цього закону, та майну, яке знаходиться в такому транспортному засобі. Згідно ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV у разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Згідно п.27.1 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та є прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Відповідно до п. 27.4 ст. 27 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» від 01.07.2004 р. №1961-ІV страховик (МТСБУ) здійснює відшкодування особі, яка здійснила витрати на поховання та на спорудження надгробного пам`ятника, за умови надання страховику (МТСБУ) документів, що підтверджують такі витрати, та пред`явлення оригіналу свідоцтва про смерть. Загальний розмір такого відшкодування стосовно одного померлого не може перевищувати 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законом на день настання страхового випадку. Відповідно до ч. 3 ст.1193 ЦК України вина потерпілого не враховується у разі відшкодування додаткових витрат, передбачених частиною першою статті 1195 цього Кодексу, у разі відшкодування шкоди, завданої смертю годувальника та у разі відшкодування витрат на поховання. Відповідно ч.1,2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку.\~Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.38.2.1 ст.38 Закону МТСБУ після сплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до власника, водія транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, який не застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого страхового відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки (крім випадку відшкодування шкоди, завданої внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки), є те, що володілець такого джерела зобов`язаний відшкодувати завдану шкоду незалежно від його вини. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. В той же час, чинне законодавство не передбачає такої підстави для звільнення від відповідальності власника джерела підвищеної небезпеки, як вина потерпілого, для відшкодування саме цих виплат ( по втраті годувальника та на поховання) . Відповідно до ч.1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ч.2 ст. 19 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється за правилами, передбаченими цим Кодексом, у порядку: 1) наказного провадження; 2) позовного провадження (загального або спрощеного); 3) окремого провадження. На даний час досудове розслідування кримінального провадження №12015170000000836 зупинено на підставі ч 1 п.2 ст. 280 КПК України у зв`язку із розшуком підозрюваного [PERSON] та матеріали направлені для організації розшуку [PERSON] до Миргородського ВП ГУНП в Полтавській області (а.с.8,9). З урахуванням вищевикладеного ,суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на законі, а тому підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1, та ч.2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи те, що позовні вимоги підлягають задоволенню, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача в користь позивача понесені ним судові витрати зі сплати судового збору у розмірі 2481 грн. 00 коп.

Outcome: approved