Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , про стягнення аліментів на утримання непрацездатної колишньої дружини зазначивши, що вона отримує пенсію в розмірі 2 341,15 грн., яка є єдиним її доходом. Позивач перебувала у шлюбі з [PERSON] , однак 28.05.2016р. шлюб між сторонами було розірвано. Позивач зазначає, що пенсія, яку вона отримує, не забезпечує їй необхідного мінімуму проживання, оскільки частину пенсії вона відразу після її отримання віддає на сплату комунальних послуг, частина коштів іде на купівлю ліків, крім того позивач потребує допомоги сиділки, послуги якої коштують від 500 грн. в день. Зазначені обставини свідчать про потребу позивача у матеріальній допомозі. Також, в обгрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що відповідно до виписок з історії хвороби та виписки з медичної карти стаціонарного хворого [PERSON] в 2015р. їй встановлено діагноз: розсіяний склероз, ознаки демієлінізуючого процесу, прогресування в динаміці відмічається погіршення загального стану. З медичних довідок вбачається, що хвороба у позивача почала прогресувати під час шлюбу, ще у 2015р. Колишній чоловік - відповідач по справі, не надає матеріальної допомоги, хоча має таку можливість, оскільки проходить службу в Головному управлінні Національної поліції у Вінницькій області та перебувас на посаді старшого інспектора відділу комплектування управління кадрового забезпечення Головного управління Національної поліції у Вінницькій області. Відповідно до довідки про доходи від 01.07.2022р. [PERSON] отримав дохід за період з 01.01.2022р. по 30.06.2022р. в сумі 104 475,86 грн. що складає 17 412,64 грн. в місяць. \~ \~ \~ \~Позивач є інвалід першої групи «А» безтерміново у зв`язку із чим перебуває у скрутному матеріальному становищі, потребує постійного догляду та лікування. Позивач вважає, що відповідач є працездатним, отримує велику заробітну плату, а відтак має змогу та зобов`язаний, надавати грошові кошти на її утримання. Крім того позивач зазначає, що її мати - [PERSON] має другу групу інвалідності довічно. За таких обставин позиивач звернулась до суду із даним позовом, у якому просить стягнути з [PERSON] аліменти на утримання непрацездатної колишньої дружини [PERSON] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи з дати подання позову і довічно. Ухвалою суду від 04.08.2022 року позов залишено без руху та позивачу надано строк для усунення виявлених недоліків. 09.08.2022 року на адресу суду надійшло клопотання про усунення недоліків. Ухвалою суду від 25.08.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом осіб. 14.09.2022 року на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач [PERSON] зазначив, що сторони дійсно перебували у шлюбі з 11 червня 2011 року та розірвали шлюб 28 травня 2016 року, про що позивачем надано копію свідоцтва про розірвання шлюбу. Фактично ж сторони перестали проживати як подружжя ще з 2013 року, оскільки позивач виїхала на проживання у м. Київ, а відповідач служив у м. Вінниця. Усі довідки і виписки щодо лікування, надані позивачем, були оформлені в м. Київ. Відповідно до наданих позивачем документів позивач вперше отримала інвалідність третьої групи у 2016 році. Докази того, що статус інваліда був у позивача безперервно і надалі, відсутні. Відповідач зазначив, що на той час позивач працювала. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач зазначає, що відповідно до копії пенсійного посвідчення позивача від 16.03.2016 воно було дійсне до 01.02.2017 р. Наступне пенсійне посвідчення датується 15.07.2020 з терміном дії до 28.02.2022 р. Відповідно до довідки до акта огляду МСЕК серії 12 ААГ №015401, дата огляду 18.02.2022, інвалідність позивачу встановлена безтерміново, груда перша «А». Відповідач зазначає, що в матеріалах справи немає жодного документа, який би свідчив про те, що у період між 2017 та 2020 роком позивач мала будь-яку групу інвалідності та була непрацездатна. Він вважає, що позивач могла претендувати на аліменти у випадку настання непрацездатності під час шлюбу та протягом 1 року від дня розірвання шлюбу на період, протягом якого тривав строк інвалідності. Інвалідність 3 групи, як вбачається з доданих до позову документів, тривала до початку 2017 року. Також вбачається, що до суду не надано підтвердження інвалідності позивача після 01.02.2017. А настання інвалідності у 2020 році перебуває поза межами річного строку, про який йдеться у частині 2 ст. 76 СК України. Тобто інвалідність позивача не була безперервною, а тому відповідач вважає, що право позивача вимагати утримання припинилось. Додатково відповідач повідомляє, що 29 серпня 2020 року ним було зареєстровано шлюб з [PERSON] , яка є особою з інвалідністю 3 групи. Крім того, дружина відповідача перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. Також [INFO] у відповідача народився син [PERSON] . Мати відповідача також є інвалідом 3 групи. Відтак відповідач фактично має трьох утриманців, а його дохід є не на стільки великим, щоб утримувати ще й колишню дружину. Крім того, відповідач зазначає, що позивачем не надано повної інформації щодо можливості утримання від інших осіб. Інформація позивача про те, що її мати є інвалідом 2 групи підкріплена лише копією довідки про інвалідність [PERSON] . Однак позивачем не доведено, що ця оосба є матір`ю позивача. Твердження позивача, що у неї накопичилась заборгованість з комунальних послуг - жодним документом не підтверджується, як не підтверджується і те, що квартира [ADDRESS] , є власністю чи перебуває в користуванні позивача. У зв`язку із вищевикладеним, відповідач просив відмовити у задоволені позову в повному обсязі. В судовому засіданні представник позивача адвокат Крейдін В.О. позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити у повному обсязі за обставин, викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Синявська К.Ю. в судовому засіданні заперечили щодо заявлених позовних вимог та просили відмовити у їх задоволенні в повному обсязі посилаючись на обставини, викладені у відзиві на позовну заяву. Дослідивши матеріали справи в їх сукупності, суд дійшов висновку про наступне. Частиною 1 ст. 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. З огляду на викладене правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відповідно до ст.75 СК України, дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Непрацездатним вважається той із подружжя, який досяг пенсійного віку, встановленого законом, або є інвалідом I, II чи III групи. Один з подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму, встановленого законом. Право на утримання після розірвання шлюбу регламентується статтею 76 СК України, за змістом якої розірвання шлюбу не припиняє права особи на утримання, яке виникло у неї за час шлюбу; після розірвання шлюбу особа має право на утримання, якщо вона стала непрацездатною до розірвання шлюбу або протягом одного року від дня розірвання шлюбу і потребує матеріальної допомоги і якщо її колишній чоловік, колишня дружина може надавати матеріальну допомогу; особа має право на утримання і тоді, коли вона стала інвалідом після спливу одного року від дня розірвання шлюбу, якщо її інвалідність була результатом протиправної поведінки щодо неї колишнього чоловіка, колишньої дружини під час шлюбу. Згідно положень ст.79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності, у разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Статтею 80 СК України передбачено, що аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Аналіз норм статей 75 і 76 СК України дає підстави для висновку про те, що аліментні зобов`язання на утримання одного з подружжя можуть бути призначені лише за наявності юридичних складових - сукупності певних умов, а саме: перебування в зареєстрованому шлюбі або у фактичних шлюбних відносинах після розірвання шлюбу; непрацездатність одного з подружжя; потреба в матеріальній допомозі; нижчий від прожиткового рівень матеріального забезпечення. Таким чином право на утримання (аліменти) має непрацездатна особа, яка не забезпечена прожитковим мінімумом (Вказаний висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 13 квітня 2016 року у справі № 6-3066цс15, від 16 серпня 2017 року у справі № 6-1111цс17 та від 11 жовтня 2018 року у справі № 161/16931/16-ц). Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який 28.05.2016 року розірвано, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу від 28.05.2016 року серії [NUMBER] , актовий запис №218. Згідно із пенсійним посвідченням № [NUMBER] виданим 16.03.2016 р. Пенсійним фондом України, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 гр. загального захворювання. Термін дії до 01.02.2017 р. (а.с. 5). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 01.03.2017 р. Пенсійним фондом України, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 2 гр. загального захворювання. Термін дії до 01.03.2018 р. (а.с. 64). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 14.02.2018 р. Пенсійним фондом України, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 1 гр. загального захворювання. Термін дії до 01.02.2020 р. (а.с. 63). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] виданого 15.07.2020 р. Пенсійним фондом України, [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 1 гр., підгр. А, загального захворювання. Термін дії до 28.02.2022 р. (а.с. 62). Як вбачається із довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12 ААГ №015401 від 18.02.2022 р., [PERSON] встановлено 1А групу інвалідності безстроково (а.с.5). Довідкою МКП «Управляюча компанія «Господар Люкс» №05-21/876 від 19.09.2022 р. встановлено, що за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] та [PERSON] (а.с. 56). Згідно із довідкою про доходи №0224 5328 3780 0216/2764 від 27.06.2022 р. виданої пенсіонеру [PERSON] , що вона перебуває на обліку в ГУ Пенсійного фонду України в м. Києві і отримує пенсію по інвалідності. Всього отримано пенсії в період з січня 2022 р. по червень 2022 р. включно 13\~764,60 грн. (а.с. 18). Статтею 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» визначено на 2022 рік прожитковий мінімум для осіб, які втратили працездатність: з 1 січня - 1934 гривні, з 1 липня - 2027 гривень, з 1 грудня - 2093 гривні. Установлено, що розмір пенсії позивача становить - понад 2027 грн. на місяць. Посилання позивача на те, що частину отриманої пенсії вона витратає на сплату комунальних послуг, не можуть бути взяті до уваги судом, оскільки не знайшли свого підтвердження в ході розгляду справи жодними належними та допустимими доказами. Крім того, допитані в ході судового розгляду свцідки [PERSON] та [PERSON] , суду пояснили, що знайомі із відповідачем ще з 2008-2009 років. Сторони по справі проживали спільно близько двох років, фактично подружжя припинили шлюбні відносини в 2013 році. Свідок [PERSON] зазначив, що в травні 2013 року допомагав [PERSON] перевозити речі з квартири де подружжя спільно проживало, в подальшому відповідач жив деякий час у [PERSON] . Відповідно до ч.3 ст.12, ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивач хоча і являється інвалідом 1 групи загального захворювання, інвалідність була встановлена в період перебування у шлюбі з відповідачем, втім отримує пенсію по інвалідності у розмірі, що забезпечує визначений законодавством прожитковий мінімум, встановлений законом для осіб, які втратили працездатність. Також суд позбавлений можливості встановити чи мала позивач статус особи з інвалідністю в період закінчення терміну пенсійного посвідчення та датою видачі нового та чи була остання особою, яка втратила працездатність в даний період, а тому [PERSON] не можна вважати особою, яка потребує матеріальної допомоги в розумінні ч.4 ст.75 СК України. При цьому, відповідач хоча і працює, однак має утриманців, що підтверджується наданими доказами. Так, судом встановлено, що 29.08.2020 року [PERSON] уклав шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 29.08.2020 р. серії [NUMBER] , актовий запис №76 (а.с. 41). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився син [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження від 17.11.2021 р. серії [NUMBER] , актовий запис №286 (а.с. 42). Згідно із посвідченням виданого Управлінням соціального захисту населення Жмеринської РДА серії ДДА №084647 від 26.07.2022 р., [PERSON] має 3 групу інвалідності загального захворювання (а.с. 43). Відповідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] мати [PERSON] [PERSON] отримує пенсію по інвалідності 3 гр. загального захворювання, дата видачі 18.07.2019 р., термін дії довічно (а.с. 47). Враховуючи встановлені обставини у справі, матеріальне становище сторін, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову [PERSON] про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання непрацездатної дружини слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed