Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивачі звернулися до Деснянського районного суду м. Києва із позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] треті особи: Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкін О.В., приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Горбунова Л.В., про визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна недійсним та витребування майна. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 24.07.2018 між позивачем [PERSON] та Кредитною спілкою «Зараз» було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно якого Кредитна спілка «Зараз» продала, а Позивач [PERSON] купила вищевказану квартиру за визначеною у договорі ціною. Відчужувана квартира належала Кредитній спілці «Зараз» на підставі договору іпотеки від 24.11.2017, укладеного між Кредитною спілкою «Зараз» та [PERSON] (відповідачем), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. зареєстрованим за № 4643. Право власності на квартиру за Кредитною спілкою «Зараз» було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2018, на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. в порядку стягнення на предмет іпотеки. Після купівлі квартири [ADDRESS] право власності позивача на дану квартиру було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 27179720. Позивач у 2019 році дізналася, що право власності на її квартиру [ADDRESS] , було незаконно, без участі власника [PERSON] та її згоди перереєстровано Державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіним О.В. на колишнього власника квартири та іпотекодавця за договором іпотеки [PERSON] (відповідача 1). Звернувшись до приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М. позивач з`ясувала, що право власності на її квартиру за [PERSON] було зареєстровано на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/2567/16-ц за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування. Як стало відомо, в подальшому відповідач 1 після реєстрації права власності на дану квартиру, він її продав [PERSON] (далі - відповідач 2), згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2018 № 3646, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. Вище вказане судове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 вже було підставою для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] відповідачем 1 ще в 2017 році, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.01.2019, зареєстроване Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Кендзьорою В.Я (рішення індексний номер 35675263 від 14.06.2017). Таким чином, спочатку право власності на вказану вище квартиру реєструється за [PERSON] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/2567/16-ц в червні 2017 року, в подальшому відповідач 1 передає дану квартиру в іпотеку Кредитній спільці «Зараз», яка в свою чергу в рахунок виконання кредитних зобов`язань відповідача 1 реєструє право власності за кредитною спілкою «Зараз» і продає її позивачу [PERSON] , в подальшому відповідач 1 повторно за допомогою Державного реєстратора Прошкіна О.В. реєструє право власності на квартиру на себе, згідно того ж самого рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/2567/16-ц та в подальшому квартиру продає на користь відповідачу 2. Вважаю, що дії відповідачів та рішення щодо реєстрації права власності на спірну квартиру за [PERSON] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі №754/2567/16-ц, а також подальший продаж на користь відповідача 2 порушують права позивача [PERSON] на право власності на нерухоме майно, носять явно протиправний, незаконний, злочинний характер. На підставі викладеного просила задовільнити позовні вимоги в повному обсязі. Ухвалою суду від 12.02.2019 р. у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Вказаною Ухвалою витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Горбунової Л.В. посвідчену належним чином копію договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , укладеного між [PERSON] та [PERSON] від 21.12.2018 реєстровий номер № 3646 та документи, на підставі яких цей договір посвідчено. Ухвалою суду від 12.02.2019 задоволено заяву позивача про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно, накладено арешт на нерухоме майно - квартиру за адресою [ADDRESS] , яка на той момент належить на праві власності [PERSON] 26.04.2019 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідача 2 [PERSON] в якому вказує, що з позовними вимогами не згодна, вважає позов необгрунтованим, таким, що суперечить нормам діючого законодавства та не підлягає задоволенню з наступних підстав, а саме:спірне майно придбала на підставі договору купівлі-продажу квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого 21.12.2018 приватним нотаріусом КМНО Горбуновой Л.В. За придбане майно відповідачем 2 у повному обсязі були сплачені кошти, що були отримані [PERSON] відповідачем 1 до моменту підписання договору. При цьому приватним нотаріусом КМНО, який здійснював посвідчення договору, були перевірені належним чином усі повноваження продавця [PERSON] , як власника квартири, на укладення договору купівлі-продажу, у тому числі усі правовстановлюючи документи на вказане нерухоме майно, їх відповідність нормам чинного законодавства. Так нотаріусом відповідно було встановлено, що речове право на квартиру, яка є предметом договору купівлі-продажу від 21.12.2018, станом на день укладення даного договору було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав, номер запису про право власності 29492650, при цьому, вказане майно належало продавцю [PERSON] на праві власності на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/67/16-ц, право було зареєстроване належним чином Прошкіним О.В. реєстратором речових прав, на підставі вказаного вище документу. 21.12.2018 право власності на вказану квартиру було зареєстровано за відповідачем 2, як власником в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 29604393 від 21.12.2018, державний реєстратор - приватний нотаріус КМНО Горбунова Л.В. Із матеріалів позовної заяви вбачається , що позивач жодним чином не довів факт незаконності вибуття спірної квартири із власності позивача. 05.06.2019 на адресу суду надійшла заява від позивача про доповнення (збільшення) позовних вимог, а саме, позивач просить визнати протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу», м. Київ Прошкіна О.В., щодо державної реєстрації за [PERSON] право власності на квартиру [ADDRESS] ; скасувати в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єкта нерухомого майна, щодо об`єкта нерухомого майна запис про реєстрацію за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] , номер запису про право власності 29492650 від 17.12.2018. 02.12.2019 на адресу суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] - відповідача 1 за первісним позовом до приватного нотаріуса КМНО Гамаль Ірини Миколаївни, Кредитної спілки «Зараз», [PERSON] , [PERSON] , треті особи Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович, приватний нотаріус КМНО Горбунова Леся Василівна про скасування права власності на об`єкт нерухомого майна, що перебуває в іпотеці, визнання договорів купівлі-продажу недійсними та витребування майна. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.08.2017 між [PERSON] та Кредитною спілкою «Зараз» було укладено договір про надання фінансового кредиту № КВ 0 00073/08-17/0310 на підставі якого кредитна спілка «Зараз» зобов`язується надати позивачу фінансовий кредит у формі кредитної лінії з лімітом в сумі 350 000,00 грн., а позивач за зустрічним позовом зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитом та інші нараховані суми (за наявності підстав для їх нарахувань) на умовах та в строки, встановлені договором. Згідно п. 1.4.1 договору кредит надається на 9 (дев`ять) місяців від дати отримання кредиту, тобто 04.08.2017 по 04.05.2018. 04.08.2017 між позивачем за зустрічним позовом та кредитною спілкою «Зараз» було укладено додаткову угоду до договору № КВ 0 00073/08-17/0310 в якому внесли зміни в п. 1.4.1, щодо строку повернення кредитних коштів та виклали у наступній редакції «кредит надається строком на 12 (дванадцять) місяців, тобто з 04.08.2017 по 04.08.2018. В забезпечення виконання кредитного договору, 04.08.2017 між позивачем за зустрічним позовом та кредитною спілкою «Зараз» був укладений договір застави № кв-00073/08-17/0310, згідно якого позивач передає в заставу кредитній спільці « Зараз » належне йому майно, а саме нерухоме майно (квартиру), що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 03.07.2018 позивач за зустрічним позовом отримав від кредитної спілки «Зараз» лист з додатками за вих. № 333/18 від 25.06.2018, яким було повідомлено про те, що 18.06.2018 на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» зареєстроване право власності Кредитної спілки «Зараз» на квартиру [ADDRESS] та підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 20.06.2018 (індексний номер витягу 128353075). Позивач за зустрічним позовом вважає що кредитна спілка «Зараз» подала приватному нотаріусу КМНО Гамаль І.М. не у повному обсязі визначені Законом та порядком документи, які необхідні для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки. 19.10.2019 в ході ознайомлення в Деснянському районному суді м. Києва із цивільною справою за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» Прошкін Олександр Васильович про визнання договору купівлі-продажу недійсним та витребування майна, позивач за зустрічним позовом дізнався, що 24.07.2018 між [PERSON] та кредитною спілкою «Зараз» було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно якого кредитна спілка «Зараз» продала, а відповідач 3 за зустрічним позовом [PERSON] купила вищевказану квартиру. Після купівлі право власності на квартиру за відповідачем 3 за зустрічним позовом було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 27179720. Також в ході ознайомлення зі справою позивач за зустрічним позовом дізнався, що право власності на спірну квартиру було повторно зареєстровано за ним на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016. Далі дізнався про те, що позивач за зустрічним позовом відповідач 1 за первісним позовом продав квартиру [ADDRESS] [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2018 № 3646, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. Позивач за зустрічним позовом повідомляє що 19.10.2019 він вперше дізнався про те, що він продав квартиру, він не знайомий з [PERSON] , ніколи в житті з нею не зустрічався, не укладав договір, або з її представником будь-яких угод, не отримував від неї або її представника будь-які грошові кошти. Також повідомив позивач за зустрічним позовом, що в грудні 2018 року він підписував певні документи, які можуть бути пов`язані з кредитною спілкою «Зараз» та належної йому квартирою. Так в другій половині грудня 2018 до позивача за зустрічним позовом неодноразово зверталися представники кредитної спілки «Зараз», які погрожували йому та змушували підписати певні документи, за їх словами пов`язані з боргами перед кредитною спілкою «Зараз». В 20-х числах грудня, представники Кредитної спілки «Зараз», погрожуючи та залякуючи позивача за зустрічним позовом, змусили його сісти в їх автомобіль та проїхати з ними, за їх словами - для вирішення питань пов`язаних з боргом позивача. Відчуваючи реальну загрозу своєму життю та безпеці власної родини, погодився на всі висунуті вимоги та, поставив свій підпис на документах переданих йому представником кредитної спілки «Зараз». Таким чином, під впливом погроз і залякувань, ним і був підписаний договір купівлі-продажу квартири від 21.12.2018 № 3646. У зв`язку з тим що [PERSON] набула право власності на квартиру з неправомірних підстав, тому не може визначатися власником квартири. Слід зазначити, що належна позивачу за зустрічним позовом квартира перейшла у власність відповідачів поза волею Позивача, що є недопустимим порушення вимог чинного законодавства. За таких обставин він вважає, що саме визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, визнання недійсними договорів купівлі-продажу квартири та витребування квартири є ефективним способом захисту порушеного права та інтересу позивача за зустрічним позовом. 10.03.2020 на адресу суду надійшов відзив на зустрічну позовну заяву Кредитної спілки «Зараз» відповідача 2, в якому вказано, що позовні вимоги не визнають та просять в задоволенні відмовити, оскільки вони є необгрунтовані, безпідставними та такими, що не підлягають задоволенню та не підтвердженні належними доказами. 16.11.2020 на адресу суду надійшла відповідь на відзив приватного нотаріуса КМНО Гамаль І.М. на зустрічну позовну заяву, в якій він вказав що не отримував відзив. Також на адресу суду 16.11.2020 надійшла відповідь на відзив Кредитної спілки «Зараз» на зустрічну позовну заяву, в якій позивач вказує що відповідач 2 по зустрічному позову кредитна спілка «Зараз» не направила позивачу письмову вимогу про усунення порушення основного зобов`язання, також до суду не надано доказів отримання позивачем вимоги про усунення порушення основного зобов`язання. Отже, зважаючи на те, що вимога позивачу не була направлена належним чином, а Кредитною спілкою «Зараз» не було надано приватному нотаріусу КМНО Гамаль І.М. доказів отримання [PERSON] такої вимоги та не було здійснено оцінки предмету іпотеки, реєстрація права власності за кредитною спілкою «Зараз» на спірну квартиру було здійснено до прийняття рішення приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М., рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень № 41711631 від 20.06.2018 видане приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М. є протиправним та таким, що суперечить Закону України «Про іпотеку», Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого Постановою КМУ від 25.12.2015 № 1127 і підлягає скасуванню. 12 січня 2021 суд розглянувши клопотання [PERSON] про заміну сторони її правонаступником ухвалою суду розгляд даного клопотання відкладено до спливу шестимісячного строку встановленого законом для прийняття та відмови від спадщинии після смерті [INFO] [PERSON] позивача за первісним позовом. 12.05.2021 на адресу суду надійшла заява представника відповідача 1 за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом про поновлення провадження у справі на підставі спливу шестимісячного строку. 14.09.2021 на адресу суду надійшла заява про заміну сторони її правонаступником від представника [PERSON] , [PERSON] адвоката Єгорова О.Ф. Вимоги заяви обгрунтовуються тим, що [INFO] позивач [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 05.11.2020. [PERSON] та [PERSON] є дітьми позивачки [PERSON] та відносяться до першої черги спадкоємців за законом. В листопаді 2020 правонаступники звернулися до Першої київської державної нотаріальної контори з заявами про прийняття спадщини. 15.06.2021 правонаступники позивача [PERSON] та [PERSON] отримали свідоцтва про право на спадщину за законом. Відповідно до якого вони отримали у спадщину по Ѕ частині належного позивачу майна кожен. Оскільки нерухоме майно, яке було відчужено за спірним договором купівлі-продажу, недійсність якого розглядається Деснянським районним судом м. Києва, померла [PERSON] вважала своїм і таким, котре вибуло із її власності незаконно просить замінити позивача за первісним позовом в спірних правовідносинах - [PERSON] на правонаступників і спадкоємців - [PERSON] та [PERSON] . 14.09.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] адвокат Єгоров О.Ф. про уточнення позовних вимог, а саме просили Визнати протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіна О.В., щодо державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; Скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіна О.В., індексний номер 44660407 від 17.12.2018 державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 21.12.2018 № 3646, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В.; Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] . 29.12.2021 на адресу суду надійшла заява представника позивачів за первісним позовом [PERSON] та [PERSON] адвокат Єгоров О.Ф. про уточнення позовних вимог, а саме просили Визнати протиправними дії Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіна О.В., щодо державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; Скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіна О.В., індексний номер 44660407 від 17.12.2018 державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; Визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 21.12.2018 № 3646, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В.; Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] 03.02.2022 на адресу суду надійшла заява від представника позивача за зустрічним позовом про уточнення позовних вимог зустрічної позовної заяви, а саме просив, визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав обтяжень індексний номер 41711631 від 20.06.2018 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за кредитною спілкою «Зараз», внесене приватним нотаріусом КМНО Гамаль І.М.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 24.07.2018, укладеного між [PERSON] та Кредитною спілкою «Зараз», посвідченого приватним нотаріусом КМНО Харкавою О.В. та зареєстрованого за № 2134; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав обтяжень індексний номер 42209131 від 24.07.2018 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , внесене приватним нотаріусом КМНО Харкавою О.В.; визнати недійсним договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] від 21.12.2018, укладеного між [PERSON] та [PERSON] посвідченого приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. та зареєстрованого за №3646; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав обтяжень індексний номер 44779040 від 21.12.2018 про реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] , внесене приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В.; витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] квартиру [ADDRESS] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з підстав викладених в позові, просив їх задовольнити. Представник Відповідача 1 Андреюка С.В. за первісним позовом та позивача за зустрічним позовом в судовому засіданні позовні вимоги первісного позову не визнає та просила у задоволенні позовних вимог відмовити, позовні вимоги зустрічного позову підтримала та просила їх задовольнити. Інші відповідачі за первісним позовом та за зустрічним позовом в судове засідання не з`явилися, про час та місце слухання справи повідомленні належним чином, причин неявки суду не повідомили. Представники третіх осіб в судове засідання не з`явилися, про розгляд справи були повідомлені судом належним чином, з заявами про неможливість розгляду справи за відсутність представників не зверталися. Дослідивши матеріали цивільної справи, заслухавши сторін, суд вважає, що позовні вимоги первісного позову підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частинами 1, 3 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цих Кодексом, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Так, судом встановлено, що 24.07.2018 між [PERSON] та Кредитною спілкою «Зараз» було укладено та нотаріально посвідчено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , згідно якого Кредитна спілка «Зараз» продала, а Позивач [PERSON] купила вищевказану квартиру за визначеною у договорі ціною. Відчужувана квартира належала Кредитній спілці «Зараз» на підставі договору іпотеки від 24.11.2017, укладеного між Кредитною спілкою «Зараз» та [PERSON] (відповідачем), посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Литвин А.С. зареєстрованим за № 4643. Право власності на квартиру за Кредитною спілкою «Зараз» було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 18.06.2018, на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» Державним реєстратором приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. в порядку стягнення на предмет іпотеки. Після купівлі квартири [ADDRESS] право власності позивача на дану квартиру було зареєстровано в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно за номером 27179720. [PERSON] у 2019 році дізналася, що право власності на її квартиру [ADDRESS] , було перереєстровано Державним реєстратором КП «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіним О.В. на колишнього власника квартири та іпотекодавця за договором іпотеки [PERSON] (відповідача 1) на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/2567/16-ц за позовом [PERSON] до Територіальної громади м. Києва в особі Київської міської ради про визнання права власності у порядку спадкування. Як стало відомо, в подальшому відповідач 1 після реєстрації права власності на дану квартиру, він її продав [PERSON] (далі - відповідач 2), згідно договору купівлі-продажу від 21.12.2018 № 3646, який був посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. Вище вказане судове рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 вже було підставою для реєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] відповідачем 1 ще в 2017 році, що вбачається з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 24.01.2019, зареєстроване Державним реєстратором Департаменту з питань реєстрації виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) м. Київ Кендзьорою В.Я (рішення індексний номер 35675263 від 14.06.2017). Таким чином, спочатку право власності на вказану вище квартиру реєструється за [PERSON] на підставі рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/2567/16-ц в червні 2017 року, в подальшому відповідач 1 передає дану квартиру в іпотеку Кредитній спільці «Зараз», яка в свою чергу в рахунок виконання кредитних зобов`язань відповідача 1 реєструє право власності за кредитною спілкою «Зараз» і продає її [PERSON] , в подальшому відповідач 1 повторно у Державного реєстратора Прошкіна О.В. реєструє право власності на квартиру на себе, згідно того ж самого рішення Деснянського районного суду м. Києва від 28.04.2016 по справі № 754/2567/16-ц та в подальшому квартиру продає на користь відповідачу 2. Під час розгляду справи по суті була проведена заміна позивача на правонаступників у зв`язку зі смертю позивача [PERSON] на правонаступників - [PERSON] та [PERSON] які є дітьми позивачки [PERSON] та відносяться до першої черги спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 16 ЦК України надано кожній особі право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: 1) визнання права; 2) визнання правочину недійсним; 3) припинення дії, яка порушує право; 4) відновлення становища, яке існувало до порушення; 5) примусове виконання обов`язку в натурі; 6) зміна правовідношення; 7) припинення правовідношення; 8)відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; 9) відшкодування моральної (немайнової) шкоди; 10) визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ч. 1 ст. 316 ЦК України). Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна (ст. 317 ЦК України). Статею 319 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства (ч. ч. 1, 2). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Основоположні принципи здійснення правомочностей власника сформульовані у статті 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 04 листопада 1950 року), що набрала чинності для України з 11 вересня 1997 року та є складовою її правової системи відповідно до вимог статті 9 Конституції України. Відповідно до ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Як вбачається зі ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В статті 16 ЦК України одним зі способом захисту прав передбачено відновлення становища, яке існувало до порушення. Згідно зі ст.387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до ч. 1 ст. 388 ЦК України якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала право його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України, підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину сторонами вимог, які встановлені частиною першою-третьою, п`ятою та шостою ст.203 цього Кодексу. Якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним. Згідно ч.ч.1,5 ст.203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до п.10 постанови Пленуму ВССУ №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними» не підлягають задоволенню позови власників майна про визнання недійсними наступних правочинів щодо відчуження цього майна, які були вчинені після недійсного правочину. У цьому разі майно може бути витребувано від особи, яка не є стороною недійсного правочину, шляхом подання віндикаційного позову, зокрема від добросовісного набувача - з підстав, передбачених частиною першою статті 388 ЦК. Відповідно до положень статей 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Оскільки право власності є абсолютним правом, яке включає право володіння, користування та розпорядження майном, якого ніхто не може бути позбавлений, крім випадків, передбачених законом (стаття 41 Конституції України, статті 316 - 319 ЦК), то власник на підставі статті 391 ЦК не може бути визнаний таким, що втратив право користування своїм майном, зокрема жилим приміщенням або виселений із нього, оскільки це не відповідає характеру спірних правовідносин, й такі вимоги регулюються, зокрема, статтями 71, 72, 109, 110, 116 Житлового кодексу Української РСР (далі - ЖК УРСР). Таким чином, виходячи з положень ст.ст. 15,16, 386, 391 Цивільного кодексу України гарантовано власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. У відповідності до ч.1 ст. 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. Таким чином в ході розгляду справи судом достовірно встановлено той факт, що у відповідача [PERSON] були відсутні правові підстави для повторної реєстрації права власності на своє імя. Угода від 21.12.2018 року була здійснена на підставі правовстановлюючого документу з порушенням вимог закону з початкового моменту, [PERSON] не мав права на розпорядження спірною квартирою, у зв`язку з чим договір купівлі-продажу від 21.12.2018 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , має бути визнаний недійсним. Відповідно до ст.ст. 2, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідного запису до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно; державний реєстр речових прав на нерухоме - єдина державна інформаційна система, що містить відомості про права на нерухоме майно, їх обтяження, а також про об`єкти та суб`єктів цих прав. Записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. У разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Таким чином, скасуванню підлягає рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, яке було прийнято у зв`язку з укладенням договору купівлі-продажу, який порушував вимоги закону. Верховний Суд України здійснюючи аналіз норм ст. 16 ЦК України роз`яснив, що у разі здійснення державної реєстрації права власності за набувачем неправомірно відчуженого майна права власника повинні захищатися із застосуванням способу захисту, передбаченого п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання права власності та скасування внесеного за заявою набувача запису до Державного реєстру (ч. 2 ст. 26 Закону України від 1 липня 2004 року № 1952-IV «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Якщо запис у Державному реєстрі здійснено внаслідок укладення договору, дійсність якого оспорюється, спосіб захисту прав осіб встановлено п. 2 ч. 2 ст. 16 ЦК за позовом про визнання договору недійсним і скасування запису в Державному реєстрі, внесеного за заявою набувача. Звідси до задоволення підлягають і позовні вимоги про скасування свідоцтва про державну реєстрацію права власності на спірне майно за відповідачами. Вказаних позицій дотримується й Верховний суд у Постановах: по справі № 641/2529/19 від 18 лютого 2019 року, по справі № 761/9171/15-ц від 16 травня 2018 року, по справі № 369/7613/16-ц від 18 квітня 2018 року. Враховуючи викладене суд приходить до висновку задоволення позовних вимог в частині визнання протиправними дій Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіна О.В., щодо державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; Скасувати рішення Державного реєстратора Комунального підприємства «Реєстраційний центр реєстрації нерухомого майна та бізнесу» м. Київ Прошкіна О.В., індексний номер 44660407 від 17.12.2018 державної реєстрації за [PERSON] права власності на квартиру [ADDRESS] ; Визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , укладений між [PERSON] та [PERSON] від 21.12.2018 № 3646, який посвідчений приватним нотаріусом КМНО Горбуновою Л.В. в іншій частині щодо витребування у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] ; Витребувати у [PERSON] на користь [PERSON] Ѕ частину квартири [ADDRESS] необхідно відмовити оскільки зазхначені позовні вимоги позивачами заявлені передчасно, враховуючи, що вони спадкове майно, зокрема квартиру належну [PERSON] прийняли, однак не оформили спадкових прав, отже у позивачів не виникло право вимагати витребувати в 1/2 частині кожному оскільки право власності у відповідних частках у них не було зареєстровано. Стосовно зустрічної позовної заяви, суд встановив що не підлягає задоволенню, а саме, Згідно ч. 1 ст. 546 Цивільного кодексу України виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. У відповідності до ч. 1 ст. 572 Цивільного кодексу України в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Відповідно до статті 1 Закону України «Про іпотеку» іпотека - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (стаття 3 зазначеного Закону). Відповідно до частини першої статті 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. У цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положеннями статті 37 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Стаття 36 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Отже, Закон України «Проіпотеку» прямо вказує, що договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, є одним зі шляхів звернення стягнення на предмет іпотеки. Перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень (абзац перший частини другої статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Так, відповідно пункту 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 25 грудня 2015 року № 1127, для державної реєстрації права власності на підставі договору іпотеки, що містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя шляхом набуття права власності на предмет іпотеки, також подаються: 1) копія письмової вимоги про усунення порушень, надісланої іпотекодержателем іпотекодавцеві та боржникові, якщо він є відмінним від іпотекодавця; 2) документ, що підтверджує наявність факту завершення 30-денного строку з моменту отримання іпотекодавцем та боржником, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмової вимоги іпотекодержателя у разі, коли більш тривалий строк не зазначений у відповідній письмовій вимозі; 3) заставна (якщо іпотечним договором передбачено її видачу). Судами установлено, що для реєстрації права власності на підставі договору іпотеки було надано усі необхідні документи, необхідні для вчинення реєстраційної дії, що передбачені пунктом 61 Порядку. Надання державному реєстратору жодних додаткових документів, в тому числі доказів видачі кредиту, виписок з банківських рахунків, оцінки предмета іпотеки, тощо, зазначеним Порядком не передбачено. Такаж правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 11.03.2021 року, справа № 727/7775/18. Щодо посилань на неповідомлення [PERSON] про усунення порушення основного зобов`язання - твердження позивача є безпідставними та в повній мірі спростовуються наявним в матеріалах справи свідоцтвом від 18.06.2018 року, виданим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, про передачу [PERSON] заяви Кредитної спілки «ЗАРАЗ» Щодо позовних вимог зустрічного позову про скасування державної реєстрації права власності проведеної повторно від імені [PERSON] на його імя та визнання недійсним договору купівлі-продажу квартири укладеного між [PERSON] та [PERSON] - задоволенню не підлягають, оскільки жодних доказів не здіснення таких дій [PERSON] або ж здійснення їх під впливом залякувань та насилля, суду надано не було, а тому вони визнаються безпідставними та необгрунтованими. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені зустрічні позовні вимоги є необгрунтованими, не ґрунтуються на вимогах закону і не підтвердженні жодним доказом і не підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, стягненню підлягає сплачений позивачем судовий збір у повному обсязі. Враховуючи наведене та

Outcome: partial