Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] в якому просить розірвати шлюб між ними, який був зареєстрований 30.12.2013 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис № 135. В обґрунтування позову зазначає, що від шлюбу мають дитину [PERSON] , [INFO] . Спочатку подружнього життя стосунки були нормальними, але згодом з`ясувалось, що шлюб є помилковим. Шлюбні відносини припинились з березня 2022 року поновлювати їх не збираються. Примирення та збереження шлюбу не можливе. Вважає, що подальше подружнє життя суперечить її інтересам. Просить після розірвання шлюбу залишити шлюбне прізвище « [PERSON] » та стягнути на її користь понесені судові витрати у розмірі 992 гривні 40 копійок та понесені витрати на правову допомогу адвоката - 2000 гривень. Ухвалою суду від 27.09.2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі, розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження за повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена завчасно та належним чином. Надала до суду заяву в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник позивачки - Казаков О.А. у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений завчасно та належним чином. Надав до суду заяву в якій просив розгляд справи проводити без його участі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений завчасно та належним чином. Надав до суду заяву в якій позовні вимоги про розірвання шлюбу визнав в повному обсязі, просив шлюбу розірвати. Щодо стягнення з нього судових витрат у розмірі 992 гривні 40 копійок та витрат на правову допомогу адвоката у розмірі 2 000 гривень заперечував. Просить розгляд справи проводити без його участі. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, докази, надані в обґрунтування позову, суд дійшов наступних висновків. 30.12.2013 року між [PERSON] та [PERSON] . Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Решетилівського районного управління юстиції у Полтавській області, зареєстровано шлюб актовий запис № 135, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 30.12.2013. Дружині присвоєно прізвище « [PERSON] ». Сторони є батьками - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується даними копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 26.02.2014 виданого виконавчим комітетом Демидівської сільської ради Решетилівського району Полтавської області, актовий запис № 03. Довідкою №01-9-06/66 від 05.09.2022 виданої виконавчим комітетом Решетилівської міської ради Полтавської області, підтверджується що за адресою: [ADDRESS] зареєстрована [PERSON] , [INFO] та має такий склад сім`ї: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Згідно ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 24 СК України також передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Згідно ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Обставин, які б свідчили, що визнання відповідачем позову в частині розірвання шлюбу, суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, судом не встановлено. Як вбачається з матеріалів справи, сімейне життя позивачки та відповідача не склалось, шлюбно-сімейні відносини сторін припинено, розірвання шлюбу відповідає інтересам позивачки та відповідача. Згідно зі ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. У позовній заяві позивачка просить після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] », враховуючи наведене суд залишає шлюбне прізвище позивачці. На підставі викладеного, позовні вимоги [PERSON] про розірвання шлюбу підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до квитанції № 62 від 07.09.2022 позивачкою були понесені витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки документально підтверджені судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 гривні 40 копійок. Стосовно позовних вимог про стягнення з відповідача понесених судових витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Приписами ч. 1 ст. 26 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», передбачено, що адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: 1) договір про надання правової допомоги; 2) довіреність; 3) ордер; 4) доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Згідно ч. 4 ст. 62 ЦПК України повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Адвокат Казаков О.А. діє на підставі договору про надання правової допомоги та представництво в суді від 07.09.2022 укладеного між адвокатом Казаковим О.А. та позивачкою [PERSON] та ордеру серія ПТ № 24/22 від 07.09.2022. Як передбачено ст. 15 ЦПК України - учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Витрати на професійну правничу допомогу відносяться до витрат, пов`язаних з розглядом справи п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України, та становлять одну із складових судових витрат ч. 1 ст. 133 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів ч. 4 ст. 137, ч. 7 ст. 139 та ч. 3 ст. 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. За положеннями ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. 2. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. 3. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. 4. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. 5. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. 6. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно із ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду від 30 вересня 2009 року за № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах, тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Отже, до правової допомоги належать консультації та роз`яснення з правових питань; складання заяв, скарг та інших документів правового характеру, представництво у судах тощо. Квитанцією № б/н від 07.09.2022 підтверджується прийняття від [PERSON] адвокатом Казаковим О.А. гонорару на суму 2 000 гривень 00 копійок. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12.10.2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10.12.2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (пункти 34-36), від 23.01.2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26.02.2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи складність справи та виконані роботи, принципи співмірності та розумності судових витрат, а також те що, відповідачем не надано доказів про неспівмірность витрат щодо правничої допомоги адвоката, суд дійшов висновку, що стягненню підлягають документально підтверджені та обґрунтовані витрати на професійну правничу допомогу. Таким чином, з урахуванням обставин справи, обсягу наданих адвокатом Казаковим О.А. правових послуг з [PERSON] підлягають стягненню витрати на правничу допомогу у розмірі 2 000 гривень 00 копійок

Outcome: approved