Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

03.10.2022 до Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області надійшла вищевказана позовна заява. В обґрунтування заявлених вимог позивач покликається на те, що [INFO] помер батько [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , а [INFO] померла мати [PERSON] - свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Зазначає, що після смерті батьків відкрилась спадщина на спадкове майно - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] , а після смерті матері - також на середню земельну частку - земельну ділянку площею 0,58 га., яка розташована на території с.Уличне Уличненської сільської ради Дрогобицького району, без контурного визначення меж на місцевості. Зсилається на те, що є єдиним спадкоємцем за законом після смерті своїх батьків, що підтверджується її свідоцтвом про народження [NUMBER] , довідками виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 02.11.2021 №1316, №1317, матеріалами спадкових справ №69258476 (номер у нотаріуса 09/2022) та №69258485 (номер у нотаріуса 10/2022). Проте, нотаріусом було відмовлено їй у видачі свідоцтв про право на спадщину (постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 квітня 2022 року №27/02-31/28), у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на житловий будинок і середню земельну частку, а також у зв`язку з тим, що згідно відомостей з реєстру вбачається, що 12 грудня 1946 року шлюб зареєстровано між [PERSON] » та [PERSON] »; згідно свідоцтва про народження батько записаний як [PERSON] « [PERSON] », а мати [PERSON] », а у свідоцтві про смерть батька (серія [NUMBER] ) він зазначений як [PERSON] , та у свідоцтві про смерть матері (серія [NUMBER] ) вона записана як [PERSON] », внаслідок чого зв`язок між вказаними особами нотаріус не може встановити. Вказала, що житловий будинок [ADDRESS] належав колгоспному двору, останнім членом якого був спадкодавець (батько) - [PERSON] , що вбачається з свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок, видане 22 липня 1990 року виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів та довідкою виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 03.11.2021 р. №1322. Після його смерті, єдиними спадкоємцями за законом, які прийняли спадщину шляхом фактичного вступу в управління та володіння спадковим майном стали позивач та її мати (довідка виконавчого комітету Трускавецької міської ради Львівської області від 02.11.2021 №1317), але не оформили успадковані ними частки на право власності на вищезгадане майно. А після смерті матері єдиним спадкоємцем залишилась вона - [PERSON] . Однак, перешкодою для оформлення її спадкових прав стала й та обставина, що нею було втрачено оригінал свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22 липня 1990 року, виданого виконавчим комітетом Дрогобицької районної Ради народних депутатів та оригінал сертифікату на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №0555592, виданого 3 червня 1997 року Уличнянською сільською Радою, з приводу чого було розміщено відповідне оголошення у місцевій пресі «Галицька зоря» за 08 липня 2022 №32(119). Зазначила, що запис в свідоцтві про смерть батька « [PERSON] » та в свідоцтві про народження [PERSON] запис батько « [PERSON] »; запис в свідоцтві про смерть матері « [PERSON] » та запис « [PERSON] » в свідоцтві про народження [PERSON] ; запис в свідоцтві про смерть матері по батькові « [PERSON] » та запис в свідоцтві про народження [PERSON] « [PERSON] » є ідентичними, що стверджується експертним висновком Українського бюро лінгвістичних експертиз від 10 червня 2022 року №056/405-а. Підтвердженням того, що [PERSON] та [PERSON] є батьком та матір`ю [PERSON] , є довідки виконавчого комітету Трускавецької міської ради від 02.11.2021 №1317 та від 02.11.2021 №1316. В зв`язку з наведеним просить позов задоволити. Ухвалою судді від 04.10.2022 провадження в зазначеній справі відкрито та призначено до підготовчого судового засідання на 24.10.2022. В судове засідання представник позивача - адвокат Зубрицька О.М. не з`явилась, подала до суду заяву, в якій суд проводити розгляд даної справи у її відсутності, заявлені вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, надіславши суду заяву, в якій відсутні заперечення з приводу задоволення позову та в якій просить розглядати дану справу у його відсутності. За результатами підготовчого провадження, у відповідності до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює судове рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Перевіривши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає до задоволення, виходячи з наступних міркувань. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , а.с.13. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , а.с.14. Постановою приватного нотаріуса Дрогобицького районного нотаріального округу - Білоган І.М. від 29 квітня 2022 року № 02-31/28 позивачці було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій, а саме щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті матері, оскільки останньою не подано документів, що посвідчують право власності спадкодавця на це майно, а також з поданих нею документів не можливо встановити зв`язок між позивачем (спадкоємцем) та спадкодавцем. Рекомендовано звернутись до суду для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи законних інтересів, а.с. 22. Факт родинних відносин, а саме, що [PERSON] є батьком, а [PERSON] є матір`ю [PERSON] підтверджується свідоцтвом про народження [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 19 грудня 1959 року,….. в той же час в даному свідоцтві в графі батько значиться " [PERSON] ", а мати - " [PERSON] " а.с. 43. Згідно експертного висновку Українського бюро лінгвістичних експертиз №056/405-а від 10.06.2022 р. (а.с. 34) записи імені по батькові українською мовою " [PERSON] " (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та [PERSON] (свідоцтво про народження [PERSON] , запис батько [PERSON] ) і російський запис [PERSON] (свідоцтво про народження, запис [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. Згідно цього ж експертного висновку записи особового іменні " [PERSON] " (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та " [PERSON] " (свідоцтво про народження [PERSON] , запис мати [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними. Записи імені по батькові " [PERSON] " (свідоцтво про смерть, запис [PERSON] ) та " [PERSON] " (свідоцтво про народження [PERSON] , запис мати [PERSON] ) у документах, наданих для експертизи, а також інших документах зазначеної особи та її родичів є ідентичними, а.с.34. Дана обставина - факт родинних відносин батька, матері та доньки (позивачки), стверджується також й довідками виконавчого комітету Трускавецької міської ради №1317 від 02.11.2021, №1316 від 02.11.2021, а.с.18-19. Отже, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] , є батьком, а [PERSON] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] . З огляду на вказане та враховуючи, що встановлення даного факту для позивача має юридичне значення (дає право на отримання спадщини порядку ст. 1261 ЦК України), суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. З приводу позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно суд зазначає наступне. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року), який слід застосовувати до правовідносин спадкування належного йому майна. Стаття 525 ЦК УРСР (1963 року) вказує, що часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Статтею 524 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) визначено підстави спадкоємства, зокрема спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. Статтею 526 ЦК УРСР (1963 року) регламентовано, що місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до статті 549 ЦК УРСР (1963 року) спадкоємець визнається таким, що прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном або якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. На час відкриття спадщини після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] діяли норми Цивільного Кодекс України в редакції 2003 року, який слід застосовувати до правовідносин спадкування належного їй майна. Згідно ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи і часом її відкриття є день її смерті, а відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинялися внаслідок смерті. За правилами статей 1222-1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті, а в разі його відсутності, право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Оскільки протягом встановленого законом строку спадкоємець - позивач не заявив про відмову від спадщини, то на підставі п. п. 3, 5 ст.1268 ЦК України спадщина, незалежно від часу її прийняття, належить спадкоємцеві з часу її відкриття. Як встановлено в судовому засіданні [PERSON] є донькою [PERSON] , який помер [INFO] , та [PERSON] , яка померла [INFO] , а відповідно є спадкоємцем першої черги спадкування за законом. З довідок №1317 від 02.11.2021 та №1316 від 02.11.2021 виданих виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області вбачається, що [PERSON] до дня смерті - [INFO] та [PERSON] до дня смерті - [INFO] дійсно були зареєстровані і проживали за адресою: [ADDRESS] і разом з ним були зареєстровані: дочка - [PERSON] , 1956 р.н., внук - [PERSON] , 1978 р.н., внучка - [PERSON] , 1983 р.н., внучка - [PERSON] , 1986 р.н., внучка - [PERSON] , 1986 р.н., правнучка - [PERSON] , 2007 р.н., а.с.18-19. Житловий будинок [ADDRESS] згідно копії свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.07.1990 року належав колгоспному двору [PERSON] , а.с. 31. Оригінал даного свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.07.1990 року було втрачено, про що було розміщено оголошення у місцевій пресі "Галицька зоря" за 08.07.2022 №32(119), а.с.33. Відповідно до довідки №1322 від 03.11.2021 виданої виконавчим комітетом Трускавецької міської ради Львівської області згідно погосподарської книги 1991-1995 рр. [PERSON] - останній член колгоспного двору., а.с.15. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема відповідно до Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженої Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року, яка втратила чинність на підставі наказу Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року. Вказана Інструкція передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (пункт 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (пункт 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Факт реєстрації права власності на будинковолодіння по [ADDRESS] за [PERSON] стверджується й довідкою КП ЛОР "ДМБТІ та ЕО" від 17.03.2022 №410/1, а.с.32. Згідно копії сертифіката на право приватної власності на землю (середню земельну частку) серії ЛВ №055592 [PERSON] було передано у приватну власність земельну ділянку площею 0,58 га без контурного визначення зовнішніх меж на місцевості. Земельна ділянка розташована на території с.Уличне Уличненської сільської ради Дрогобицького району, а.с.17. Оригінал даного сертифікату про право приватної власності на землю (середню земельну частку) було втрачено, про що було розміщено оголошення у місцевій пресі "Галицька зоря" за 08.07.2022 №32(119), а.с.33. Згідно ст. 66-69 ЗУ "Про нотаріат", п. 4.15 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації, проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві та перевірки відсутності заборони або арешту цього майна. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» . У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Вимогами ст. 392 ЦК України та наданих до неї роз`яснень у листі ВССУ № 24-753/0/4-13 від 16.05.2013 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» визначено, що якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. З огляду на викладене, а також враховуючи ту обставину, що нотаріусом відмовлено позивачу в оформленні спадкового майна, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів, позивач являється єдиною спадкоємицею за законом, а тому суд приходить до висновку, що позов є підставним та підлягає задоволенню. Враховуючи вище наведене та

Outcome: approved