Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

в листопаді 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» (далі - відповідач), у якому просила суд стягнути з відповідача на користь позивача суму процентів за Договором №055818 банківського вкладу від 05.04.2018 у розмірі 19 284,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 05.04.2018 року між сторонами був укладений Договір №055818 банківського вкладу на суму 197 000,00 грн. строком на 12 місяців, тобто по 05.04.2019 року із щомісячною виплатою процентів з розрахунку 16,5% річних. 10.07.2018 року відповідач порушив зобов`язання, в односторонньому порядку розірвав договір та припинив нараховувати та виплачувати проценти по вкладу. Про розірвання договору 10.07.2018 року відповідач не повідомив позивача і не надіслав їй копію рішення про розірвання договору. Після 10.07.2018 протягом строку дії договору відповідач повернув позивачу суму вкладу 197 000,00 грн., але не нарахував і не виплатив їй проценти по вкладу за строку 269 днів (з 10.07.2018 року по 05.04.2019 року) в розмірі 19 284,00 грн., чим відповідач завдав позивачу майнову шкоду, що змушує останню звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 14.06.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд якої вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року провадження по справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про стягнення процентів за договором банківського вкладу. Постановою Київського апеляційного суду від 29.06.2022 року апеляційного скаргу представника [PERSON] задоволено частково, ухвалу Шевченківського районного суду м. Києва від 30.11.2021 року скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. 10.10.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позовну заяву в якій він просить відмовити в задоволенні позовних вимог на тій підставі, що відповідач повністю повернув суму вкладу позивачу та донараховані проценти за депозитом, а всього 197 358,46 грн. Проценти за депозитом нараховані та сплачені позивачу за період з 05.04.2019 року по 10.07.2019 року в сумі 6 810,46 грн. Обов`язок відповідача щодо нарахування процентів у сумі та за період, зазначений у позові, не доведений позивачем та не підтверджений доказами. Підстави для нарахування процентів після припинення дії Договору відсутні. Договір було розірвано з вини позивача у зв`язку з порушенням ним умов Договору та законодавства. Відповідь на відзив до суду не надходила. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження без виклику у судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. З матеріалів справи вбачається, що постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2020 року у справі №761/44887/19 апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Шевченківського районного суду міста Києва від 26 лютого 2020 року скасовано та прийнято постанову, якою позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» про відшкодування збитків задоволено частково та стягнуто з Акціонерного товариства «Агропросперіс Банк» на користь [PERSON] проценти за договором № 055818 банківського вкладу від 05 квітня 2018 року за період з 11 липня 2018 року по 20 липня 2018 року у розмірі 890 (вісімсот дев`яносто) гривень, 55 копійок без урахування податків та інших обов`язкових платежів. У задоволенні іншої частини позовних вимог відмовити. Зазначеною Постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2020 року у справі №761/44887/19 встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що 05 квітня 2018 року між ПАТ «Агропросперіс Банк» та [PERSON] в особі [PERSON] було укладено договір № 055818 банківського вкладу фізичної особи «Класичний», за умовами якого банк відкрив вкладнику рахунок № [NUMBER] та прийняв на зберігання грошові кошти в розмірі 197 000 грн. на строк 12 місяців з 05 квітня 2018 року по 05 квітня 2019 року зі сплатою 16,5 % річних. Пунктами 1.4, 2.3.1 договору передбачено, що з дня наступного за днем розміщення коштів на рахунок банк щомісячно нараховує та сплачує на поточний рахунок вкладника проценти із розрахунку 16,5 % річних з врахуванням умов, викладених в п. 4.2 Договору. Листом від 09 липня 2018 року банк повідомив [PERSON] про розірвання з 20 липня 2018 року договору № 055818 від 05 квітня 2018 року та договору банківського рахунку фізичної особи та закриття рахунків, відкритих на ім`я [PERSON] за довіреністю № 901 від 27 липня 2016 року громадянином [PERSON] .. Після закінчення терміну дії договору грошові кошти на загальну суму 197 358 грн. 46 коп. було повернуто [PERSON] через [PERSON] , що підтверджується заявами на видачу готівки. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до вимог ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема , відшкодування збитків. Відповідно до ч. 1 ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Звертаючись до суду з позовом, [PERSON] вказує на те, що банк в односторонньому порядку розірвав з нею договір банківського вкладу та припинив нарахування та виплату процентів. Про розірвання договору позивач не була повідомлена, копія рішення про розірвання договору їй не була надана. Відповідач не виплатив проценти за період з 10 липня 2018 року по 05 квітня 2019 року. Відповідно до ч. 3 ст. 651 ЦК України у разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про запобігання та протидію легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення» (в редакції, що діяла на момент дії договору банківського вкладу) суб`єкт первинного фінансового моніторингу зобов`язаний відмовитися від встановлення (підтримання) ділових відносин (у тому числі шляхом розірвання ділових відносин) або проведення фінансової операції у разі, коли здійснення ідентифікації та/або верифікації клієнта (у тому числі встановлення даних, що дають змогу встановити кінцевих бенефіціарних власників (контролерів), є неможливим або якщо у суб`єкта первинного фінансового моніторингу виникає сумнів стосовно того, що особа виступає від власного імені. Відповідно до п. 3 ч. 2 ст. 1075 ЦК України банк має право вимагати розірвання договору банківського рахунка у випадках, передбачених законодавством, що регулює відносини у сфері запобігання та протидії легалізації (відмиванню) доходів, одержаних злочинним шляхом, фінансуванню тероризму та фінансуванню розповсюдження зброї масового знищення. У той же час, відповідно до ч. 3 ст. 1060, ч. 1 ст. 1061 ЦК України за договором банківського строкового вкладу банк зобов`язаний видати вклад та нараховані проценти за цим вкладом із спливом строку, визначеного у договорі банківського вкладу. Банк виплачує вкладникові проценти на суму вкладу в розмірі, встановленому договором банківського вкладу. Відповідно до ч. 2 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору зобов`язання сторін припиняються. Вказаною вище постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2022 у справі 761/44887/19 також встановлено наступні обставини. Судом встановлено, що договір банківського вкладу було укладено від імені [PERSON] її представником [PERSON] , який діяв на підставі довіреності. Отже, від представника вкладника [PERSON] банк отримав інформацію, що кошти, які були розміщені на її депозитному рахунку належать не їй, а її представнику, а, отже, у банку, як у суб`єкта первинного фінансового моніторингу обґрунтовано виник сумнів стосовно того, що вкладник виступає від власного імені. Листом від 09 липня 2018 року ПАТ «Агропросперіс Банк» повідомив [PERSON] про припинення з нею ділових відносин, розірвання договорів банківського вкладу та банківського рахунку та закриття рахунків, відкритих на її ім`я за довіреністю громадянином [PERSON] . У листі зазначено, що [PERSON] у термін до 20 липня 2018 року може звернутися до банку для отримання коштів з нарахованими відсотками. У разі неявки [PERSON] у банк до 20 липня 2018 року договори вважатимуться розірваними з цієї дати, кошти будуть обліковуватися у банку до її звернення без нарахування відсотків. Таким чином, розриваючи достроково договір банківського вкладу відповідач діяв у межах чинного законодавства та його діями в цій частині не були порушені права [PERSON] , за захистом яких вона звернулася до суду. У листі від 09 липня 2018 року ПАТ «Агропросперіс Банк» вказував на те, що у разі неявки [PERSON] у банк до 20 липня 2018 року договори вважатимуться розірваними з цієї дати, кошти будуть обліковуватися у банку до її звернення без нарахування відсотків. Отже, договір банківського вкладу вважається розірваним банком з 20 липня 2018 року та з цього часу у відповідача припинилося зобов`язання нараховувати відсотки позивачу за укладеним між сторонами договором. Проте, банк виплатив вкладнику проценти за договором по 10 липня 2018 року включно, тоді як вони підлягали нарахування по 20 липня 2018 року включно. За таких обставин, на користь позивача [PERSON] підлягають стягненню з банку проценти за період з 11 липня 2018 року по 20 липня 2018 року. Розмір процентів за вказаний період без врахування податків та інших обов`язкових платежів становитиме 890 грн. 55 коп. ((197 000*16,5 %)/365)*10). З урахування приписів ч. 4 ст. 84 ЦПК України обставини встановлені постановою Київського апеляційного суду від 01.06.2020 не підлягають доказуванню при розгляді цієї справи. Відповідно до п. 107 Інструкції Про ведення касових операцій банками в України, затвердженої Постановою Правління Національного банку України 25.09.2018 № 103 «Клієнт заповнює касові документи від руки чи за допомогою технічних засобів або банк (філія, відділення) за згодою клієнта заповнює касові документи із застосуванням технічних засобів чи системи автоматизації банку (далі - САБ) Правильність заповнення банком (філією, відділенням) реквізитів касового документа із застосуванням технічних засобів або САБ клієнт засвідчує своїм власноручний підписом або ЕП. Згідно ст. 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Це можуть бути дії або бездіяльність осіб, або узгоджені дії учасників правочину (конклюдентні дії). Таким чином, засвідчуючи своїм власним підписом заяви на видачу готівки, з зазначенням платежу «Зміст операції: «повернення/часткове повернення коштів за достроково розірваним угодами №055818 від 05.04.18 (...) згідно заяви від ...» позивач власноручно вчинив конклюдентні дії з прийняття дострокового розірвання Договору. Вказане свідчить, що факт розірвання Договорів вчинений за згодою обох сторін Договору та визнаний Позивачем. Таким чином, вимога сплати відповідачем процентів після припинення дії Договору, яка письмово схвалена відповідачем, суперечать вимогам ст. 1059-1061 ЦК України. Відповідно до частини третьої статті 12, частини п`ятою, шостою статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України, визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено належність доказів належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Частиною 2 ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсність обставини справи. Згідно ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають знач для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. При цьому відповідно до частини 1 та 6 статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом; доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. За загальним правилом, встановленим у статтях 89, 264 ЦПК України обов`язком суду при розгляді справи є дотримання вимог щодо всебічності, повноти й об`єктивності з`ясування обставин справи та оцінки доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову, не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні, за таких обставин суд відмовляє в задоволенні позову в зв`язку з недоведеністю позовних вимог. У відзиві на позовну заяву АТ «Агропросперіс Банк» просив застосувати до [PERSON] та її представника заходи дисциплінарного впливу у зв`язку із зловживанням процесуальними правами, оскільки [PERSON] в особі свого представника [PERSON] вже тричі зверталися через Шевченківський районний суд міста Києва до АТ «Агропросперіс Банк» з вимогою про відшкодування збитків у розмірі 19 284 грн. Предмет та підстави позивача за вказаними заявами є однаковими. Статтями 44, 143, 144 ЦПК України передбачено випадки, у яких дії учасників справи можуть бути визнані як зловживання процесуальними правами, підстави і порядок застосування заходів процесуального примусу та їх види. Однак, у межах розгляду даної цивільної справи судом не встановлено зловживання позивачем та його представником процесуальними правами. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed