Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житло від 09.03.2006 № [NUMBER] та договором дарування частки квартири від 15.08.2022 № 1024. За вказаною адресою зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] що підтверджується записом будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян. Відповідачі є сином позивача, за вказаною адресою не проживає з 03.11.2014, що підтверджується актом депутата Коростишівської міської ради від 29.08.2022 року № 988. Факт реєстрації відповідача порушує право на вільне розпорядження і користування об`єктом права власності. Позивач просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] . Ухвалою Коростишівського районного суду Житомирської області від 12 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі, розгляд справи постановлено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. До суду подала заяву, відповідно до якої просить здійснювати розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, щодо заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядкута належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України в порядку, передбаченому ст. 128 ЦПК України, відзив на позовну заяву не подав, інших заяв та клопотань не надходило. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України суд вважає за можливе ухвалити по цій справі заочне рішення на підставі доказів, що є в матеріалах справи, оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, не з`явився в судове засідання, не повідомив причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи те, що в судове засідання не з`явились всі особи, які беруть участь у справі, а тому фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає положенню ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши матеріали справи суд дійшов до висновку, що позов слід задовольнити виходячи з наступного. Відповідно до ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 09 березня 2006 року № 3246 власниками квартири, що за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] та договором дарування частки квартири від 12 серпня 2022 року про те, що гр. [PERSON] , [PERSON] подарували 2/3 частки, що їм належить(по 1/3 частці кожному) [PERSON] . Вказані обставина підтверджується також і витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 10386203 від 13.04.2006 та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності за № 307372500 від 15.08.2022. Відповідно до будинкової книги для прописки (реєстрації) громадян, які проживають у буд. [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . З акта депутата Коростишівської міської ради № 988 від 29.08.2022 року про обстеження факту не проживання (не проживання) особи на території Коростишівської територіальної громади вбачається, що відповідач [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] не проживає з 03 листопада 2014 року по день складання акту. Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст.16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,317,319,321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. Права власника житлового будинку визначені ст. 383 ЦК України та ст. 150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження поважності причин відсутності [PERSON] , [INFO] , у квартирі, що належить на праві власності [PERSON] , [INFO] , а також не містять матеріали справи і доказів наявності перешкод у проживанні відповідача за вказаною адресою, угоди про порядок користування цим житлом сторонами суду не надано. Таким чином, оцінюючи зібрані по справі докази, суд дійшов до переконання, що оскільки відповідач не проживає у будинку позивача, не користується ним, а тому його слід визнати таким, що втратив право користування даним житловим приміщенням. На підставі викладеного та

Outcome: approved