Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

06 жовтня 2022 року позивачка звернулась в суд із позовом до відповідача про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що вона та відповідач [PERSON] перебувають у шлюбі з 07.10.2006 року. Шлюб зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції (в даний час Івано-Франківського району) Івано-Франківської області. Актовий запис № 63. (Свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 07.10.2006 року). Протягом всього часу перебування в шлюбі та їхнього сімейного життя подружні стосунки не складались, а останніх сім років розладились повністю, зникло взаєморозуміння і взаємоповага. Відповідач занедбав свої обов`язки у сім`ї, не дбає про добробут сім`ї, перестав надавати їй будь яку матеріальну допомогу, перестав цікавитися сімейними справами, а також почав уникати спілкування зі нею. Таке відношення до себе вона терпіла тривалий час, однак тепер більше підтримувати їхні шлюбні стосунки не має наміру. Вона зрозуміла що їхній шлюб носить формальний характер, їх більше нічого не пов`язує, спільний побут вони не ведуть, вони перестали жити як подружжя. За час спільного проживання виявилось, що відповідач сповідує інші життєві принципи ніж вона, сім`я не становить для нього цінності, не є важливою у його житті. Фактично сім`я припинила своє існування. Від подружнього проживання в них народилося дочка [PERSON] , [INFO] . Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе з підстав викладених вище. Крім того, перебування у шлюбі суперечить її інтересам та інтересам їх доньці та шкодить здоров`ю позивачки. З огляду на викладене, просить позов задовольнити, шлюб між нею та [PERSON] розірвати. Позивачка надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задовольнити, не заперечує щодо ухвалення у справі заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. Про причини неявки [PERSON] суд не поінформував, своїм правом на подання відзиву не скористався, заяв чи клопотань щодо розгляду даної справи від нього не надходило. З огляду на викладене, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у ній доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши встановлені конкретні обставини у справі, оцінивши надані позивачкою докази в їх сукупності та взаємозв`язку, приймаючи до уваги існуючі між сторонами відносини, причини розлучення, небажання [PERSON] зберігати шлюб, суд дійшов висновку, що подальше спільне життя сторін, збереження їх сім`ї є неможливим та суперечитиме інтересам позивачки та спільної з відповідачем дитині. Судом встановлено, що згідно зі свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 07 жовтня 2006 року відділом реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, [PERSON] та [PERSON] з 07 жовтня 2006 року перебувають в шлюбі, який було зареєстровано у відділі реєстрації актів цивільного стану Богородчанського районного управління юстиції Івано-Франківської області, актовий запис №63 (а.с. 3). Від шлюбу мають спільну неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно зі\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. З огляду на те, що позивачка наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст.\~112\~Сімейного\~кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2\~ст.\~114\~Сімейного\~кодексу\~України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Оскільки причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими, враховуючи те, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечитиме її інтересам та інтересам дитини, що має істотне значення, суд вважає, що позов може бути задоволено. Таким чином судом встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини, після розірвання шлюбу не будуть порушені її особисті й майнові права, тому шлюб між [PERSON] та [PERSON] необхідно припинити, шляхом його розірвання. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею, документально підтверджені, судові витрати. На підставі викладеного, ст.\~104,\~110,\~112 Сімейного кодексу України,\~

Outcome: approved