Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом, у якому просила розірвати шлюб між нею і [PERSON] , який зареєстрований 20 вересня 2011 року виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~34, та відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] . В обґрунтування позову зазначала, що 20 вересня 2011 року вона та [PERSON] уклали шлюб, від шлюбу вони мають сина [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим, між ними часто виникали непорозуміння та конфлікти через різні характери та погляди на життя, обов`язки чоловіка і жінки у шлюбі, у зв`язку з чим при вирішенні повсякденних питань вони не могли дійти згоди, не розуміють один одного, що стало основною причиною розладу їхніх сімейних відносин. Їхній шлюб носить суто формальний характер. Подальше спільне життя сторін, примирення подружжя, збереження їхнього шлюбу є неможливим та суперечить її інтересам. Після розірвання шлюбу дитина залишиться проживати разом із матір`ю. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов підтримує в повному обсязі, просила суд його задовольнити та розглянути справу за її відсутності. Зазначила, що з відповідачем вони разом не проживають з 20 серпня 2022 року. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій зазначав, що позов визнає повністю, проти розірвання шлюбу не заперечує, оскільки сторони разом не проживають з 20 серпня 2022 року. Просив суд розглянути справу за його відсутності та задовольнити позов. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 49 ЦПК України відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу. Згідно із ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З`ясувавши позицію сторін, дослідивши матеріали справи, враховуючи, що визнання відповідачем позову закону не суперечить, прав, свобод чи інтересів інших осіб не порушує, суд вважає можливим ухвалити рішення про задоволення позову з наступних підстав. Суд встановив, що 20 вересня 2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Броварського району Київської області, актовий запис №\~34. Від шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає разом із матір`ю. Відповідач проживає окремо від них. Відповідно до ч. 10 ст. 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень ч. 1 ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 21, ч. 1 ст. 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У ч. ч. 3, 4 ст. 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із ч. 2 ст. 104, ч. 3 ст. 105, ч. 1 ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив, що з 20 серпня 2022 року сторони шлюбних відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, примиритися вони не бажають. Позивач наполягає на розірванні шлюбу. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, позов визнав повністю. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам сторін. З`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони шлюбних відносин не підтримують, спільне господарство не ведуть, проживають окремо, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. За змістом ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Клопотання позивача [PERSON] про відновлення їй дошлюбного прізвища [PERSON] ґрунтується на вимогах закону, тому підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved