Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 27 вересня 2022 року відмовлено в задоволенні позову [PERSON] до Луцької міської ради, [PERSON] про скасування рішення Луцької міської ради №3/38 від 29 грудня 2020 року та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Ухвалюючи рішення в цій справі, суд не вирішив питання розподілу судових витрат, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 270 Цивільно-процесуального кодексу України є підставою для ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 246 Цивільно-процесуального кодексу України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. 29 вересня 2022 року на адресу суду від відповідача [PERSON] надійшла заява про ухвалення додаткового рішення про розподіл витрат на професійну правничу допомогу. [PERSON] зазначає, що вона понесла витрати на правничу допомогу адвоката в розмірі 15\~000 гривень, що підтверджується договором про надання правової допомоги від 25 липня 2022 року, квитанцією про сплату гонорару адвокату, актом приймання-передачі наданих послуг з надання правової допомоги від 29 вересня 2022 року. Також [PERSON] зазначає, що у своєму відзиві на позовну заяву вона повідомляла про розмір витрат на правничу допомогу, а також про те, що докази понесення цих витрат будуть подані суду в порядку і строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підставі наведеного [PERSON] просить ухвалити додаткове рішення у цій справі, яким стягнути з [PERSON] в свою користь судові витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15\~000 гривень. 03 листопада 2022 року від представника [PERSON] адвоката Андріяш Н. В. до суду надійшли заперечення щодо стягнення витрат на правову допомогу. Свою позицію сторона позивача обґрунтовує тим, що в порушення вимог ст. 134 ЦПК України [PERSON] не долучила попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, що може бути підставою для відмови у їх стягненні. В долучених до заяви про стягнення судових витрат доказах не міститься детального розрахунку вартості складових елементів гонорару адвоката із зазначенням вартості конкретно наданої послуги. На думку, представника позивача заявлена відповідачем вартість витрат на правову допомогу є неспівмірною зі складністю справи. Крім того, [PERSON] є непрацездатною особою, оскільки перебуває на пенсії, жодних доходів окрім пенсійного забезпечення у розмірі 5400 гривень вона не отримує. А тому, для [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 15\~000 гривень стане надмірним тягарем та суттєво погіршить її матеріальне становище. На підставі наведеного, представник [PERSON] адвокат Андріяш Н. В. просить відмовити [PERSON] у задоволенні заяви про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На випадок наявності підстав для задоволення заяви [PERSON] про стягнення витрат на професійну правничу допомогу сторона позивача заявляє клопотання про зменшення їх розміру до 5\~000 гривень. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України в разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання не з`явились, хоча належними чином були повідомлені про дату, час та місце розгляду справи, однак їхня неявка не є перешкодою розгляду заяви. Частиною 1 ст. 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача;3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч.2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 133 ЦПК України передбачено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (п. 1 ч. 2 ст. 137 ЦПК України). Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ст. 137 ЦПК України). Суд установив, що 25 липня 2022 року між [PERSON] та адвокатом Красун В. В. укладено договір про надання правової допомоги. Предметом цього договору є надання адвокатом клієнту правової допомоги щодо розгляду в Луцькому міськрайонному суді Волинської області справи № 161/6554/22 за позовом [PERSON] до Луцької міської ради, [PERSON] про скасування рішення Луцької міської ради №3/38 від 29 грудня 2020 року та скасування державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Відповідно до п. 7.1 договору про надання правової допомоги за надання правової допомоги клієнт сплачує адвокату гонорар у фіксованому розмірі в сумі 15\~000 гривень в строк до 30 вересня 2022 року. Розмір гонорару визначено за погодженням з клієнтом із врахуванням фінансового стану клієнта, складності справи, кваліфікації і досвіду адвоката та інших істотних обставин. На підтвердження обсягу наданих адвокатом послуг, виконаних робіт та їх вартості стороною відповідача надано Акт прийому передачі послуг з надання правової допомоги з детальним описом виконаних робіт (наданих послуг), відповідно до якого адвокат Красун\~В.\~В. виконав такі роботи на виконання договору про надання правової допомоги [PERSON] : складання відзиву на позовну заяву, складання заперечень на відповідь на відзив, представництво інтересів відповідача у трьох судових засіданнях (06 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року та 27 вересня 2022 року). Матеріалами справи підтверджується, що адвокат Красун В. В., представляючи інтереси відповідача, брав участь в судових засіданнях від 06 вересня 2022 року, 21 вересня 2022 року та 27 вересня 2022 року. Копією квитанції №1-29/09/2022 від 29 вересня 2022 року підтверджується, що [PERSON] сплатила адвокату Красуну В. В. гонорар у розмірі 15\~000 гривень (а.с. 240). Суд відхиляє доводи представника позивача адвоката Андріяш Н. В. про наявність підстав для відмови в задоволенні заяви [PERSON] про стягнення понесених нею витрат на професійну правничу допомогу через відсутність доданого до відзиву попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат. У ЦПК України закріплено вимогу для кожної із сторін процесу подавати до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які сторона понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи (стаття 134 ЦПК України). Попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат є обов`язковою складовою першої заяви по суті спору (як позовної заяви, апеляційної та касаційної скарг, так і відзиву), оскільки з огляду на статтю 134 ЦПК України попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат враховується судом під час вирішення питання про розподіл судових витрат, пов`язаних з розглядом справи. Аналіз частини другої статті 134 ЦПК України свідчить про те, що у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок відмовити у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто неподання стороною попереднього розрахунку судових витрат не є безумовною підставою для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Тобто, у разі неподання попереднього розрахунку у суду є право, а не обов`язок для відмови у відшкодуванні відповідних судових витрат. Наведене відповідає правовій позиції Верховного Суду, висловленій в постанові від 08 квітня 2021 року у справі № 161/20630/18. Установлено, що у своєму відзиві на позовну заяву [PERSON] зазначила, що орієнтовний розмір її судових витрат на правничу допомогу становить 15\~000 гривень та повідомила, що докази понесення таких витрат будуть подані суду в порядку і строки, визначені ч. 8 ст. 141 ЦПК України. Також суд ураховує, що розмір гонорару адвоката Каравай Н. В. та адвокат Красун В.\~В. визначили в договорі про надання правничої допомоги, який укладений 25 липня 2022 року. Так, у постанові Великої Палати Верховного Суду в справі № 910/12876/19, зауважено, що розмір гонорару адвоката визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися в ці правовідносини. В іншій своїй постанові у справі № 922/3812/19 Верховний Суд підтвердив власні висновки, що визначаючи розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації гонорару адвоката іншою стороною, суди мають виходити зі встановленого у самому\~договорі розміру та/або порядку обчислення таких витрат, що узгоджується з приписами ст. 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». \~ \~ \~ \~Таким чином, витрати за надану професійну правничу допомогу, які понесла [PERSON] є реальними, доведеними, тобто є такими, що підтверджені належними доказами, співмірними зі складністю справи та обсягом проведеної адвокатом роботою, а тому підлягають розподілу відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Суд відхиляє клопотання представника позивача адвоката Андріяш Н. В. про зменшення витрат на професійну правничу допомогу до 5 000 гривень, оскільки, заявник не підтвердила доказами матеріальний стан та рівень доходів [PERSON] . Досягнення позивачем пенсійного віку не може бути єдиною підставою для висновку про те, що розмір судових витрат в цій справі стане для неї надмірним тягарем. Враховуючи те, що рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області 27 вересня 2022 року в цій справі в задоволенні позову відмовлено повністю, то з позивача на користь відповідача слід стягнути 15 000 гривень витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved