Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

Зміст позовних вимог та позиції учасників справи Позивач звернулась до суду із позовом до відповідача в якому просила визнати виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М., яким стягнуто з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не виплачені кошти за кредитним договором №SAMDN40000015091951 від 28 листопада 2014 року укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] у сумі 5\~910 грн 48 коп. заборгованості за тілом кредиту та 50 грн - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 5\~960 грн 48 коп., таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказала, що постановою державного виконавця відкрито виконавче провадження по примусовому виконанні виконавчого напису приватного нотаріуса Солонець Т.М., яким з неї на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» (далі ТОВ - «Фінансова компанія управління активами») стягнуто не виплачені кошти за кредитним договором №SAMDN40000015091951 від 28 листопада 2014 року, укладеним між ПАТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] на загальну суму 5 960 грн. 48 коп. Зазначає, що спірний виконавчий напис вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусом, зокрема під час перевірки нотаріусом наданих йому документів останній повинен повідомити боржника не менш як за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити вимогу в судовому порядку або виставити заперечення кредитному договору. З 22 лютого 2017 року чинне законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає з кредитних відносин. Представник відповідача ТОВ - «Фінансова компанія управління активами» - направив до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку статті 206 ЦПК України, відповідно до якої просив задовольнити позовні вимоги позивача в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. зареєстрованого за № 25445 від 22 грудня 2021 року таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати за подання позовної заяви в розмірі 496 гривень та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 248,10 гривень. Представник позивача адвокат Соловей О.В. в підготовчому засіданні вважав, що заява відповідача про визнання позову підлягає задоволенню, проти клопотання про врегулювання спору за участі судді заперечив. Третя особа\~-\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Солонець Т.М.\~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~причини неявки\~не повідомила.\~ Процесуальні дії у справі 17 серпня 2022 року відкрито провадження у справі, задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів та залучення третьої особи - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Т.М. 08 вересня 2022 року, 26 вересня 2022 року підготовче засідання відкладено у зв`язку із неявкою відповідача та третьої особиу судові засідання. 13 жовтня 2022 року задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів, продовжено строк підготовчого судового засідання. 28 жовтня 2022 року ухвалою суду, яка занесена до протоколу судового засідання, відмовлено в задоволені заяви відповідача про врегулювання спору за участі судді. Мотиви з яких виходить суд та застосовані норми права Стаття 49 ЦПК України визначає право відповідача визнати позов. Відповідно до статті 206 ЦПК України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно з частиною третьою статті 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Як роз`яснив Пленум ВСУ у постанові від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону і не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланнями на визнання позову сторонами без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Суд, дослідивши заяву представника відповідача про визнання ним позову, вважає, що вона не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, тому наявні законні підстави для задоволення позову. Розподіл судових витрат Відповідно до вимог ч.1 ст.142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При подачі позову, позивачем було сплачено судовий збір в сумі 992 грн 40 коп. згідно квитанції №09VK3436M від 15 серпня 2022 року. Отже, з відповідача на користь позивача суд стягує 50 відсотків сплаченого позивачем судового збору в розмірі 496 грн 20 коп. (496,20х50%), а інші 50 відсотків сплаченого судового збору (496 грн. 20 коп.) слід повернути позивачу з державного бюджету.

Outcome: approved