Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] (далі заявник) звернулася до Верхньодніпровського районного суду Дніпропетровської області із заявою, в якій просить суд встановити факт належності їй договору купівлі-продажу жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого в [ADDRESS] від 31.01.1989, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Комаровою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-173. \~ \~ \~ \~Заявник у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. \~ \~ \~ \~Заінтересована особа у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. Розглянувши подані заяви і матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи, суд, - ВСТАНОВИВ: \~ \~ \~ \~Відповідно до ч 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. П. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. В порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. При розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Судом встановлено, що 31.01.1989 року між [PERSON] та [PERSON] , було укладено договір купівлі-продажу жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого в [ADDRESS] , посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Комаровою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-173. Проте, згідно паспорту громадянина України [NUMBER] вірним іменем заявника є « [PERSON] », і зареєстрований заявник за адресою [ADDRESS] . 22.08.2022 року державним реєстратором було прийнято рішення № 64563522 про відмову заявниці у державній реєстрації прав та їх обтяжень, оскільки подані документи не відповідають вимогам, які встановлені законом, а саме: дані про прізвище у правовстановлюючому документі не співпадають з даними паспорта заявниці. Таким чином, у зв`язку з тим, що у договорі купівлі-продажу помилково зазначено прізвище заявниці як « [PERSON] » замість правильного « [PERSON] », заявниця не має можливості зареєструвати свої права на вказаний житловий будинок. Згідно з вимогами Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд може встановлювати факти, що породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або виникнення особистих чи майнових прав громадян. Також згідно з п. 12 вищевказаної Постанови, при розгляді справи про встановлення відповідно до п. 6 ст. 273 ЦПК України (в редакції від 15.12.2017 ст. 315 ЦПК України) факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Разом з тим, цей порядок не застосовується, якщо виправлення в таких документах належним чином не застережені або ж їх реквізити нечітко виражені внаслідок тривалого використання, неналежного зберігання, тощо. Це є підставою для вирішення питання про встановлення факту, про який йдеться в документі, відповідно до чинного законодавства. Досліджені докази вказують на те, що у правовстановлюючих документах, а саме у договорі купівлі-продажу житлового будинку, допущені помилки у прізвищі заявниці, усунення яких є неможливим в позасудовому порядку, тому наявними є підстави для встановлення факту належності заявниці правовстановлюючого документу. Встановлення факту належності вказаного документу має для заявниці юридичне значення, оскільки наявність розбіжностей у прізвищі позбавляє її можливості зареєструвати речові права на житловий будинок. Виходячи зі встановлених обставин у справі, досліджених у сукупності на підставі їх аналізу, беручи до уваги, що договір купівлі-продажу має описки, а саме неправильно зазначено прізвище заявниці як покупця, суд вважає за необхідне встановити юридичний факт належності заявниці договору купівлі-продажу жилого будинку з господарчими будівлями, розташованого в [ADDRESS] від 31.01.1989, посвідченого державним нотаріусом Верхньодніпровської державної нотаріальної контори Комаровою І.В., зареєстрованого в реєстрі за № 1-173.

Outcome: approved