Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №8762 від 29.01.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічом Олегом Миколайовичем про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 58 672 грн. 40 коп. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що спірний виконавчий напис вчинено за відсутності доказів існування боргу позивача перед відповідачем ТОВ «ФК «Управління активами», нотаріус вчинив виконавчий напис не пересвідчившись в наявності документів, які за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку, також виконавчий напис вчинено поза межами трирічного строку, передбаченого для вчинення такої нотаріальної дії, отже позивач вважає, що існує достатньо підстав для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування від Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження №64408776 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Управління активами» невиплачених грошових коштів та про витребування у приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович оригінали документі, які були подані ТОВ «ФК «Управління активами» для вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №8762. 06.12.2021 від відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання Центрального міжрегіонального управління Державної міграційної служби України у м. Києві та Київській області надійшла інформація про те, що позивач зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . 21.04.2022 відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування від Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження №64408776 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Управління активами» невиплачених грошових коштів та про витребування у приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович оригінали документі, які були подані ТОВ «ФК «Управління активами» для вчинення виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за №8762. 11.08.2022 від Баришівського районного відділу Державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) надійшов лист про розгляд справи без їх участі. 17.08.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 08.11.2022. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались, вимоги ухвали суду від 21.04.2022 виконано не було. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. Так, судом встановлено, що 29 січня 2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічом Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 8762 про стягнення на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів у розмірі 58 672 гривні 40 копійок, що виникла за кредитним договором №718/2617BСL1B укладеного між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» 16 травня. 2013 року, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків з ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 33308489, на підставі Договору факторингу № 20151125-Г від 25 листопада 2015 року, відступлено право вимоги за кредитним договором №718/2617BСL1B від 16 травня 2013 року. Заборгованість стягнуто з [PERSON] за період з 24 листопада 2015 року по 20 листопада 2019 року включно у розмірі: 15 828грн. 48 коп., заборгованість за тілом кредиту; - 529 грн. 38 коп. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією; - 42 314 грн. 54 коп. - заборгованості за нарахованою та несплаченою пенею. - 150 грн. 00 коп. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 58 822 грн. 40 коп. Як встановлено матеріалами справи, жодного повідомлення від Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» не отримував про існування даного боргу нічого не знав, про існування даного боргу дізнався лише у березні 2021 року коли на адресу позивача надійшла постанова приватного державного виконавця Баришівського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ) про відкриття виконавчого провадження № 64408776 від 09 лютого 2021 року про стягнення з позивача боргу на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Управління активами» за кредитним договором № 718/2617BСL1B від 16 травня 2013. Ознайомившись з матеріалами виконавчого провадження № 64408776 через автоматизовану систему виконавчого провадження, а саме з виконавчим написом вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічом Олегом Миколайовичем, який зареєстрований в реєстрі за № 8762 вважаю, позивач вважає, що вчинений виконавчий напис підлягає оскарженню до суду та визнання його таким, що не підлягає виконанню з підстав його неправомірності та вчиненим у порушення зі статтею 88 Закону України «Про нотаріат» якою визначено умови вчинення виконавчих написів. З цього приводу суд зазначає наступне. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підстави не нотаріально посвідченого Кредитного договору зі страхування життя позичальника №718/2617BCL1B від 16.05.2013. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи оспорюваний, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 29 січня 2020 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, тобто в період часу, коди законодавством не передбачалась можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Укладений між Публічним акціонерним товариством «Платінум Банк» та позивачем кредитний договір зі страхування життя позичальника № 718/2617BСL1B 16 травня 2013 року, на підставі якого вчинено виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, шо не підлягає виконанню, і у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Отже, спірний виконавчий напис було вчинено за відсутності безспірності заборгованості боржника. Суд звертає увагу на те, що пунктом 1.2 кредитного договору № 718/2617BCL1B від 16 травня 2013 року передбачено, що банк надає позичальнику грошові кошти (кредит) у тимчасове користування на наступних умовах: - сума кредиту 22 400,00 грн.; - строк кредитування 24 платіжних періоди; - фіксована процентна ставка за користування кредитом - 20,0000 % річних; - комісія за обслуговування кредиту - 448,00 грн.; - цільове визначення - поточні потреби; - дата повернення кредиту - 02.06.2015 року. Як вбачається з кредитного договору № 718/2617BCL1B від 16 травня 2013 року дата повернення кредиту становить 02 червня 2015 року, а відтак строк позовної давності у відповідача зі звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису почав рахуватися з 03 червня 2015 року тобто з моменту закінчення строку дії договору та закінчився 03 червня 2018 року. Варто також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічний строк щодо вчинення виконавчого напису встановлений у пп. 3.1, 3.3 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зі змісту наведених норм вбачається, що трьохрічний строк в межах якого може бути вчинено виконавчий напис законодавець пов`язує з моментом виникнення права вимоги, при цьому обумовлює, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Таким чином,\~на підставі\~вищезазначеного можна\~зробити висновок,\~що виконавчий\~напис нотаріуса\~№8762\~від 29.01.2021\~був вчинений\~з порушенням\~вимоги ст.\~88\~ЗУ «Про\~нотаріат» в\~частині строку\~для такої\~нотаріальної дії. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. Позивач не просить суд стягнути суму сплаченого судового збору.

Outcome: approved