Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя. Позов умотивовано тим, що з 09.11.1995 року вони з відповідачем перебували у шлюбі, який розірвано рішенням окружного суду в Усті-над-Лабем від 16.09.2020 у праві № 22с85/2019. Від даного шлюбу мають двох дітей, які на даний час є повнолітніми. За час перебування у шлюбі ними за спільні кошти та спільною працею був збудований житловий будинок з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] . За таких обставин, посилаючись на приписи ст.ст.\~60, 63, 69, 70 СК України, просить суд визнати житловий будинок з належними до нього спорудами, що розташований за адресою [ADDRESS] , спільним майном подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати за нею, [PERSON] , [INFO] , право власності на 1/2 частину житлового будинку з належними до нього спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Відзиву на позов, відповідачем [PERSON] не подавалося. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] у судове засідання не з`явилися, представник подала до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності, зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить такі задоволити, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. У судове засідання відповідач [PERSON] не з`явився. Поштова кореспонденція судом направлялася на адресу реєстрації місця проживання відповідача, встановленої в порядку передбаченому ч. ч. 6, 7 ст. 187 ЦПК України, однак поштовий конверт повернувся до суду з відміткою причини невручення «адресат відсутній за вказаною адресою», а отже в силу приписів п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України, така поштова кореспонденція вважається врученою належним чином. Також інформація про час та місце\~розгляду справи розміщена на веб-сайті суду. Оскільки суд не має відомостей про причину неявки відповідача, повідомленого належним чином, враховуючи відсутність відзиву відповідача, беручи до уваги, що позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, суд ухвалив на підставі\~ст. 280 ЦПК України\~провести заочний розгляд справи та, згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~не здійснювати фіксацію процесу звукозаписувальними технічними засобами. Статтею 3 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до приписів ст.ст.\~12,\~81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов [PERSON] підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Судом всановлено, що з 09.11.1995 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням окружного суду в Усті-над-Лабем від 16.09.2020 у праві № 22с85/2019 (а.с. 6-11). Згідно свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 14.07.2008, виданого виконавчим комітетом Кушницької сільської ради, власником житлового будинку з надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] (а.с. 15). Відповідно до витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно вищевказаний житловий будинок зареєстрований в КП «Іршавське бюро технічної інвентаризації» 17.07.2008 року за реєстраційним номером 24021515 (а.с. 16). Згідно технічного паспорту, що був виготовлений КП «Іршавським БТІ», такий побудований у 2008 році (а.с. 18-22). Відповідно до висновку про вартість об`єкта оцінки ринкова вартість житлового будинку з належними до нього спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] складає 162261,00 грн (а.с. 17). Згідно зі\~статтею 60 СК України\~майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту (стаття 61 СК України). Здійснення подружжям права спільної сумісної власності регламентується\~статтею 63 СК України,згідно з якою дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження спільним сумісним майном подружжя може відбутися шляхом його поділу, виділення частки. Поділ майна, що є у спільній сумісній власності подружжя, є підставою набуття особистої власності кожним з подружжя. Право подружжя на поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, закріплено у\~статті 69 СК України. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а в разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга\~статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга\~статті 364 Цивільного кодексу України(далі -ЦК України). Частинами 1, 2\~ст.70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. Принцип рівності часток застосовується незалежно від того, чи здійснюється поділ у судовому або у позасудовому порядку. Статтею 71 СК України\~встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22\~постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п.п. 23, 24\~постанови Пленуму ВСУ від 21.12.2007 №11 «Про практикузастосування судамизаконодавства прирозгляді справпро правона шлюб,розірвання шлюбу,визнання йогонедійсним таподіл спільногомайна подружжя»\~вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Таким чином, враховуючи вищевекладене, зокрема те, що спірний житловий будинок був збудований сторонами за час перебування у шлюбі, а тому такий є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а також, те що у разі його поділу, частки майна дружини та чоловіка є рівними, суд вважає, що пред`явлений [PERSON] позов ґрунтується на вимогах закону та підлягає задоволенню.

Outcome: approved