Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] про визнання права власності на будинковолодіння в порядку спадкування за заповітом та встановлення факту родинних відносин. В обґрунтування позову зазначила, що вона є донькою [PERSON] , який помер [INFO] . Після смерті батька відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі на Ѕ частину будинковолодіння в [ADDRESS] , право власності на яке підтверджується копією свідоцтва про право власності на будинковолодіння видане 03 січня 1997 року виконавчим комітетом Єзупільської селищної ради Тисменицького району Івано-Франківської області. Однак документи на належне батькові нерухоме майно, на даний час, втрачено. Власником іншої частини будинковолодіння є позивач, що підтверджується довідкою виданою ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» 15 листопада 2021 року за № 02521. Згідно заповіту, посвідченого секретарем Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області від 03 лютого 2011 року, та внесено в реєстр за № 56 про те, що після його смерті , все належне йому майно заповів [PERSON] . В установлений законом строк вона прийняла спадщину після смерті [PERSON] у зв`язку з тим, що постійно проживала із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Однак державний нотаріус Тисменицької районної державної нотаріальної контори Колтун С.В. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з тим, що правовстановлюючі документи на будинковолодіння відсутні, а також в свідоцтві про народження зазначено батько [PERSON] крім правильно [PERSON] , що підтверджується постановою нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 29 липня 2022 року за № 71/02-21. Внести виправлення в актовий запис про народження, в даний час неможливо у зв`язку із смертю батька. За вказаних обставин просить суд встановити факт, що позивач - [PERSON] , [INFO] , є дочкою померлого [INFO] [PERSON] та визнати за нею в порядку спадкування за заповітом, право власності на Ѕ частину будинковолодіння, що знаходиться адресою: [ADDRESS] , що залишився після смерті [PERSON] . В судове засідання позивач [PERSON] та її представник - [PERSON] не з`явились, однак представник позивача надав суду заяву з клопотанням про розгляд справи за їх відсутності, просив задовольнити позовні вимоги. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, але надала суду заяву з клопотанням про розгляд справи за її відсутності, не заперечує проти задоволення позову. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. В ході судового розгляду встановлено, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] виданого 26 квітня 2021 року Виконавчим комітетом Єзупільської селищної ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області (а.с. 8). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, на належне йому майно в тому числі Ѕ частину будинковолодіння в [ADDRESS] . 03 лютого 2011 року [PERSON] склав заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і все, що належатиме йому на день смерті і на що він матиме право за законом заповів [PERSON] , 1961 року народження. (а.с.26). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 13 березня 1961 року Жовтневою селищною Радою депутатів трудящих, [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.27). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 19 жовтня 1979 року Жовтневою селищною Радою народних депутатів Івано-Франківського району [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] .(а.с.27). Згідно свідоцтва про народження відповідача серії [NUMBER] виданого 10 грудня 1970 року с. Жовтень Галицького району Івано-Франківської області, [PERSON] , [INFO] є дочкою [PERSON] та [PERSON] (а.с.28). Згідно свідоцтва про одруження серії [NUMBER] виданого 29 жовтня 1990 року Жовтневою селищною Радою народних депутатів Івано-Франківського району [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Після укладення шлюбу присвоєно прізвища: чоловіка - [PERSON] , дружини - [PERSON] .(а.с.28). Технічним паспортом виготовленим 15 листопада 2021 року ОКП «Івано-Франківське ОБТІ» визначено згідно експлікації приміщень наступні характеристики будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] , житловий будинок «А» загальною площею 93,6 м.кв., розмір житлової площі 66,8 м.кв., літня кухня «Б», загальною площею 21,4 м.кв., сарай «В», загальною площею 13,7 м.кв., сарай «Г» загальною площею 21,5 м.кв., вбиральня «Д» загальною площею 1,2 м.кв., сарай «Ж» загальною площею 7,5 м.кв., сарай «З» загальною площею 13,6 м.кв., ворота «№1»,загальною площею 7,8 м.кв., огорожа «№2» загальною площею 38,3 м.кв., огорожа «№3» загальною площею 42,4 м.кв., колодязь (криниця)- 1/3 «№4»загальною площею 5,0 м/п., колодязь «№5» загальною площею 5,0 м/п, погріб «К» загальною площею 12,7 м.кв. станом на 15 листопада 2021 року (а.с.10-13). Згідно до довідкою від 15 листопада 2021 року № 02521, відповідно до архівних даних: 03 січня 1997 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на Ѕ домоволодіння по [ADDRESS] . Підстава для реєстрації прав власності - свідоцтво про право власності видане виконавчим комітетом Єзупільської селищної ради 3 січня 1997 року на підставі рішення № 60 від 20 жовтня 1996 року. Рішення про реєстрацію права власності прийняте 03 січня 1997 року, реєстровий запис № 1143, книга № 8 (а.с. 14). Відповідно свідоцтва на право особистої власності на житловий будинок від 03 січня 1997 року виданого на підставі рішення виконкому Єзупільської селищної ради народних депутатів від 20 жовтня 1996 року визначено власником Ѕ частини будинковолодіння за адресою: [ADDRESS] [PERSON] (а.с. 15). Згідно звіту про оцінку житлового будинку (загальною площею 93,6 кв.м.) від 02 квітня 2022 року ринкова вартість житлового будинку «А» (згідно технічного паспорту) загальною площею 93,6 кв.м., житловою площею 66,8 кв.м., господарських будівель та споруд: літня кухня (Б), сарай (В), сарай(Г), вбиральня (Д), сарай (Ж), сарай (З), погріб (К), ворота №1, огорожа №2, огорожа №3, колодязь № 4, колодязь №5 (без врахування ПДВ) становить: 256 958 гривень. Згідно довідки № 752 від 29 жовтня 2021 року виданої Єзупільською селищною радою Івано-Франківського району Івано-Франківської області [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] був постійним жителем селища Єзупіль Івано-Франківського району Івано-Франківської області та до дня смерті проживав та був зареєстрованим за адресою: [ADDRESS] . Разом з ним на день смерті були зареєстровані та проживали: дочка- [PERSON] , 1961 року народження; зять - [PERSON] , 1958 року народження, дочка - [PERSON] , 1970 року народження, зять - [PERSON] , 1968 року народження, онука - [PERSON] , 1983 року народження, онука - [PERSON] , 1991 року народження ( а.с. 33). Згідно до постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 29 липня 2022 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] [PERSON] у зв`язку з тим, що документ власності на ім`я [PERSON] є відсутнім, що не підтверджує право власності померлого [PERSON] на домоволодіння за адресою: [ADDRESS] , а також в свідоцтві про народження зазначено батько [PERSON] крім правильно [PERSON] (а.с.34). [PERSON] є спадкоємцем за заповітом на спадщину, яка відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Спадкоємцем за законом першої черги на спадщину є відповідач [PERSON] . Проте остання на спадкове майно не претендує. Мати позивача та відповідача - [PERSON] , померла [INFO] , тобто до відкриття спадщини після померлого [INFO] [PERSON] . Інших спадкоємців за законом або заповітом на спадкове майно після смерті [PERSON] , які б заявили про свої спадкові права немає. Враховуючи, що відповідач позов визнає, не заперечує проти визнання за позивачем права власності в порядку спадкування за заповітом, тому, відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності іх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст.1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 ЦК України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до ст.1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК). У відповідності до роз`яснення ВССУ у п.3.1 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» № 24-753/0/4-13 від 16 травня 2013 року, право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності (ст. 392 ЦК України). Положеннями статей 15, 16 ЦК України, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За змістом частини другої статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів, зокрема, може бути визнання права. Таким чином, право на спадщину є самостійним майновим правом, яке виникає на підставі факту її прийняття та підлягає захисту в передбачений законом спосіб, і через відмову нотаріуса у видачі спадкоємцю свідоцтва про право на спадщину, не може бути захищене в інший спосіб. За вимогами ст.1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутись до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно, тобто зміна власника майна, що підлягає державній реєстрації, неможлива без перереєстрації права власності. Тому свідоцтво про право на спадщину є обов`язковим, коли об`єктом спадкування є нерухоме майно, що підлягає обов`язковій державній реєстрації. Для підтвердження наявності спадкового майна, яке підлягає державній реєстрації та місця його знаходження, нотаріусу слід подати документ, що підтверджує право власності спадкодавця на майно з відміткою органу, що проводить реєстрацію, або реєстраційного посвідчення, яке є невід`ємною частиною правовстановлюючого документа. В свою чергу право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця лише з моменту державної реєстрації цього майна (ч.2 ст.1299 ЦК України). Право власності на нерухоме майно може бути оформлене на ім`я особи, яка померла, у разі наявності документів, які б підтвердили право власності на майно цієї особи. У випадку відсутності таких документів порушене питання вирішується у судовому порядку. Для правильного вирішення спору про спадкування, суд на підставі відповідних документів зобов`язаний перевірити: факт смерті спадкодавця, час і місце відкриття спадщини, наявність підстав для закликання до спадкоємства осіб, які звернулись з позовом в суд (докази родинних та інших відносин), наявність заповіту та його чинність (виписка з Спадкового реєстру), наявність спадкової справи (виписка із Спадкового реєстру), факт прийняття спадщини спадкоємцем при визнанні права власності, відмова нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії, оскільки за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. Свідоцтво про право на спадщину, відповідно до ст.67 Закону України «Про нотаріат», видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, а тому за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину, вимоги про визнання права на спадщину не підлягають судовому розглядові. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину, особа може звернутися в суд за правилами позовного провадження. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов в частині позовних вимог про визнання права власності на спадкове майно підлягає задоволенню, оскільки судом встановлено, що спадкове майно дійсно належало спадкодавцю [PERSON] . Позивач [PERSON] є його дочкою, однак звернувшись до нотаріальної контори оформити своє право на спадщину не може у зв`язку з відсутністю оригіналу правовстановлюючого документу на спадкове майно. Таким чином, визнання права власності не порушує права інших осіб та іншим шляхом вирішити питання в позасудовому порядку неможливо. Щодо вимог про визнання факту родинних відносин, суд звертає увагу на таке: Відповідно до положень п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» № 7 від 30 травня 2008 року, справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Судом встановлено, що має місце невідповідність у свідоцтві про народження позивача - [PERSON] де в графі батько зазначено [PERSON] , проте матеріалами справи доводиться, що батьком позивача являється [PERSON] . За вказаних обставин суд вважає за можливе встановити факт, що позивач є рідною дочкою померлого [INFO] [PERSON] .

Outcome: approved