Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

21 лютого 2022 року [PERSON] через свого представника адвоката Меланчука Ігоря Віталійовича звернувся з позовом до Приватного акціонерного товариства «ДТЕК Павлоградвугілля» про відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок ушкодження здоров`я. 01 березня 2022 року здійснено автоматизований розподіл судової справи між суддями. Позиція позивача Позивач посилається на те, що станом на 20 вересня 2013 року під час роботи на підприємстві ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» з ним стався нещасний випадок, пов`язаний з виробництвом, який був обумовлений експлуатацією джерела підвищеної небезпеки, що належить відповідачу. Внаслідок нещасного випадку йому було встановлено 10 відсотків втрати професійної працездатності. Також позивач працював на підприємстві відповідача в умовах впливу шкідливих факторів в період з 01 жовтня 1990 року по 21 листопада 1991 року, з 27 січня 1994 року, по 14 січня 1999 року, з 01 лютого 1999 року по 20 квітня 2018 року та отримав хронічні професійні захворювання. Довідкою МСЕК від 11 грудня 2018 року позивачу встановлено третю групу інвалідності та сукупний розмір втрати професійної працездатності 65 відсотків, з яких: 40 відсотків по радикулопатії з ДФА первинно, 10 відсотків по ХОЗЛ первинно, 5 відсотків по туговухості первинно, 10 відсотків по трудовому каліцтву повторно. Позивач вважає, що ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» має відшкодувати йому моральну шкоду в сумі 239 300 грн, оскільки саме з вини підприємства, яке не створило безпечних умов праці, він втратив своє здоров`я. Рух по справі Ухвалою від 04 березня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. 26 квітня 2022 року від представника відповідача ПрАТ «ДТЕК Павлоградвугілля» надійшло клопотання про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану. Як передбачено статтею 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану», в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України\~та законами України. Повноваження судів, органів та установ системи правосуддя, передбачені Конституцією України, в умовах правового режиму воєнного стану не можуть бути обмежені. \~ \~ За\~змістом статті\~ 26\~Закону України\~«Про правовий\~режим воєнного\~стану»,\~правосуддя на\~території,\~на якій\~введено воєнний\~стан,\~здійснюється лише\~судами.\~На цій\~території діють\~суди,\~створені відповідно\~до Конституції\~України. Скорочення чи прискорення будь-яких форм судочинства забороняється. Відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану є недоцільним, оскільки жодних перешкод для розгляду справи воєнний стан не становить. Розгляд справи проводиться в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Як позивач так і відповідач не позбавлені права викласти свою позицію по справі у заявах по суті справи. Тому суд не знаходить підстав для задоволення клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи до закінчення воєнного стану. 28 квітня 2022 року представник відповідача ознайомився з матеріалами справи, що підтверджується розпискою (а.с.61). Відзиву на позов не надійшло. 27 вересня 2022 року представник відповідача подав заяву про відкладення розгляду справи, оскільки між позивачем та відповідачем ведуться переговори щодо мирного врегулювання спору шляхом укладення мирової угоди, що потребує певного часу. Станом на 07 листопада 2022 року на адресу суду не надійшло будь-яких заяв, які б свідчили про мирне врегулювання спору, тому справа підлягає розгляду по суті. \~ \~ Фактичні обставини, встановлені судом Згідно із записами у трудовій книжці (а.с.32-38), [PERSON] працював на підприємствах відповідача в умовах впливу шкідливих факторів в період з 01 жовтня 1990 року по 21 листопада 1991 року, з 27 січня 1994 року, по 14 січня 1999 року, з 01 лютого 1999 року по 20 квітня 2018 року. 20 вересня 2013 року з [PERSON] стався нещасний випадок під час виконання трудових обов`язків, актом проведення розслідування (а.с.18-21) встановлено, що нещасний випадок пов`язаний з виробництвом. Довідкою МСЕК серії 12ААА № 005462 від 23 листопада 2015 року [PERSON] встановлено первинно 10 відсотків втрати професійної працездатності за трудовим каліцтвом (а.с.12). 09 листопада 2018 року складено акт розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання, затверджений начальником Головного управління Держпраці у Дніпропетровській області (а.с.28-31). За змістом цього акту [PERSON] 05 жовтня 2018 року Українським науково-дослідним інститутом промислової медицини встановлено наявність професійних захворювань: радикулопатія білатеральна попереко-крижова, шийна на фоні полісегментарної дископатії, з вираженими статико-динамічними порушеннями, часто рецидивуючий перебіг, зі стійким больовим і периферичним нейросудинним синдромами, з вазомоторно-трофічними порушеннями на кистях, нейродистрофією у вигляді остеоартрозу у поєднанні з періартрозом колінних та ліктьових суглобів, з двобічним плечолопатковим періартрозом з гіпотрофією м`язів плечового поясу, хронічне обструктивне захворювання легень першої стадії (пиловий бронхіт першої стадії, емфізема легенів першої стадії), ЛН першого ступеня, нейросенсорна приглухуватість першого ступеня (з легким зниженням слуху). Професійні захворювання виникли внаслідок тривалої дії шкідливих факторів виробничого середовища на організм робочого, недосконалість технології, механізмів, робочого інструменту, в тому числі: важкість праці, фізичне динамічне навантаження, підвищена концентрація пилу в повітрі робочої зони, перевищено еквівалентний рівень шуму та вібрації, підвищена вологість повітря. Довідкою МСЕК серії 12ААА № 074882 від 11 грудня 2018 року [PERSON] було первинно встановлено 55 відсотків втрати професійної працездатності, у томі числі: 40 відсотків радикулопатія, 10 відсотків ХОЗЛ, 5 відсотків приглухуватість (а.с.22). Право позивача на відшкодування моральної шкоди виникло з дня первинного встановлення йому висновком МСЕК стійкої втрати працездатності. Надані позивачем письмові докази є достатніми, оскільки у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність обставин, на які посилається позивач в обґрунтування своїх вимог. \~ \~ Норми права, які застосував суд Відповідно до статті 237-1 КЗпП України власник або уповноважений ним орган повинен відшкодувати заподіяну моральну шкоду працівнику, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~\~\~\~ Нормою статті 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Матеріалами справи підтверджується, що внаслідок тривалої дії шкідливих факторів на робочому місці а також нещасного випадку, пов`язаного з виробництвом, позивач частково втратив професійну працездатність, що порушило його звичне життя, змусило лікуватися, обмежувати свою життєву активність, прикладати додаткові зусилля для організації свого життя. Таким чином судом встановлено наявність порушення права позивача на безпечні та здорові умови праці, що призвело до отримання позивачем виробничої травми, виникнення професійних захворювань та обмеження працездатності. Тому наявні підстави для відшкодування роботодавцем заподіяної працівнику моральної шкоди. З урахуванням міркувань розумності, виваженості та справедливості, зважаючи на ступінь втрати позивачем професійної працездатності, необхідність постійного лікування та реабілітації, наявність вимушених змін у житті позивача у зв`язку з ушкодженням здоров`я, суд визначає розмір грошового відшкодування моральної шкоди у сумі 130\~000 грн, що відповідатиме характеру та обсягу моральних страждань, які позивач пережив і які переживатиме надалі через ушкодження здоров`я. Згідно підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України в редакції, що є чинною на день розгляду справи в суді, до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у\~вигляді \~відшкодування матеріальної\~або немайнової\~(моральної)\~шкоди,\~крім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю, а також відшкодувань моральної шкоди в розмірі, визначеному рішенням суду, але не вище чотирикратного розміру мінімальної заробітної плати, встановленої законом на 1 січня звітного (податкового) року, або в розмірі, визначеному законом. Попередньою редакцію підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України, що була чинною до 25 травня 2020 року, передбачалося, що до загального місячного (річного) оподатковуваного доходу платника податку включається дохід у вигляді відшкодування матеріальної або немайнової (моральної) шкоди, окрім сум, що за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, завданих платнику податку внаслідок заподіяння йому матеріальної шкоди, а також шкоди життю та здоров`ю. Згідно з висновком Верховного Суду, що викладений у постанові від 21 червня 2022 року у справі № 599/645/21, оскільки моральну шкоду завдано подією, яка відбулася до набрання чинності новою редакцією підпункту «а» підпункту 164.2.14 пункту 164.2 статті 164 Податкового кодексу України (первинна довідка МСЕК від 11 грудня 2018 року), підлягає застосуванню правовий висновок Верховного Суду від 25 липня 2018 року у справі № 180/683/13-ц, згідно якого не підлягають оподаткуванню суми, які за рішенням суду спрямовуються на відшкодування збитків, заподіяних платникові податків внаслідок спричинення шкоди здоров`ю. Тому визначена судом сума моральної шкоди підлягає стягненню без відрахування податків та інших обов`язкових платежів. Розподіл судових витрат Як передбачено частиною 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому судовий збір на користь держави підлягає стягненню з відповідача у розмірі, діючому на день звернення позивача до суду, за подання позовної заяви майнового характеру фізичної особою.

Outcome: partial