Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача про стягнення заборгованості за постачання природного газу посилаючись на те, що відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496 та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2500, споживачем [PERSON] , здійснювалось фактичне споживання природного газу за адресою споживання: [ADDRESS] , постачальником якого був ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП». Відповідно до розділу III Правил постачання, постачання природного газу побутовим споживачам здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Такий договір укладається шляхом заявочного приєднання побутового споживача до умов договору постачання природного газу побутовим споживачам, що розміщений на офіційному веб-сайті Регулятора та постачальника і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. На умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, споживачем [PERSON] було підписано заяву-приєднання до умов договору постачання природного газу. Нарахування за надані послуги з газопостачання здійснювалися відповідно до показників лічильника газу та встановлених цін на газ. [PERSON] є побутовим споживачем природного газу і на їй ім`я відкрито абонентський рахунок № [NUMBER] (ЕІС код [NUMBER] ) у ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП». Відповідачка здійснювала споживання природного газу, починаючи з липня 2021 року в загальному обсязі 2\~389,53 куб.м, на загальну суму 18709,40 грн. Відповідачці [PERSON] були направлені платіжні доручення (рахунки на оплату за природний газ), однак жодної проплати від боржника не надходило. Станом на 31.05.2022 року заборгованість [PERSON] становить 18709,40 грн. [PERSON] не зверталась до них із заявами про припинення подачі газу, відмови від їхніх послуг та фактично користувалась послугами із газопостачання, визнаючи таким чином наявність правовідносин. У зв`язку з цим просили стягнути з відповідачки заборгованість станом на 23.02.2022 в сумі 20\~218,40 грн., яка складається із заборгованості за спожитий газ в розмірі 18\~709,40 грн., 3 % річних в розмірі 279,87 грн., інфляційні витрати в розмірі 1229,13 грн., а також судовий збір у розмірі 2481,00 грн. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ст. 274 ч. 1 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 17 червня 2022 року було відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачці строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того відповідачці було надано строк для подання відзиву на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути в його відсутність, у випадку неявки відповідачки не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені завчасно, про що свідчить повідомлення в справі, про поважні причини неявки суд не повідомили та у встановлений судом строк, на адресу суду клопотань про розгляд справи в загальному провадженні та відзиву на позовну заяву не надали. Відповідно до ч. 2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вирішуючи питання про розгляд справи у відсутності відповідачки суд враховує, що в матеріалах справи наявне клопотання представника відповідачки від 25.07.2022 року про ознайомлення з матеріалами справи. Відповідно до ст.6 Конвенції про захист прав і основоположних свобод людини, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року №475/97- ВР, гарантовано кожній фізичній або юридичній особі право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. Європейський суд з прав людини неодноразово вказував, що на зацікавлену сторону покладається обов`язок проявляти належну увагу в захисті своїх інтересів та вживати необхідних заходів, щоб ознайомитись із подіями процесу («Гуржій проти України», заява №326/3, 01 квітня 2008 року, «Олександр Шевченко проти України», №8771/02, §27, 26 квітня 2007 року). Вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справ є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Так, в рішенні від 07 липня 1989 року у справі «Юніон Аліментаріа Сандерс С. А. проти Іспанії» зазначено, що заявник зобов`язаний демонструвати готовність брати участь на всіх етапах розгляду, що стосуються безпосередньо його, утримуватися від використання прийомів, які пов`язані із зволіканням у розгляді справи, а також максимально використовувати всі засоби внутрішнього законодавства для прискорення процедури слухання. Поряд з цим, національні суди мають організовувати судові провадження таким чином, щоб забезпечити їх ефективність та відсутність затримок (рішення ЄСПЛ від 02 грудня 2010 року у справі «Шульга проти України», № 16652/04). При цьому запобігати неналежній і такій, що затягує справу, поведінці сторін у цивільному процесі - завдання саме державних органів (рішення ЄСПЛ від 20 січня 2011 року у справі «Мусієнко проти України», №26976/06). За таких обставин суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів та ухвалює заочне рішення. Суд, дослідивши надані позивачем документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково. Судом встановлено, що відповідно до Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року за № 2496, та Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого постановою НКРЕКП від 30.09.2015 року за № 2500 відповідачкою [PERSON] , як споживачем за адресою споживання: [ADDRESS] , на підставі укладеного з позивачем ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» 01.01.2020 року договору (а.с. 13-21) на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України, здійснювалося фактичне споживання природного газу, був відкритий абонентський рахунок № [NUMBER] , що підтверджується додатком до Публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» (а.с. 12). Як вбачається з виставленого позивачем ТОВ «ЕНЕРДЖІ ТРЕЙД ГРУП» відповідачці [PERSON] рахунку за поставлений природний газ з липня 2021 року по травень 2022 року (а.с.11) та фінансового стану рахунку відповідачки в цілому, відповідачці [PERSON] було нараховано до сплати 18 709 грн. 40 коп. Однак, відповідачка [PERSON] , незважаючи на поставку їй природного газу у вказаному розмірі, за такий не сплатила, проте, використала упродовж з липня 2021 року по травень 2022 року цей природний газ. Станом на дату ухвалення даного рішення суду грошове зобов`язання за укладеним між сторонами у цій справі договором поставки природного газу відповідачкою [PERSON] не виконано. Так, за змістом ст. 162 ЖК України плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. У свою чергу, індивідуальний споживач це фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Згідно з пунктом 5 ч. 2 ст. 7, ч. 1 ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Відповідно до розділу ІІІ «Правил постачання природного газу», затверджених постановою НКРЕКП № 2496 від 30.09.2015 року постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, затвердженого Регулятором, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Згідно з частинами 1, 2 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Як визначено у ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Порушенням зобов`язання, у відповідності до ч. 1 ст. 610 ЦК України, є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 651 ЦК України, зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відповідачкою були порушені умови надання послуг з постачання природного газу, отже позовні вимоги ТОВ «ЕНЕРДЖІ\~ТРЕЙД ГРУП»\~ в\~частині стягнення\~боргу є обґрунтованими, а тому вказаний вище борг за надані послуги підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача в сумі 18 709,40 грн. У відповідності до положень ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку інфляційних та 3% річних по заборгованості [PERSON] за період з 26.08.2021 року по 23.02.2022 року втрати від інфляційних процесів складають 1229,13 грн, три відсотки річних складають 279,87 грн (а.с. 10). У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України Указом Президента України №64/2022 від 24.02.2022 р. введено воєнний стан, який в подальшому продовжено. Постановою Кабінету Міністрів України № 206 від 05.03.2022 «Деякі питання оплати житлово-комунальних послуг в період воєнного стану» визначено, що в умовах воєнного стану, введеного Указом Президента України від 24 лютого 2022 р. № 64 «Про введення воєнного стану в Україні», до припинення чи скасування воєнного стану в Україні забороняється: нарахування та стягнення неустойки (штрафів, пені), інфляційних нарахувань, процентів річних, нарахованих на заборгованість, утворену за несвоєчасне та/або неповне внесення населенням плати за житлово-комунальні послуги. Вказана постанова набрала чинності з дня її опублікування і застосовується з 24 лютого 2022 року. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення інфляційних нарахувань та 3% річних в умовах воєнного стану в Україні задоволенню не підлягають. Відповідно до статті 141 ЦПК України\~з відповідачки підлягають стягненню на користь позивача понесені судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволеної частини позовних вимог, а саме в розмірі 2295,18 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial