Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому просить визначити [PERSON] [INFO] додатковий строк у три місяці з моменту набрання судовим рішення законної сили для подання заяви про прийняття спадщини після померлого [PERSON] , яка відкрилася [INFO] . Мотивує свої вимоги тим, що [INFO] помер її син - [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла квартира за адресою: [ADDRESS] , яка належала йому на підставі Договору дарування від 01.02.2008 року та свідоцтва про право власності від 18.12.1989 року. Спадкоємця після померлого є [PERSON] та відповідач по справі [PERSON] (дочка померлого). Після смерті сина, позивач перебувала у шоковому стані та у зв`язку зі своєю необізнаністю та депресією не думала про те, що повинна прийняти спадщину після померлого. Через деякий час позивачу стало відомо, що законом встановлено термін 6 місяців для прийняття спадщини, але у зв`язку зі скрутним матеріальним становищем та постійними хворобами, позивач не мала змоги сплатити послуги нотаріуса та оформити спадщину. Коли позивач змогла зібрати хоч якісь кошти, вона звернулася до приватного нотаріусу ЗМНО, де її пояснили, що строк для прийняття спадщини пропущено та вона має право звернутися до суду з заявою про встановлення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини та після цього у межах встановленого судом строку прийняти спадщину шляхом подання нотаріусу за місцем відкриття спадщини відповідної заяви. Таким чином, позивач вважає, що вище викладені обставини є поважними причинами того, що вона пропустила передбачений законодавством строк прийняття спадщини, а відтак змушена звернутись до суду за захистом своїх прав на спадкове майно. Ухвалою суду від 28.09.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. 18.10.2021 року відповідачем було подано відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що зазначені позивачем поважні причини пропуску строку на прийняття спадщини прямо суперечать чинному законодавству України, а тому просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. 22.12.2021 року представником позивача було подано відповідь на відзив, в якому зазначає, що за час життя сина у позивача був з ним дуже тісний емоційний зв`язок, заснований на любові та довірі, про що свідчить також той факт, що за життя спадкодавця [PERSON] подарувала 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Після раптової смерті рідного сина позивачка тривалий час перебувала у шоковому стані, пов`язаному із втратою, потім в тривалій глибокій депресії. Її життя розділилося на «до» та «після», змінилося повністю. В трагічній ситуації, що склалася, життєві інтереси позивача були настільки звужені, що вона навіть не могла замислитися про жодні майнові питання. Ситуація ускладнювалася також тим, що позивач є людиною похилого віку,інвалідом третьої групи, має хронічні захворювання та витрачає майже всю пенсію на придбання ліків та забезпечення собі мінімального рівня існування. Також посилалась на карантинні обмеження, у зв`язку із чим вона була вимушена ізолюватись за місцем проживання, з метою не наражати себе на небезпеку інфікування гострої респіраторної хворобою Covid-19, оскільки вона страждає на хронічні захворювання. \~ \~ \~ \~30.12.2021 року від представника відповідача надійшли заперечення. В яких зазначено, що посилання на карантинні обмеження не можуть враховуватися, оскільки син позивача помер [INFO] . На той час ніяких карантинних обмежень не було, та карантину з приводу Covid-19. З моменту смерті сина та звернення позивача до суду минуло більше ніж 3 роки. Три роки позивач ніяких дій до прийняття спадщини не вчиняла, отже свідомо відмовилася від своєї спадщини, а наслідки своїх дії усвідомлювала. Крім того, зазначає, що посилання позивача на депресію та тяжкий психологічний стан, обумовлений смертю сина, будь-якими доказами не підтверджені. Просить відмовити у задоволенні позову. 31.08.2022 року протокольною ухвалою було закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду на 02.11.2022 року о 12-00 год. У судовому засіданні позивач просила задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач заперечували проти задоволення позову, посилалась на те, що позовні вимоги належними чином не обґрунтовані. Судом досліджувались письмові докази, надані позивачем. Згідно копії свідоцтва про народження матер"ю [PERSON] , [INFO] є [PERSON] (а.с.6). [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 7). Відповідно до копії спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] [PERSON] звернулася із заявою про прийняття спадщини, вказавши про існування також іншого спадкоємця- [PERSON] 12.01.2019 року нотаріусом було зареєстровано спадкову справу. З матеріалів спадкової справи також вбачається, що [PERSON] є дочкою померлого. При вирішенні спору суд виходить з наступного. Положеннями ст. 1268, 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Строк для подання такої заяви визначений ст. 1270 ЦК України та складає шість місяців з часу відкриття спадщини. Позивач до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини у встановлений ст. 1270 ЦК України строк не зверталася. Статтею 1272 ЦК України визначено право спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, на визначення додаткового строку, достатнього для подання ним заяви про прийняття спадщини, за рішенням суду за позовом такого спадкоємця. Пунктами 3.3, 3.5 глави 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року визначено, що заяви про прийняття спадщини або про відмову від її прийняття подають спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі. Якщо заява, на якій справжність підпису спадкоємця не засвідчена, надійшла поштою, вона приймається нотаріусом, заводиться спадкова справа, а спадкоємцю повідомляється про заведення спадкової справи та необхідність надіслати заяву, оформлену належним чином (справжність підпису на таких заявах має бути нотаріально засвідченою), або особисто прибути до нотаріуса за місцем відкриття спадщини. З урахуванням вищевикладених положень чинного законодавства, позивач мала можливість оформити заяву про прийняття спадщини, незважаючи на пенсійний вік, інвалідність ІІІ групи та інші обставини, на які посилається [PERSON] . Карантинні обмеження з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, установлені на території України з 12.03.2020 року (постанова КМУ віл 11.03.2020 № 211) , тобто через рік після спливу строку для прийняття спадщини, а тому не може бути підставою для визнаначення додаткового строку для прийняття спадщини. Підставою ж для визначення спадкоємцеві додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини є наявність поважних причин, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Відтак, позивач не навела достатніх і поважних причин з яких пропущений строк на прийняття спадщини, а тому в задоволенні позовної заяви слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed