Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про припинення майнових прав, в якому просив припинити майнові права встановлені по договору дарування майнового права від 29.08.2017 між [PERSON] і [PERSON] на 1/6 частку будинку по [ADDRESS] . Постановити окрему ухвалу про наявність в діях [PERSON] і [PERSON] ознак кримінального правопорушення і направити її в Уманське РУП ГУНП в Черкаській області. Судовий збір стягнути з відповідачів солідарно незалежно від рішення. \~ \~ \~ \~В обґрунтування позову зазначив, що право власності на 1/3 частину житлового будинку за адресою: [ADDRESS] на ім`я [PERSON] і [PERSON] набуто за нотаріально посвідченим договором дарування від 27.05.1994 без визначення часток у праві спільної сумісної власності. Правові форми участі у відносинах в межах 1/3 частини спільні дії і права (ст. 369 ЦК). Інша частина будинку меж по договору або закону належить іншим власникам, як особиста приватна власність. А в цілому будинок являється спільним майном і належить усім співвласникам на праві спільної часткової власності відповідно до визначених БТІ часток у вигляді майнових прав (ст. 358 ЦК). Правові форми участі у відносинах в межах будинку за домовленістю. [PERSON] за власним сприйняттям по договору дарування від 29.08.2017 передала [PERSON] майнові права на 1/6 частину будинку, але без земельної ділянки, яка є її приналежністю. Договір поданий у загальній формі без суті, умов, строків чинності і опису майнових прав, що суперечить ст. 718 ЦК і свідчить про майбутнє майнове право [PERSON] щодо користування після узгодження земельних питань. В той же час договір дарування майнового права переслідує політичну вигоду і не являється переходом права власності, але використовується для встановлення подвійного права власності по шахрайській технології і поглинання міської території навколо Єврейської святині. Порушено закон, правила договору і його права. За минулі 5 років майнові права не були передані попереднім власником. Немає акту передачі і акту технічного стану і не вирішені спірні питання щодо прав власності, які нібито залежать від розтаскування штучних умов та комбінації інших факторів. Договір чергова підробка і є підставою для припинення, а він як співвласник будинку має право звернення до суду. \~ \~ \~ \~Ухвалою судді від 18.11.2021 у справі відкрите провадження та вирішено розгляд справи проводити за правилами спрощеного позовного провадження. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у судовому засіданні підтримав вимоги позову, посилаючись на обставини, викладені в ньому, та просив позов задовольнити в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Відповідачі [PERSON] та [PERSON] у судове засідання, будучи належним чином, відповідно до вимог ЦПК України, повідомленими про місце, дату та час проведення судового засідання у справі, не з`явилися, причини неявки невідомі. \~ \~ \~ \~Заслухавши позивача, який поклався на думку суду щодо проведення судового засідання за відсутності відповідачів, суд ухвалив провести судовий розгляд за відсутності відповідачів. \~ \~ \~ \~Суд, заслухавши позивача, дослідивши докази, надані позивачем, дійшов такого висновку. \~ \~ \~ \~Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним (частина 4 статті 41 Конституції України). Відповідно до ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, ратифікованих Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, кожна фізична особа або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі ст. ст. 4, 5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду по захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 355 ЦК України майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Право спільної власності виникає з підстав, не заборонених законом. Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлена спільна сумісна власність на майно. Зі змісту ст. 357 ЦК України вбачається, що під терміном «визначення часток» законодавець розуміє визначення (встановлення) розміру частки співвласника у спільному сумісному майні. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати документа, який засвідчує його право власності. Згідно зі ст. 370 ЦК України співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 372 ЦК України майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. \~ \~ \~ \~Відповідно до договору дарування, що був укладений 27 травня 1994 року та посвідчений державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори, зареєстрований в реєстрі за № 2-1577, [PERSON] подарувала, а [PERSON] та [PERSON] прийняли в дар кожен в рівних долях належну [PERSON] 1/3 частину житлового будинку з відповідною частиною надвірних споруд, що знаходиться в [ADDRESS] , який розташований на присадибній ділянці розміром 2035 кв.м. Згідно з ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. \~ \~ \~ \~Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. \~ \~ \~ \~Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ \~ \~ \~ \~Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. \~ \~ \~ \~Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у\~статті 16 ЦК України. \~ \~ \~ \~Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. \~ \~ \~ \~Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про припинення майнових прав. При цьому, позовні вимоги не містять нормативно-правового обґрунтування таких порушень саме відповідачами. \~ \~ \~ \~Звертаючись за захистом своїх прав до суду, саме заявник повинен обґрунтувати підстави позову, предмет позову, вказати осіб, які порушують його права, та яких може стосуватись вирішення спору відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільно-процесуального судочинства. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~ \~ \~Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. \~ \~ \~ \~Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Позивач повинен був довести за допомогою належних та допустимих доказів, з урахуванням положень ЦПК України та з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог, зазначені ним обставини. Однак таких доказів він не надав і не ставив питання в судовому засіданні про їх витребування відповідно до процедури, врегульованої ЦПК України. \~ \~ \~ \~Таким чином, у зв`язку з тим, що позивач не \~довів тих обставин, на які він посилається в своїй позовній заяві, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про припинення майнових прав не підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог та інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно з пунктом 9 частини першої статті 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. \~ \~ \~ \~Із матеріалів справи вбачається, що позивачем [PERSON] при зверненні до суду з відповідним позовом судовий збір не було сплачено, оскільки позивач є інвалідом першої групи, на підтвердження чого він надав копію пенсійного посвідчення № [NUMBER] , серії [NUMBER] від 30.06.2016р., вид пенсії по інвалідності, інвалід першої групи загальне захворювання по зору. Документів на підтвердження факту понесених інших судових витрат позивачем [PERSON] додано не було. \~ \~ \~ \~Крім того, позивач у своїй позовній заяві просить постановити окрему ухвалу про наявність у діях [PERSON] і [PERSON] ознак кримінального правопорушення і направити її в Уманське РУП ГУНП в Черкаській області. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч. 1 ст. 262 ЦПК України суд, виявивши при вирішенні спору порушення законодавства або недоліки в діяльності юридичної особи, державних чи інших органів, інших осіб, постановляє окрему ухвалу, незалежно від того, чи є вони учасниками судового процесу. \~ \~ \~ \~Окрема ухвала суду це процесуальне судове рішення, якою суд реагує на виявлені під час розгляду справи порушення закону і причини та умови, що сприяли вчиненню порушення. Отже, підставою для постановлення окремої ухвали є виявлення порушення закону і встановлення причин та умов, що сприяли вчиненню порушення. Відтак, окрема ухвала може бути постановлена лише у разі, якщо під час судового розгляду встановлено склад правопорушення. Якщо суд не встановив такого порушення, підстав для окремої ухвали немає. \~ \~ \~ \~Згідно з ч. 5 ст. 262 ЦПК України в окремій ухвалі суд має зазначити закон чи інший нормативно-правовий акт (у тому числі його статтю, пункт тощо), вимоги якого порушено, і в чому саме полягає порушення. \~ \~ \~ \~Суд звертає увагу, що відповідно до ст. 262 ЦПК України не встановлено процесуального обов`язку суду постановляти окрему ухвалу. Постановлення окремої ухвали є правом суду у разі встановлення судом підстав для окремої ухвали. \~ \~ \~ \~Позивачем [PERSON] у заявленій вимозі, на переконання суду, не наведено достатніх підстав та аргументів для постановлення окремої ухвали, а обставини, вказані позивачем, не є предметом дослідження судом під час розгляду позовної заяви. \~ \~ \~ \~Судом не встановлено достатніх даних для висновку про наявність порушень законодавства, які містять ознаки кримінального правопорушення. \~ \~ \~ \~Крім цього, позивач не позбавлений права самостійно звернутись до органів поліції з відповідною заявою про вчинені, на його думку, кримінальні правопорушення. \~ \~ \~ \~Таким чином, законних підстав для постановлення окремої ухвали судом не вбачається, у зв`язку з чим у задоволенні вимоги позивача про постановлення окремої ухвали слід відмовити. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed