Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. В позовній заяві зазначила, що з 26 серпня 2009 року перебуває з відповідачем в шлюбі. Від шлюбу вони мають двох синів: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Спочатку їхнє сімейне життя складалось добре, проте протягом останніх двох років сімейні стосунки між ними погіршились, що в кінцевому результаті призвело до постійних конфліктів і, як наслідок, - до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності між ними взаєморозуміння, байдужості відповдіача до життя та проблем сім`ї. Вони втратили почуття любові та поваги один до одного. На даний час проживають окремо. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе і є таким, що суперечить її інтересам, інтересам відповідача та інтересам їх дітей. Також зазначила, що між сторонами відсутній спір щодо місця проживання дітей, вони обидва проживають з позивачем, яка самостійно займається їх утриманням та забезпеченням. Вона сама сплачує за додаткові навчання, лікування, харчування, купує їм речі та предмети, необхідні для задоволення соціальних та культурних потреб. Добровільної допомоги відповідач синам не надає, витрати на лікування не компенсує. Роботу кинув, живе у своєї матері, заробляє на життя випадковими заробітками. Оскільки відповідач не працює, позивач вважає за необхідне аліменти з нього стягувати у твердій грошовій сумі. Тому позивач просила шлюб між нею та відповідачем, укладений 26 серпня 2009 року, розірвати, стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей у розмірі прожиткового мінімуму для дитини віком від 6 до 18 років на кожну дитину, щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою судді Київського районного суду м. Полтави від 12 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, яку вирішено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.13). Заперечень проти розгляду справи у спрощеному провадженні сторони суду не надали. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, уповноваживши адвоката Кожемяк О.В. представляти її інтереси в суді. Представник позивача [PERSON] звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача. У заяві також зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] , який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, приймаючи до уваги відсутність підстав для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності осіб, що в засідання не з`явились. Суд, дослідивши докази у справі, приходить до висновку, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 26 серпня 2009 року перебувають в зареєстрованому шлюбі. Вказана обставина підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції Полтавської області, актовий запис №1056 (а.с. 4). Відповідно до ч.1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Позивач в позовній заяві просить шлюб розірвати, зазначає, що на примирення вона не згодна. На час розгляду справи позов вона підтримує. Таким чином судом встановлено відсутність вільної згоди позивача перебувати в шлюбі з відповідачем. На підставі викладеного суд приходить до висновку, що сім`я розпалась остаточно, а подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу неможливі. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України ш люб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110\~цього Кодексу. Згідно ч.1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Зважаючи на відносини, що виникли між сторонами, відсутність згоди позивача на примирення з відповідачем, збереження шлюбу суперечитиме інтересам обох з подружжя. Тому суд приходить до висновку про необхідність позовну вимогу про розірвання шлюбу задовольнити, шлюб - розірвати. Згідно ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач, яка у шлюбі змінила прізвище, вимог про відновлення дошлюбного прізвища не заявляла. Тому вказане питання судом не розглядалось. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини підтверджуються свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18 листопада 2014 року Київським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Полтавського міського управління юстиції, та свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 22 січня 2010 року Супрунівською сільською радою Полтавського району Полтавської області (а.с. 5, 6). Діти проживають разом з позивачем та перебувають на її утриманні. Доказів на спростування даної обставини відповідачем суду не надано. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Оскільки батько регулярно матеріальну допомогу на утримання своїх малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] - не надає, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей. Відповідно до ч.3 ст181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.3 ст. 181 СК України саме тому з батьків, з ким проживає дитина, належить право вибору в якій формі отримувати аліменти у твердій грошовій або в частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Позивач просить суд стягнути аліменти з відповідача на її користь у твердій грошовій сумі. Тому з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти в твердій грошовій сумі. Позивач просить стягнути аліменти у розмірі прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір\~аліментів на\~одну дитину\~не може\~бути меншим,\~ніж 50\~відсотків прожиткового\~мінімуму для\~дитини відповідного\~віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази, які б підтверджували достатність заробітку (доходу) платника аліментів для сплати аліментів у розмірі прожиткового мінімуму на кожну дитину, суд не вважає за можливе стягнути аліменти у вказаному розмірі. При визначенні розміру аліментів, що підлягають стягненню з відповідача, судом враховано обставини, передбачені ст.182 СК України. Крім того, при вирішенні питання про розмір аліментів, які підлягають до стягнення з відповідача на користь позивача, суд бере до уваги, що прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років, встановлений Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» від 02 грудня 2021 року № 1928-IX, на час розгляду справи становить 2744 грн., з 1 грудня 2022 року становитиме 2833 грн.\~ Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ і набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько(-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Тому суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача необхідно стягнути аліменти у розмірі 2000 грн. на місяць на кожну дитину. Вказаний розмір аліментів має забезпечити право малолітніх [PERSON] , [PERSON] на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Тому стягнення аліментів необхідно розпочати з 11 жовтня 2022 року дня звернення позивача до суду з позовом про стягнення аліментів. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Тому дане рішення необхідно допустити до негайного виконання в межах суми платежу за один місяць. Таким чином позовна вимога про стягнення з відповідача аліментів підлягає до часткового задоволення. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд дійшов до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги про розірвання шлюбу, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення 992 грн. 40 грн. на відшкодування понесених позивачем судових витрат. У зв`язку з задоволенням позовної вимоги про стягнення аліментів, за якою позивачем судовий збір не сплачено, з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: approved