Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, посилаючись на ті обставини, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві приватної власності належить житловий будинок з відповідними надвірними будівлями та спорудами, що розташовані за адресою: будинок під номером [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок та земельну ділянку, на якій розташований вказаний будинок, вона успадкувала після смерті [INFO] [PERSON] . Житловий будинок під номером [ADDRESS] складається з двох частин, кожній з яких згодом відповідно до рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 234 від 11 грудня 2013 року присвоєно власну поштову адресу: одній частині будинку присвоєно номер [ADDRESS] , другій частині будинку присвоєно номер [ADDRESS] . За життя [PERSON] , а саме 21 листопада 1995 року, її син [PERSON] зареєстрував шлюб з відповідачем [PERSON] . Прізвище останньої після реєстрації шлюбу було змінено на [PERSON] . Після реєстрації\~шлюбу син\~разом з\~дружиною [PERSON] \~та сином\~відповідача від\~першого шлюбу\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~стали проживати\~у житловому\~будинкупід номером [ADDRESS] . 7 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] був укладений письмовий договір про порядок володіння та користування житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, відповідно до умов якого [PERSON] передано у користування частину будинку у виді квартири під номером 2. Згідно даних будинкової книги 17 серпня 2010 року місце проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] було зареєстроване за адресою квартира під номером [ADDRESS] . Рішенням Миронівського районного суду Київської області у справі № 371/275/20 від 9 липня 2020 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. При цьому обґрунтовуючи вимоги про розірвання шлюбу [PERSON] в позовній заяві зазначала, що з червня 2016 року проживає окремо від сина, вони не підтримують шлюбних стосунків, спільного господарства не ведуть. Вказані обставини встановлені в рішенні суду про розірвання шлюбу. Місце реєстрації відповідачів на цей час залишаться за адресою квартира під номером [ADDRESS] , хоча фактично вони у будинку не проживають, особистих речей відповідачів у будинку немає. Відповідачі не беруть участі у сплаті комунальних послуг, утриманні житла, не сплачують належних податків та страхових платежів, взагалі не цікавляться вказаним житлом. Таким чином,не\~дивлячись на\~відсутність перешкод\~з її\~боку у\~користуванні будинком відповідачі з 2016 року без поважних причин не проживають у ньому. Фактом реєстрації відповідачів порушуються її права як власника житла, а тому просила визнати відповідача таким, що втратили право користування житловим приміщенням. Процесуальні дії у справі, заяви, клопотання учасників справи Ухвалою судді Миронівського районного суду Київської області від 1 жовтня 2021 року відкрито провадження у справі. Ухвалою Миронівського районного суду Київської області від 17 листопада 2021 року закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду по суті. Аргументи учасників справи В судовому засіданні позивач заявлені вимоги підтримала. В обґрунтування заявлених вимог послалася на обставини, які викладені у позовній заяві. Додатково пояснила, що набула право власності на весь будинок [ADDRESS] , проте в зв?язку з розподілом поштових адрес та особових рахунків на сплату комунальних послуг адреса зареєстрованого місця проживання відповідачів занчиться як квартира під номером [ADDRESS] в належному їй житловому будинку. Після розладу сімейних стосунків між [PERSON] та відповідачем [PERSON] , остання разом з [PERSON] переїхала проживати до своєї матері, а син їздив на роботу за кордон. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися судовими повістками, відповідно до частини 6 статті 128 ЦПК України, за місцем проживання, зареєстрованим у встановленому порядку, 4 жовтня 2021 року, 18 листопада 2021 року,24 грудня 2021 року, 15 лютого 2022 року, 11 травня 2022 року, 6 жовтня 2022 року.\~ Згідно даних довідок ф.20, сформованих представником відділення АТ «Укрпошта», причиною повернення відправлень\~ стала відсутність [PERSON] та [PERSON] за зазначеним місцем проживання. Відповідно до пункту 4 частини 8 статті 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Зважаючи на ті обставини, що будучи належним чином повідомленими про розгляд справи, відповідачі не з`явився до суду, доказів поважності причини неявки в судове засідання не надали, враховуючи правила статей\~223 ЦПК України, суд дійшов висновку про відсутність підстав для відкладення розгляду справи та можливість вирішення справи у відсутності відповідачів. Допитана як свідок [PERSON] показала, що проживає в будинку під номером [ADDRESS] , є сусідкою позивача. Відповідачі [PERSON] була дружиною [PERSON] та проживала разом зі своїм сином від першого шлюбу та [PERSON] в житловому будинку під номером [ADDRESS] після реєстрації шлюбу. Засвідчила, що близько семи років відповідачів за зазначеною адресою не бачила, вони не з?являлися за місцем проживання. Фактичні обставини справи Судом встановлені такі фактичні обставини. Позивач є власником будинку та земельної ділянки, що розташовані за адресою: будинок під номером [ADDRESS] .\~Вказані житловий будинок та земельна ділянка належать позивачеві на підставі свідоцтв про право на спадщину за законом № 1-975, № 1-977, виданих 7 липня 2020 року державним нотаріусом Миронівської районної державної нотаріальної контори після смерті [INFO] [PERSON] (а.с. 8-9). Згідно з даними рішення виконавчого комітету Миронівської міської ради Київської області № 234 від 11 грудня 2013 року житловому будинку присвоєно дві поштові адреси: одній частині будинку присвоєно номер [ADDRESS] , другій частині будинку присвоєно номер [ADDRESS] (а.с.10). У вказаному житловому будинку, окрім позивача [PERSON] , мають зареєстроване місце проживання\~ [PERSON] , 1974 року народження, [PERSON] , 1972 року народження, [PERSON] , 1992 року народження. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] мають зареєстроване місце проживання у вказаному житловому будинку з 17 серпня 2010 року. Вказані обставини підтверджуються даними довідки виконавчого комітету Миронівської міської ради № 02-49/2487 від 17 серпня 2021 року (а.с.29), даними будинкової книги житлового будинку \~під номером [ADDRESS] . (а.с. 23-25). 7 вересня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] укладено письмовий договір про порядок володіння та користування житловим будинком, господарськими спорудами та земельною ділянкою, відповідно до умов якого [PERSON] передано у користування частину будинку у виді квартири під номером 2. За таких обставин в буднковій книзі місце реєстрації відповідачів зазначено за адресою: квартира під номером [ADDRESS] . Вказані обставини підтверджуються даними договору від 7 версеня 2010 року (а.с.20-21), даними будинкової книги житлового будинку \~під номером [ADDRESS] . (а.с. 23-25). Факт перебування [PERSON] у шлюбі з [PERSON] підтверджується даними свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Миронівської районної державної адміністрації 21 листопада 1995 року районного управління юстиції Київської області 24 вересня 2008 року (а.с. 6) . Відповідачі не проживають у будинку позивача з 2016 року, тобто понад один рік, що підтверджується даними акту обстеження, складеного 17 серпня 2018 року в присутності свідків [PERSON] та [PERSON] та підтверджено свідком [PERSON] в судовому засіданні (а.с.22). Про факт непроживання відповідачів разом з [PERSON] з 2016 року також вказала відповідач [PERSON] у позовній заяві про розірвання шлюбу (а.с. 15-17), вказаний факт встановлений в рішенні Миронівського районного суду Київської області від 9 липня 2020 року у справі 371/275/20 про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-19). Мотиви суду та застосовані норми права Суд, заслухавши вступне слово позивача, показання свідка [PERSON] , дослідивши надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких грунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи, дійшов висновку, що позов належить задовольнити. Відповідно до частини першої\~статті 4 ЦПК України,\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже,\~стаття 15 ЦК України\~визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ Статтею 16 ЦК України\~встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Цією ж статтею визначено загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Частіше за все спосіб захисту порушеного права прямо визначається спеціальним законом і регламентує конкретні цивільні правовідносини. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність чи відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. За статтею 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном.\~ Відповідно до частини 1 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. \~Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Норми статей 15, 16, 386, 391 ЦК України гарантують власникові майна можливість вимагати усунення порушень його права незалежно від того, чи вони вже фактично відбулися, чи є підстави передбачати можливість такого порушення його права в майбутньому. Відповідно до положень\~ вказаних норм, власник вправі звернутися до суду з вимогою про захист порушеного права будь-яким способом, що є адекватним змісту порушеного права, який ураховує характер порушення та дає можливість захистити порушене право. Відповідно до статті 379 ЦК України, житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Однак, реалізуючи право на житло, людина може користуватись тільки тим житлом, право користування яким у неї виникло з правочину або на підставі закону. Таке право виникає у власника житла (глава 28 ЦК України), членів його сім`ї (стаття 405 ЦК України, стаття 156 Житлового кодексу Української РСР), орендаря (наймача) житла (стаття 810 ЦК України, 61 ЖК України), членів його сім`ї (статті 816 ЦК України, статей 64, 160 ЖК України) тощо. В даному випадку порушені права власника житлового будинку і вони підлягають захисту шляхом усунення перешкод у праві користування власністю. Яких-небудь угод з приводу користування будинком при вселенні з відповідачами не укладалось. Відповідачі є особами, які набули права користування житловим приміщенням, яке успадкувала позивач, вселилася у нього у встановленому порядку як член сім`ї власника, однак тривалий час без поважних причин в ньому не мешкають, тобто не використовують житло за цільовим призначенням для проживання. У разі виникнення спору між власником та особою, яка вселялася в житло у якості члена сім`ї, необхідно враховувати той факт, що право користування житлом має речово-правовий характер, у зв`язку з чим припинення цього права повинно відбуватися згідно з вимогами статей 405, 406 ЦК України. Частиною 2 статті 405 ЦК України передбачені спеціальні підстави для визнання особи такою що втратила право користування жилим приміщенням власника: у разі відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Встановлено, що у 2016 році відповідачі залишили своє місце проживання та не з`являються у житловому приміщенні будинку під номером [ADDRESS] до даного часу без поважних причин, тобто строком понад рік. Висновки за результатами розгляду Під час з`ясування характеру спірних правовідносин, предмету і підстав позову, наявності чи відсутності порушеного права чи інтересу та можливості його поновлення або захисту в обраний позивачем спосіб, суд дійшов наступних висновків. Аналіз статей 12, 13, 81, 89 ЦПК України вказує на те, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, а також предмет та підстави позову, тягар доказування лежить на сторонах спору, сторона, яка звернулася до суду, повинна довести належними та допустимими доказами вимоги, що нею заявлені, суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. За таких обставин, звертаючись до суду з позовом саме на заявника покладається обов`язок з доведення належними, допустимими та достатніми доказами своїх позовних вимог з посиланням на матеріально-правову підставу своїх вимог. Саме позивач мав довести в ході розгляду справи зміст порушених, оспорюваних чи невизнаних прав, обрунтувати підстави звернення до суду з позовними вимогами саме до заявленного відповідача та обгрунтувати відповідність обраного способу засхисту змісту порушенного права. Суд ухвалює рішення про задоволення позову, виходячи передусім із доведеності таких вимог заявником. Згідно правил статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що обставини, якими обґрунтовані заявлені вимоги, мали місце. \~ Позивачем належними та допустимими доказами доведено ті факти, що вона є власницею будинку під номером [ADDRESS] , зі згоди попереднього власника житлового будинку була проведена реєстрація місця проживання відповідачів у вказаному будинку, як членів сім?ї сина. Проте в 2016 році відповідачі\~ залишили місце проживання і з того часу не проживають за місцем реєстрації без поважних причин, інтересу до належного позивачеві житлового будинку, як до постійного місця проживання, не проявляли. \~

Outcome: approved