Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

[PERSON] (надалі по тексту також - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (надалі по тексту також - відповідач) про розірвання шлюбу. В обгрунтування позовних вимог позивач вказує, що 06 лютого 2010 року вона зареєструвала шлюб зі [PERSON] . Шлюб було зареєстровано виконкомом Привітівської сільської ради Любарського району Житомирської області . Після реєстрації шлюбу позивачу присвоєно прізвище чоловіка. Дошлюбне її прізвище " [PERSON] ". В період спільного проживання у них народилися діти: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають в складі їхньої сім`ї. Вони з відповідачем не підтримують подружні відносини. Причиною фактичного розпаду сім`ї і звернення до суду послужила виявлена несумісність їх поглядів на різні сторони подружнього життя. З огляду на викладені вище обставини, примирення між ними бути не може. Ухвалою суду від 21.09.2022 відкрито провадження у даній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Заперечень проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження від відповідача до суду не надходило. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Ухвалу суду про відкриття провадження у справі отримав особисто 30.09.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Крім того, клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не надходило, а 25.10.2022 року надійшла заява відповідача, у якій він зазначив, що позов визнає. З урахуванням викладеного, відсутності клопотань сторін про призначення розгляду справи в судовому засіданні, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними у справі матеріалами. У зв`язку із здійсненням судом розгляду справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, згідно з ч.2 ст.247 ЦПК України. Розглянувши та дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що 06 лютого 2010 року виконкомом Привітівської сільської ради Любарського району Житомирської області зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище чоловіка " [PERSON] ". За час спільного проживання у них народилося двоє дітей: донька - [PERSON] , [INFO] , та донька - [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвами про їх народження серії [NUMBER] , актовий запис №864 та серії [NUMBER] , актовий запис №1150. Відповідно до частини другої статті 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частиною другою статті 114 Сімейного кодексу України встановлено, що у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Згідно з частиною третьою статті 115 Сімейного кодексу України, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до статті 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі статтею 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, тому відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Таким чином, суд вважає встановленим, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а тому шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволені в повному об`ємі, з відповідача, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню на користь позивача судові витрати пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved