Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом до Дубенського міськрайонного суду, в якому просить розірвати шлюб з [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивачка посилається на те, що з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому 23\~жовтня 2015\~року відділом\~реєстрації актів\~громадянського стану\~Дубенського районного\~управління юстиції\~Рівненської області,\~актовий запис\~№312.Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що сумісне життя з відповідачем не склалося, між ними почали виникати сварки та скандали, постійні образи та незадоволення. На грунті постійних сварок та невдоволення вони втратили почуття любові, взаємодопомоги та подружньої підтримки один до одного. Способи та намагання на примирення не дали позитивного результату. Вважає, що примирення з відповідачем неможливе. Просить шлюб розірвати, доньку залишити проживати з нею та після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Ухвалою суду від 31 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. 28 вересня 2022 року за клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду провадження у справі було зупинено, сторонам по справі надано строк на примирення. Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року поновлено провадження та призначено справу до розгляду. В судове засідання позивачка не з`явилася. До суду подала заяву, згідно якої просить розгляд справи проводити у її відсутності. Зазначила, що в наданий строк на примирення вони з відповідачем не дійшли спільної згоди про подальше спільне життя та не примирилися. Просить позов задоволити. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги щодо розірвання шлюбу не визнав. Пояснив, що кохає дружину та бажає зберегти сім`ю. Підтвердив, що між ними дійсно виникають сварки та вони не можуть знайти порозуміння. Він на розлучення не згідний, але оскільки дружина наполягає на розірванні шлюбу, він не може її примусити перебувати з ним у шлюбі. Також зазначив, що спору щодо місця проживання дитини між ними не має та він не заперечує, щоб їхня донька проживала з матір`ю. Разом з тим, бажає спілкуватися з донькою та приймати участь у її вихованні. Дослідивши матеріали справи та докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 23 жовтня 2015 року відділом реєстрації актів громадянського стану Дубенського районного управління юстиції Рівненської області, актовий запис №312, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с.6). [PERSON] народилася [INFO] , в свідоцтві про народдження серії [NUMBER] її батьками вказані сторонни по справі (а.с.7). Згідно з ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Наданий судом сторонам строк на примирення не дав позитивних результатів. Хоча відповідач не згідний на розлучення, однак визнав той факт, що вони з позивачкою не примирилися. Разом з тим, позивачка наполягає на розірванні шлюбу. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивачка наполягає на розірванні шлюбу, відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацію шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу позивачка просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що спору щодо місця проживання неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] немає, відповідно до ст. 160 СК України, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити проживати її з позивачкою, що кореспондується із правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові № 200/952/18 від 15 січня 2020 року. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, позов підлягає задоволенню. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частина 1 ст.133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Позивачкою було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., які в разі задоволення позову підлягають стягненню з відповідача

Outcome: approved