Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

В січні 2020 року позивач АТ КБ «ПриватБанк» в особі представника звернувся до суду з позовом до [PERSON] , де заочним рішенням суду від 29 липня 2020 року позовні вимоги були задоволені. Ухвалою суду від 16 грудня 2021 року заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення суду від 29 липня 2020 року ухваленого по справі за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено. Скасовано заочне рішення суду від 29\~липня 2020 року ухваленого по цивільній справі №175/87/20 (провадження №2/175/25/20) за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості. 25 травня 2022 року представник позивача надав суду заяву щодо зменшення розміру позовних вимог, де згідно якої просив суд стягнути з [PERSON] на користь Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» заборгованість за Договором №Б/Н від 10.08.2011 року, в розмірі 4771 грн. (35354, 32 грн. - заборгованість за тілом кредиту; в т.ч. 35354, 32 грн. - заборговані простроченим тілом кредиту; 12365, 20 грн. - заборгованість за відсотками нарахованим прострочений кредит згідно ст.625), а також понесені позивачем судові витрати. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи без участі представника, уточнені позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо задоволення позову, посилаючись на наявний в матеріалах справи відзив та проси суд застосувати позовну давність. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, у їхній сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступне. Як встановлено в судовому засідання та вбачається з матеріалів справи, що [PERSON] звернувся до ПАТ КБ «ПРИВАТБАНК», правонаступником якого є АТ КБ "ПРИВАТБАНК", з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 10.08.2011 року, згідно якої отримав кредит у розмірі 10000,00 грн., у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Згідно частини 1 статті 625 Цивільного кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 1 статті 628 Цивільного кодексу України визначено, що зміст договору становлять і (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У відповідності до частини 1 статті 638 Цивільного кодексу України договір є укладеним, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 1055 Цивільного кодексу України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Положеннями частини 2 статті 207 Цивільного кодексу України передбачено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно частини 1 статті 1056-1 Цивільного кодексу України розмір процентів, тип процентної и (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися плитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів іу укладення договору. З огляду на вищевикладені норми законодавства України, кредитний договір між м та фізичною особою має бути укладений у письмовій формі, підписаний сторонами правочину, він повинен містити погоджені сторонами умови договору, зокрема щодо розміру отримуваного кредиту, сплачуваних позичальником процентів за користування кредитними гами, строку користування кредитом тощо. Позивач у позові зазначає, що відповідач «приєднався до Умов та Правил з метою укладення кредитного договору», долучаючи до позовної заяви копію Анкети-Заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг. Однак, слід зазначити, що Анкета-Заява не містить жодної істотної умови, властивої для кредитного договору: порядку та строків отримання кредитних коштів, порядку та строків їх повернення, відповідальності сторін, умов збільшення або зменшення процентної ставки за кредитом тощо. Проте, в Анкеті-Заяві взагалі не йдеться про бажання сторін укласти кредитний договір, не зазначається про бажання відповідача отримати кредит або кредитний ліміт, зокрема у розмірі 10 000,00 грн., про який зазначає позивач. Відповідне поле із розміром кредитного ліміту є незаповненим. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа №700/3902/15-ц, від 07 червня 2018 року справа № 755/17553/16, від 06 червня 2018 року справа №364/594/17, від 24 травня 2018 року справа № 630/366/16-ц, від 10 травня 2018 року справа 357/16301/15-ц. У справах про стягнення кредитної заборгованості кредитор повинен довести виконання своїх обов`язків за кредитним договором, а саме надання грошових коштів (кредиту) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник - повернення грошових коштів у розмірі та на умовах, визначених договором». Позивачем не надано жодного доказу на підтвердження факту отримання відповідачем певних коштів. Окрім того, судом встановлено, що у розрахунку заборгованості наданого позивачем містяться періоди, починаючи з 20\~жовтня 2011 року по 01 грудня 2019 року. Проте, у даній справі Банк звернувся до суду із позовом 13 січня 2020 року. Відповідно до статті 256 Цивільного кодексу України, позовна давність - це строк, у межах особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 Цивільного кодексу України). Також слід зазначити, що для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина 2 статті 258 Цивільного кодексу України передбачає, що позовна давність в рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 Цивільного кодексу України). У відповідності до частин 3,4 статті 267 Цивільного кодексу України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. У пункті 59 постанови від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12; провадження №14-10 цс18 Велика Палата Верховного Суду вказала: «оскільки договір встановлює окремі зобов`язання, які деталізують обов`язок відповідача повернути борг частинами та передбачають самостійну відповідальність за невиконання цього обов`язку, то незалежно від визначення у договорі строку напування право позивача вважається порушеним з моменту порушення відповідачем терміну внесення чергового платежу. А відтак, перебіг позовної давності стосовно кожного щомісячного платежу починається після невиконання чи неналежного виконання (зокрема, прострочення виконання) відповідачем обов`язку з внесення чергового платежу й обчислюється окремо щодо кожного простроченого платежу». Таким чином платежі перебуваючи поза межами 13 січня 2017 року, знаходяться поза межами строку позовної давності. Відповідно до ч. 3 та ч. 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Правова позиція представника позивача щодо пропуску строку позовної давності ним та його представником не спростована, а тому підлягає застосування, а в задоволенні позовних вимог відмовити, за пропуском строку позовної давності. Судові витрати суд розподіляє відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed