Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до Ленінського районного суду м. Запоріжжя з позовом до [PERSON] (до реєстрації шлюбу - [PERSON] ), третя особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про позбавлення батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] , стягнення аліментів на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти у розмірі 1/4 частини від усіх видів доходу, але не менше 50 відсотків від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дати пред`явлення позову. Орган опіки та піклування звертається з позовом в інтересах малолітньої [PERSON] , [INFO] , матір`ю якої є відповідачкам у справі. Неповнолітня [PERSON] [INFO] народила дівчинку, [PERSON] , в КНП «Обласний перинатальний центр» ЗОР та була влаштована до КЗ «Затишна домівка», оскільки для неї та дитини не були створені належні умови для виховання та утримання за місцем проживання. 14.05.2020 року відповідач зареєструвала доньку в Дніпровському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), інформація про батька вказана на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. У зв`язку з цим 26.05.2020 року [PERSON] написала заяву до органу опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району, відповідно до т. 35 ЦК України, про надання їй повної цивільної дієздатності. Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 05.06.2020 року №193р неповнолітній [PERSON] надано повну цивільну дієздатність. За час перебування відповідача у КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» зарекомендувала себе неорганізованою, безвідповідальною, без нагадування з боку фацівців Центру нею не виконувалося прибирання кімнати, приготування їжі, прання. З Центру відповідача було відраховано з донькою у зв`язку з закінченням терміну перебування та орендуванням біологічним батьком дитини, [PERSON] житла у Осипенківському мікрорайоні. 05.06.2021 року по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітню [PERSON] , [INFO] було влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня №5» з діагнозом гострий ринофарингит, бронхіт. Згідно акту дитину співробітникам поліції передала тітка відповідачки та повідомила, мати від неї відмовляється. 08.06.2021 року відповідач прийшла до відділу по Дніпровському району служби у справах дітей Запорізької міської ради та надала пояснення, що 05.06.2021 року з друзями та у присутності малолітньої дочки розпивала алкогольні напої, потім залишила дитину на тітку та пішла у своїх справах. З нею було проведено консультативну бесіду та роз`яснено порядок повернення дитини у родину. Станом на початок 2022 року від відповідача не надходило жодних заяв на повернення дитини. Відповідно до листа КНП «Центр первинно медико - санітарної допомоги №9» від 09.07.2021 року №2256/01-04 малолітня [PERSON] , 2020 року, щеплена за віком частково, рекомендації дільничного лікаря мати не виконувала, на профілактичні огляди з дитиною з`являлася до 4-х місяців, на телефоні дзвінки не відповідала, постійно місця проживання не мала. Відповідно до листа КЗ «Запорізького обласного спеціалізованого будинку «Сонечко» Запорізької міської ради від 28.09.2021 року №1316 малолітня [PERSON] , перебуває в закладі на повному державному забезпечені з 24.06.2021 року, за час перебування мати свою дитину не відвідувала, її долею не цікавилася, матеріально не підтримувала. Батьківський потенціал відповідача слабкий, мати не усвідомлює наявності проблем, не розуміє ризики і загрози, мотивація до змін низька. Складні життєві обставини носять затяжний характер, мати постійно намагається влаштувати своє особисте життя. 09.09.2022 року представником відповідача було подано відзив на позовну заяву. Відповідач проти позову заперечує у повному обсязі. Відповідач народила дочку у 16 років. За своїм життєвим досвідом ще сама була дитиною, ранні, недосвідчені стосунки з хлопцем стали результатом ранньої вагітності, проте відповідачка не відмовилася від дитини, не зробила аборт та не покинула дитину у пологовому будинку. Вона опинилася у скрутних життєвих обставинах, потребувала підтримки батька дитини та родичів. 21.09.2020 року , коли дитині було лише три місяці, померла мати відповідача, яка самостійно виховувала її та сестер. Вона остаточно втратила опору у житті та розгубилася. Так дійсно, відповідач не працює, проте слід звернути увагу, що завагітніла вона ще школяркою, а потім здійснювала догляд за дочкою, тому не мала змоги працевлаштуватися, перебувала на утриманні матері. Наразі сімейні обставини у відповідачки змінилися. 19.07.2022 року вона одружилася з [PERSON] , який є біологічним батьком дитини. Вони разом винаймають квартиру за адресою: [ADDRESS] . У квартирі облаштовано належні умови для проживання та виховування дочки. Крім того, чоловік відповідача має власне житло за адресою: [ADDRESS] . Наразі [PERSON] перебуває у складі ЗСУ. Щодо відібрання дитини у відповідачки, то підстави були незаконними та необґрунтованими. Відповідач залишила дитину разом з тіткою, [PERSON] , на обумовлений період, покидати дитину вона не збиралася, намірі її тітки їй не зрозумілі. Дитина була доставлена у лікарню з респіраторною хворобою, яка притаманна буд-якій дитині такого віку. Відсутність профілактичних щеплень також не підставою для відібрання дитини. В момент відібрання дитини, вона була доглянутою, чистою, нагодованою та охайно, не мала ознак недогляду, що могло б свідчити про втрату інтересу матері до неї. Відповідач певний час дійсно не відвідувала дочку, оскільки через початок війни в Україні виїхала за кордон. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав у повному обсязі, просив задовольнити. Згідно акту дитину до органів поліції принесла тітка, повідомила що мати дитини покинула. Дитина була хвора, тому її помістили до лікарні, а після спливу граничного терміну перебування у лікарні передали до будинку « Сонечко ». Наразі дитячий будинок « Сонечко » евакуйований з м. Запоріжжя. Відповідач зверталася до органів опіки та піклування, їй було роз`яснено порядок повернення дитини. Проте протягом 6 місяців відповідач так і не змогла зібрати необхідний пакет документів, тому дитину було переведено до КЗ «Сонечко». У судовому засіданні представник відповідача та відповідач проти позову заперечували, просили відмовити у задоволенні позову. Представник відповідача наголошувала на тому, що відповідач на момент народження дитини сама була неповнолітньою, немала досвіду та залишилася без підтримки рідних, померла мати відповідача. Наразі сімейні обставини змінилися, вона одружена, чоловік надає їй необхідну підтримку, має змогу матеріально утримувати її та дочку. Відповідач пояснила, що перебувала у складних життєвих обставинах, дитини кидати не збиралася, не розуміє, чому тітка віднесла дитину до поліції. Вона відразу хотіла забрати дитину додому, але у службі у справах дітей пояснили, що необхідно зібрати пакет документів, який вона не змогла зібрати, бо немала житла, власних коштів чи заробітку. Дочку в будинку « Сонечко » відвідувала кілька разів, потім виїхала за кордон у Нідерланди тікаючи від війни. Повернулася в Україну у червні 2022 року, одружилася, вони з чоловіком винаймають квартиру. Чоловік її повністю забезпечує, тому вона не планує працювати, буде доглядати дочку. Має намір піти навчатися та здобути професію кондитера. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Вислухавши пояснення сторін та їх представників, дослідивши матеріали справи суд прийшов до наступних висновків. Судом встановлено, що [INFO] народилася [PERSON] , матір`ю якої є [PERSON] , відомості про батька дитини записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження. Згідно копії витягу з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя від 16.12.2021 року, відсутня інформація щодо місця реєстрації [PERSON] , [INFO] . Розпорядженням голови районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 05.06.2020 року №193р неповнолітній [PERSON] надано повну цивільну дієздатність. Згідно копії листа КНП «Центр первинної медико - санітарної допомоги №9» від 05.12.2019 року №01-11/291 до відділу служби у справах дітей, за адресою: [ADDRESS] мешкає багатодітна родина - мати [PERSON] та четверо малолітніх дітей. [PERSON] , [INFO] має 21 тиждень вагітності. В листопаді 2019 року знаходилася в КЗ «Обласний перинатальний центр», не закінчивши лікування самовільно покинула лікарню, до жіночої консультації не з`являється на телефоні дзвінки не відповідає. При відвідуванні 05.12.2019 року медичною сестрою за місцем проживання, [PERSON] вдома не було. В будинку було брудно, діти занедбані. Згідно копії листа КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Затишна домівка» від 09.07.2020 року №01-22/300 [PERSON] перебувала з дитиною у Центрі з 05.05.2020 року по 06.08.2020 року. На час зарахування до Центру [PERSON] не мала навиків ведення господарства, прибирання, правил гігієни та догляду за дитиною, не отримувала виплат. 07.07.2020 року вона отримала перші виплати, на частину яких придбала особисті речі, ліки для дитини та дитяче харчування ( до цього часу всім необхідним повністю забезпечував Центр та волонтери). За час перебування у Центрі вона отримала комплекс соціальних послуг: психологічні послуги, підтримане проживання та харчування, гуманітарна допомога (одяг, взуття, продукти харчування) зареєстровано дитину, оформлено соціальні виплати, поставлено в чергу на влаштування до дитячого садочка. За час перебування відповідач зарекомендувала себе неорганізованою, безвідповідальною. Без нагадування з боку фахівців Центру нею не виконується прибирання кімнати, приготування їжі, прання. Вона залишала Центр на тривалий час без погодження з адміністрацією, з її слів шукала житло. Згідно письмових пояснень відповідача та [PERSON] вони спільно планувати орендувати житло, створити сім`ю та разом виховувати дочку. 05.06.2021 року по акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, малолітню [PERSON] , [INFO] , було влаштовано до КНП «Міська дитяча лікарня №5» з діагнозом гострий ринофарингит, бронхіт. Згідно акту дитину співробітникам поліції передала тітка відповідачки та повідомила, мати від неї відмовляється. Згідно письмових пояснень відповідача від 08.06.2021 року наданих до відділу по Дніпровському району служби у справах дітей Запорізької міської ради відповідач 05.06.2021 року зустрілася зі своїми друзями з якими спільно вживали алкоголь. Потім вона залишила дочку на свою тітку, а сама пішла з іншими до магазину. По дорозі між хлопцями виникла бійка, хтось викликав поліцію і вони усі поїхали до відділку поліції. Згідно письмових пояснень [PERSON] від 07.06.2021 року він є батьком малолітньої [PERSON] , має намір встановити своє батьківство та забрати дочку до себе, офіційно працевлаштований, має власне житло. [PERSON] у той день поводила себе аморально, вживала алкоголь зі своїми друзями, гуляли у такому стані з дитиною по усьому району. Потім вони вирішили повернутися на вул. Зарічну, там сталася бійка. Під час бійки дитина лежала на асфальті під ногами у інших, поки не прийшов [PERSON] дядя , який забрав дитину та викликав соціальну службу. Відповідно до листа КНП «Центр первинно медико - санітарної допомоги №9» від 09.07.2021 року №2256/01-04 малолітня [PERSON] , 2020 року, щеплена за віком частково, рекомендації дільничного лікаря мати не виконувала, на профілактичні огляди з дитиною з`являлася до 4-х місяців, на телефоні дзвінки не відповідала, постійно місця проживання не мала. Відповідно до листа КЗ «Запорізького обласного спеціалізованого будинку «Сонечко» Запорізької міської ради від 28.09.2021 року №1316 малолітня [PERSON] , перебуває в закладі на повному державному забезпечені з 24.06.2021 року, за час перебування мати свою дитину не відвідувала, її долею не цікавилася, матеріально не підтримувала. Згідно копії свідоцтва про шлюб [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 19.07.2022 року, після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на « [PERSON] ». Відповідно до довідки №1039 від 21.08.2022 року [PERSON] проходить службу у військовій частині з 25.02.2022 року по теперішній час та отримує грошове забезпечення. Згідно наданих довідок від 09.08.2022 року [PERSON] не перебуває на обліку у лікаря - нарколога чи лікаря - психіатра. Відповідно до копії договору оренди квартири від 31.07.2022 року, [PERSON] орендує квартиру за адресою: [ADDRESS] , договір укладений на один рік. Згідно висновку районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району від 17.01.2023 року орган опіки та піклування дійшов висновку про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно з п. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до п. 1 ст. 27 Конвенції про права дитини держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. П. 1 ст. 9 Конвенції про права дитини встановлено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. П. 3 ст. 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага та, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111/04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, в якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHURv. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (ч. 1, 2 ст. 155 СК України). Ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» встановлено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст. 164 СК України батьки можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини (п. 2 ч. 1). Виходячи з тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, позбавлення батьківських прав з підстав ухилення одного із батьків від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійний характер, коли кожен, так і в сукупності, можна розцінити як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно отриманої інформації з КЗ «Затишна домівка», КНП «Міська дитяча лікарня», письмових пояснень відповідачки наданих до служби у справах дітей у 2020, 2021 році, суд приходить до висновку, що вона неналежним чином здійснювала догляд за своєю дочкою, поводилася безвідповідально, що і призвело у подальшому до влаштування дитини до КЗ «Запорізькій обласний спеціалізований будинок «Сонечко». Проте суд також враховує, що на момент народження дитини відповідачка була неповнолітньою, виховувалася у багатодітній родині та сама була позбавлена належного догляду та виховання з боку своєї матері. Відповідач, перебуваючи у складних життєвих обставинах, залишившись без підтримки близьких, не змогла вирішити існуючих побутових проблем та розгубилася. Навіть отримавши необхідну консультацію у службі у справах дітей, вона не змогла зібрати необхідний пакет документів, облаштувати місце проживання для дочки. Але, не можна стверджувати, що відповідач втратила інтерес до дитини та покинула її, оскільки вона вчиняла певні дії для повернення дитини, проте не могла досягти успіху з різних об`єктивних та суб`єктивних причин. Наразі, у відповідача змінилися особисті обставини: вона одружилася з біологічним батьком дитини, який має намір встановити своє батьківство щодо дитини, вони разом винаймають житло. [PERSON] проходить військову службу, має достатній дохід для утримання дитини та дружини. Відповідач планує навчатися та отримати професію. Вказані обставини, на думку суду свідчать про позитивні зміни у житті відповідача, вона не втратила інтерес до дитини, має намір і бажання піклуватися про свою малолітню дочку. За положенням ч. 6 ст. 19 СК України, суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок виконавчого комітету має рекомендаційний характер. Як вбачається з висновку органу опіки та піклування він був складений 17.01.2022 року на підставі отриманої на той час інформації, проте наразі сімейні обставини у відповідача змінилися. Таким чином суд приходить до висновку, що відповідач неналежним чином виконувала свої батьківські обов`язки щодо дочки, проте при визначенні найкращих інтересів дитини необхідно враховувати, що інтересам дитини якнайкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною. Досліджені судом обставини свідчать про позитивні зміни у поведінці матері, її бажання піклуватися та виховувати дочку, а факт позбавлення батьківських прав слід розглядати як крайній захід сімейно - правового характеру, який застосовується до батьків, що не забезпечують належного виховання своїх дітей. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що поведінка матері може бути виправлена, а сімейні стосунки між матір`ю та дитиною можуть бути поновлені, оскільки позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для матері, так і для дитини (ст. 166 СК України) і позбавлення допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо та лише при наявності вини в діях батьків.

Outcome: dismissed