Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

В червні 2021 р. ОСББ «Політех-Плаза С1» (позивач) звернувся до Шевченківського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] (відповідач 1), [PERSON] (відповідач 2) про стягнення заборгованості, в якому просило стягнути з відповідача 1 заборгованість по оплаті обов`язкових внесків і платежів по прим. №120, 121 багатоквартирного будинку [ADDRESS] в розмірі 38625,18 грн, а з відповідача 2 заборгованість по оплаті обов`язкових внесків і платежів по прим. № 121 багатоквартирного будинку [ADDRESS] в розмірі 17046,45 грн, стягнути судові витрати. Позовні вимоги обгрунтовані тим, що відповідач 1 є власником нежитлового приміщення №120 за адресою: [ADDRESS] , та співвласником разом з відповідачем 2 нежитлового приміщення №121 за адресою: [ADDRESS] Відповідачі неналежним чином не сплачують внески та платежі на утримання будинку та прибудинкової території, внаслідок чого утворилась заборгованість щодо приміщення №120 за адресою: [ADDRESS] станом на травень 2021 р. 15084,85 грн, а щодо приміщення №121 за адресою: [ADDRESS] станом на травень 2021 р. 40586,78 грн. Беручи до уваги розмір часток відповідачів у приміщенні №121 за адресою: [ADDRESS] , за відповідачем 1 обліковується заборгованість в розмірі 23540,33 грн (58/100 частки), а за відповідачем 2 - 17046,45 грн (42/100 частки) Вказане стало підставою для звернення до суду. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, у якій вказав, що відповідачі в повному обсязі після відкриття провадження у справі сплатити заборгованість по оплаті обов`язкових внесків і платежів в розмірі 55671,663 грн. Тому, сторона позивача відмовляється від стягнення заборгованості і просить стягнути з відповідачів на користь позивача суму сплаченого судового збору та витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 7270,00 грн. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, про причини неявки суду не повідомили, відзиву на позовну заяву не подали, про що свідчать матеріали справи. Розгляд справи відбувається в судовому засіданні. Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів (ч.ч. 1, 3 ст. 211 ЦК України). У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Відповідно до вимог суд може ухвалити заочне рішення у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час та місце судового засідання, та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, не подав відзив, а позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою Шевченківського районного суд м. Києва від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі, ухвалено її розгляд здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін та призначено судове засідання. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що за адресою: [ADDRESS] створено ОСББ «Політех-Плаза С1» . За витягом з протоколу загальних зборів ОСББ «Політех-Плаза С1» від 30.11.2019 р. затверджено розмір щомісячного внеску на утримання будинку в розмірі 16,25 грн за кв.м квартири або нежитлового приміщення, що перебуває у співвласників. Згідно довідки про об`єкт нерухомого майна власником нежитлового приміщення №120 за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , а власниками нежитлового приміщення №121 за адресою: [ADDRESS] є [PERSON] , (58/100 частки), [PERSON] (42/100 частки). Згідно статті 11 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що управління житловим комплексом забезпечує балансоутримувач. Згідно ст. 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», відносини власників приміщень і управителя регулюються договором між ними, який укладається на основі Типового договору. Укладення договору між власником окремого приміщення у житловому комплексі та управителем є обов`язковим і не залежить від членства в об`єднанні, за винятком випадку, коли власник і управитель є однією особою. У разі відмови власника приміщення укладати договір або сплачувати обов`язкові платежі на утримання та ремонт неподільного майна та відповідної частки загального майна об`єднання має право звернення до суду для стягнення нарахованих платежів у судовому порядку. Право на звернення до суду виникає у об`єднання через шістдесят днів з дня припинення платежів або відмови в укладенні договору. За умовами ч.4-7 ст.22 вказаного Закону самостійне забезпечення об`єднанням утримання і експлуатації багатоквартирного будинку, користування спільним майном у багатоквартирному будинку може здійснюватися безпосередньо співвласниками, а також шляхом залучення об`єднанням фізичних та юридичних осіб на підставі укладених договорів. Газо- та електропостачання квартир та нежитлових приміщень здійснюється на підставі договорів між їх власниками і газо- та електропостачальними організаціями відповідно до вимог законодавства. Договори з управителем укладаються об`єднанням відповідно до закону. Для фінансування самозабезпечення об`єднання співвласники сплачують відповідні внески і платежі в розмірах, установлених загальними зборами об`єднання. За згодою правління окремі співвласники можуть у рахунок сплати таких внесків і платежів виконувати окремі роботи. Об`єднання оплачує холодну та гарячу воду, теплову та електричну енергію, природний газ, комунальні послуги за цінами (тарифами), встановленими для населення, крім частини таких послуг, що оплачуються власниками нежитлових приміщень. Особа, яка є власником приміщення у житловому комплексі, в якому створено ОСББ зобов`язана здійснювати платежі та внески на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в об`єднанні, а тому за наявності підтверджень виплат на управління, утримання та збереження будинку така сума підлягає стягненню. Вказані обставини викладені у постанові Верховного суду України від 27.01.2016 за №3-1028гс15, яка у відповідності до вимог ст..263 ЦПК України може бути застосована судом. Згідно ч.ч.1-3 ст.23 вказаного Закону визначено, що утримання і ремонт приміщень, які перебувають у власності, здійснюються відповідно до законодавства України. Власник квартири та/або нежитлового приміщення зобов`язаний відповідно до законодавства забезпечити використання, утримання, реконструкцію, реставрацію, капітальний ремонт приміщень або їх частин без завдання шкоди майну і порушення прав та інтересів інших співвласників. Внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Вказані обставини вказують на те, що особа-власник приміщення в ОСББ зобов`язана здійснювати поточні платежі на утримання і ремонт спільного майна незалежно від членства в ОСББ, а тому такі суми витрат підлягають стягненню. З позовної заяви, що за відповідачем 1 обліковується заборгованість по оплаті обов`язкових внесків і платежів по прим. №120, 121 багатоквартирного будинку [ADDRESS] в розмірі 38625,18 грн, а за відповідачем 2 заборгованість по оплаті обов`язкових внесків і платежів по прим. № 121 багатоквартирного будинку [ADDRESS] в розмірі 17046,45 грн. При цьому, вказана заборгованість розрахована позивачем, виходячи з площі приміщень відповідачів. За умовами ч.3 ст.17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Крім того, вимогами ст.322 ЦК України визначено, що тягар утримання майна покладається на власника, а саме: власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно зі ч.2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Одним із обов`язків споживача є здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом (ч.3 ст.20 Закону). Також, обов`язком споживача є укладення договору на надання житлово-комунальних послуг, підготовленого виконавцем на основі типового договору та забезпечення допуску представника виконавця\\виробника до приміщення для проведення технічних і профілактичних оглядів та перевірки показників засобів обліку. Обгрунтованих доказів тому, що вказані послуги відповідачем отримано не було, претензій чи скарг з приводу повноти, обсягу та якості наданих послуг, тарифів від нього на адресу позивача не надходило. Таким чином, оскільки позивачем доведено в судовому засіданні належними та допустимими доказами факт надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території щодо будинку за адресою: [ADDRESS] , в тому числі до належних відповідачам нежитлових приміщеннях, тому нарахування заборгованості є правомірним. Крім того, судом враховано, що за умовами ст.526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів законодавства. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Між тим, враховуючи заяву позивача про зменшення розміру позовних вимог, в звязку з добровільною сплатою заборгованості відповідачами, підстави для стягнення заборгованості відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 142 ЦПК України якщо позивач не підтримує своїх вимог унаслідок задоволення їх відповідачем після пред`явлення позову, суд за заявою позивача присуджує стягнення понесених ним у справі витрат з відповідача. Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України з [PERSON] , [PERSON] на користь ОСББ «Політех-Плаза С1» підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 1135,00 грн з кожного. Крім цього, позивач просив стягнути витрати на правничу допомогу. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. В постанові Верховного Суду від 01.04.2020 р. (справа №640/4013/17-ц) зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Крім цього, витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження № 61-44217св18). На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано договір №25/05 від 25.05.2021 р. про надання правничої допомоги, додаткову угоду №2 від 10.06.2021 р., за якою сторони дійшли згоди щодо розрахунку винагород, акт прийому-передачі наданих послуг №2 від 16.06.2021 р., за яким вартість наданих послуг складає 3000,00 грн, акт прийому-передачі наданих послуг №2/1 від 30.09.2022 р., за яким вартість наданих послуг складає 2000,00 грн платіжні доручення від 16.06.2021 р. про сплату 3000,00 грн, від 30.09.2022 р. про сплату 2000,00 грн. Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката відповідачем не подано. В постанові Верховного Суду від 22.11.2019 р. у справі №910/906/18 зазначено, що суду надано право зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, лише за клопотанням іншої сторони. Таким чином, оскільки стороною позивача підтверджено обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість, а клопотання про зменшення витрат на правничу допомогу відповідачем не подано, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 5000,00 грн. підлягають стягненню з відповідачів по 2500,00 грн з кожного. Враховуючи наведене, на підставі ст.ст. 19 Закону України «Про житло-комунальні послуги», ст.ст. 4,11, 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», ст.ст. 4, 11, 509 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved