Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

18 січня 2022 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: Фортечний ВДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про звільнення від сплати заборгованості за аліментами. Посилається на те, що 25.04.2013 між позивачем та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.09.2015 з позивача стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення її повноліття, тобто до [INFO] . Рішення набрало законної сили 18.09.2015. Причиною звернення [PERSON] з позовом про стягнення аліментів була та обставина, що в серпні 2015 року між сторонами, як подружжям, виникли непорозумінні. А у вересні 2015 року сторони помирились, продовжували жити однією сім`єю та виховувати доньку. Відповідачка виконавчий лист про стягнення аліментів з [PERSON] у суді не отримувала.07.09.2021 року [PERSON] заявила, що не бажає жити з позивачем і подає на розлучення. 08.11.2021 року позивач отримав постанову державного виконавця ФВ ДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кас`ян А.М. від 12.10.2021 (ВП № 66926075) про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення її повноліття, тобто до [INFO] , розпочинаючи стягнення з 19.08.2015. Постановою від 07.12.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було визначено здійснювати відрахування із доходів боржника в розмірі 50%, з яких 25% для виплати поточних аліментів, а решта 25% для погашення суми боргу, яка станом на 01.10.2021 складає 68 283,19 грн. за період з серпня 2015 року по вересень 2021 року. З наявністю заборгованості зі сплати аліментів за період з 07.09.2015 року по 30.09.2021 в сумі 68 283,19 грн не згоден, у зв`язку з тим, що в цей період проживав з відповідачкою та дитиною однією сім`єю, вели сумісне господарство, утримував доньку. Тому звернувся до суду. Просить звільнити від сплати заборгованості за аліментами. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 09 лютого 2022 року суддею Варакіною Н.Б. відкрито провадження по справі та розгляд справи призначено у спрощеному провадженні. 21 жовтня 2022 року відповідачка [PERSON] подала до суду відзив, яким заперечувала проти позову, просила відмовити у повному обсязі. В обґрунтування відзиву зазначає, що обставини, викладені у позові не відповідають дійсності. До вересня 2021 року сторони дійсно проживали разом, проте позивач зовсім матеріально не забезпечував їх сім`ю, коштів на оплату комунальних послуг не надавав, ні на харчування, ні на утримання доньки.З вересня 2021 року відповідач разом з донькою проживають окремо, позивач добровільно матеріальної допомоги не надає. У вересні 2022 року подала позов про розірвання шлюбу з позивачем. Позивач в судовому засіданні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, визначені у позові. Відповідач в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи без її участі. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши докази, надавши їм оцінку, приходить до висновку, що позов задоволенню не підлягає, з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.04.2013 між позивачем та відповідачем укладений шлюб, зареєстрований Тарасівською сільською радою Бобринецького району Кіровоградської області, актовий запис №3. Від шлюбу мають дитину - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 07.09.2015 стягнуто з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , аліменти на утримання доньки: [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу), але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення її повноліття, тобто до [INFO] . Стягнення розпочати з 19.08.2015. Рішення набрало законної сили 18.09.2015. 12.10.2021 державний виконавець ФВ ДВС у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Кас`ян А.М. виніс постанову (ВП № 66926075) про відкриття виконавчого провадження про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини всіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до виповнення її повноліття, тобто до [INFO] , розпочинаючи стягнення з 19.08.2015. Постановою від 07.12.2021 про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника було визначено здійснювати відрахування із доходів боржника в розмірі 50%, з яких 25% для виплати поточних аліментів, а решта 25% для погашення суми боргу, яка станом на 01.10.2021 складає 68 283,19 грн. Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 29.12.2021, заборгованість станом на 01.10.2021 за період з серпня 2015 по вересень 2021 становить 68 283,19 грн. Позивач стверджує, що з 14.12.2011 по 07.09.2021проживав однією сім`єю з відповідачем та дитиною за адресою по [ADDRESS] , , що підтверджується довідками № 18 та № 17 з ЖБК «Медик» від 16.11.2021 року. Відповідач, з 01.11.2008, по теперішній час працює сторожем сторожової охорони в Льотній академії Національного авіаційного університету. Позивач стверджує, що відповідач не мала доходів, щоб утримувати себе, дитину та оплачувати комунальні послуги. Він утримував дитину та ніс витрати по утримання родини взагалі. Тому стягнення з нього заборгованості, яка нарахована за час, коли сторони проживали однією родиною є несправедливим. У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із частиною сьомою статті 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установленихКонституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Згідно статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно з частиною другою статті 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Аналіз зазначених правових норм дає підстави для висновку про те, що платник аліментів може бути звільнений за рішенням суду від сплати заборгованості за аліментами, у разі якщо доведе суду наявність тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення. Відповідно до ч. ч. 2 - 4 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. На обґрунтування своїх доводів щодо звільнення від сплати заборгованості зі сплати аліментів позивач посилався на те, що його донька проживала разом із ним та він утримував її. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно дост. 89 ЦПК Українисуд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. В матеріалах справи відсутні докази, на підставі яких можна встановити обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Проживання за однією адресою позивача з дитиною, не є належними та допустимими доказами на підтвердження наявності тяжкої хвороби або іншої обставини, що має істотне значення, в розумінні ст. 97 СК України та підтвердженням того, що позивач виконував рішення суду та надавав кошти на утримання дитини або самостійно утримував її. Крім того, факт спільного проживання сторін після рішення суду про стягнення аліментів, не є підставою для звільнення боржника від сплати заборгованості за аліментами, оскільки належними та допустими доказами не підтверджено, що позивач виконував рішення суду та надавав кошти на утримання дитини або самостійно утримував дитину. Враховуючи вищевикладене позов задоволенню не підлягає. На підставі ст. 197 СК України,

Outcome: dismissed