Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що він являється власником 1/2 частки будинку [ADDRESS] , загальною площею 69,5 кв.м., житловою площею 41,2 кв.м. на підставі Договору купівлі-продажу №7477 від 30.11.1988 року, посвідченого Хустською державною нотаріальною конторою. Позивач, має намір зробити реєстраційні дії з майном однак, у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна міститься заборона відчуження на майно накладена 14.11.2006 року Хустською державною нотаріальною конторою на підставі архівного запису - повідомлення Хустського відділення Ощадбанку, б/н від 05.03.1997 року. В своєму позові [PERSON] зазначив, що ніяких заборгованостей перед банком позивач немає. Ніяких позик ніколи не брав. Звідки взялася така заборона на його будинок, позивачу невідомо. У зв`язку з чим для відновлення своїх прав змушений звернутися до суду з даною позовною заявою. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, до суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги позивач підтримав та просив їх задовольнити. З Хустської ДНК до суду надійшов лист №200/01-16 від 16.09.2022 року про розгляд справи без участі їхнього представника. Заперечень щодо задоволення вимог позивача не має. [PERSON] на призначене судове не з`явилася. До суду подала\~ заяву про розгляд справи у її відсутності. Проти задоволення позову не заперечує. АТ «Державний ощадний банк України» подав до суду відзив у якому зазначив, що на момент подання позову АТ «Ощадбанк» не є боржником. Договори між філією Хустського відділення АТ «Ощадбанку» та позивачем, а також рахунки на його ім`я для обслуговування кредитних договорів відсутні. Просив відмовити в задоволенні позову з тих підстав, що банк є неналежним відповідачем у даній справі. Розгляд справи просив здійснювати без участі представника АТ «Ощадбанк». Відповідно до ч.1 ст.223 ЦПК України неявка у судове засідання належним чином повідомленого учасника справи, не перешкоджає розгляду справи по суті. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини даної справи та дослідивши докази наявні в матеріалах справи суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно договору купівлі-продажу №7477 від 30.11.1988 року, посвідченого Хустською державною нотаріальною конторою позивач являється власником ? частини житлового будинку [ADDRESS] . Власником іншої половини будинку являється третя особа на стороні позивача [PERSON] . Відповідно до даних з Державного реєстру\~ речових прав\~ на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотеки, Єдиного реєстру заборон відчуження нерухомого майна, власником майна, розташованого по [ADDRESS] є [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Разом з тим, особою на чиє майно накладено обтяження у\~ вигляді заборони на відчуження нерухомого майна є [PERSON] . Згідно довідки №661, виданої Хустським ДПТІ, станом на 10.10.2014 року майно за адресом: [ADDRESS] зареєстроване за [PERSON] та [PERSON] по ? частині. Таким чином, з невідомих причин у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майно внесені відомості про обтяження майна, власником якого є позивач. Будь-яких боргових зобов`язань у позивача немає, підстави для накладення заборони на нерухоме майно відсутні. У зв`язку з вказаними обставинами позивач не в змозі вільно володіти та розпоряджатися майном, що належить йому на праві приватної власності, оскільки вказане обтяження робить йому перешкоди в розпорядженні власним майном. Відповідно до ч.1 ст.316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Частиною першою ст.317 ЦК України визначено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст.319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 321 ЦК України гарантовано непорушність права власності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійснені ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Наявність вказаної заборони порушує права позивача розпоряджатися своїм майном на власний розсуд і дає підстави позивачу в порядку передбаченому ст.391 ЦК України, вимагати усунення будь-яких порушень в здійсненні ними права користування і розпорядження своїм майном. Крім цього, судом під час розгляду справи не встановлено доказів про те, на яких правових підставах в реєстрі існує заборона на відчуження майна позивача, і на підставі чого таку заборону накладено 14.11.2006 року Хустською державною нотаріальною конторою на підставі повідомлення б/н від 05.03.1997 року Хустського відділення Ощадбанку. Виходячи з вищенаведеного та враховуючи те, що підстави для арешту нерухомого майна позивача відсутні, суд вважає вимоги позивача підставними та обґрунтованими, а тому позов підлягає до задоволення. Питання про стягнення судових витрат позивачем не ставилося.

Outcome: approved