Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивачка звернулася до суду із вказаним цивільним позовом, який разом з представником підтримала у судовому засіданні, та вимоги мотивує тим, що у період з 21.02.2004 року по 18.07.2014 року сторони перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого у них народилися двоє дітей: сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . 26.10.2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми видано судовий наказ по справі №\~592/14024/18, яким вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 24.09.2018 року. Відповідач [PERSON] ухиляється від виконання судового наказу та покладених на нього батьківських обов`язків по утриманню дитини, аліменти сплачує не у повному обсязі, в результаті чого утворилася заборгованість, станом на 01.07.2022 року, в розмірі 29921,60 грн. Також позивач зауважує, що 14.11.2018 року між Сумським коледжем харчової промисловості НУХТ, в особі директора Барилюка Ю.А., та [PERSON] , в інтересах сина [PERSON] , було укладено Договір про надання додаткових освітніх послуг №\~41, предметом якого є підготовчі курси до вступу до коледжу з терміном навчання 6 місяців. На виконання умов якого позивачем сплачено 1100,00 грн. Крім того, 04.12.2018 року між Сумським коледжем харчової промисловості НУХТ, в особі директора Барилюка Ю.А., та [PERSON] , в інтересах сина [PERSON] , було укладено Договір про надання додаткових освітніх послуг №\~53, предметом якого є підготовчі курси до вступу до коледжу з терміном навчання 6 місяців. На виконання умов якого позивачем сплачено 1100,00 грн. В подальшому [PERSON] було сплачено за навчання синів [PERSON] та [PERSON] у Сумському коледжі харчової промисловості НУХТ по 40730,00 грн. за кожного. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за період з 24.09.2018 року по 01.07.2022 року в розмірі 29921,60\~грн., а також половину понесених додаткових витрат на навчання дітей в розмірі 41830,00 грн. Ухвалою суду від 19.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справи та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні заперечував проти задоволення позовних вимог в частині стягнення додаткових витрат на утримання дітей у зв`язку з навчанням, оскільки навчання дітей з метою здобуття професійної освіти, в розумінні ст. 185 СК України, не належить до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат. Крім того, навчальний заклад та форму навчання дітей [PERSON] обирала самостійно на власний розсуд, без погодження з батьком дітей. Позивач не навела мотивів вибору освітнього закладу, що, зокрема, залежить від матеріальних можливостей та бажання батьків. При стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів просив застосувати строк спеціальної позовної давності тривалістю один рік. Суд, заслухавши думку учасників провадження та вивчивши матеріали справи у їх сукупності, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що у період з 21.02.2004 року по 18.07.2014 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбу, від якого у сторін народилися діти: син [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 18.07.2014 року по справі №\~592/5467/14-ц та копіями Свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 19.08.2004 року та серія [NUMBER] (а.с.11-12). 26.10.2018 року Ковпаківським районним судом м. Суми видано судовий наказ по справі №\~592/14024/18 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття, починаючи стягнення з 24.09.2018 року. Як вбачається з Довідки Ковпаківського ВДВС у м. Суми ПН-СХ МРУМЮ (м. Суми) та Розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, на виконанні у Відділі з 07.02.2019 року перебуває виконавче провадження з примусового виконання судового наказу по справі №\~592/14024/18, виданого Ковпаківським районним судом м. Суми 26.10.2018 року, щодо стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ними повноліття. [PERSON] аліменти сплачує не вчасно та не у повному обсязі, внаслідок чого за період з 24.09.2018 року по 01.07.2022 року виникла заборгованість в розмірі 29921,60 грн. (а.с.25-26). Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини (ч. 2 ст. 141 СК України). Обсяг відповідальності батьків не залежить від проживання їх разом чи окремо від дитини, і цей факт не звільняє від обов`язку забезпечувати такі умови життя дитини, які є достатніми для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, соціального та духовного розвитку. Зазначений висновок підтверджується і наявністю відповідальності за ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків, що передбачено у ч. 4 ст. 155 СК України. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч. 1 ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 3 ст. 195 СК України, розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору судом. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно положень ст.ст. 196, 549 ЦК України, пеня це спосіб забезпечення виконання зобов`язання, стимулювання боржника до належної поведінки, і у разі виникнення заборгованості з вини платника аліментів, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у відповідному розмірі. Порядок здійснення розрахунку пені за прострочення сплати аліментів викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі №\~333/6020/16-ц (провадження №\~14-616цс18), де зазначено наступне. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1% від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити на 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць * кількість днів заборгованості * 1%. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1%. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 256, 258, 267 ЦПК України, позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. До вимог: про стягнення неустойки (штрафу, пені) застосовується позовна давність в один рік. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач [PERSON] просить застосувати до вимоги про стягнення пені за несвоєчасну сплату аліментів строк спеціальної позовної давності в один рік, проте така вимога не підлягає задоволенню, оскільки, у відповідності до ч. 1 ст. 20 СК України, до вимог, що випливають із сімейних відносин, позовна давність не застосовується. З представленого розрахунку заборгованості по сплаті аліментів вбачається, що [PERSON] інколи періодично і частково сплачував аліменти. Згідно правової позиції Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду, викладеної у постанови від 19.01.2022 року по справі №\~711/679/21, при здійсненні часткових платежів аліментів такі кошти спочатку зараховуються на погашення заборгованості за аліментами, яка виникла у попередньому місяці (попередніх місяцях), починаючи з першого місяця її виникнення, а тільки згодом, у разі відсутності заборгованості, на погашення платежу за поточний місяць. Враховуючи викладене та зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, оскільки [PERSON] ухилявся від виконання покладеного на нього обов`язку щодо утримання дітей синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , до досягнення ним повноліття, шляхом сплати аліментів на користь [PERSON] , внаслідок чого утворилася заборгованість, суд вважає необхідним стягнути із відповідача на користь позивача пеню (неустойку) за прострочення сплати аліментів за період з 24.09.2018 року по 01.07.2022 року в розмірі 29921,60 грн., виходячи з розрахунку, доданого позивачем до позовної заяви, який здійснений з урахуванням проведених виплат, відповідає правилу вирахування, закріпленому у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03.04.2019 року по справі №\~333/6020/16-ц., та не був спростований відповідачем Щодо заявлених вимог в частині стягнення додаткових витрат на дітей, суд зазначає наступне. Згідно із ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до положень ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Відповідно до п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №\~3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», до передбаченої ст.\~185\~СК України участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Згідно правової позиції, викладеної в постанові Верховного Суду України від 24.02.2016\~року по справі №\~6-1296цс15, виходячи з аналізу ст. 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат (на лікування, на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Тобто, поряд із аліментами на утримання дитини батьки повинні сплачувати кошти на покриття додаткових витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, до яких закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей, страждає на тяжку хворобу, є калікою. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Такі особливі обставини будуть індивідуальними у кожному конкретному випадку. З наявних у справі матеріалів вбачається, що 14.11.2018 року між Сумським коледжем харчової промисловості НУХТ, в особі директора Барилюка Ю.А., та [PERSON] , в інтересах сина [PERSON] (слухача), було укладено Договір про надання додаткових освітніх послуг №\~41, предметом якого є підготовчі курси з вступу до коледжу терміном навчання 6 місяців. На виконання п. 4.2 Договору позивачем сплачено 1100,00 грн. (а.с.16,27) Крім того, 04.12.2018 року між Сумським коледжем харчової промисловості НУХТ, в особі директора Барилюка Ю.А., та [PERSON] , в інтересах сина [PERSON] (слухача), було укладено Договір про надання додаткових освітніх послуг №\~53, предметом якого є підготовчі курси з вступу до коледжу терміном навчання 6 місяців. На виконання п. 4.2 Договору позивачем сплачено 1100,00 грн. (а.с.16,19) 02.08.2019 року між Сумським коледжем харчової промисловості НУХТ, в особі директора Барилюка Ю.А., та [PERSON] , укладено Договір про надання освітніх послуг №\~28-19, згідно умов якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання [PERSON] освітньої послуги із здобуття вищої освіти за денною формою навчання, спеціальність «241 Готельно-ресторанна справа», у період з 01.09.2019 року по 30.06.2022 року (а.с.27-29). Додатковою угодою №\~1/2019 від 08.09.2022 року до Договору про надання освітніх послуг №\~28-19 від 02.08.2019 року визначено вартість освітньої послуги (а.с.29). За навчання сина [PERSON] , [INFO] , позивачем було сплачено 40730,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій, наявними у матеріалах справи (а.с.22-24). 02.08.2019 року між Сумським коледжем харчової промисловості НУХТ, в особі директора Барилюка Ю.А., та [PERSON] , укладено Договір про надання освітніх послуг №\~29-19, згідно умов якого Виконавець взяв на себе зобов`язання за рахунок коштів Замовника здійснити надання [PERSON] освітньої послуги із здобуття вищої освіти за денною формою навчання, спеціальність «123 Комп`ютерна інженерія», у період з 01.09.2019 року по 30.06.2023 року (а.с.19-21). Додатковою угодою №\~1/2019 від 08.09.2020 року до Договору про надання освітніх послуг №\~29-19 від 02.08.2019 року визначено вартість освітньої послуги (а.с.21). За навчання сина [PERSON] , [INFO] , позивачем було сплачено 40730,00 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.15-16). Тобто, факт понесення [PERSON] додаткових витрат на дітей у зв`язку з навчанням достеменно підтверджується наявними у справі матеріалами. Загальна сума таких витрат складає 83660,00 грн. Аналізуючи посилання відповідача на постанову Верховного Суду від 01.04.2020 року по справі №\~521/16268/18, зокрема відносно того, що навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти не відноситься до тих особливих обставин, які передбачають можливість стягнення додаткових витрат з батьків на утримання дитини, суд зазначає, що у вказаній постанові суду касаційної інстанції вирішувалося питання в контексті стягнення додаткових витрат в якості матеріальної допомоги саме на повнолітніх сина, дочку, які продовжують навчання. Відповідно до частин першої, другої статті 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Конструкція даної статті передбачає обов`язок батьків утримувати своїх дітей, які продовжують навчання та у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, надавати таку допомогу до досягнення ними двадцяти трьох років або до припинення навчання. Верховний Суд зазначає, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В даному ж випадку, діти [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відносно яких позивачем були понесені додаткові витрати за надання освітніх послуг, на момент навчання були неповнолітніми, а тому до вказаних правовідносин не підлягають застосуванню положення Глави 16 Сімейного кодексу України. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами, до досягнення ними повноліття. Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, оцінюючи належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наданих позивачем доводів у їх сукупності, оскільки батько дітей [PERSON] є особою працездатного віку, має постійний дохід, тому суд вважає доцільним стягнути з відповідача на користь позивача половину витрат, понесених [PERSON] на навчання спільних дітей [PERSON] , [INFO] , і [PERSON] , [INFO] , в розмірі 41830,00\~грн. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №\~826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №\~23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Як вбачається з наданих матеріалів, 07.07.2022 року між адвокатом Кузнєцовим А.С. та [PERSON] (в якості Замовника) було укладено Договір про надання правової допомоги №\~2022-07/07-ц, предметом якого є надання адвокатом Замовнику консультацій, організація ведення претензійно-позовної роботи, надання правової допомоги щодо захисту прав та інтересів Замовника в будь-яких судах, органах державної влади та місцевого самоврядування, на підприємствах, установах та організаціях всіх форм власності, здійснення його захисту в правоохоронних органах, у зв`язку зі стягненням додаткових витрат на спільних дітей та стягнення пені за прострочення сплати аліментів з [PERSON] (а.с.17-18). Замовник за Договором зобов`язався оплатити надані послуги та компенсувати фактичні витрати на їх надання (п. 1.1 Договору). Пунктом 4.1 Договору визначено, що вартість послуг за Договором має фіксований розмір і складає 5500,00 грн. Сторони домовилися, що при встановленні такої вартості послуг враховувалася складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта і навантаження Виконавця. На виконання умов Договору про надання правової допомоги №\~2022-07/07-ц від 07.07.2022\~року, [PERSON] було сплачено на користь адвоката Кузнєцова А.С. вартість наданих послуг в сумі 5500,00 грн. у повному обсязі, що підтверджується Довідкою від 15.08.2022\~року (а.с.10). Згідно правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 28.12.2020 року по справі №\~640/18402/19, розмір винагороди за надання правової допомоги визначений у Договорі у вигляді фіксованої суми, не змінюється в залежності від обсягу послуг та витраченого адвокатом часу. Розмір гонорару адвоката, встановлений сторонами договору у фіксованому розмірі, не залежить від обсягу послуг та часу витраченого представником, а отже є визначеним. За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача. Таким чином, оскільки позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 5500,00 грн. в рахунок відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, а також на користь держави судовий збір в розмірі 1984,80 грн. (за дві позовні вимоги), так як позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: approved