Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в якому просив в порядку поділу спільного майна подружжя, набутого за час шлюбу стягнути на свою користь з [PERSON] грошову компенсацію Ѕ вартості автомобіля «TOYOTA» C-HR, 2016 року випуску в розмірі 280 000 гривень замість його частки у праві спільної сумісної власності подружжя. В обґрунтування своїх вимог позивач послався на те, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 2011 по 2019 року. За час шлюбу сторонами придбаний спірний автомобіль. Право власності оформлено на ім я дружини. На час звернення до суду шлюб між сторонами розірваний, домовленості про поділ майна в досудовому порядку сторони не дійшли, від вирішення спірного питання в досудовому порядку шляхом укладення нотаріального договору відповідач ухилилась, відчуживши спірний автомобіль без згоди чоловіка. Позивач в процесі розгляду справи заяви про залишення позову без розгляду, відмову від позову не подавав. Відповідач процесуальним правом на надання відзиву не скористалась. Враховуючи викладене спір розглянутий на підставі наявних доказів. З`ясувавши обставини справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав: Судом встановлено, що сторонами 19.08.2011 року укладений шлюб. Зазначене підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу№ [NUMBER] . В період шлюбу сторонами придбаний автомобіль марки «TOYOTA» C-HR, 2016 року випуску (номер кузову [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] ). Вказане підтверджується договором купівлі-продажу № 1326/07/17 від 06.07.2017 року між ТОВ «Автоарт» та [PERSON] . Договір оформлений на ім`я дружини, що не суперечить вимогам закону. Рішенням Дзержинсього районного суду м. Харкова від 24.06.2019 року по справі N° 638/14112/18 шлюб між сторонами розірваний. Рішення суду набрало законної сили. Домовленості про поділ майна в досудовому порядку сторони не дійшли. Шлюбного договору, яким би були визначені частки майна подружжя при розірванні шлюбу сторони не укладали. Так, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст. 372 ЦК України. Згідно частин 1, 2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно пункту 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11 спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК, ч. 3 ст. 368 ЦК) відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Зазначені норми права припускають існування факту права спільної сумісної власності подружжя щодо кожної речі, набутої у шлюбі, незалежно від тієї обставини, хто є набувачем за договором, забудовником будівлі, та на чиє ім`я було зареєстровано право власності на таку річ. Поширення цього правового режиму на кожну набуту у шлюбі річ (презумпція права спільної сумісної власності) існує доти, доки у суді не доведено інше кимось із подружжя. У разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором (ст.70 СК України). Разом із тим, при вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. (ч.2 ст. 70 СК України). За постанова Верховного Суду у складі колегії суддів другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22.02.2021 року у справі № 264/2232/19 презумпція спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу може бути спростована, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Наведене дає правову можливість визнати майно не спільною, а особистою власністю, якщо воно набуте подружжям під час перебування у зареєстрованому шлюбі, проте за особисті кошти, за умови доведення обставин, необхідних для спростування презумпції спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу, тим із подружжя, який її спростовує. Зазначене узгоджується із ч. 1 ст. 81 процесуального закону України, за якою кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами відповідно до статті 76 ЦПК України є дані, на підставі яких суд встановлює наявність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами до доказів є їх належних, допустимих, достовірних та достатність. Підстав для відступлення від засади рівності часток подружжя відповідно до ч. 2 ст. 70 СК України судом не встановлено. Доказів на спростування презумпція спільності права власності подружжя відповідачем не надано. Згідно листа Регіонального сервісного центру МВС України від 16.05.2019 року № 31/20/1-719 спірний автомобіль перереєстрований на [PERSON] . Зазначене підтверджується договором комісії № 5676/18/013608 від 17.10.2018 року, купівлі-продажу т/з від 17.10.18 року № 5676/18/013608, свідоцтвом про реєстрацію [NUMBER] . Договір купівлі-продажу автомобілю виходить за межі дрібного побутового. Згода чоловіка на відчуження - відсутня. 10.10.2019 року відповідач уклала шлюб з [PERSON] , змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про укладення шлюбу бланк № [NUMBER] , зареєстроване в книзі реєстрації актів про укладання шлюбу ВРАЦС Пругоніце район Прага-захід ст.17 за № 252). Так, спірний автомобіль, який придбаний в період шлюбу, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя він був оформлений, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, тому частки майна дружини та чоловіка є рівними та останній підлягає поділу в порядку чинного законодавства. Відповідно до ППВСУ"Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. У випадку відчуження майна із подружжя проти волі іншого з подружжя та у зв`язку з неможливості встановлення його дійсної (ринкової) вартості, визнанню підлягає ринкова вартість подібного за своїми якостями (технічні характеристиками) майна на час розгляду справи. Такий підхід є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на спільне майно. Відповідні висновки були викладені також у постановах Верховного Суду від 03.10.2018 року у справі 127/7029/15 (провадження № 61-9018сво18), у справі № 286/1784/15-ц від 17.04.2019 року. За аналітичною довідкою про ринкову вартість майна ТОВ «Дельта -Консалтинг» від 14.12.2021 року величина ринкової вартості об`єкту оцінки на 2021 рік складає 560 000 грн. без ПДВ. При вирішенні спору суд враховує, що за статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Зазначене узгоджується із статтею 5 ЦПК України, за якою суду надано право в межах позовної вимоги визначення у своєму рішенні такого способу захисту, який не суперечить закону. Так, обраний позивачем спосіб захисту порушеного права як стягнення компенсації 1/2 вартості спірного автомобілю є ефективним. Судові витрати підлягає присудженню на користь позивача в порядку статті 141 ЦПК України та складаються з : -судового збору у розмірі 2800 грн.( квитанція №0.0.2387765855 від 20.12.2021 року) -оплати позивачем оцінки вартості КТЗ на суму 1000 грн. (товарний чек №1 від 13.12.2021 року).

Outcome: approved