Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

21 липня 2021 року позивач звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В своїй позовній заяві просить суд: -позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав по відношенню до малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , -передати малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення подальшої долі дитини, -стягнути з [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої та проживаючої за адресою: [ADDRESS] , аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі у розмірі 1006,50 грн, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з моменту позовної заяви до суду і подовжувати до виповнення повноліття дитини. Свої вимоги позивач мотивує тим, що малолітній [PERSON] , [INFO] відповідно до наказу від 18.11.2015 № 97, перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах, оскільки матір дитини неналежним чином виконує батьківські обов`язки, зловживає алкогольними напоями, ніде не працює, веде аморальний спосіб життя. Згідно свідоцтва про народження, матір`ю дитини є [PERSON] , [INFO] , батько записаний відповідно до ч. 1 статті 135 СК України. За час перебування малолітнього [PERSON] на обліку Служби з матір`ю постійно проводилася профілактична робоча щодо виховання та утримування дитини, обстежувалися умови проживання дитини. 14 липня 2021 року фахівцями з соціальної роботи Подільського районного в місті Києві центру соціальних служб було здійснено візит в родину [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Біля під`їзду за вищевказаною адресою виявлено сплячу на лавочці [PERSON] , в стані глибокого алкогольного сп`яніння. Було встановлено, що в квартирі перебувала бабуся дітей [PERSON] разом з малолітнім онуком [PERSON] , 2015 р.н. та старшим онуком [PERSON] , 2003 р.н. Вказала, що в той час повз будинок проїжджав патрульний екіпаж поліції, який і застав [PERSON] сплячу на лавці в стані алкогольного сп`яніння. Працівник поліції зайшов до квартири для з`ясування обставин, потім привів п`яну [PERSON] в квартиру та повідомив, що викликав іншу бригаду. В квартирі [PERSON] поводила себе агресивно, почала кричати та кидатися на бабусю, намагалася забрати [PERSON] , але той її боявся та ховався за поліцейським. Зі слів бабусі [PERSON] було з`ясовано, що [PERSON] перебуває в стані алкогольного сп`яніння понад два тижні, поводить себе агресивно, провокує бійки. Також, діти розповіли, що бояться свою матір, коли вона в такому стані та ховаються від неї по квартирі. Малолітній [PERSON] розповідав бабусі, що мати водить його по квартирах знайомих, там де люди поводять себе буйно, а потім втомлені лягають спати. Дитина там дуже хотіла їсти, плакав і дуже хотів додому, а мати не реагувала. Також бабуся акцентувала на тому, що [PERSON] необхідно лікувати, але мати не звертає на те увагу, а у самої бабусі вже не вистачає сил. Згідно інформації Благодійного Фонду «Життя та заради людей» від 12.07.2021 № 12/07 [PERSON] в період з 11.02.2021 по 04.07.2021 перебувала в Центрі соціально- психологічної реабілітації нарко - та алко залежних жінок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В Центрі [PERSON] перебувала разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . За час перебування [PERSON] в Центрі, вона зарекомендувала себе з негативної сторони, як людина, яка не розуміє, що в неї є проблеми з вживанням алкоголю та нормами виховання дитини. Вона постійно проявляла агресію до людей та особливо до свого сина: била дитину по голові, обличчю, на зауваження та прохання не реагувала. Центр залишила за власним бажанням, курс реабілітації не пройшла. Після повернення з Центру гр. [PERSON] почала знову зловживати спиртними, по декілька днів не ночувати вдома, залишаючи дитину на родичів. Вказала, що раніше рішенням Подільського районного суду м. Києва від 24.04.2015 [PERSON] позбавлялась батьківських прав відносно старшого сина. Також, порушувалось питання про позбавлення гр. [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього [PERSON] . Дитина тимчасово перебувала в Київському міському будинку дитини «Берізка». Однак, у зв`язку з покращенням ситуації в родині, матері було надано шанс на виправлення та позов було залишено без розгляду. 16 липня 2021 року відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.07.2021 № 427 «Про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав» малолітнього [PERSON] , 2015 р.н., було відібрано від матері та поміщено до КНП «Дитяча Клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» для проведення медичного обстеження стану здоров`я дитини. Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. 21 липня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. 23 липня 2021 року судом зроблено запит щодо місця реєстрації відповідача. 29 жовтня 2021 року до суду надійшла інформація про реєстрацію місця проживання особи. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 10.11.2021 було відкрито провадження по справі та справу призначено за правилами загального позовного провадження. 31 січня 2022 року до суду відповідачем було подано відзив на позовну заяву. В своєму відзиві зазначила, що працевлаштована, не вживає алкоголь. Крім того, має намір повернути дитину, у звязку з чим, останньою подано до Подільського районного суду м. Києва про повернення відібраної малолітньої дитини матері без позбавлення батьківських прав. Просить відмовити в задоволення позову як необгрунтованого. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 03.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представники позивача позовну заяву підтримали та просили задовольнити з наведених підстав. В судовому засіданні відповідач та її представник заперечували проти позову та просили відмовити в його задоволенні. Суд, вислухавши сторін, допитавши свідків, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження (а.с.6). В силу ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати до самостійного життя та праці. Відповідно до положень принципу № 6, принципу № 7 абз. 2 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією № 1385 Генеральної Асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, дитина заради повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові та порозуміння. Вона має, коли це є можливим, зростати під опікою і відповідальністю її батьків і в будь-якому випадку в атмосфері любові, моральної і матеріальної забезпеченості. Найкраще забезпечення інтересів дитини має бути керівним принципом для тих, на кому лежить відповідальність за її навчання, ця відповідальність покладена переш за все на батьків. Згідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Відповідно до ч. 2 ст. 155 СК України, батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 152 СК України, право дитини на належне батьківське виховання забезпечується системою держаного контролю, що встановлена законом. Статтею 165 СК України передбачено, що право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до наказу від 18.11.2015 № 97, малолітній [PERSON] , [INFO] перебуває на обліку Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації як дитина, що опинилася у складних життєвих обставинах (а.с.9). Як вбачається з матеріалів справи, Подільською районною в місті Києві державною адміністрацією було прийнято розпорядження від 26.08.2016 за № 544, про тимчасове влаштування малолітнього [PERSON] до КИївського міського будинку дитини «Берізка» (а.с.19). Відповідно до довідки Благодійного Фонду «Життя та заради людей» від 12.07.2021 № 12/07, [PERSON] в період з 11.02.2021 по 04.07.2021 перебувала в Центрі соціально- психологічної реабілітації нарко - та алко залежних жінок, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . В Центрі [PERSON] перебувала разом зі своїм малолітнім сином [PERSON] , [INFO] . За час перебування [PERSON] в Центрі, вона зарекомендувала себе з негативної сторони, як людина, яка не розуміє, що в неї є проблеми з вживанням алкоголю та нормами виховання дитини. Вона постійно проявляла агресію до людей та особливо до свого сина: била дитину по голові, обличчю, на зауваження та прохання не реагувала. Центр залишила за власним бажанням, курс реабілітації не пройшла (а.с.15). Відповідно до клопотання Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.07.2021 за № 10658-1290, матір дитини [PERSON] порушує права малолітнього сина, ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає спиртними, не піклується про стан здоров`я дитини, ситуація, яка склалася в родині, несла безпосередню загрозу життю та здоров`ю малолітнього [PERSON] , [INFO] , Служба просила прийняти рішення про негайне відібрання дитини та влаштування до КНП «Дитяча Клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» для проведення повного медичного обстеження здоров`я (а.с.12-13). Відповідно до розпорядження Подільської районної в місті Києві державної адміністрації від 15.07.2021 № 427 «Про відібрання малолітньої дитини від матері без позбавлення батьківських прав» малолітнього [PERSON] , 2015 р.н., було відібрано від матері та поміщено до КНП «Дитяча Клінічна лікарня № 9 Подільського району м. Києва» для проведення медичного обстеження стану здоров`я дитини (а.с.11). Відповідно до висновку органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації № 106-6385 від 06.10.2022, орган опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Суд вважає висновок № 106-6385 від 06.10.2022 обґрунтованим та таким, що відповідає інтересам малолітнього [PERSON] , [INFO] і узгоджується з дослідженими в суді матеріалами справи. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду дала покази, що знає відповідача давно та проживає разом з нею в одному будинку. Зазначила, що з сином [PERSON] відповідач має гарні відносини та доглядає за ним. Зі слів відповідача знає тільки, що остання проходила лікування від алкогольної залежності, проте протягом останнього року не бачила її з сином в алкогольному стані. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] суду дала покази, що є давньою подругою відповідача. З сином у відповідача гарні відносини, проте відповідач проходила курс реабілітації від алкогольної залежності декілька разів, оскільки хотіла повернути дитину. Оцінюючи матеріали справи в їх сукупності, враховуючи вимоги чинного законодавства, суд приходить до висновку про батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , оскільки відповідач, як мати, свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме ухиляється від виконання батьківських обов`язків, зловживає спиртними, не піклується про стан здоров`я дитини. Що стосується позовних вимог про передачу малолітнього [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Подільської районної в місті Києві державної адміністрації для вирішення подальшої долі дитини, то суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 4, ч. 5 ст. 167 СК України якщо дитина не може бути передана другому з батьків, переважне право перед іншими особами на передання їм дитини мають, за їхньою заявою, баба та дід, повнолітні брати та сестри, інші родичі дитини, мачуха, вітчим. Якщо дитина не може бути передана бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, вона передається на опікування органу опіки та піклування. Малолітній [PERSON] , [INFO] не може бути передана другому з батьків, оскільки наявні підстави для позбавлення батьківських прав відносно матері. Крім того, державна реєстрація народження [PERSON] , [INFO] проведена на підставі ч.1 ст.135 СК України, а тому дитина не може бути переданий другому з батьків. Також, усі малолітні діти не можуть бути передані бабі, дідові, повнолітнім братам та сестрам, іншим родичам, мачусі, вітчиму, оскільки з такими заявами жодні з указаних осіб не зверталися, а тому наявні підстави для передачі малолітнього [PERSON] , [INFO] на опікування органу опіки та піклування. З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Що стосується позовної вимоги позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання дитини, то суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, відповідно до ст.ст. 181, 183, 184 СК України аліменти за рішенням суду присуджуються у частці від доходу матері, батька або при нерегулярному, мінливому доході, а також за наявності інших обставин, що мають істотне значення, - у твердій грошовій сумі. Згідно ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 166 СК України, особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України, при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. За змістом ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року, батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до закону батьки зобов`язані утримувати своїх дітей незалежно від того, перебувають вони в шлюбі чи шлюб між ними розірвано. Обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним і не залежить від того, чи є батьки працездатними й чи є в них кошти, достатні для надання утримання, а лише враховується судом при визначенні розміру стягуваних аліментів. Так згідно з ч.1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка дружини, батьків, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Матеріальне становище сторін суд визначає, виходячи з вартості приналежного їм майна, рівня доходів, а також величини витрат, які вони здійснюють на утримання себе й членів своєї сім`ї. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя. Крім цього, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін. Відповідно до ч.2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні вказано вище розміру аліментів суд враховує матеріальне становище відповідачів та вважає, що такий розмір аліментів останній може надавати на утримання дитини. Згідно зі ст. 191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Згідно з ЗУ «Про державний бюджет на 2021 рік», прожитковий мінімум у 2021 році на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2395 гривень, з 1 липня - 2510 гривень, з 1 грудня - 2618 гривень. При визначенні розміру аліментів, з наданих доказів, суд дійшов висновку, що відповідач є працездатною і може надавати матеріальну допомогу на утримання дитини, принаймні відповідачем доказів протилежного суду не надано. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дітей, передбачених статтею 188 СК України, не встановлено. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи вимоги чинного законодавства, суд вважає за можливе стягнути з [PERSON] , [INFO] (ІПН [NUMBER] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] ) аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1006,50 грн щомісяця, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, з наступною індексацією відповідно до закону, починаючи з дня подачі позовної заяви, а саме з 21.07.2021 і до досягнення дитиною повноліття. З урахуванням наведеного, позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Згідно зі ст.191 Сімейного Кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч.1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Отже, позовні вимоги Служби у справах дітей та сім`ї Подільської районної в місті Києві державної адміністрації підлягають задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до пп.14 п. 2 ст. 3 ЗУ «Про судовий збір», судовий збір не справляється за подання заяви, апеляційної та касаційної скарги про захист прав малолітніх чи неповнолітніх осіб. Крім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Виходячи з цих обставин, з [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2724,00 грн.

Outcome: approved