Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач 26.07.2022 звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] і просить: в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ѕ частки від усього спільного майна подружжя, шляхом визначення права власності на будинок за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки для обслуговування житлового будинку розміром - 0,0995 з кадастровим номером 7422410100:01:002:0221; в порядку поділу майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на ј частки від усього спільного майна подружжя, шляхом визначення права власності змеленої ділянки для ведення селянського господарства розміром - 0,2197 га з кадастровим номером 7422410100:01:002:0222. Позовні вимоги мотивовані тим, що відповідач не сплачує аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , сукупний розмір його заборгованості становить 94083,31 грн. Відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП за несплату аліментів, а також постановою суду було закрито провадження в справі стосовно притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП, однак судом встановлено факт вчинення ним адміністративного правопорушення. З огляду на наведене позивач вважає, що оскільки діти проживають разом із нею, перебувають на її повному утриманні, донька [PERSON] є інвалідом, відповідач позбавлений батьківських прав, діти позбавлені навіть мінімального мінімуму порівняно із прожитковим мінімумом для дітей віком від 6 років до 18 років, а тому суд, відповідно до вимог ст. 70 СК України, має відійти від засад рівності частко подружжя у спільному майні та збільшити її частку. Ухвалою суду від 09.08.2022 у справі було відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідач скористався своїм правом на подання заяви із запереченнями проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження подавши відповідну заяву. Відповідно до ухвали суду від 24.08.2022 заява відповідача була задоволена та справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. Цією ухвалою сторонам надано термін для подачі до суду заяв по суті справи. У встановлений судом термін відповідач подав до суду відзив на позовну заяву. У відзиві відповідач зазначив, що діти не є його рідними, а усиновленими. [PERSON] отримує пенсійні виплати на дитину інваліда та певну суму аліментів. Заявниця з 2019 року не проживає в спірному будинку та має намір його продати, натомість цей будинок є єдиним об`єктом нерухомості, який перебуває в його власності. Крім того, він має на утриманні непрацездатних батьків, а також не є працевлаштованим, все це, загалом, робить його можливості щодо сплати аліментів на усиновлених дітей ще меншими. Враховуючи наведене, відповідач вважає, що спільне майно подружжя повинно бути поділено навпіл в рівних частинах. Ухвалою суду від 26.10.2022 постановленою під час судового засідання та занесеною до протоколу судового засідання підготовче провадження в справі було закрито, справу призначеного до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час слухання справи повідомлена належним чином, за умови участі в судовому засідання її представника, суд вважає за можливе розглянути справу за її відсутності. Представник позивача, який приймав участь в судовому засіданні в режимі відео конференції, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив позов задовольнити з підстав наведених в ньому. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що не заперечує проти визнання права власності за позивачем в порядку поділу спільного майна подружжя на Ѕ частини від усього спільного майна. Відповідач також зазначив, що сплачує аліменти в силу своїх можливостей. Представник відповідача також заперечив проти задоволення позовних вимог щодо визнання за позивачем права власності в розмірі ѕ частини від усього спільного майна подружжя, зазначив, що майно має бути поділене навпіл, також зазначив, що підстав для збільшення частки [PERSON] в спільному майні подружжя немає. Вина його довірителя в навмисній несплаті аліментів відсутня, він сплачує аліменти в силу своїх фінансових можливостей. Крім того, представник відповідача вказав на те, що позивачем не було додано до матеріалів справи доказів, які б вказували на те, що виконавцем під час виконання рішення суду про стягнення аліментів з його довірителя, вичинялись будь які дії для розшуку іншого його майна для погашення суми заборгованості по аліментам. Враховуючи наведене представник відповідача просить задовольнити позовні вимоги [PERSON] частково. Заслухавши пояснення представників сторін, відповідача, свідка, розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що заочним рішенням Корюківського районного суду Чернігівської області від 09.10.2020 було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований 16.07.2011 у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис № 33. Від спільного шлюбу сторони мають дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 04.03.2014 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Корюківського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №09 та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується повторним свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22.03.2016 виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Менського районного управління юстиції у Чернігівській області, актовий запис №48. (а.с. 9-10). Згідно будинкової книги діти зареєстровані з матір`ю за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 27-28). Під час перебування у шлюбі сторонами було придбано згідно договору купівлі-продажу від 03.03.2012 житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 71,10 кв.м., житловою - 37,2 кв. м. Право власності на вказаний будинок зареєстровано за відповідачем, що підтверджується копією договору купівлі-продажу будинку від 03.03.2012 року та витягу про державну реєстрацію прав (а.с. 21-23). Також, відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 03.03.2012 під час шлюбу сторонами було придбано земельну ділянку для обслуговування житлового будинку за адресою [ADDRESS] , розміром - 0,0995 га з кадастровим номером 7422410100:01:002:0221 (а.с. 29-31). Згідно із договором купівлі-продажу земельної ділянки від 03.03.2012 сторонами було придбано також земельну ділянку для ведення селянського господарства розміром - 0,2197 га з кадастровим номером 7422410100:01:002:0222 (). Відповідно до звіту про незалежну оцінку майна від 30.06.2022 ринкова вартість житлового будинку [ADDRESS] , загальною площею 71,10 кв. м. становить 270 100,00 гривень. Згідно із звітом про незалежну оцінку земельної ділянки від 30.06.2022 ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 7422410100:01:002:0221, загальною площею 0,0995 га, що розташована за адресою: в [ADDRESS] , становить 104 900,00 гривень. Відповідно до звіту про незалежну оцінку земельної ділянки від 30.06.2022 ринкова вартість земельної ділянки з кадастровим номером 7422410100:01:002:0222, загальною площею 0,2197 га, що розташована за адресою: в [ADDRESS] , становить 125000,00 гривень. Згідно судового наказу від 11.11.2019 у справі № 736/1685/19, виданого Корюківським районним судом Чернігівської області із [PERSON] було стягнено аліменти на утримання неповнолітніх дітей, сина [PERSON] та дочки [PERSON] у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, але не менш ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи із 31.10.2019 року і до повноліття дітей. Постановою 03.03.2020 Корюківським відділом державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) було відкрито виконавче провадження відносно [PERSON] , щодо стягнення з нього аліментів (ВП № 61446786). Згідно рішення Корюківського районного суду Чернігівської області 29 грудня 2020 року у справі № 736/1221/20 [PERSON] було позбавлено батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] [PERSON] не виконує належним чином судове рішення про стягнення з нього аліментів на утримання дітей та має заборгованість зі сплати аліментів. Згідно розрахунку, наданого Корюківським відділом державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного регіонального управлінням Міністерства юстиції (м. Суми) заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів за період з жовтня 2019 року по травень 2022 року становить 94083,31 грн. Відповідно до постанови Корюківського районного суду Чернігівської області у справі № 736/1072/20 [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП (несплата аліментів). Також, постановою від 07.06.2022 у справі 736/241/22 Корюківським районним судом в Чернігівській області закрито провадження стосовно притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 183-1 КУпАП у зв`язку із закінченням строків. Надаючи правову оцінку обставинам справи, суд зазначає наступне. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Судом встановлено, та не заперечується сторонами, що будинок та земельні ділянки з кадастровими номерами 7422410100:01:002:0222 та 7422410100:01:002:0221 були придбані сторонами за час шлюбу, а отже належать [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Відповідно до ст. 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною 1 статті 69 СК України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно із статтею 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної вартості подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Статтею 71 СК України встановлено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Речі для професійних занять присуджуються тому з подружжя, хто використовував їх у своїй професійній діяльності. Вартість цих речей враховується при присудженні іншого майна другому з подружжя. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Враховуючи те, що сторонами не досягнуто згоди щодо поділу спільного майна, виходячи з презумпції рівності часток подружжя, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог [PERSON] та визначення долі кожної сторони в розмірі Ѕ частини всього майна, що належить подружжю на праві спільної сумісної власності. Щодо посилань представника позивача на те, що суд має відступити від засади рівності часток подружжя, оскільки відповідач не сплачує суму аліментів, що визначена судом, а тому діти, які проживають із позивачем та одна з яких є інвалідом, не отримують належне утримання достатнє для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування, то суд вважає їх необґрунтованими. Судом встановлено, що на виконанні в Корюківському відділі державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 61446786 про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей. Заборгованість відповідача по цьому провадженню складає 94083,31 грн. Законом України «Про виконавче провадження» визначено систему заходів та тимчасових обмежень до боржника у разі невиконання рішення суду про стягнення аліментів. Так у разі наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму платежів за три місяці, виконавець може у відповідності до ст. 48 Закону України «Про виконавче провадження» здійснити заходи щодо звернення стягнення на майно боржника. Позивачем у відповідності до ст. 83 ЦПК України не було подано до суду доказів того, що державний виконавець Корюківського відділу державної виконавчої служби у Корюківському районі Чернігівської області вживав будь-які заходи, щодо звернення стягнення на будь-яке майно, що належить [PERSON] для здійснення погашення заборгованості по аліментам. Вказані докази також не були надані суду під час підготовчого провадження та позивачем не заявлялось клопотань про витребування таких доказів із виконавчої служби у порядку ст. 84 ЦПК України. З огляду на наведені обставини, суд вважає, що позивачем не надано суду належних та допустимих доказів того, що наявна заборгованість відповідача по аліментам не може бути компенсована інакше як шляхом збільшення частки [PERSON] у спільному майні подружжя. Крім того, під час судового засідання відповідач та свідок [PERSON] підтвердили, що сплачують аліменти на утримання дітей у тому розмірі, що мають можливість, оскільки перебувають у скрутному матеріальному становищі, а [PERSON] не працевлаштований, матір є пенсіонеркою, отримує мінімальну пенсію, а батько відповідача [PERSON] є інвалідом 2 групи внаслідок захворювання, пов`язаного з наслідками від аварії на ЧАЕС. Враховуючи наведене, а саме те, що законодавством встановлена презумпція рівності часток подружжя у спільному майні, а також те, що позивачем не доведена істотність обставин, які б переконливо свідчили про необхідність збільшення її частки, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] підлягають частковому задоволенню.

Outcome: partial