Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

В червні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] . Позов мотивований тим, що у листопаді 2018 позивач придбала на підставі договору купівлі-продажу від 23.11.2018 укладеного між позивачем та [PERSON] нерухоме майно, а саме квартиру за адресою [ADDRESS] . На момент укладення договору купівлі-продажу, в квартирі були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . У відповідності з умовами пункту 7 Договору, [PERSON] , як продавець вищезазначеної квартири, взяв на себе зобов`язання та гарантував позивачу, що у строк до 20.01.2019 він зніметься з реєстраційного обліку та зніме з реєстраційного обліку всіх зареєстрованих у квартирі осіб, в тому числі і [PERSON] , [INFO] . Однак, [PERSON] до теперішнього часу продовжує бути зареєстрованим у належній позивачу квартирі за адресою [ADDRESS] . Тому позивач просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, розташованою за вказаною адресою. Ухвалою Павлоградського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 28.06.2022 відкрито спрощене позовне провадження по вищевказаній справі та призначено справу до розгляду з викликом сторін. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, надали до суду заяви, згідно яких просили розглянути справу без їх участі, позовні вимоги підтримують повністю, просять їх задовольнити, позивач не заперечує проти винесення заочного рішення по справі. Відповідач належним чином повідомлений в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що позивачу на праві власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі продажу квартири від 23.11.2018, зареєстрованим в реєстрі за № 913, посвідченого приватним нотаріусом Павлоградського міського нотаріального округу Дніпропетровської області Нижник А.М. (а.с. 7-8) та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності (а.с. 9). Відповідно до довідки КП МІРАЦ № 8900 від 28.10.2021 за адресою: [ADDRESS] зареєстрований [PERSON] (чужий), [INFO] (а.с. 10). Відповідно до акту № 17 від 29.10.2021 складеного Головою ОСББ «Промислова, 28», та підписаного сусідами, [PERSON] , з липня 2017 року і по теперішній час не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11). Відповіднодо\~ст. 391 Цивільного кодексу України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до\~ст. 405 Цивільного кодексу України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи обставини справи, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивача та усунути перешкоди у здійсненні права користування майном шляхом визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме, квартирою за адресою: [ADDRESS] . Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, суд керується наступним. Відповідно до приписів ст. 133, 137 ЦПК України витрати на професійну правничу допомогу входять до складу судових витрат, пов`язаних з розглядом справи та підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі, що зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 та неодноразово наголошено у постановах Верховного Суду, зокрема у постанові від 30 вересня 2020 року у справі №379/1418/18. Відповідно до Постанови Верховного суду від 11 листопада 2021 року у справі №922/449/21 витрати на надану професійну правничу допомогу, у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконання робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Отже, сторона у справі має право на компенсацію таких витрат, якщо нею буде доведено, що розмір таких витрат обґрунтовано. На підтвердження понесених витрат на правову допомогу позивачем були надані суду: договір про надання правової допомоги адвокатом від 30.05.2022 (а.с. 14); копія ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АЕ № 1062917 (а.с. 16); розрахункова квитанція про сплату [PERSON] адвокату Пономаренко А.М. грошові кошти в розмірі 6500,00 грн (а.с. 17); акт приймання-передачі виконання робіт до Договору про надання правової допомоги адвокатом від 30.05.2022 (а.с. 18). Оскільки правова допомога позивачу фактично була надана (складення та подання позовної заяви), відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, останні підлягають стягненню з відповідача на користь позивача в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved