Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

У травні 2021 року позивач звернувся до Печерського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (номер інформаційної довідки: 248480063; дата, час формування: 17.03.2021 08:56:53; реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1835814580000. 25 вересня 2020 року, у багатоквартирному будинку [ADDRESS] було зареєстровано Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» про що внесено запис до Єдиного державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців номер: 1000701020000089091. Правління ОСББ 28.09.2020 прийняло рішення щодо відмови від подальшого користування житлово-комунальними послугами, що надаються ТОВ «ЖК «СЕРВІС ГРУП» починаючи з 1 грудня 2020 р., а саме: - відмовитись від користування житлово-комунальними послугами, що надаються ГОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» співвласникам будинку, починаючи з 1 грудня 2020 року; - Голові Правління [PERSON] за 2 місяці (до 1 жовтня 2020 р.) повідомити ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» про розірвання індивідуальних договорів іцодо надання житлово-комунальних послуг між співвласниками будинку та ТОВ «ЖК СЕРВІС ГРУП» з 1 грудня 2020 року; - відповідно до ст. 3 Статуту Об`єднання винести рішення, викладене в п.1.1, на схвалення наступних Загальних зборів. Згодом вищезазначене рішення Правління було також схвалене Загальними зборами ОСББ, що відбулись 07 листопада 2020 року. Таким чином, фактичну діяльність із управління багатоквартирним будинком [ADDRESS] ОСББ «ІП-2» розпочало з 01 грудня 2020 року. На загальних зборах співвласників ОСББ «ІП-2», що відбулися 07 листопада 2020 року, був затверджений кошторис на 2020/2021 рік, а також затверджений перелік та розмір внесків. Відповідно до Протоколу № 2 загальних зборів ОСББ «ІП-2» від 07 листопада 2020 року по питанню № 4 порядку денного «Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків співвласників на управління будинком» прийнято рішення затвердити: - внесок на розвиток ОСББ у розмірі 400 грн. (п. 4.1. Протоколу, сплачується один раз згідно п. 4.2. Протоколу); - щомісячний внесок за управління будинком за 1 кв.м. у розмірі 11,05 грн. (п. 4.1. Протоколу, у випадку оплати щомісячного внеску за управління будинком після 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, та при наявності заборгованості за минулі періоди, згідно п. 4.5. Протоколу, такі прострочені внески сплачуються за тарифом підвищеним на 10 %, тобто у розмірі 12,16 грн. за 1 кв.м.). Відповідно до Протоколу № 2 загальних зборів ОСББ «ІП-2» від 07 листопада 2020 року по питанню № 5 порядку денного «Визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків співвласників по організації охорони та безпеки будинку» прийнято рішення затвердити: внесок на організацію охорони та безпеки будинку у розмірі 150 грн. на місяць. Так, позивач стверджує, що відповідно до п. 1. розділу II «Мета створення, завдання та предмет діяльності об`єднання» Статуту ОСББ «ІП-2», затвердженого рішенням Установчих зборів співвласників багатоквартирного будинку - [ADDRESS] (протокол № 1 від 01 серпня 2020 року): «Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом». Таким чином, на відміну від переважної більшості співвласників багатоквартирного будинку, відповідач не виконує у повному обсязі свій обов`язок співвласників багатоквартирного будинку щодо сплати відповідних внесків на утримання будинку та прибудинкової території та інших платежів. В результаті несплати відповідачем щомісячних внесків на утримання будинку, одноразового внеску на розвиток ОСББ, внеску на організацію охорони та безпеки будинку у відповідача утворилась заборгованість перед обєднанням, яка становить 6 275 грн. 83 коп.: заборгованість по внеску на управління будинку - 5 275 грн. 83 коп.; заборгованість по внеску на розвиток ОСББ - 400 грн. 00 коп., заборгованість по внеску на організацію охорони та безпеки будинку - 600 грн. 00 коп. Окрім цього, позивач з посиланням на ст. 625 ЦК України вказує, що розмір заборгованості відповідача перед об`єднанням по сплаті внесків на утримання будинку, внеску на розвиток ОСББ, внеску на організацію охорони та безпеки будинку станом на 12 квітня 2021 року становить 6 275 грн. 83 коп. Позивачем здійснено розрахунок індексу інфляції та 3 відсотків річних, нарахованих на суму заборгованості у відповідності до рекомендацій, наданих правовим висновком Верховного Суду України по справі 6-59 цсІЗ від 30.10.2013 Відповідно до вищевказаного Розрахунку: 3% річних від простроченої суми становить 25 грн. 27 коп., індекс інфляції становить 62 грн. 08 коп. З врахуванням зазначеного, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та просить суд стягнути заборгованість відповідача та судові витрати. 24.05.2021 ухвалою суду було відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. 06.09.2021 представником позивача було подано заяву про збільшення позовних вимог. Так, в даній заяві зазначено, що при попередньому розрахунку ціни позову, позивачем здійснювався розрахунок за період з грудня 2020 року по березень 2021 року включно. Однак, станом на 17.08.2021 відповідачем заборгованість не погашено. У зв`язку з цим, позивач надав уточнюючий розрахунок ціни позову про стягнення з відповідача заборгованості по внескам на утримання будинку, внеску на розвиток ОСББ, внескам на організацію охорони та безпеки будинку за період з грудня 2020 року по липень 2021 року. Відтак, представник позивача просить суд: - стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2»: заборгованість по сплаті внесків на управління будинку, внеску на розвиток ОСББ, внеску на організацію охорони та безпеки будинку, що становить 12 274 грн. 87 коп.: індекс інфляції - 113 грн. 09 коп.; 3% річних - 126 грн. 99 коп. - стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» витрати на правничу допомогу адвоката, у розмірі 4000 грн. 00 коп. та витрати на отримання відомостей щодо відповідача з Державного реєстру речових прав - 30 грн. 00 коп.; банківську комісію Національного платіжного сервісу за отримання відомостей щодо відповідача з Державного реєстру речових прав - 5 грн. 00 коп.; - стягнути з [PERSON] на користь Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІП-2» судовий збір у розмірі 2 270 грн. 00 коп. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про місце день і час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву про розгляд справи у його відсутність, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про місце день і час розгляду справи повідомлялась шляхом направлення судових повісток та розміщення інформації на сайті Печерського районного суду м. Києва тому в силу положень ст. 131 ЦПК України, відповідач вважається повідомленею про розгляд справи належним чином. Окрім цього, до суду від відповідача не було подано жодних документів на спростування доводів позивача. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів, оскільки позивач не заперечує проти такого вирішення справи, про що зазначено у позовній заяві. Частиною 4 статті 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Згідно із ч. 1 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів. Відповідно до статті 15 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" співвласник зобов`язаний: виконувати вимоги статуту об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі тощо. Статтею 17 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" передбачено, що для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі. Також, для самостійного забезпечення, утримання та експлуатації багатоквартирного будинку та прибудинкової території, відповідно до положень ч.ч. 1, 6 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» «співвласники сплачують відповідні внески і платежі» у встановлених загальними зборами Об`єднання розмірах. Відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Згідно з ч. 2 ст. 382 ЦК України власникам квартири у двох- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Враховуючи обов`язок відповідача, як споживача послуг з утримання будинку та прибудинкової території, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі за отримані послуги, суд приходить до висновку про стягнення вартості наданих послуг в судовому порядку. Обов`язок утримання майна виникає у співвласників багатоквартирного будинку безпосередньо з актів цивільного законодавства. Витрати на утримання спільного майна у багатоквартирному будинку розподіляються між співвласниками пропорційно до їх часток співвласника незалежно від факту використання ними належного їм нежитлового приміщення та спільного майна, а також членства в об`єднанні співвласників багатоквартирного будинку. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Верховного Суду України від від 14.12.2017 у справі №910/582/17, від 22.05.2018 у справі №910/12065/17. Відповідно до правового висновку, до якого дійшов Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду у постанові від 21.01.2020 року у справі 910/1395/19, законодавством на відповідача, як на члена ОСББ, покладено обов`язок виконувати чинні та не скасовані рішення статутних органів ОСББ, якими зокрема є загальні збори учасників та правління ОСББ. Відповідно до змісту правовідносин щодо обов`язку сплати внесків та платежів та положень ч. 1 ст. 509 ЦК України, обов`язок відповідача сплачувати на користь Об`єднання внески, є його майновим грошовим зобов`язанням, підставами якого є юридичний факт набуття приватної квартири в багатоквартирному будинку, юридичний факт створення, існування та функціонування відповідного єднання співвласників в цьому будинку та відповідні імперативні зобов`язальні норми актів цивільного законодавства. За змістом положень ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до вимог Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до положень ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахування індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Отже, за змістом вищенаведеної норми, нарахування інфляційних втрат на суму боргу та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Аналогічне положення міститься і у постановах Верховного Суду України від 6 червня 2012 р. у справі № 6-49цс12, від 24 жовтня 2011 р. у справі № 6-38цс11.. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Положеннями наведених в Законі України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено порядок вирішення питань у разі ненадання, надання не в повному обсязі або неналежної якості комунальних послуг і право споживача викликати виконавця комунальних послуг (його представника) для перевірки кількості та/або якості наданих послуг, за результатами яких складається акти-претензії. Проте, відповідачем не спростувано твердження позивача, що ним не надані послуги належної якості, а тому його вимога про стягнення нарахованих сум оплати за надані послуги є обґрунтованою. Також відповідачем не було надано доказів на спростування наявної заборгованості по сплаті послуг, а саме: внеску на управління будинку, внеску на розвиток ОСББ, внеску на організацію охорони та безпеки будинку, а також розрахунку наявної заборгованості та доказів на погашення заборгованості, яка утворилася у зв`язку із неналежним виконанням зобов`язань з оплати наданих послуг. Таким чином, стороною позивача доведено обставини, на які він посилається у позовній заяві, а стороною відповідача вони не спростовані. Оцінивши наданий позивачем розрахунок боргу, суд вважає, що позивач обґрунтовано нарахував зазначені суми і вважає за можливе покласти їх в основу рішення суду. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову, відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає 2270,00 грн. судового збору. Окрім цього, позивач просить суд стягнути витрати на правничу допомогу, а тому варто зазначити. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до п. 2 ч. 3 ст. 79 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 84 ЦПК України витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Разом із тим, граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлений Законом України від 20 грудня 2011 року "Про граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу у цивільних та адміністративних справах". Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді, як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84,89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента у судовому процесі, сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження та ін.); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Верховний Суд у постанові від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц зазначив, що якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення. Відповідно до судової практики у питанні стягнення витрат на правову допомогу, заявник має довести, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. У випадку відсутності документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат, це є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу позивачем надано ордер на надання правової допомоги, договір про надання правової допомоги, акт прийому-передачі, та квитанції та платіжні доручення, на суму 4 000, 00 грн. Таким чином, оскільки витрати на правичу допомогу підтверджені, то на думку суду вони підлягають стягненню у розмірі 4 000,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved