Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

04.09.2019 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що 10.08.2018 року по пр.Слобожанське буд.86. в м.Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «КIA Rio» державний номер [NUMBER] під керування водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладання штрафу в розмірі 340.00 грн. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця та визначення вартості матеріальних збитків колісного-транспортного засобу від 04.10.2018 року № 5878 вартість матеріальних збитків з урахуванням зносу складає 7766,83 грн. Витрати на складання висновку експертного дослідження складає 1500,00 грн., що підтверджується квитанціє до прибуткового касового ордеру № 5878 від 27.09.2018 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія [PERSON] , транспортного засобу «КIA Rio» державний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» № АМ/3511328. 30.10.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] в розмірі 6078,08 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] склав 11950,00 грн., що підтверджується актом № 2018-2394 від 12.11.2018 року про виконання робіт та квитанцією про оплату за ремонт від 12.11.2018 року в розмірі 11950,00 грн. Таким чином позивач просить стягнути з відповідача різницю між вартістю ремонту та страховим відшкодування в розмірі 5871,92 грн. Позивач поніс витрати по оплаті послуг стоянки в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 2018-2323 від 30.10.2018 року та квитанціє про оплату в розмірі 3000,00 грн. Позивач просить стягнути матеріальну шкоду в загальному розмірі 10371,92 грн. Окрім того, позивач просить стягнути моральну шкоду в розмірі 12519,00 грн., оскільки він зазнав душевних страждань, дорожньо-транспортна пригода змусила його докладати додаткові зусилля для організації свого життя. Також, позивач був змушений звернутися за правовою допомогою, для захисту свої порушених прав та сплатив витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. За таких обставин, позивач просить стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 10371,92 грн., моральну шкоду в розмірі 12519,00 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. та судовий збір в розмірі 1536,80 грн. Ухвалою суду від 23.09.2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 02.02.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу та третій особі надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач та третя особа є такими, що належним чином повідомлені про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористались. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог з наступних підстав. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що\~10.08.2018 року по пр.Слобожанське буд.86. в м.Дніпро сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] та транспортного засобу «КIA Rio» державний номер [NUMBER] під керування водія [PERSON] . В результаті дорожньо-транспортної пригоди автомобіль «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] отримав механічні ушкодження. Постановою Індустріального районного суду м.Дніпропетровська від 10.10.2018 року [PERSON] визнано винною у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді накладання штрафу в розмірі 340.00 грн. Відповідно до ч. 4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. В пункті 7 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудні 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» роз`яснено, що відповідно до частини четвертої статті 61 ЦПК, при розгляді справи про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої ухвалено вирок, що набрав законної сили, або постанову суду у справі про адміністративне правопорушення, цей вирок або постанова обов`язкові для суду лише з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Тому, розглядаючи позов, який випливає з кримінальної справи чи зі справи про адміністративне правопорушення, суд не вправі обговорювати вину відповідача, а може вирішувати питання лише про розмір відшкодування. Таким чином, вина відповідача в дорожньо-транспортній пригоді доказуванню не підлягає. Відповідно до висновку експертного дослідження автотоварознавця та визначення вартості матеріальних збитків колісного-транспортного засобу від 04.10.2018 року № 5878 вартість матеріальних збитків з урахуванням зносу складає 7766,83 грн. Витрати на складання висновку експертного дослідження складає 1500,00 грн., що підтверджується квитанціє до прибуткового касового ордеру № 5878 від 27.09.2018 року. На момент дорожньо-транспортної пригоди відповідальність водія [PERSON] , транспортного засобу «КIA Rio» державний номер [NUMBER] була застрахована у ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» № АМ/3511328. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 990 ЦК України\~передбачено, що страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта. 30.10.2018 року ПрАТ «Страхова компанія «Галицька» здійснила виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] в розмірі 6078,08 грн. Вартість відновлювального ремонту транспортного засобу «ЗАЗ TF699P ЗНГ» державний номер [NUMBER] склав 11950,00 грн., що підтверджується актом № 2018-2394 від 12.11.2018 року про виконання робіт та квитанцією про оплату за ремонт від 12.11.2018 року в розмірі 11950,00 грн. Таким чином різниця між вартістю ремонту та страховим відшкодування складає 5871,92 грн. Позивач поніс витрати по оплаті послуг стоянки в розмірі 3000,00 грн., що підтверджується актом надання послуг № 2018-2323 від 30.10.2018 року та квитанціє про оплату в розмірі 3000,00 грн. Відповідно до\~ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частинами 1, 2 ст.1187 ЦК України\~передбачено, що джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 22 ЦК України, збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. При цьому, особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно п.1 ч.1ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Враховуючи те,\~що дорожньо-транспортна\~пригода,\~в якій\~пошкоджено автомобіль\~позивача,\~сталась з\~вини відповідача\~та перебуває\~у взаємозв`язку\~з порушенням\~ним Правил\~дорожнього руху\~України,\~відповідач має\~відшкодувати позивачу\~завдані матеріальні\~збитки у\~сумі 10371,92\~грн.,\~яка складається\~з різниці\~між виплаченою\~страховою виплатою\~та вартістю\~ремонту автомобіля\~в розмірі\~5871,92\~грн.; вартості оплати стоянки в розмірі 3000,00 грн., вартості експертного дослідження в сумі 1500,00 грн. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд виходить з наступного. Відповідності до ч.2 ст.23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Пунктами 1, 3 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» за №4 від 31.03.1995 року визначено, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Позивачем не надано суду жодного доказу на підтвердження понесення ним моральної шкоди, не мотивовано із чого виходив позивач визначаючи її розмір. Позивачем навіть не подано доказів завдання йому ушкодження його здоров`я (тілесних ушкоджень в результаті ДТП) чи неможливості працювати у зв`язку із пошкодженням автомобіля. Вирішуючи вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди, суд приходить до висновку, що відповідно до вимог ст. 23 ЦК України, позовні вимоги в цій частині задоволенню не підлягають. Згідно з вимогами ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Звертаючись до суду з позовом позивач визначив попередній розмір витрат на правову допомогу рівним 4000,00 грн. До позовної заяви долучено докази понесення позивачем витрат на правову допомогу в сумі 4000,00 грн. на підставі договору про надання правової допомоги № 28/08/19-4 від 28.08.2019 року. Виконання договору № 28/08/19-4 від 28.08.2019 року з боку адвоката Константинова Р.Д. підтверджується договором про надання правової допомоги № 28/08/19-4 від 28.08.2019 року; квитанцією до прибуткового касового ордеру 28/08/19-4 від 28.08.2019 року на суму 4000,00 грн.; актом-розрахунком правової допомоги № 28/08/19-4 від 28.08.2019 року на загальну суму 4000,00 грн.; актом прийому передачі наданої правової допомоги від 04.09.2019 року за договором № 28/08/19-4 від 28.08.2019 року на загальну суму 4000,00 грн. Складені адвокатом Константиновим Р.Д. документи наявні в матеріалах справи. Отже, позивачем доведено і факт понесення витрат на правову допомогу, і факт її надання на визначену ним суму коштів. Відповідач, щодо розміру витрат на правову допомогу рівну 4000,00 грн., своїх заперечень до суду не надав. Оскільки обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача витрати на професійну правничу допомогу в сумі 4000,00 грн. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд\~вважає за необхідне стягнути з відповідача\~\~на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви у сумі 768,40 грн. та судові витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн., а всього судові витрати в розмірі 4768,40 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial