Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

29 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути на його користь суму боргу в розмірі 120 780,00 грн та судові витрати по справі. В обґрунтування позову посилається на те, що 22 травня 2021 року він позичив [PERSON] \~\~ 200 000,00 грн, а відповідач отримав від нього вказану суму та зобов`язався повернути суму позики до 01 серпня 2021 року. Однак [PERSON] прострочив строк повернення боргу і 01.01.2022 року частково сплатив борг в сумі 79 220 грн. З того часу відповідач уникає позивача та виконання своїх обов`язків зі сплати боргу. [PERSON] намагався вирішити спір у позасудовому порядку, направивши на адресу відповідача претензію, однак останній ніяк не відреагував. Тому був змушений звернутися до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій позов підтримав у повному обсязі, просив розглянути справу без його участі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, який належним чином повідомлений про дату та час судового розгляду, в тому числі і через розміщення оголошення на сайті Шосткинського міськрайонного суду Сумської області, повторно в судове засідання не з`явився, відомостей про поважність причин неявки суду не повідомив. Заяви та клопотаня від відповідача до суду не надійшли. Відзив на позовну заяву до суду не надав. Зважаючи на вказане, суд, згідно положень ст. 280 ЦПК України, ухвалює рішення при заочному розгляді справи у відсутності відповідача на підставі наявних у справі даних та доказів. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до такого висновку: З матеріалів справи вбачається, що 22 травня 2021 року [PERSON] позичив [PERSON] 200 000,00 грн, а позичальник отримав від нього вказану суму та зобов`язався повернути суму позики до 01 серпня 2021 року, про що склав розписку /а.с.7/.Станом на 01.01.2022 року відповідач сплатив частину боргу, про що свідчить його відмітка у розписці. /а.с.7/ Як вбачається з претензії на повернення боргу за розпискою від 22.07.20022 року, [PERSON] намагався вирішити спір у позасудовому порядку, направивши на адресу відповідача претензію. /а.с.9-10/ Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 2 ст. 1047 ЦК України передбачено, що на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Відповідно до ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності до ч. 2 ст. 509 ЦК України зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу, у тому числі і з договорів. Згідно з ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Зобов`язання, в свою чергу, згідно з вимогами ст.ст. 525, 526 ЦК України, має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу. Одностороння відмова від виконання зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Але в порушення приведених умов договору позики, укладеного між сторонами по справі, вимог ст.ст. 525, 526, 629, 1046, 1047, 1049 ЦК України, одержана відповідачем позика по спливу встановленого строку її повернення позичальником не повернута. Неналежне виконання відповідачем договірних зобов`язань змусило позивача звернутися за захистом своїх майнових прав до суду. Наявність та розмір заборгованості [PERSON] перед [PERSON] у розмірі 120 780,00 витікає з умов, укладеного між сторонами по справі договору позики, підтверджується наявними у матеріалах справи документами та не спростовано відповідачем. З огляду на викладене, суд вважає за правомірне позовні вимоги щодо стягнення з відповідача заборгованості за договором позики у вказаному розмірі задовольнити. Вирішуючи питання щодо судових витрат в справі, суд\~ приходить\~ до висновку\~ щодо покладення\~ на відповідача понесених позивачем документально підтверджених судових витрат пропорційно до задоволених позовних вимог.

Outcome: approved