Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

20 вересня 2021 року [PERSON] , від імені якої діє представник адвокат Романченко О.М., звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів. В обґрунтування позову зазначила, що вона перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого 09.03.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим № 767 на праві приватної власності належали нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя\~ [PERSON] \~склав заповіт,\~відповідно до\~якого все\~належне йому\~майно він\~заповів своїй\~дружині \~ [PERSON] .\~Крім дружини\~ [PERSON] ,\~неповнолітнього сина\~ [PERSON] \~ [PERSON] \~ із\~заявою про\~прийняття спадщини\~звернулась мати\~померлого \~ [PERSON] [INFO] ,\~а також\~його донька\~ [PERSON] \~ [INFO] .\~Інша донька\~померлого \~ [PERSON] \~із заявою\~про прийняття\~спадщини не\~зверталась.\~З огляду\~на кількість\~спадкоємців [PERSON] \~(5\~осіб)\~розмір обов`язкової\~частки матері\~померлого \~ [PERSON] \~ становить\~1/10\~частина спадкового\~майна. Таким чином, [PERSON] з 09 вересня 2020 року являється власником 1/10 частини вказаних нежитлових приміщень. Разом з тим, починаючи із вересня 2020 року відповідач [PERSON] , як співвласник нежитлових приміщень, не приймає жодної участі в утриманні належного їй нерухомого майна та не сплачує комунальні послуги з його утримання. У зв`язку із цим, [PERSON] було самостійно сплачено комунальні послуги за утримання нерухомого майна, а тому вищевказані обставини стали підставою для звернення до суду з вимогою про стягнення з відповідача понесених позивачем грошових коштів на утримання нерухомого майна у розмірі 1925,20 гривень пропорційно її частці у праві власності на нерухоме майно. Ухвалою суду від 18 жовтня 2021 року у справі відкрито загальне позовне провадження. Призначено підготовче судове засідання. Від представника [PERSON] адвоката Романченко О.М., надійшло клопотання про витребування у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича доказів по справі, а саме: завіреної копії матеріалів спадкової справи, відкритої щодо [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 17.12.2021 вищевказане клопотання про витребування доказів задоволено: витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича докази, а саме завірену копію матеріалів спадкової справи, відкритої щодо [PERSON] , померлого [INFO] . \~ \~ \~ \~Відповідачем подано до суду відзив на позовну заяву, суть якого зводиться до того, що, думку відповідача, у позивача відсутнє право власності на нежитлові приміщення, відсутні докази сплати позивачем витрат про відшкодування яких заявлено позов; відсутні укладені між позивачем, відповідачем та постачаючими організаціями договори про надання послуг з утримання прибудинкових територій та послуг опалення; відсутні докази нарахування вартості послуг з утримання прибудинкових територій та послуг опалення у зазначених позивачем розмірах; відсутні укладені між позивачем та відповідачем договори доручення (довіреності) на здійснення оплати позивачем комунальних послуг; відсутні докази перебування вищезгаданих нежитлових приміщень у спільній власності позивача та відповідача. 30.12.2021 представником позивача адвокатом Романченко О.М , подано відповідь на відзив на позовну заяву, у якій позивач із доводами відповідача не погодився у повному обсязі та зазначив, зокрема, що системний аналіз норм права свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України\~«Про реєстрацію\~речових прав\~на нерухому\~майно та\~їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Таким чином, позивач з 09 вересня 2020 року разом із іншими спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину після нього, являється співвласником нежитлових приміщень. Позивач зазначає, що докази сплати за надані комунальні послуги надані позивачем. Посилаючись на норми діючого законодавства та практику Верховного Суду позивач просить задовольнити позов. 31.01.2022 представником позивача подано до суду клопотання про долучення до матеріалів справи доказів, яке прийнято судом та відповідні докази долучені до матеріалів справи. 18.02.2022 представником позивача подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій позивач просить стягнути з відповідача на користь позивача 4061,29 гривень, як частку витрат на утримання нерухомого майна, що відповідає її частці у праві власності на нерухоме майно. У судове засідання [PERSON] не з`явилась, про день та час слухання справи повідомлена своєчасно та належним чином. До суду надійшла заява від адвоката Романченка О.М., який просить розглядати справу без участі позивача та її повноважного представника. Відповідач [PERSON] у судові засідання по справі не з`явилась, про дачу, час та місце судових засідань повідомлена належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Згідно\~ст. 12 ч. 3 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особо, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази\~подаються сторонами і іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторони, що є одним із принципів змагальності сторін. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. Судом встановлено, що [PERSON] , перебувала у шлюбі із [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . [PERSON] на підставі договору дарування нежитлових приміщень, посвідченого 09.03.2017 приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Сергієнко Н.В. за реєстровим № 767 на праві приватної власності належали нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . За життя [PERSON] склав заповіт, відповідно до якого все належне йому майно він заповів своїй дружині [PERSON] . Після смерті [PERSON] у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна С.Ю. за заявою [PERSON] було відкрито спадкову справу № 37/2020. Ухвалою суду від 17.12.2021 було витребувано у приватного нотаріуса Харківського міського нотаріального округу Куксіна Станіслава Юрійовича докази, а саме завірену копію матеріалів спадкової справи, відкритої щодо [PERSON] , померлого [INFO] . Дослідивши матеріали спадкової справи № 37/2020 судом встановлено, що із заявами про прийняття спадщини після [PERSON] звернулись дружина спадкодавця [PERSON] , неповнолітній син [PERSON] [PERSON] , мати спадкодавця [PERSON] [INFO] , а також його донька [PERSON] [INFO] . Інша донька померлого [PERSON] із заявою про прийняття спадщини не зверталась. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 ст. 1220 ЦК України часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46\~цього Кодексу). Відповідно до положень частини 1 статті 1241 ЦК України та з огляду на кількість спадкоємців [PERSON] (5 осіб), суд погоджується із доводами про те, що розмір обов`язкової частки матері спадкодавця [PERSON] становить 1/10 частина спадкового майна. Враховуючи вищевикладене, відповідач [PERSON] з 09 вересня 2020 року являється власником 1/10 частини нежитлові приміщення 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Як вбачається із матеріалів справи, починаючи із вересня 2020 року відповідач [PERSON] , як співвласник нежитлових приміщень, не приймала жодної участі в утриманні належного їй нерухомого майна та не сплачувала комунальні послуги з його утримання у частині, що відповідає її частці у праві власності на нерухоме майно. Наданими до матеріалів справи доказами підтверджується, що [PERSON] за період з 15.09.2020 по 16.08.2021 було самостійно сплачено комунальні послуги за утримання будинків та прибудинкових територій у сумі 2601,95 гривень, комунальних послуг за постачання теплоенергії у сумі 15936,80 гривень, за технічне обслуговування електромереж у сумі 132,00 гривень та за вивіз ТПВ у сумі 581,28 гривень. Враховуючи те, що [PERSON] протягом вказаного періоду не здійснювала жодних виплат на утримання належного їй нерухомого майна, позивач, як співвласник, яка належним чином сплачувала комунальні послуги як за себе, так і за відповідача, звернулась до суду з вимогою про стягнення в порядку регресу частини понесених нею витрат на оплату комунальних послуг з недобросовісного співвласника, що становить суму у розмірі 1925,20 гривень. Вказані обставини підтверджуються квитанціями про нарахування та оплату [PERSON] вищевказаних комунальних послуг, сплачених нею на утримання нерухомого майна. Крім того, представником позивача долучено до матеріалів справи копію адвокатського запиту від 24.12.2021 до КП «Харківські теплові мережі»; копію листа КП «Харківські теплові мережі» від 30.12.2021; копії актів звіряння по особовому рахунку [NUMBER] ; копію адвокатського запиту від 24.12.2021 до КП «Жилкомсервіс»; копі. листа КП «Жилкомсервіс» від 04.01.2022. Суд дослідивши надані до матеріалів справи письмові докази, встановив, що у період з 15.09.2020 по 16.02.2022 позивач сплатила комунальні послуги з утримання будинків та прибудинкових територій у розмірі 2932,74 гривень, комунальні послуги з вивозу ТПВ у розмірі 727,92 гривень, комунальні послуги за теплоенергію у розмірі 36732,20 гривень, комунальні послуги за технічне обслуговування електромереж у розмірі 220,00 гривень. Всього розмір сплачених позивачем коштів на утримання нерухомого майна за період 15.09.2020 по 16.02.2022 становить 40612,86 гривень. Таким чином, суд погоджується із доводами позивача про те, що розмір коштів, що підлягає стягненню із [PERSON] відповідно до її частки у праві власності на нежитлові приміщення (1/10 частина), становить 4061,29 гривень. Відповідно до статті 13 Конституції України\~ власність зобов`язує. Згідно із ст.\~322\~ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Тобто, чинне законодавство визначає обов`язок для співвласника сплачувати комунальні послуги на утримання нерухомого майна. Стаття 360 Цивільного кодексу України\~передбачає, що співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Згідно\~ст. 13 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо). Відповідно до ч. 2\~ст. 7 ЗУ «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Відповідно до п. 1 ч. 1\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву споживача кореспондує визначений п. 5 ч. 3\~ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~його обов`язок оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ч. 1\~ст. 9\~\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Неукладення споживачем послуг відповідного договору на їх отримання суперечить вимогам ч. 3 ст.\~6, ст.ст.\~627,\~630 ЦК України\~та вищевказаним вимогам\~Закону України «Про житлово-комунальні послуги», а тому відсутність письмово оформленого договору про надання житлово-комунальних послуг, як і відсутність особового рахунку, саме по собі не позбавляє відповідача, як споживача, обов`язку оплачувати надані їй послуги. Відповідні правові позиції викладено у постановах Верховного Суду від 18.03.2019 року у справі № 210/5796/16-ц та від 04.12.2019 року у справі № 753/8203/16-ц. Таким чином, кожен із власників спільної часткової власності несе витрати по утриманню майна відповідно до своєї частки у спільному майні. Солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають за ч. 1\~ст. 541 ЦК України\~у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 526\~ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник, який виконав солідарний обов`язок, має право на зворотну вимогу (регрес) до кожного з решти солідарних боржників у рівній частці, якщо інше не встановлено договором або законом, за вирахуванням частки, яка припадає на нього (стаття 544 ЦК України). Аналіз наведених норм права дає підстави зробити висновок, що кожен співвласник зобов`язаний брати участь у витратах щодо утримання майна, що є у спільній частковій власності, незалежно від того, хто здійснює фактичні дії, спрямовані на утримання спільного майна. Співвласник, який виконав солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, має право вимагати від іншого співвласника їх відшкодування (право зворотної вимоги (регрес). За таких обставин, суд приходить до висновку про те, що [PERSON] , сплативши витрати по утриманню нерухомого майна, які були нараховані в тому числі і на іншого співвласника, тобто [PERSON] , виконала солідарний обов`язок щодо сплати необхідних витрат на утримання майна, а тому має право вимагати від відповідача їх відшкодування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовна вимога про стягнення з відповідача 4061,29 гривень, як витрат на утримання нерухомого майна - нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4, загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , пропорційно її частці (1/10 частина) у праві власності на нерухоме майно, підлягає задоволенню. Щодо посилання відповідача про те, що у неї відсутнє право власності на нежитлові приміщення та відсутні докази перебування вищезгаданих нежитлових приміщень у спільній власності позивача та відповідача, суд не погоджується із вказаними доводами та вважає їх безпідставними, з огляду на наступне. Відповідно до частини другої\~статті 1220 ЦК України\~часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою. Частиною п`ятою\~статті 1268 ЦК України\~встановлено, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають з часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої порушені права володіння та користування спадковим майном відповідно\~\~до\~глави 29\~ЦК України. Якщо у складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, право розпорядження нерухомим майном виникає в нього з моменту державної реєстрації цього майна (частина друга\~статті 1299 ЦК України). Спадкоємець, який прийняв у спадщину нерухоме майно, ще до його державної реєстрації має право витребувати це майно від його добросовісного набувача з підстав, передбачених\~статтею 388 ЦК України, зокрема у разі, якщо воно вибуло з володіння спадкодавця поза волею останнього. Аналогічна правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 23 січня 2013 року у справі № 6-164цс12 та у постановах Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі № 303/6974/16-ц, від 04 червня 2020 року у справі № 760/16793/16-ц. Відповідно до частини першої\~статті 1296 ЦК України\~спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Частиною першою\~статті 1297 ЦК України\~передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (частина третя\~статті 1296 ЦК України). Отже, системний аналіз зазначених норм права та їх тлумачення свідчить про те, що спадкоємець, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, є її власником з часу її відкриття, а документом для підтвердження права власності на спадкове майно є свідоцтво на спадщину, отримане в установленому законодавством порядку. Проте відсутність реєстрації права власності відповідно до\~Закону України\~«Про реєстрацію\~речових прав\~на нерухому\~майно та\~їх обтяжень» не зумовлює позбавлення особи прав користування та володіння належним їй на праві власності майном. Такий же висновок міститься у постанові Верховного Суду від 20 травня 2020 року у справі №303/6974/16 (провадження №61-39511св18). Таким чином, суд приходить до висновку, що [PERSON] з 09 вересня 2020 року разом із іншими спадкоємцями [PERSON] , які прийняли спадщину після нього, являються співвласниками нежитлових приміщень 1-го поверху № 53-1-:-53-4 загальною площею 68,8 кв.м. літ. «А-8», що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Посилання відповідача на те, що вона ніколи не була споживачем комунальних послуг за нерухоме майно, суд вважає безпідставними, оскільки, як було встановлено вище, відповідач [PERSON] є співвласником нежитлових приміщень та зобов`язана оплачувати житлово-комунальні послуги на підставі статей 322, 360\~ЦК України та п. 5 ч. 2\~ст. 7 ЗУ «Про житлово\~комунальні послуги». У відповідності до вимог ст.\~141\~ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved