Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У листопаді 2021 року до Малиновського районного суду м.Одеси звернулась з позовом представник [PERSON] адвокат Єфімова Л.Я. до Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», за участі третіх осіб Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимира Олександровича, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своєї заяви посилається на те, що позивачу за місцем роботи надійшла постанова про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію стипендію та інші доходи боржника від 02.11.2021 року, приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни за виконавчим провадження № 67270634 по примусовому виконанню виконавчого напису № 33955 від 07.10.2021 року, який вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. Вказала, що після ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження їй стало відомо, що виконавчий напис було видано по кредитному договору № 1001585272 від 09.04.2012 року, який начебто був укладений [PERSON] та ПАТ «ОТП Банк», право вимоги якого перейшло на підставі Договору факторингу № 08/03/2013 від 06.03.2013 року до ТОВ «РОСВЕН ІНВЕСТ Україна». Вказала, що жодних боргових зобов`язань за кредитним договором вона не має, строк дії кредитного договору закінчився, сума боргу, за якою вчинено виконавчий напис, суперечить умовам кредитного договору, відсутні ознаки безспірності стягуваної заборгованості. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 24.11.2021 року по справі було відкрито провадження, вирішено питання щодо витребування доказів. Ухвалою судді Малиновського районного суду м.Одеси від 11.01.2021 року по справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 22.02.2022 р. Позивач у судове засідання не з`явилась, про місце, дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, про місце дату та час судового розгляду повідомлялась належним чином. Надіслала до суду заяву, у якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечувала. Представник Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна» в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили, відзив на позовну заяву не подали. Третя особа - Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, пояснень на позов не надав. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шевченко Т.С. в судове засідання не з`явилась, про причини неявки суд не повідомила, пояснень на позов не надала. Враховуючи викладене, відповідно до ст. 280-281 ЦПК України, суд проводить розгляд справи в заочному порядку. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку поданим доказам, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ для захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави (ст.2 ЦПК). Згідно ч.1 та ч.2 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Згідно ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 09.04.2013 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «ОТП Банк» та [PERSON] було укладено Кредитний договір № 1001585272 від 09.04.2012 року. Сума кредиту відповідно до договору 9796,64 грн., строку кредиту 12 місяців. (а.с.30-36) 07.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис реєстраційний номер 33955 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Росвен Інвест Україна», до якого перейшло право вимоги на підставі Договору Факторингу № 08/03/2013 від 06.03.2013 р. про відступлення прав вимоги за кредитним договором, суму боргу за кредитним договором № 1001585272 від 09.04.2012 року у розмірі- 15638,21 грн., з яких: прострочена заборгованість за сумою кредиту 9796,64 грн., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 5841,57 грн. (а.с.45) Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шевченко Тетяни Сергіївни від 26.10.2021 року за ВП № 67270634 було відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого напису № 33955 від 07.10.2021 року. (а.с.20) З свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 1183 (а.с.14) вбачається, що [PERSON] 08.09.2012 року уклала шлюб з [PERSON] , та змінила прізвище на « [PERSON] ». (а.с.14) Частиною першою\~статті 88 Закону України "Про нотаріат"\~передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. У абзаці 3 пункту 284 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України від 03 березня 2004 року N 20/5, вказано, що заборгованість або інша відповідальність боржника визнається безспірною і не потребує додаткового доказування у випадках, якщо подані для вчинення виконавчого напису документи передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України. Згідно із пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172\~для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. З урахуванням приписів статей\~15,16,18 ЦК України, статей\~50,87,88 Закону України "Про нотаріат"\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України "Про нотаріат"\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такі правові висновки викладено у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі N 6-887цс17. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено, що в матеріалах справи відсутні розрахунок заборгованості, інші документи на підтвердження наявності заборгованості позивача перед відповідачем у вказаній у виконавчому написі сумі. За таких обставин суд доходить висновку, що сума заборгованості, визначена відповідачем та зазначена у виконавчому написі не є безспірною в розумінні ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат». Також суд погоджується із позицією сторони позивача про незаконність вчинення оспорюваного виконавчого напису з огляду на відсутність станом на дату вчинення виконавчого напису в Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172, кредитних договорів. Так, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, було визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, після 22.02.2017 року нотаріуси позбавлені права вчиняти виконавчі написи про стягнення заборгованості за кредитними договорами. Оспорюваний виконавчий напис було видано 07.10.2021 року, що свідчить про незаконність його вчинення. Враховуючи викладене, суд доходить висновку про законність та обґрунтованість позовних вимог та про задоволення позову. Статтею 133 ЦПК України\~встановлено, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. Відповідно до ст.\~137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Так, стороною позивача суду надано копію витягу з угоди «Про правову допомогу» від 16.11.2021 року, укладений між адвокатом Єфімовою Л.Я. та [PERSON] , ордер, квитанцію до прибуткового касового ордера від 16.11.2021 року (а.с.22) на загальну суму 7000,00 грн. Таким чином, суд прийшов до висновку, що подані позивачем докази на підтвердження понесених витрат на правову допомогу в сумі 7000,00 грн., є реальними, обґрунтованими та пропорційними до предмета спору і підтвердженими матеріалами справи, тому повністю доводять факт понесення позивачем витрат на правову допомогу, та підлягають задоволенню.

Outcome: approved