Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів за період з 17.05.2021 року по 27 липня 2022 року в сумі на утримання дитини [PERSON] , [INFO] по ВП № 66648747, в розмірі 6 577, 66 грн.; стягнути з відповідача [PERSON] на користь [PERSON] неустойку (пеню) за прострочення зі сплати аліментів на її утримання і до досягнення дитиною трьохрічного віку по ВП № 66648887 в сумі 6 569,45 грн та, додаткові витрати на лікування доньки [PERSON] в розмірі 1 196,37 грн. щомісячно, та всі витрати понесені позивачем в зв`язку з розглядом справи, в тому числі витрати на професійну правничу допомогу. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначила, що 21.03.2019 року між сторонами по справі було укладено шлюб, зареєстрований Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області та зроблений запис в книзі реєстрації актів за номером 18. В період шлюбу у них народиласть дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 15.10.2019. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14.07.2021 року справа № 375/570/21 встановлено: стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі ј частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати подання позову, тобто 17.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.05.2021 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку, тобто до [INFO] . Відповідач аліменти не сплачував своєчасно у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів за виконавчими провадженнями: по ВП № 66648747 за період з травня 2021 року по липень 2022 року у розмірі 18 301 гривень та по ВП № 66648887 за період з травня 2021 року по липень 2022 у розмірі 4 024 грн. Як вбачається з наданого розрахунку відповідач систематично порушує строки сплати аліментів, сплачуючи їх не постійно, не щомісячно і не в повному обсязі, та станом на сьогодні у нього виникла заборгованість, яка на 26.07.2022 року становить 13 147,11 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах зробленим державним виконавцем Рокитнянського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Крім того, позивачка разом з дочкою [PERSON] зверталася до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2», де був поставлений діагноз «атопічний дерматит» та було призначено лікування та додаткові обстеження. На лікування доньки всього було витрачено 3 392,74 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до положень ч.1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно наданого позивачкою розрахунку, всього за період з 17.05.2021 року по 26.07.2022 року нараховано: 13 147,11 грн. пені, яку позивачка просить суд стягнути з відповідача. Враховуючи наведене вище просить позов задоволити. 08.08.2022 Рокитнянським районним судом Київської області було прийнято справу до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, судове засідання було призначене на 05.09.2022 року, з викликом сторін. В судове засідання позивачка не з`явилася, подала на адресу суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просить позов задовольнити у повному обсязі. Відповідач на призначену дату з`явився, проте надав до суду заяву про відкладення розгляду справи на іншу дату. 03.10.2022 до суду подав клопотання про поновлення пропущеного строку для подання відзиву на позовну заяву та подав відзив на позовну заяву, в якому просив прийняти відзив до розгляду та в задоволенні позовних вимог [PERSON] до нього, в частині стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів відмовити повністю, в частині стягнення додаткових витрат на лікування дитини - визнав повністю. Відзив обґрунтовує тим, що він сплачував аліменти на утримання дочки не завжди вчасно та не завжди в повному обсязі, пояснюючи це тим, він не працевлаштований офіційно , а кошти заробляє періодичними підробітками, та не мав на той час стабільного доходу, з якого міг сплачувати визначену судом суму. У період з вересня 2021 року по кінець січня 2022 вони з позивачкою примирилися та почали жити разом з дитиною. Він забезпечував в той період позивачку та доньку всим необхідним, сплачував комунальні послуги, купував продукти харчування, купував одяг дитині та позивачці. Крім того, в цей же час сплачував аліменти за вищевказаним рішенням суду. Також надав суду копії квитанції, як доказ про періодичну сплату аліментів. Крім того, відповідач [PERSON] подав заяву про розгляд справи у його відсутності. Заперечення, викладені у відзиві на позовну заяву підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити їх. З`ясувавши думки позивачки та відповідача висловлені у поданих ними заявах, дослідивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. Згідно з положеннями ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі укладеному 21.03.2019 року, зареєстрованому Рокитнянським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції Київської області та зроблений запис в книзі реєстрації актів за номером 18. В період шлюбу у них народиласть дитина: донька [PERSON] , [INFO] , що доводиться свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Рокитнянським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 15.10.2019. Рішенням Рокитнянського районного суду Київської області від 14.07.2021 року справа № 375/570/21 встановлено: стягувати з відповідача аліменти на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно, в розмірі ј частки з усіх його видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягувати з дати подання позову, тобто 17.05.2021 і до досягнення дитиною повноліття; стягувати з відповідача аліменти на утримання дружини в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з 17.05.2021 року і до досягнення дитиною - [PERSON] , [INFO] , трьох річного віку, тобто до [INFO] . Відповідач аліменти не сплачував своєчасно у зв`язку з чим утворилася заборгованість, що підтверджується розрахунком зі сплати аліментів за виконавчими провадженнями: по ВП № 66648747 за період з травня 2021 року по липень 2022 року у розмірі 18 301 гривень та по ВП № 66648887 за період з травня 2021 року по липень 2022 у розмірі 4 024 грн. Як вбачається з наданого розрахунку відповідач систематично порушує строки сплати аліментів, сплачуючи їх не постійно, не щомісячно і не в повному обсязі, та станом на сьогодні у нього виникла заборгованість, яка на липень 2022 року становить 13 147,11 гривень, що підтверджується розрахунком заборгованості по аліментах зробленим державним виконавцем Рокитнянського відділу державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції. Крім того, позивачка разом з дочкою [PERSON] зверталася до КНП КОР «Київська обласна дитяча лікарня №2», де був поставлений діагноз «атопічний дерматит» та було призначено лікування та додаткові обстеження. На лікування доньки всього було витрачено 3 392,74 грн. Виходячи зі змісту розрахунку заборгованості по аліментах старшого державного виконавця Рокитнянський відділ державної виконавчої служби у Білоцерківському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції С. Смакоти, по сплаті аліментів за період з травня 2021 року по червень 2022 року 13 147,11 грн. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Відповідно до положень ч.1 ст.196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. У статті 196 СК України не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Наведений порядок обчислення пені за несплату аліментів наведений у постанові Великої Палати Верховного суду від 03.04.2019 у справі №333/6020/16. Аналізуючи розрахунок заборгованості по аліментах, суд вбачає, що пеня повинна бути нарахована за період з травня 2021 року по липень 2022 року (дату видачі довідки-розрахунку заборгованості ДВС, яку позивач надала суду в матеріалах справи). Однак враховуючи положення ч. 1 ст. 196 СК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню пеня у розмірі 13 147,11 грн., з травня 2021 року по липень 2022, згідно наданого суду розрахунку заборгованості. Згідно з прецедентною практикою Європейського суду з прав людини право на виконання судового рішення є складовою права на доступ до суду, передбаченого статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, для цілей якої виконання рішення, ухваленого будь-яким судом, має розцінюватися як невід`ємна частина судового розгляду (рішення від 20 липня 2004 року у справі «Шмалько проти України»). Відсутність гарантії виконання судового рішення у розумінні ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, якою передбачені гарантії надані сторонам - справедливий, відкритий і швидкий розгляд. Відповідно до частини п`ятої статті 124 Конституції України судові рішення ухвалюються судами іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. У пункті 9 частини третьої статті 129 Конституції України до основних засад судочинства віднесено обов`язковість рішень суду. Отже, відповідач зобов`язаний сплачувати аліменти, що свідчить про наявність презумпції вини платника аліментів у виникненні заборгованості з їх сплати та є підставою для застосування до відповідача відповідальності, передбаченої частиною першою статті 196 СК України. Крім того, обов`язок надавати дитині допомогу (аліменти) батько несе не лише на підставі рішення суду, а й з факту народження дитини згідно з вимогами СК України. Таким чином, суд вважає доведеною ту обставину, що відповідач був обізнаний про свій обов`язок сплачувати аліменти, оскільки частково здійснював їхню сплату, однак не вжив усіх заходів для виконання такого обов`язку в повному обсязі, не сплатив визначені вищевказаним рішенням суду в рахунок сплати аліментів на утримання своєї дитини, крім того в ході судового розгляду не надав беззаперечних, належних та допустимих доказів того, що заборгованість утворилась з незалежних від нього причин. Згідно ст. 185 СК України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Виходячи із змісту ст. 185 СК України, стягнення додаткових витрат на дитину стосується особливих обставин, які зумовлені особливим розвитком певних здібностей дитини та/або стосуються здоров`я дитини. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. У постанові від 13.09.2017 року у справі № 6-1489цс17, ВСУ висловив позицію, що, вирішуючи питання щодо розміру коштів, які підлягають стягненню на додаткові витрати, суди повинні враховувати, в якій мірі кожен із батьків зобов`язаний брати участь у цих витратах з огляду на матеріальне та сімейне становище сторін та інші інтереси й обставини, що мають істотне значення. У випадку, коли матеріальне становище батьків не дозволяє забезпечити повну оплату додаткових витрат, вони можуть бути компенсовані лише частково. Суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одному з батьків у твердій грошовій сумі. Наявність таких додаткових витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про їх стягнення. Враховуючи обставини справи та виходячи із зазначених положень законодавства, суд приходить до висновку, що витрати понесені позивачем зумовлені особливими обставинами, зокрема витратами на лікування дитини, такі є фактично понесені позивачем, та підтверджені належними та допустимими доказами. При визначенні розміру участі відповідача в додаткових витратах, суд виходить із, передбаченого ст. 185 СК України, обов`язку обох батьків брати участь у додаткових витратах на утримання дитини, враховує матеріальне становище та сімейний стан сторін. Заперечень щодо понесених додаткових витрат на лікування дитини відповідачем суду не представлено. Відтак, оскільки батьки мають рівні права та обов`язки щодо утримання дітей, стягненню з відповідача підлягає половина витрат понесених позивачем, пов`язаних з лікуванням дитини. Згідно природи додаткових витрат, що зумовлені особливими обставинами, такі можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Позивачкою надано суду підтвердження, зокрема фіскальні чеки, копії медичних довідок, а також підтвердження оплати послуг проведення обстежень. З урахуванням наведеного понесені позивачкою додаткові витрати мають бути відшкодовано у розмірі 1 196,37 гривень. На підставі ч.1 ст. 141 ЦПК, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved