Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

06.07.2022 позивачі звернулася до суду з даною заявою мотивуючи тим, що на підставі свідоцтва про право власності від 07.11.2016, виданого Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Служба приватизації житлового фонду», їм належить квартира\~ [ADDRESS] . При реєстрації права власності на квартиру вони дізналися, що на дане майно накладено арешт, в межах цивільних справ, та вказана квартира малосімейного типу, на момент накладення арешту, перебувала на балансі ТОВ «Екобуд», як кімната гуртожитку. ТОВ «Екобуд» збанкрутувало, але обтяження з нерухомого майна не було знято. При цьому, як нотаріус, так і Державна виконавча служба повідомили їм про право на звернення до суду із заявою щодо зняття арешту з нерухомого майна, враховуючи позицію викладену в п.9 Постанови Пленуму вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику у справах про зняття арешту з майна» за № 5 від 03.06.2016. Оскільки наявність зареєстрованого обтяження створює для них перешкоди у користуванні та розпорядженні нерухомим майном, порушує їх конституційне право власності, а в іншому порядку вирішити дане питання неможливо, просили в судовому порядку визнати за ними в рівних частинах право власності на квартиру [ADDRESS] та зняти обтяження (арешт) з цього нерухомого майна, накладений 10.06.2009 за вих. №1747/2-41 Першою Білоцерківською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали від 09.06.2009 Білоцерківського міськрайонного суду Київської області по справі №2-5456/2009. 07.07.2022 судом прийнято до розгляду позовну заяву, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 04.08.2022 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про заміну відповідача Білоцерківської міської ради Київської області, на належних відповідачів:\~ [PERSON] , [PERSON] , як осіб, в інтересах яких було накладено арешт на квартиру [ADDRESS] . 04.08.2022 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про прийняття заяви про зміну предмету позову, згідно якої позивачі просили в судовому порядку припинити обтяження нерухомого майна квартири [ADDRESS] , яка належить [PERSON] та [PERSON] , шляхом зняття арешту, зареєстрованого: 10.06.2009 за № 8791201 Першою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (вх.. № 1747/2-41, 10.06.2009); 16.06.2009\~ за № 8806355 Другою Білоцерківською міською державною нотаріальною конторою на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області; 19.06.2009 за № 8820025 Київською обласною філією державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 696235 від 15.06.2009, виданої міським відділом державно виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; 10.08.2009 за № 8954862 Першою Білоцерківською міською державна нотаріальною конторою на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області. 28.09.2022 судом постановлено ухвалу, яка внесена до протоколу судового засідання, про закриття підготовчого провадження у справі та призначення справи до розгляду по суті. Позивачі у судове засідання не з`явилися, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, подали до суду заяви, в яких просили розгляд справи проводити за їх відсутності, позов підтримують в повному обсязі. Відповідачі у судове засідання повторно не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, в тому числі шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, причини неявки суд не повідомили, відзив на позов та заяви з процесуальних питань до суду не подали. Третя особа у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву, в якій просила розгляд справи проводити за відсутності представника Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори Київської області на розсуд суду. За правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України за умов неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. На підставі ст. 280 ЦПК України, суд постановив провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Одним із принципів цивільного судочинства є диспозитивність, який полягає у тому, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявленою нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Учасник справи, розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (ст. 13 ЦПК України). Статтею 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Судом встановлено, що позивачі: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] з 22 серпня 2000 року. Вони отримали право на заселення у вказане житлове приміщення на підставі ордеру № 024 від 01.08.2000, виданого Будівельним підприємством ТОВ «Екобуд», як члени сім`ї [PERSON] , який [INFO] помер, що підтверджено матеріалами справи (а.с.8-11). 07 листопада 2016 року Комунальним підприємством Білоцерківської міської ради «Служба приватизації житлового фонду», на підставі розпорядження начальника від 07.11.2016 за № 1-2-18, було видано свідоцтво про право власності № [NUMBER] (а.с.7), яким посвідчено, що квартира\~ [ADDRESS] належить на праві спільної часткової власності громадянам: [PERSON] та [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 02.08.2022 (а.с.33), на квартиру [ADDRESS] було накладено арешти: 10.06.2009 16:20:08 за № 8791201 реєстратором: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (вх.. № 1747/2-41, 10.06.2009); 16.06.2009 15:24:24 за № 8806355 реєстратором: Друга Білоцерківська міська державна нотаріальна контора на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (вх.741/2-41, 09.06.2009); 19.06.2009 17:49:52 за № 8820025 реєстратором: Київська обласна філія державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України на підставі постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження АК № 696235 від 15.06.2009, виданої міським відділом державно виконавчої служби Білоцерківського міськрайонного управління юстиції; 10.08.2009 16:37:46 за № 8954862 реєстратором: Перша Білоцерківська міська державна нотаріальна контора на підставі ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (вх.. 2260/2-41, 10.08.2009), що узгоджується з листом Першої Білоцерківської міської державної нотаріальної контори від 26.11.2021 за № 1593/01-16 ( а.с.12), інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 17.11.2021 за № 285247163 (а.с.13-16). З матеріалів, витребуваних з архіву Білоцерківського міськрайонного суду Київської області (а.с.17-19,49-56), вбачається, що в провадженні суду перебували цивільні справи: № 2-6797/2009 за позовом [PERSON] до ТОВ «Екобуд», про стягнення грошової суми, та рішенням суду від 22.09.2009 позов задоволено; № 2- 5456/2009 за позовом [PERSON] до ТОВ «Екобуд», про стягнення грошової суми, та рішенням суду від 06.07.2009 позов задоволено. В межах розгляду даних справи судом було забезпечено вказані позови та накладено, в інтересах позивачів, арешт на майно боржника - ТОВ «Екобуд», зокрема, на квартиру [ADDRESS] . Встановлено, що рішення у справі № 2-6797/2009 та № 2- 5456/2009 набрали законної сили, однак, в порядку ст. 154 ЦПК України (в редакції чинній на час набрання рішенням законної сили) та в порядку\~ ст. 158 ЦПК України (в редакції Закону № 2147-VIII від 03.10.2017 року), учасники вказаних справ із заявами про зняття арешту з майна до суду не зверталися та вказані заходи забезпечення позовів не були скасовані. При вирішення спору суд виходить з наступного.\~ Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Громадяни для задоволення своїх потреб можуть користуватися об`єктами права державної та комунальної власності відповідно до закону. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно ч. 1 ст. 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ч. 1. ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Частина 1 ст. 319 ЦК України передбачає, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року під поняттям «охоронювані законом інтереси», що вживається в законах України, слід розуміти як прагнення до користування матеріальним та/або нематеріальним благом, так і зумовлений загальним змістом, об`єктивний і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать Конституції і Законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності. В п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» роз`яснено, що позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику. Відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК, відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння. Відповідно до положень ст. 391, 396 ЦК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Встановлено, що накладений арешт на квартиру [ADDRESS] порушує права позивачів, які проживають у вказаній квартирі та володіють вказаним майном на законній підставі, а іншого способу зняти обтяження, крім судового, немає. Відповідно до п.1 ч. 1. ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державною реєстрацією речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень є офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Обґрунтовуючи судове рішення, суд\~ приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~ рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved