Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

25 жовтня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої позовні вимоги тим, що 31 травня 2022 року він уклав шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Біляївському відділі державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 110. Від вказаного шлюбу мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . З серпня 2022 року вони з відповідачкою припинили сімейні відносини, оскільки він проходить війскову службу в ЗСУ, а вона проживає з іншим чоловіком. У зв`язку з вказаним, подальше спільне проживання з відповідачем неможливе, а тому він вирішив розірвати шлюб. Майнового спору немає, спільне господарство не ведуть. Поновлювати шлюбні відносини він не має наміру, а тому призначення строку для примирення є недоцільним, так як це суперечить його інтересам. На розірванні шлюбу він наполягає та відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбним відносинам , що є неприпустимим. Тому вона просить суд розірвати шлюб між ним та відповідачем [PERSON] , зареєстрований 31 травня 2022 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 110. Позивач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від нього надійшла заява в якій він просить суд розглядати справу у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, наполягає на їх задоволенн. Проти винесення заочного рішення, в разі неявки відповідача не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду від неї надійшла заява в якій вона просить розглядати справу у її відсутність, позовні вимоги [PERSON] визнає в повному обсязі, не заперечує проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу просить відновити їй дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч.2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Сторони перебувають в шлюбі, зареєстрованому 31 травня 2022 року Біляївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану в Одеському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса), актовий запис № 110, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] виданим повторно 25 жовтня 2022 року Великомихайлівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Роздільнянському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса). Від спільного життя мають неповнолітню дочку [PERSON] , [INFO] . На підставі ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що сторони припинили подружні відносини, і однією сім`єю не проживають, сторони відновлювати подружні відносини не мають наміру, у наданні строку для примирення з метою збереження родини не мають потреби, оскільки вважають, що їхня сім`я розпалася остаточно. Відповідно до ч.1\~ст. 24 Сімейного кодексу України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. При таких обставинах, суд вважає, що сформовані в родині відносини виключають спільне проживання чоловіка й жінки й роблять їхнє спільне життя надалі неможливим, тому що, збереження родини суперечило б інтересам сторін, адже сторони категорично налаштовані на розірвання шлюбу, на примирення не згодні, а оскільки шлюб ґрунтується на вільній згоді сторін, то ніхто не вправі примусити чоловіка та жінку до шлюбу. Таким чином, з огляду на вказані обставини, подальше застосування будь-яких заходів щодо примирення подружжя, як це передбачає ст. 111 Сімейного кодексу України, є недоцільним та неефективним і суперечить моральним засадам суспільства. На підставі ч.1,2 ст.160 Сімейного кодексу України, місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків; місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно\~ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Після розірвання шлюбу відповідачка бажає відновити дошлюбне прізвище « [PERSON] », що підтверджується її письмовою заявою. Спір стосовно поділу майна подружжя відсутній. Частина 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~регламентує, документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, з урахуванням положень ч.1\~ст. 142 ЦПК України\~та п.1 ч.2\~ст.141 ЦПК України, поверненню з державного бюджету підлягає 496,20 грн. судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved