Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

03 травня 2022 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «ФК «К9»\~ про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, Зокрема, позивач просила визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Журавльової Л.М. № 4099 від 08 грудня\~ 2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ\~ «ФК «К9»\~ заборгованості у сумі 16122 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що характер правовідносин позивача та відповідача щодо даної заборгованості не був безспірним, зокрема недотримана письмова форма укладення договору, невизначений розмір процентів та неустойки. Проти нарахування відсотків та комісії позивач заперечує. Крім того з 22.02.2017 законодавством України не передбачено стягнення за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду від 04 травня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ учасників справи про дату судового засідання. Копія ухвали про відкриття провадження, позовної заяви з додатками отримані відповідачем 04.05.2022, проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача\~ до суду не надходило. Не надходило жодних заяв по суті справи і від третіх осіб. Відповідно до положень ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~ № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. У Своїй постанові від 21 вересня 2021 року (справа 910/10374/17) Велика Палата Верховного суду вказала, що «оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса». Таким чином, для застосування вказаної правової позиції та перевірки доводів позовної заяви суду необхідно встановити чи було вчинено оспорюваний виконавчий напис про стягнення заборгованості з позивача\~ на користь відповідача саме на підставі кредитного договору, який не був посвідчений нотаріусом, чи вказаний виконавчий напис має іншу правову природу. Відповідно до\~ ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін.\~ Згідно з ч.3 ст. 12, ч.ч.1, 5-6 ст. 81\~ ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.5 ст. 177 ЦПК України позивач зобов`язаний додати до позовної заяви всі наявні в нього докази, що підтверджують обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги. В супереч обов`язку доказування та подання доказів, позивачем на підтвердження своїх вимог до суду надано лише докази у вигляді постанови приватного виконавця Закорка В.В. від 20 січня 2022 року про відкриття виконавчого провадження № 6825475, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення з боржника основної винагороди (а.с.17-19). Зі змісту даних постанов суд не може встановити правову природу заборгованості [PERSON] перед ТОВ «ФК «К9»\~ в розмірі 16122 грн. та документа на підставі якого нотаріусом вчинено виконавчий напис, яким можуть бути один з перелічених видів документів: нотаріально посвідчений чи не посвідчений договір (кредитний, іпотечний, оренди тощо), товарна чи фінансова аграрна розписка, диспаша тощо. Ухвалою суду від 04 травня 2022 року відмовлено у задоволені клопотання позивача про витребування спірного виконавчого напису та документів на підставі яких він був винесений у відповідача та приватного нотаріусу Журавльової Л.О., оскільки в супереч вимогам ч.ч. 1-2 ст. 84 ЦПК України воно не містило даних про вжиті позивачем до моменту його подання заходи для отримання цих доказів самостійно, а також не містило докази вжиття таких заходів та (або) причин неможливості самостійного отримання позивачем вказаних\~ доказу. Відповідно до ч.2 ст. 13 ЦПК України збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно ч.7 ст. 81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Під час розгляду справи судом не встановлено передбачених вищевказаними нормами\~ (ч.2 ст. 13, ч.7 ст. 81 ЦПК) підстав\~ для самостійно збирання ним доказів щодо предмету спору. Разом з тим, незважаючи на те, що провадження у справі було відкрито ще 04.05.2022 та того ж дня позивач отримала копію ухвали про відмову у задоволенні її клопотання про витребування доказів (а.с.30), вона в супереч принципам змагальності та диспозитивності судового процесу на протязі майже 6 місяців не вжила жодних заходів для самостійного отримання необхідних доказів та надання їх суду.\~ За таких обставин, суд вважає, що не надавши суду належних, достатніх та допустимих доказів щодо предмету спору позивач не довела заявлені нею вимоги, а отже приходить до висновку про необхідність відмови у їх задоволенні. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed