Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

У жовтні 2021 року ПАТ «НАСК «Оранта» звернулося в Дарницький районний суд м. Києва з позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] на свою користь в порядку регресу суму виплаченого страхового відшкодування по ДТП у розмірі 26 030,97 грн. та понесені судові витрати. Позовні вимоги мотивує тим, що 27.04.2020 між [PERSON] та НАСК «Оранта» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] , на умовах пільгової сплати [PERSON] страхового платежу, оскільки він є пенсіонером. 23.09.2020 сталася ДТП за участь застрахованого автомобіля, під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] . Винною особою у даному ДТП згідно постанови Дарницького районного суду м. Києва визнано [PERSON] . Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування та страхового акту №ОЦВ-20-32-35511/1 від 13.11.2020 страховою компанією було виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 52 061,94 грн. Оскільки на момент ДТП застрахованим автомобілем «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] керував [PERSON] , то відповідно до норм чинного законодавства, зобов`язаний компенсувати страховику 50% виплаченого страхового відшкодування. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва Заставенко М.О. від 25.10.2021 відкрито спрощене позовне провадження без виклику сторін (виклику) сторін за наявними у справі матеріалами. Відповідачу на адресу зареєстрованого місця проживання було направлено копію ухвали про відкриття провадження та копію позовної заяви з додатками, однак конверт з вкладеннями повернувся до суду без вручення. Дослідивши докази і письмові пояснення, викладені у позовній заяві, суд встановив такі обставини та визначені відповідно до них правовідносини. Судом встановлено, що 27.04.2020 між [PERSON] та НАСК «Оранта» було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким було застраховано цивільну відповідальність володільця забезпеченого транспортного засобу «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] , на умовах пільгової сплати [PERSON] страхового платежу як пенсіонера (а. с. 6). З постанови Дарницького районного суду м. Києва від 19.10.2020 у справі № 753/16499/20 вбачається, що 23.09.2020 водій [PERSON] , керуючи автомобілем «Пежо», державний номерний знак [NUMBER] , по вул. Тростянецькій, 8 в м. Києві не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] , унаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження (а. с. 5). Вказаною постановою саме [PERSON] визнано винним у вчиненні ДТП. 24.09.2020 водій автомобіля «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] , [PERSON] звернулася до позивача із повідомленням про ДТП та заявою про виплату страхового відшкодування (а. с. 10, 11). Відповідно до розрахунків суми страхового відшкодування та страхового акту №ОЦВ-20-32-35511/1 від 13.11.2020 страховою компанією було виплачено страхове відшкодування власнику пошкодженого автомобіля «Сузукі», державний номерний знак [NUMBER] у розмірі 52 061,94 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 55716 від 20.11.2020 (а. с. 8, 12 - 14, 17). Отже, ПАТ «НАСК «Оранта» виконало покладений на нього обов`язок по відшкодуванню шкоди, заподіяної з вини водія забезпеченого транспортного засобу. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративні правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалено вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішення, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 3 ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі ( право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо ) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується винною особою. Відповідно до п. 2 ст. 13 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», розмір страхового платежу за одним внутрішнім договором страхування зменшується на 50 відсотків, за умови, що страхувальником є громадянин України - учасник війни, особа з інвалідністю II групи, особа, яка постраждала внаслідок Чорнобильської катастрофи, віднесена до I або II категорії, пенсіонер, а забезпечений транспортний засіб має робочий об`єм двигуна до 2500 сантиметрів кубічних включно та належить цьому громадянину на праві власності. Зазначена пільга надається за умови особистого керування таким транспортним засобом особою, яка належить до визначених у цьому пункті категорій громадян України, без мети надання платних послуг з перевезення пасажирів або вантажу. В той же час, відповідно до ч. 1 ст. 38-1 вказаного Закону, у разі якщо страховик здійснив страхове відшкодування за шкоду, заподіяну під час використання забезпеченого транспортного засобу, у сфері, що передбачає більше значення коригуючого коефіцієнта, ніж визначено договором страхування, чи з порушенням умов, передбачених пунктом 13.2 статті 13 цього Закону (при укладенні договору страхування із застосуванням такого пункту), то особа, відповідальна за шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, зобов`язана компенсувати страховику 50 відсотків виплаченого страхового відшкодування. Статтею 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки завдана шкода особисто особою, винною у скоєнні дорожньо-транспортної пригоди, відшкодована не булла, відповідачем також не надано до суду жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про задоволення позову ПАТ «НАСК «Оранта». В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь позивача підлягає до стягнення судовий збір у розмірі 2 270 грн, який був сплачений позивачем при зверненні до суду з даним позовом.

Outcome: approved