Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач ТОВ "ФК\~"Паріс"\~ звернулося до суду з цивільним позовом до [PERSON] , про стягнення заборгованості, мотивуючи його тим, що 01.07.2013 між ПАТ «Дельта Банк» та відповідачем було укладено кредитний договір № 004-05444-010713. Згідно умов указаного договору банк надав відповідачу кредит, а відповідач зобов`язався повернути його. У зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань за кредитним договором Брусилівський районний суд Житомирської області ухвалив рішення від 03.10.2017, справа № 275/447/17, яким задоволено позов АТ «Дельта Банк» до [PERSON] та стягнуто заборгованість за кредитним договором у сумі 97\~614,23 грн. 23.04.2020 між АТ «Дельта Банк» та ТОВ "ФК "Паріс" було укладено договір про відступлення права вимоги № 2230/К відповідно до якго правонаступником всіх прав та обов`язків АТ «Дельта Банк», зокрема і за кредитним договором № 004-05444-010713 від 01.07.2013 є позивач. Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.50.2020 у справі № 275/447/17 замінено стягувача з АТ «Дельта Банк» на ТОВ "ФК "Паріс". Відповідачем в добровільному порядку не виконано рішення суду 03.10.2017 по справі № 275/447/17 і тому на суму боргу 97\~614,23 грн., яку стягнуто рішенням суду, нараховано 3 % річних сумі 8 785, 28 грн. та 19\~708, 34 грн. індексу інфляції на підставі ст. 625 ЦК України. Враховуючи вказане ТОВ "ФК\~"Паріс" просило стягнути з відповідача 3 % річних сумі 8\~785,\~28\~грн.\~та 19\~708,\~34\~грн.\~індексу інфляції та судові витрати. Ухвалою суду від 01.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача ТОВ "ФК\~"Паріс" не з`явився, повідомлений належним чином, від нього надійшла заява в якій він просив суд розглядати справу без його участі та позов задовольнити з підстав, зазначених у позові, заперечень щодо ухвалення заочного рішення суду не надійшло. Відповідач [PERSON] повторно не з`явився в судове засідання, належним чином повідомлений про місце, час та дату розгляду справи шляхом розміщення оголошення на сайті суду та направленням судових повісток на наявну в матеріалах справи адресу, при цьому правом подати відзив не скористався, з іншими заявами щодо розгляду справи чи про відкладення розгляду справи не звертався. На підставі вищевикладеного та враховуючи те, що позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечив, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності позивача, відповідача та третіх осіб та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, \~що відповідає вимогам ст. 211, ч.4 ст.223, ст.ст.280-281 ЦПК України. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. Суд, повно та всебічно з`ясувавши всі обставини, в межах що мають значення для правильного вирішення справи, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно рішення Брусилівського районного суду Житомирської області від 03.10.2017, справа № 275/447/17, вирішено стягнути з [PERSON] на користь ПАТ "Дельта-Банк" заборгованість за кредитним договором в сумі 96014,23 грн., рішення суду набрало законної сили та не є виконаним (а.с.40). Ухвалою Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.05.2020 замінено стягувача у виконавчому листі по цивільній справі №275/447/17 з Публічного акціонерного товариства "Дельта Банк" на його правонаступника Товариство з обмеженою відповідальністю "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ПАРІС" (а.с. 3). 13.01.2022 на адресу відповідача була направлена вимога про необхідність сплати суму боргу з урахуванням інфляції за весь час прострочення та процентів річних від простроченої суми (а.с. 4-7). Згідно з розрахунком від 18.07.2022 заборгованість [PERSON] по 3% річних за користування грошовими коштами становить - 8\~785,\~28\~грн., за інфляційними витратами становить 19\~708, 34 грн. за період\~з 14.01.2019\~по 13.01.2022 (а.с. 8). Частиною 1 ст.4\~ЦПК України та ч. 1, п.п. 1, 3, 4, 7, ч. 2 ст.\~16\~ЦК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; припинення правовідношення. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Ст. 12 ЦПК України передбачено, що учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом та кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно вимог ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 77 ЦПК України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом статей 524, 533-535 і 625 ЦК України грошовим є зобов`язання, виражене у грошових одиницях (національній валюті України чи у грошовому еквіваленті зобов`язання, вираженого в іноземній валюті), що передбачає обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора, який має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Тобто, грошовим є будь-яке зобов`язання, в якому праву кредитора вимагати від боржника сплати коштів кореспондує обов`язок боржника з такої сплати. Ці висновки узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленою у постанові від 11 квітня 2018 року у справі N 758/1303/15-ц (провадження N 14-68цс18). Статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У статті 625 ЦК України визначені загальні правила відповідальності за порушення будь-якого грошового зобов`язання незалежно від підстав його виникнення (договір чи делікт). Тобто, приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постанові від 16 травня 2018 року у справі N 686/21962/15-ц (провадження N 14-16цс18). Отже, положення статті 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать, а в окремих випадках встановлені актами цивільного законодавства цивільні права та обов`язки можуть виникати з деліктного зобов`язання та рішення суду. За змістом частини четвертої статті 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Тому суд визнає такими, що не підлягають доказуванню обставини виникнення зобов`язання у [PERSON] перед ПАТ «Дельта Банк» та суму заборгованості, оскільки такі обставини встановлені рішенням Брусилівського районного суду від 03.10.2017, справа № 275/447/17, а також обставини виникнення у ТОВ «Паріс» прав ПАТ «Дельта Банк» у даному зобов`язанні на підставі ухвали Брусилівського районного суду Житомирської області від 28.05.2020 про заміну стягувача. Дослідивши надані позивачем докази на предмет їх належності, достовірності і достатності у взаємозв`язку та в сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими, відомостей про повне чи часткове виконання зобов`язання за рішенням суду у справі № 275/447/17 суду не надано, розрахунок заборгованості за зобов`язанням є обґрунтованим та не спростований відповідачем. Відтак, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог в повному обсязі. В зв`язку задоволенням позовних вимог, на підставі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судові витрати позивача у виді судового збору, понесені ним при звернені до суду з позовом 2481,00 грн, підлягають стягненню з відповідача. Заяв про розподіл інших видів судових витрат не надійшло.

Outcome: approved