Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Вимоги позову мотивовані тим, що 13.01.2022 р. за місцем проживання позивача надійшла постанова про відкриття виконавчого провадження №680895937, яка винесена приватним виконавцем виконавчого округу Харківській області Підгірним О.С. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис №140575, виданий 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення на користь ТОВ «ФК ФОРТ» коштів: позивачеві запропоновано сплатити на користь ТОВ «ФК ФОРТ» 21 050,00 грн., право вимоги якої ТОВ отримало внаслідок відступлення права вимоги від ПАТ Банк «Траст» до позивача. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, позивач сплатив своєчасно всю заборгованість за кредитним договором ПАТ Банк «Траст», заборгованість відсутня. Виконавчий напис був здійснений з порушенням Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 р. Позивач просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис №140575, виданий 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., про стягнення з позивача на користь ТОВ «ФК ФОРТ» 21\~050,00 грн., а також стягнути судові витрати. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися. Представник позивача надав суду заяви, в яких просив розглянути справу за відсутністю позивача та його представника, зазначав що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити (а.с. 148-149; 155-156). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву від 19.09.2022 р. в якій визнав позов, просив розглянути справу за його відсутністю та повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову (а.с. 152). Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. в судове засідання не з`явився (а.с. 84-134). Відповідно до Наказу Центрального міжрегіонального управління юстиції (м. Київ) від 20.06.2021 р. №1075/6, зупинена приватна нотаріальна діяльність приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича з 01.07.2021 р. (а.с. 60). Приватний виконавець виконавчого округу Харківській області Підгірний О.С. в судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76-80 ЦПК України, 10 січня 2022 р. приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Підгірним О.С. відкрите виконавче провадження № 68095937 з примусового виконання виконавчого напису № 140575, виданого 11.06.2021 р. приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., про стягнення з\~\~ [PERSON] несплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «ФК Форт», якому ТОВ «ФК «Інвест Хаус» відступило \~право вимоги на підставі договору про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги та майнових прав, посвідченого приватним нотаріусом \~Київського міського нотаріального округу Гороховою Н.В. 05 листопада 2020 року за реєстровим №482, та якому ПАТ Банк «Траст» на підставі договору №БТ-ПВ-11/19-2 про відступлення прав вимоги від 15.11.2019 року, відступило право вимоги за кредитним договором №R022.009*ТЕК.0040847 від 15.01.2014 року, укладеного між ПАТ Банк «Траст» та [PERSON] . Запропоновано задовольнити вимоги ТОВ «ФК Форт», стягнути з [PERSON] за період з 05.11.2020 року по 03.06.2021 року включно суму в розмірі: 11528,92 грн. - заборгованість за тілом кредиту; 9471,08 грн. заборгованість за відсотками; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21050,00 грн. (а.с. 9; 63-65). 15.01.2014 р. між ТОВ «ФК Форт» (Кредитор) та [PERSON] (Позичальник) укладено кредитний договір на споживчі цілі №R022.009*ТЕК.0040847, відповідно до якого кредитор надає позичальнику кредит в сумі 25 685,00 грн. з оплатою процентів 8,25% річних строком на п`ять років, тобто останній платіж має бути здійснений до 14.01.2019 р. Договір укладений у письмовій формі, але не посвідчений нотаріусом (а.с. 66-74). Процесуальні дії у справі: -ухвалою Близнюківського районного суду Харківської області від 15.02.2022р. відкрито провадження по справі та справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження (а.с. 52); -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 12.08.2022 р. цивільна справа прийнята до розгляду на підставі розпорядження голови Верховного Суду від 06.04.2022 р. №16/0/9-22 (у зв`язку з неможливістю судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану, змінено підсудність справ з Близнюківського районного суду Харківської області на Амур-Нижньодніпровський районний суд м. Дніпропетровська (а.с. 136). Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову, виходячи з наступного. Відповідно до\~ст.ст.\~200,\~206\~ЦПК України,\~за результатами\~підготовчого провадження\~суд ухвалює\~рішення у\~випадку визнання\~позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому\~статтями 206,\~207\~цього Кодексу. Відповідач\~має право\~визнати позов\~на будь-якій\~стадії провадження\~у справі,\~зазначивши про\~це в\~заяві по\~суті справи\~або в\~окремій письмовій\~заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи, що відповідачем подано заяву про визнання позову, визнання позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, то суд приймає визнання позову та задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. За приписами статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства Юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві Юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі по тексту Порядок № 296/5). Згідно із частиною першою статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно із статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 цього Закону\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до статті 89 Закону України «Про нотаріат» у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис; найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення; розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Порядок вчинення нотаріальних дій № 296/5 містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно із підпунктом 1.2 пункту 1 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно із підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5). Підпунктом 3.1 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку № 296/5 передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі по тексту - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку. Відповідно до пункту 1 Переліку документів для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 січня 1992 року № 2 «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище Постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Під час розгляду справи, учасниками не надано суду доказів, про надання приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенку Є.М. документів, що підтверджують безспірність заборгованості позивачки перед відповідачем, а тому, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Так, належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Такими доказами можуть бути, зокрема, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо. Однак сам по собі цей факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Аналогічна правова позиція висловлена у Постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року у справі № 310/9293/15. Сторонами не надано доказів, які б свідчили, що при вчиненні спірного виконавчого напису, нотаріусу, разом з відповідною заявою стягувача, було надано первинні фінансові документи, оформлені відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність», на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Отже, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Верховний Суд у Постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц, провадження № 61-12629св19 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: п. 1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 11 такого змісту: «11. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувача про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом 10 січня 2022 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Як встановлено судом, кредитний договір від 15.01.2014р. №R022.009*ТЕК.0040847, укладений між ТОВ «ФК Форт» (кредитор) та [PERSON] (позичальник), за невиконання умов якого приватним нотаріусом вчинено оспорюваний виконавчий напис, не був посвідчений нотаріально, а тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18 та у Постанові Великої палати Верховного суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). За таких обставин, враховуючи те, що суду не надано доказів, що при вчиненні спірного виконавчого напису нотаріусу були надані відповідні документи, які підтверджують безспірність заборгованості, не надано нотаріально посвідченого договору, з приводу якого виникла така заборгованість, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням вимог чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Суд відхиляє доводи позивача про відсутність заборгованості за кредитним договором від 15.01.2014р. №R022.009*ТЕК.0040847, оскільки зазначена обставина не підтверджена належними доказами та не знайшла свого підтвердження. Так, позивачем надані фотокопії квитанцій про сплату коштів ПАТ Банк «Траст» за період 2014-2016 р.р. (а.с. 19-49), якість деяких не дозволяє встановити дату здійснення платіжу та визначити загальну суму, сплачену позивачем. Крім того, фотокопії не завірені належним чином, а тому не можуть бути прийняти, як належний та допустимий доказ. Крім того, перерахування коштів здійснювалося в період з 2014-2016 р.р., тоді як період кредитування визначений у кредитному договорі до 14.01.2019 р. Проте, позивачем не надано доказів сплати кредиту та процентів за користування кредитом в період 2017-2018 р.р. Водночас зазначені обставини, не впливають на висновок суду щодо незаконності вчинення виконавчого напису через порушення порядку його вчинення, зокрема відсутності кредитного договору, посвідченого нотаріусом. Згідно зі ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що суд задовольнив позовні вимоги в повному обсязі, а відповідач визнав позов до розгляду справи по суті, то судовий збір, сплачений позивачем квитанцією № 19032-1051-234477829 від 09.02.2022р. в сумі 992,40 грн. (а.с. 8) підлягає стягненню з відповідача в сумі 496,20 грн., а решта - в сумі 496,20 грн. підлягає поверненню позивачу із державного бюджету.

Outcome: approved