Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернулась до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач, [PERSON] ), в якому просить: розірвати шлюб, зареєстрований 30.07.2015 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві, актовий запис № 1510; після розірвання шлюбу залишити дошлюбне прізвище « [PERSON] »; стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати. В обґрунтування позову [PERSON] зазначає, що 30.07.2015 року між нею та відповідачем Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції в м. Києві зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 1510 та видано свідоцтво про шлюб Серії [NUMBER] . Разом з тим, подальше спільне життя з відповідачем не можливе, подружні відносини між сторонами припинені з травня 2021 року, спільне господарство не ведеться, кожен з подружжя живе окремим життям та своїми інтересами, незалежно один від одного. Основною причиною розпаду сім`ї позивач вважає різні погляди на сімейне життя, відсутність між позивачем та відповідачем взаєморозуміння, втрату один до одного почуття любові. З відповідачем є спільна дитина - [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.07.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін у вищевказаній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 02.11.2022 року. Позивач в судове засідання не з`явилась, про день,час, місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час, місце розгляду справи повідомлений належним чином. У відзиві на позовну заяву, який надійшов на адресу суду 19.08.2022 року, відповідач щодо задоволення позову не заперечував, зазначивши, що шлюб носить формальний характер, з 01.05.2021 року сторони проживають окремо, не ведуть спільного господарства та шлюбні стосунки між ними припинено. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 30.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 1510, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 30.07.2015 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, Серії [NUMBER] . Сторони мають неповнолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження, виданого 10.03.2016 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 773, серії [NUMBER] . Позивач бажає розірвати шлюб, на розірванні шлюбу наполягає. Відповідач щодо розірвання шлюбу не заперечує. Як визначено у ч. 1 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч. 1 ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно ч. 3 та ч. 4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Позивач в позові просить змінити прізвище після розірвання шлюбу на дошлюбне - « [PERSON] ». Аналізуючи викладене, враховуючи, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, а держава забезпечує принцип свободи шлюбу та принцип свободи розірвання шлюбу, встановивши, що між сторонами втрачене взаєморозуміння, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя, примирення подружжя та збереження шлюбно-сімейних відносин неможливе, суд вважає, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати, а позивачу за її заявою змінити прізвище на дошлюбне. Отже, позов підлягає задоволенню. Згідно ч. 2 ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Частиною 3 статті 115 Сімейного кодексу України визначено, що документом, який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору в розмірі 908 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 32498 від 16.11.2021 року. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Оскільки, суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908 грн. 00 коп. у відшкодування судових витрат. Враховуючи наведене,

Outcome: approved