Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом, в обґрунтування якого вказала, що 28 квітня 2015 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем. Від спільного проживання сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, що призвело до розірвання шлюбу на підставі рішення суду від 14 червня 2017 року. Після розлучення спільна дитина залишилася проживати з позивачкою. У зв`язку з відмовою відповідача приймати участь у вихованні та матеріальному забезпеченні дитини, відповідачка була змушена звернутися до суду з позовом про стягнення аліментів. Заочним рішенням суду від 28 лютого 2017 року з відповідача були стягнуті аліменти на дитину у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Окрім цього, рішенням суду від 28 лютого 2017 року також були стягнуті аліменти на утримання позивачки до досягнення дитиною трирічного віку. Відповідач проігнорував вказані рішення, в результаті чого заборгованість зі сплати аліментів на даний час перевищує річний розмір аліментів. Окрім цього, відповідач після розлучення зайняв антисоціальну позицію та був неодноразово засуджений за вчинення кримінальних правопорушень. Також відповідач притягувався до адміністративної відповідальності за вчинення домашнього насильства. Відповідач свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя. Наведене свідчить про абсолютне небажання біологічного батька виконувати свої батьківські обов`язки. На даний час дитина проживає з позивачкою та її теперішнім чоловіком - [PERSON] , який виявив бажання усиновити [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, позивачка просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . Позивачка в судове засідання не з`явилася, надала заяву, в якій просила слухати справу без її участі, на позовних вимогах наполягає, не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, причину неявки суду не повідомив, про дату, час та місце слухання справи повідомлений належним чином. Заяви про розгляд справи за його відсутності від відповідача також не надходило. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, не подано відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких обставин суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін на підставі доказів, які додані до справи, та постановити заочне рішення. Представник третьої особи - Пирятинська міська рада в собі Служби у справах дітей Пирятинської міської ради Полтавської області не заперечували проти задоволення позовних вимог, просили розглядати справу без їх участі. 11.11.2022 згідно ст. 281 ЦПК України постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Суд, дослідивши докази, що маються в матеріалах справи, вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до заочного рішення Межівського районного суду Дніпропетровської області від 14 червня 2017 року сторони розірвали шлюб, укладений 28 квітня 2015 року (а.с. 4-5). Від спільного проживання сторони мають малолітнього сина - [PERSON] , [INFO] (а. с. 8). 28 лютого 2017 року рішенням Межівського районного суду Дніпропетровської області з [PERSON] стягнуті аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходів) щомісячно, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 14 лютого 2017 року, на користь матері [PERSON] (а.с. 5-6). Вказане рішення суду перебуває на примусовому виконанні Пирятинського ВДВС з 26 червня 2017 року (а.с. 10-11). 22 березня 2019 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 12). Відповідно до довідки Лубенського ДНЗ №11 «Ластівка» №01-17/56 від 26.10.2022, [PERSON] протягом 2020-2022 відвідував їх заклад. Вихованням дитини займалася [PERSON] та [PERSON] , які приводили, забирали, забезпечували дитину всім необхідним. [PERSON] жодного разу в закладі не зявлявся та не брав участі у вихованні дитини. [PERSON] вважає своїм батьком [PERSON] (а.с. 47). Відповідно до довідки Лубенської ЗОШ І-ІІІ ступенів №8 Лубенської міської ради Полтавської області, [PERSON] з 01 вересня 2022 року є учнем 1-Б класу їх школи. Вихованням дитини займаються [PERSON] та [PERSON] . Біологічний батько [PERSON] - [PERSON] жодного разу до навчального закладу не з`явився, участі в батьківських зборах не брав. Дитина вважає своїм батьком [PERSON] (а.с. 51). Згідно довідки квартального комітету за адресою: [ADDRESS] , проживають [PERSON] , [PERSON] та син [PERSON] - [PERSON] . Сім`я проживає в злагоді, порушень правил благоустрою та норм добросусідства не допускають, родина приймає активну участь в суспільному житті будинку. Біологічний батько [PERSON] - [PERSON] жодного разу за адресою проживання зазначеної родини не з`являвся, участі в зборах жителів будинку не брав. Дитина вважає своїм батьком [PERSON] (а.с. 49). Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів Пирятинського ВДВС [PERSON] має заборгованість зі сплати аліментів на утримання [PERSON] , яка станом на 30 червня 2022 року становить 107951,53 грн (а.с. 26). Після встановлення зазначених обставин, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно приписів ч. 2 ст. 150 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно принципу статті 6 Декларації, дитина для повного і гармонічного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, зростати під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. Конвенції ООН «Про права дитини», ратифікованої постановою Верховної Ради від 27.02.1991р., держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. З доказів, наявних у справі, встановлено, що відповідач вказані вимоги закону не виконує, участі у вихованні дитини не приймає, жодним чином не спілкується з дитиною, не цікавиться її життям, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Як слідує з п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30.03.07, із змінами, внесеними постановою Пленуму ВС України № 20 від 19.12.08, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню та матеріальному забезпеченню дитини порушує її права та інтереси, тому суд дійшов висновку про доведеність позовних вимог щодо позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та задоволення позову. В силу ст. 141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід покласти на відповідача.

Outcome: approved