Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

До Знам`янського міськрайонного суду Кіровоградської області 21 жовтня 2021 року з Олександрійського міськрайонного суду Кіроворадської області відповідно до розпорядження суду, для розгляду, надійшла вказана позовна заява [PERSON] від 17 травня 2020 року, в якій він просить встановити факт неправомірного набуття і зберігання у себе, [PERSON] частки спадкового майна, за його рахунок, від спадщини померлого батька [PERSON] , без достатньої правової підстави; відшкодувати доходи від безпідставно набутої частки, його вартістю, на момент розгляду судом справи, та вважати доцільним збільшити частку майна, яка належить йому від цієї спадщини, через недобросовісну поведінку відповідача. На обґрунтування заяви вказав, що після смерті його батька [PERSON] , який мешкав в селі Новопетрівка Петрівського району Кіровоградської області та помер [INFO] , залишилася спадщина, що включає в себе державний акт на земльну ділянку (пай) серії І-КР №005208 від 21 січня 2002 року, площею 10,16 га, зареєстрованого за №16. У Петрівській районній державній нотаріальній конторі Кіровоградської області зареєстрована спадкова справа за №109/2005, на підставі його заяви і [PERSON] про прийняття спадщини у відповідності до ст.1270 ЦК України. За життя батько власноручно передав йому оригінал зазначеного державного акта на землю та вимагав нікому його не віддавати і не передавати. Цей факт добре був відомий відповідачу і спаввідповідачам. Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 19 грудня 2006 року за [PERSON] визнано право власності на земельну ділянку серії І-КР №00520816, якою користувався батько. На підставі цього рішення суду [PERSON] отримала замість зазначеного державного акта на землю новий державний акт серії КР №040425 від 04 липня 2007 року, площею 10,16 га. Ухвалою апеляційного суду від 18 листопада 2000 року, рішення Петрівського районного суду від 10 грудня 2006 року було скасовано з направленням справи на новий розгляд. Ухвалою Петрівського районного суду від 08 листопада 2011 року провадження у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно, було закрито у зв`язку відмовою позивача від позову. Рішенням Олександрійського міськрайонного суду Кіровоградської області від 15 березня 2016 року Державний акт на землю серії КР №040525 від 04 липня 2007 рок на ім`я [PERSON] визнано судом недійсним за його позовом. Цим недійсним актом і пов`язаними з ним діяннями і поведінкою, відповідачем нанесена йому шкода. Так, 08 квітня 2005 року він приїхав у село Новопетрівка і разом з [PERSON] був на похованні батька [PERSON] . Потім звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття його спадщини. Постановою Петрівської деравної нотаріальної контори від 26 червня 2006 року за №414, йому відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з посиланням на те, що свідоцтво про право на спадщину за заповітом може бути видано на ім`я [PERSON] . Він, [PERSON] 1937 року народження, є пенсіонером і має право відповідно до ст.1241 ЦК України на обов`язкову частку. Відповідно до законодавства України, спадкоємець, який прийняв частину спадщини, вважається таким, що прийняв увесь склад спадщини. [PERSON] заволоділа державним актом на землю батька, але свідоцтво про право на спадщину на нього до цього часу не оформила. В день поховання батька заборонила йому частково користуватися хатою батька і присадибною ділянкою, пославшись на заповіт від 24 березня 2005 року, яким все майно передано лише їй. 15 листопада 2006 року [PERSON] звернулася в суд з позовом до сільської ради і Петрівської РДА про визнання за нею права власності на земельну ділянку (пай) батька [PERSON] державний акт серії І-КР №005208 від 21 травня 2002 року. При цьому, в позовній заяві вказала недостовірну інфоримпція, про те, що державний акт на право власності на землю загублено та вона не знає його місця проживання, тим самим ввела суд в оману. Вводячи суд в оману, з порушенням статей 1235, 1241 ЦК України, [PERSON] , без достатньої правової підстави, безпідставно заволоділа його часткою спадкового майна. Після скасування рішення суду на підставі якого [PERSON] отримала новий державний акт на землю і закриття судом справи про визнання права власності на спадкове майно у зв`язку з її відмовою від позову, відповідач і співвідповідачі не скасували реєстрацію державного акта на землю, та [PERSON] безпідставно продовжила ним користуватися, а значить і його часткою у спадщині, що є доказом недобросовісного набуття майна останньою. Земельна ділянка знаходиться в оренді. Таким чином, з 2005 року по 2020 рік [PERSON] одержує доходи від земельної ділянки, у тому числі і ті, які він повинен був отримувати успадкувавши належну йому частку у спадщині батька. Вказані обставини змусили його звернутися з даним позовом до суду. Визначити розмір заподіяної йому шкоди (неодержаних доходів, упущеної вигоди), він самостійно не може, оскільки розмір належної йому частки у спадщині від усього складу спадщини не встановлено, через не оформлення [PERSON] свідоцтва про право на спадкове майно. Розмір одержаних доходів [PERSON] з 2005 року по 2020 року, від якого залежить і розмір нанесеної йому шкоди в грошовому вимірі, може бути встановлено розрахунками відповідних органів за вимогою суду. На позовну\~заяву представником відповідача\~06\~грудня 2021\~року подано\~відзив,\~в якому\~ вона,\~вважаючи дний\~позов безпідставним,\~просила закрити\~провадження у\~справі та\~вказала,\~що позивачем\~не надано\~жодних доказів\~про здійснення\~державної реєстрації\~належного йому\~ права\~власності на\~обов`язкову частку\~зі спадкового\~майна,\~що залишилося\~після смерті\~батька.\~Тобто,\~в даний\~час позивач\~ [PERSON] \~не являється\~власником майна\~(його\~частини),\~що \~залишилося після\~смерті [PERSON] ,\~померлого [INFO] ,\~а отже\~позов є передчасним і не обгрунтваним. Відповідач [PERSON] , на момент розгляду справи також не отримувала правовстановлюючий документ на належне їй спадкове майно, що залишилося після смерті батька. Крім того, позивач вказує у позовній заяві, що майно за користування яким слід відшкодовувати кошти, складається із земельної ділянки кадастровий номер 3524985900:03:000:0018. При цьому, в результаті перегляду публічної кадастрової карти України та відомостей наявних у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, встановлено, що відомості про земельну ділянку з кадастровим номером 3524985900:03:000:0018, відсутні. Відсутність відомостей у державному земельному кадастрі та в реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень про земельну ділянку з кадастровим №3524985900:03:000:0018 є беззаперечним доказом відсутності предмету спору. Позивач у судове засідання не з`явився, у матеріалах справи містяться його заяви та клопотання, в яких він просить задовольнити його позовні вимоги та розглядати справу без його участі. Відповідач [PERSON] та її представник адвокат Стрижак І.О. у судове засідання не з`явилися, подали заяву, в якій просили розглядати справу за їх відсутності та відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Петрівської селищної ради Кіровоградської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та міце розгляду справи повідомлений у встановленому порядку, причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов не надав, будь-які заяви, клопотання до суду не надходили. Представник відповідача Олександрійської районної державної адміністрації Кіровоградської області в судове засідання не з`явився, подав заяву, в якій просив розглядати справу за відсутністю представника адміністрації з прийняттям рішення на розсуд суду. Дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що за даними паспорта громадянина України [NUMBER] , виданого 20 лютого 2009 року, позивач [PERSON] народився [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] (а.с.44 т.2). Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть та актового запису про смерть №5 від 11 квітня 2005 року, [INFO] в селі Новопетрівка Петрівського району Кірвоградської області помер [PERSON] , у віці 94 роки (а.с. 2-3,4,37 т.2). На день смерті [PERSON] постійно проживав та був зареєстрований в селі Новопетрівка Петрівського району Кіровоградської області, за вказаною адресою на день його смерті окрім нього, ніхто не проживав і не був зареєстрований, про що свідчить довідка Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області від 07 листопада 2005 року (а.с. 38 т.2). 18 листопада 2003 року приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу було посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №22274, заповіт [PERSON] відповідно до якого все своє майно, де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що йому буде належати йому на день смерті, і на що він за законом матиме право, заповів своєму сину [PERSON] (а.с. 39 т.2) 25 березня 2005 року Червонокостянтинівською сільською радою від імені [PERSON] посвідчено та зареєстровано в реєстрі за №21 заповіт, яким він усі його права та обов`язки, які йому належать на момент складання заповіту, а також ті права і обов`язки, які можуть належати йому у майбутньому, та усе своє майно де б воно не було і з чого б не складалося, і взагалі все те, що буде належати йому на день смерті і на що він матиме право, заповів [PERSON] (а.с. 39 т.2) Як свідчить наявна в матеріалах справи копія державного акта на парво приватної власності на землю серії І-КР №005208, [PERSON] на підставі розпорядження голови Олександрійської районної державної адміністрації від 07 травня 2002 року №212-р передано у приватну власність земельну ділянку, площею 10,16 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонокостянтинівської сільської раади, ділянка № [NUMBER] , кадастровий номер:3524985900:03:000:0018. Акт зареєстровано в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16 (а.с. 12 т.1). Як стверджує позивач оригінал державного акта знаходиться у нього. 12 квітня 2005 року до Петрівської районної державної нотаріальній контори звернулася [PERSON] із заявою про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом (а.с. 35 т.2). На підставі вказаної заяви нотаріусом того ж дня заведено спадкову справу за №109 (номер у спадковому реєстрі 4004663) (а.с. 32 т.2). 05 червня 2005 року заяву про прийняття спадщини [PERSON] за заповітом подано [PERSON] (а.с. 36 т.2). 26 червня 2006 року нотаріусом винесено постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, якою відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину (крім обов`язкової частки). У постанові вказано, що 26\~червня 2006\~року до\~нотаріальної контори\~звернувся [PERSON] \~з проханням\~видати свідоцтва\~про право\~на спадщину\~за заповітом\~(на\~все майно),\~посвідченим Каліушко\~О.Є.,\~приватним нотаріусом\~Петрівського районного\~нотаріального округу\~Кіровоградської області\~18\~листопада 2003\~року по\~реєстру за\~№ 2274,\~на земельну\~ділянку,\~яка розташована\~на території\~Петрівського району\~Кіровоградської області\~та житловий\~будинок [ADDRESS] \~після батька\~ [PERSON] ,\~померлого [INFO] .Вивченням спадкової справи померлого за № 109 від 12 квітня 2005 року встановлено, що після смерті [PERSON] протягом 6-ти місячного строку в Петрівську державну нотаріальну контору надійшло 2 заяви про прийняття спадщини та видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом (на все майно), посвідченим Червонокостянтинівською сільською радою Петрівського району Кіровоградської області 25 березня 2005 року по реєстру за № 21 від його дочки - [PERSON] та за заповітом (на все майно), посвідченим Каліушко О.Є., приватним нотаріусом Петрівського районного нотаріального округу Кіровоградської області 18 листопада 2003 року по реєстру за № 2274 від його сина [PERSON] . Згідно зі ст.1251 ЦК України, якщо в населеному пункті немає нотаріуса, заповіт може бути посвідчений уповноваженою на це посадовою особою відповідного органу місцевого самоврядування. Згідно зі ст.1254 ЦК України, заповідач має право бути в який час скасувати заповіт. Заповідач має право в будь який час скласти новий заповіт. Заповіт, який був складений пізніше, скасовує попередній заповіт. Тому, свідоцтво про право на спадщину за заповітом може бути видані на ім`я [PERSON] . [PERSON] , 1937 року народження, є пенсіонером і має право, згідно зі ст.1241 ЦК України, на обов`язкову частку (а.с.11 т.1). З ухвали Вищого спеціалізованого суду України від 08 лютого 2011 року вбачається, що [PERSON] 27 березня 2008 року подав до суду позов про визнання правочину заповіту від 25 березня 2005 року складеного [PERSON] на користь [PERSON] недійсним та неправомірним. Рішенням Петрівського районного суду Кіровоградської області від 12 грудня 2010 року у задоволенні позову відмовлено та вказане ріщення касаційною інстанцією залишено в силі (а.с. 81-82 т.1). 26 листопада 2013 року [PERSON] подав нотаріусу заяву про видачу йому свідоцтва про право на спадщину, яка складається з житлового будинку та земельної ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва площею 10,16, яка розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради, ділянка № [NUMBER] , та рухомого майна. На вказану заяву [PERSON] нотаріусом надано відповідь, де вказано, що у спадковій справі вже є його заява про прийняття спадщини від 02 червня 2005 року, де він поміж іншого повідомляє нотаріуса, що документи необхідні для оформлення спадщини та видачі свідоцтва про право на спадщину будуть надані ним додатково. Видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає реєстрації проводиться нотаріусом після подання правовстановлюючих документів щодо належності цього майна спадкодавцеві. Таким чином [PERSON] необхідно звернутися особисто до нотаріальної контори та надати правовстановлюючі документи на майно померлого, або уповноважити довіреністю представника на такі дії (а.с. 31-48 т.2). Відомостей, про те, що [PERSON] нотаріусом було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. 15\~листопада 2006\~року [PERSON] \~звернулася до\~Петрівського районного\~суду з\~позовною заявою\~про визнання\~права власності\~на спадкове\~майно,\~відповідачем зазначила\~ Червонокостянтинівську\~с/Рада.\~Підставу для\~подання позовної\~заяви обґрунтувала\~загубленням державного\~акта на\~право власності\~на земельний\~пай.\~За наслідками\~розгляду вказаної\~заяви Петрівським\~районним судом\~Кіровоградської області\~19\~грудня 2006\~року ухвалено\~рішення,\~яким за\~ [PERSON] \~визнано право\~власності на\~земельну частку\~пай посвідчену\~державним актом\~на право\~приватної власності\~на земельну\~ділянку серії\~І-КР\~№00520816 зареєстрованого в книзі записів державних актів на право приватної власності на землю на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області за №16 від 21 травня 2002 року на ім`я [PERSON] (а.с. 14 т.1). На підставі вказаного рішення суду Петрівським районним відділом земельних ресурсів на ім`я [PERSON] 04 липня 2007 року видано державний акт на право власності на земельну ділянку серії КР №046425, відповідно до якого останній у власність передано земельну ділянку з кадастровим номером 3524985900:02:000:0018, яка розташована на території Чеовонокостянтинівської сільської ради, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Акт зареєстровнао в книзі записів державних актів на право власності на землю за №18 (а.с. 15 т.1). Відомості про земельну ділянку кадастровий номер 3524985900:03:000:0018, не внесені до Державного земельного кадастру та відсутні у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно (а.с.182, 227 т.1) Земельна ділянка №3524985900:02:000:0018, площею 6,308 на для ведення товарного сільськогосподарського виробництва за адресою: Кіровоградська область Петрівський район Червонокостянтинівська сільська рада, зареєстрована на праві власності за [PERSON] відповідно до державного акта, серії ІV-КР №019016, виданого 22 січня 2001 року, видавник Червонокостянтинівська сільська рада (а.с.103-105 т.2). Як свідчить лист головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29 вересня 2022 року наданий на запит суду, державний акт серії І-КР №005208 від 21 травня 2002 року виданий на ім`я [PERSON] та державний акт серії КР №040425 від 04 липня 2007 року виданий на ім`я його спадкоємця [PERSON] , посвідчують право власності на одну й ту ж земельну ділянку кадастровий номер 3524985900:03:000:0018. При виготовленні державного акта серії КР №040425 від 04 липня 2007 року було допущено технічну помилку в номері зони у кадастровому номері замельної ділянки, та виникло дублювання кадастовго номера 3524985900:02:000:0018 (а.с. 121-122 т.2). У подальшому, ухвалою апеляційного суду від 18 листопада 2009 року за апеляційною скаргою [PERSON] , зазначене вище рішення Петрівського районного суду від 10 грудня 2006 року про визнання за [PERSON] права власності на земельну частку пай спадкодавця [PERSON] , було скасовано з направленням справи на новий розгляд (а.с. 16 т.1). Ухвалою Петрівського районного суду від 08 листопада 2011 року провадження у справі за позовом [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно (справа №2-3/2011р) закрито у зв`язку відмовою позивача від позову (а.с. 17 т.1). Після зазначеного [PERSON] подав до суду позов до Петрівської районної державної адміністрації Кіровоградської області, [PERSON] , третя особа: відділ Держеокадастру у Петрівському районі Кіровоградської області, про визнання недійними державних актів на право власності на земельні дільнки та зобов`язання скасувати їх державну реєстрацію (справа №400/382/15-ц). За наслідками розгляду вказаного позову, Олександрійським міськрайонним судом Кіровоградської області 15 березня 2016 року у справі ухвалено рішення яким визнано недійсним державний акт серії КР №040425 на право власності на земельну ділянку, площею 10,16 га, яка розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради Петрівського району Кіровоградської області, який 04 липня 2007 року був виданий [PERSON] . У задоволенні позову щодо зобов`язання державних органів скасувати реєстрацію недійсного державного атка відмовлено, з огляду на те, що ця вимога є похідною від першої. У разі відмови здійснити скасування державної реєстрації державного акту позивач не позбавлений можливості звернутися до суду з підстав оскарження вказаних дій (а.с. 18-20 т.1). Поміж іншого у листі головного управління Держгеокадастру у Кіровоградській області від 29 вересня 2022 року зазначено, що у відділі №4 Управління надання адміністративних послуг Головного управління Держеокадастру у Кіровоградській області наявна інформація про наступні права на земельну ділянку з кадастровим номером 3524985900:03:000:0018. Право власності: з 21 травня 2002 року [PERSON] відповідно до державного акта серії І-КР №005208, зареєстрованого у книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за №16 від 21 травня 2002 року; з 04 липня 2007 року [PERSON] відповідно до державного акта серії КР №040425, зареєстрованого у книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів ореди землі за №18 від 04 липн 2007 року. Право оренди: ПСП «Баштанське» строком 3 роки 6 місяців відповідно до договору оренди, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договір оренди землі за №040938200241 від 26 травня 2009 року; ФГ «Агромент»,відповідно до даних, що надійшли до ДЗК в порядку інформації взаємодії ДРРП, номер запису про право (в державному реєстрі прав) 36017892 від 19 березня 2020 року, відомості про строк дії у ДЗК відсутні; ТОВ «Укрмінпром», відповідно до даних, що надійшли з ДЗК і порядку інформації взаємодії з ДРПП, номер запису про право в державному реєстрі прав 36986125 від 22 червня 2020 року строком на 10 років (а.с. 121-122 т.2). Відповідно до ст.ст.1216, 1217, 1218\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті, при цьому заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. При спадкуванні за заповітом до спадкування закликаються ті особи, яких спадкодавець визначив у своєму заповіті. Статтею 1235 ЦК України заповідачеві надано право без зазначення причин позбавити права на спадкування будь-яку особу з числа спадкоємців за законом. У цьому разі ця особа не може одержати право на спадкування. Але заповідач не може позбавити права на спадкування осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині. Статтею 1241 ЦК передбачено, що малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Згідно з ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Право спадкоємців на спадкове майно підтверджується свідоцтвом про право на спадщину (за законом чи за заповітом), яке видається державним нотаріусом за місцем відкриття спадщини після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини. Строк для звернення спадкоємця за отриманням свідоцтва про право на спадщину законодавством не обмежено. Спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно (ст.1297 ЦК України). Видача свідоцтва про право на спадщину є підставою для закріплення права власності на нерухоме майно та свідчить про законність набуття такого майна. Під час видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно відбувається прийняття речових прав на таке майно, при цьому остаточний перехід права власності та його належне закріплення відбувається після державної реєстрації такого права. Статтею 68 Закону України «Про нотаріат» вiд 02 вересня 1993 № 3425-XII з відповідними змінами і доповненнями, визначено, що видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до статті 182 Цивільного кодексу України право власності та інші речові права на нерухомі речі, обтяження цих прав, їх виникнення, перехід і припинення підлягають державній реєстрації. Після державної реєстрації переходу права власності на нерухоме майно воно вважається таким, що офіційно визнане та підтверджене державою, згідно з частиною першою статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до Закону України\~«Про державну\~реєстрацію речових\~прав на\~нерухоме майно\~та їх\~обтяжень» нотаріус як спеціальний суб`єкт в день видачі свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно проводить державну реєстрацію прав у Державному реєстрі речових прав та вносить відомості про перехід права власності на ім`я спадкоємця до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності на нерухоме майно виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації цього майна. У відповідності до п.23 постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»\~від 30\~травня 2008\~року,\~№7 свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Згідно зі ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згіднозі ст.16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди. Відповідно до положень ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зібрані у справі докази вказують на те, що позивач, будучи спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] та маючи право на обов`язкову частку в його спадщині, у пердбачений законом строк подав нотаріусу заяву про прийняття його спадщини та заяву про видачу свідоцтва про право на спадщину, зокрема на частку земельної ділянки з кадастровим номером 3524985900:03:000:0018, яка розташована на території Червонокостянтинівської сільської раади, ділянка № [NUMBER] , та належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР №005208, але нотаріусом свідоцтво про право на спадщину не видано, з тих підстав, що спадкоємцем не надано правовстановлюючих документів на вказане нерухоме майно, про що йдеться в листі нотаріуса адресованого позивачу від 03 вересня 2013 року. Як стверджує позивач оригінал державного акта на право приватної власності на земельну ділянку І-КР №005208 знаходиться у нього. Тобто позивач не здійснив всіх дій, які необхідні для видачі йому свідоцтва про право на спадщину. Таким чином право [PERSON] на спадкове майно не підтверджено, його фактична частка не визначена. Постанова про відмову у видачі свідоцтва про право на спадщину на обов`язкову частку, у тому числі на частку земельної ділянки, нотаріусом не виносилась. У судовому порядку право власності на частку у спадковому майні не визнавалося. З огляду на те, що позивачем не набуто право власності на спадкове майно [PERSON] - частку земельної ділянки з кадастровим номером 3524985900:03:000:0018, загальною площею 10,16 га в межах згідно з планом, для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Червонокостянтинівської сільської ради, яка належала спадкодавцю на підставі державного акта на право приватної власності на землю серії І-КР №005208, позовні вимоги є безпідставними, право вимоги у нього не виникає. Зрештою, виданий відповідачу [PERSON] державний акт серії КР №040425 на право власності на земельну ділянку, яку вона успадкувала після смерті спадкодавця [PERSON] визнаний недійсним, достовірних доказів, про те що вона фактично продовжує розпоряджатися вказаною земельною ділянкою не встановлено. Враховучи вищевикладене, суд приходить до преконання про відмову в задоволенні позову [PERSON] . Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, судовий збір сплачений позивачем не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed