Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] у вересні 2022 року звернувся до Індустріального районного суду м.Дніпропетровська із позовною заявою до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи свої вимоги тим, що 05 вересня 2015 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області між ним та відповідачем зареєстровано шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 169. Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначив, що спільне життя з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутність спільних інтересів та взаєморозуміння. Спроби примирення не дали бажаних результатів. З 2019 року сторони проживають окремо, шлюбні стосунки не підтримують та не ведуть спільного господарства. Подальше збереження шлюбу неможливе, оскільки між сторонами повністю втрачено почуття любові та поваги. Наведене зумовило позивача звернутись до суду з відповідною позовною заявою. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 вересня 2022 року, головуючим суддею у розгляді вказаної позовної заяви визначено суддю Слюсар Л.П., ухвалою якої від 06 жовтня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Справу призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, натомість в матеріалах справи наявна заява, в якій просив розглядати справу без його участі. Заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання також не з`явилась, натомість через канцелярію суду подала заяву, відповідно до якої просила розглядати справу без її участі, проти позовних вимог не заперечувала та просила їх задовольнити. Просила після розірвання шлюбу її прізвище залишити без змін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що 05 вересня 2015 року [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) уклали шлюб, який зареєстровано відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тернівського міського управління юстиції у Дніпропетровській області, про що складено відповідний актовий запис № 169 (а.с. 5). Від цього шлюбу позивач та відповідач мають спільну дитину: доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 6). На даний час між позивачем та відповідачем відсутній спір про поділ майна та місце проживання спільної дитини, яка проживає разом з матір`ю, про що зазначили сторони. Також, встановлено, що між сторонами з 2019 року фактично припинені шлюбні стосунки, сторони не ведуть спільного господарства, між ними примирення неможливе. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги інші обставини життя подружжя. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що має суттєве значення. Згідно з ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи, що відповідачем [PERSON] заявлено клопотання про залишення її прізвища після розірвання шлюбу без змін, суд вважає необхідним залишити його без змін. Таким чином, суд вважає, що сімейно-шлюбні відносини припинені, подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, тому суд дійшов висновку, що сім`я сторін розпалася остаточно та не може бути відновлена.

Outcome: approved