Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У квітні 2019 року [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , треті особи: [PERSON] , [PERSON] в інтересах якого діє матір неповнолітнього [PERSON] , про зміну черговості одержання права на спадкування та усунення від права спадкування, у якому просили визнати за ними, [PERSON] і [PERSON] , право на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після померлого [INFO] їхнього рідного брата [PERSON] та усунути дружину померлого [PERSON] від права на спадкування за законом після смерті її чоловіка, посилаючись на те, що остання протягом тривалого часу станом здоров`я свого чоловіка не цікавилася, участі у витратах на його лікування, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані, не приймала, під час його перебування на лікуванні протягом вересня-жовтня 2018 року в лікарнях і вдома догляду за ним не здійснювала, тому згідно із ч. 5 ст. 1224 ЦК України [PERSON] має бути усунена від права на спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , оскільки вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані. Оскільки лише вони (позивачі), двоє рідних братів померлого, опікувалися братом [PERSON] , матеріально його забезпечували під час хвороби, надавали йому всю необхідну допомогу для збереження життя, вважають, що вони, хоча і є спадкоємцями другої черги за законом після смерті брата [PERSON] , відповідно до ч. 2 ст. 1259 ЦК України набули права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги за законом після смерті брата [PERSON] , який помер [INFO] . Ухвалою суду від 25 квітня 2019 року провадження у даній справі відкрито, призначено підготовче засідання у справі, запропоновано відповідачу подати відзив на позов. Відповідач [PERSON] через свого представника - адвоката Боярову А.В. подала до суду відзив на вказаний позов, у якому зазначала, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] , з яким вона перебувала у шлюбі з 27 серпня 1999 року до дня його смерті. Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [INFO] - дочка [PERSON] , [INFO] - син [PERSON] . Після весілля вона із чоловіком проживали спочатку в її батьків, потім у подарованій їй батьком квартирі [ADDRESS] . Чоловік [PERSON] весь час залишався зареєстрованим у житловому будинку своїх батьків за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [INFO] батька [PERSON] , її чоловік [PERSON] успадкував цей житловий будинок та фактично переселився туди, проте кожного робочого дня він приїздив до неї з дітьми у квартиру, вони разом вечеряли, а потім чоловік їхав у будинок. Спадкоємцями першої черги за законом після смерті чоловіка [PERSON] відповідно до ст. 1261 ЦК України є його діти: повнолітня дочка [PERSON] та неповнолітній син [PERSON] , а також вона, дружина померлого. Скориставшись своїм правом, передбаченим ч. 1 ст. 1273 ЦК України, протягом визначеного законом шестимісячного строку для прийняття спадщини, вона, дружина померлого [PERSON] , та дочка померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися, тому єдиним спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є його неповнолітній син [PERSON] , тому за умови, коли вона відмовилася від прийняття спадщини, усунути її від права на спадкування неможливо. Також вказувала на те, що наприкінці зими 2018 року вона помітила, що чоловік [PERSON] став втрачати вагу та вмовляла його звернутися за медичною допомогою, проте він категорично відмовлявся обговорювати з нею стан свого здоров`я, говорив, що у нього проблема зі шлунком, проте він лікується. Вперше за медичною допомогою до лікарів Броварської багатопрофільної клінічної лікарні [PERSON] звернувся 06 вересня 2018 року, у даному медичному закладі він перебував на стаціонарному лікуванні з 10 по 25 вересня 2018 року, потім у період з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року лікувався амбулаторно. У безпорадному стані, ні під час стаціонарного, ні під час амбулаторного лікування, він не перебував. Із 19 жовтня 2018 року чоловік перебував на стаціонарному лікуванні в Київському обласному онкодиспансері, де йому було проведено операцію, після операції стан [PERSON] дійсно був безпорадним, він перебував у реанімації, не піднімався з ліжка, потребував сторонньої допомоги. [INFO] він помер. З часу звернення чоловіка до лікарів 06 вересня 2018 року по день його смерті пройшов один місяць і 22 дні, у безпорадному стані чоловік перебував лише протягом 10 днів під час його перебування в реанімації, після перенесеного оперативного втручання, що не може вважатися тривалим періодом. Чоловік [PERSON] не повідомляв її про те, що йому будуть робити операцію в Київському обласному онкодиспансері, він їй не телефонував, на її дзвінки теж не відповідав. 20 жовтня 2018 року вона зателефонувала братові чоловіка [PERSON] , який повідомив їй, що [PERSON] прооперували та він перебуває в реанімації. Протягом наступних двох днів вона від останнього не могла отримати інформації про місце перебування чоловіка [PERSON] і лише 23 жовтня 2018 року він повідомив їй медичний заклад та кинув слухавку. Вона самостійно шукала чоловіка в реанімаціях хірургічних корпусів № 1 і № 2 лікарні, через дві години зателефонувала до [PERSON] , який нарешті змилостився та повідомив їй, що [PERSON] знаходиться в онкологічному корпусі № 14. У реанімації вона спілкувалася з [PERSON] , за вказівкою лікаря купляла йому соки. Коли приїхали брати [PERSON] , то вони домовилися, що до вихідних позивачі будуть приїжджати до нього, щоб вона не відпрошувалася з роботи, а в суботу та неділю вона з дітьми будуть з ним. Вона особисто давала 10000 грн. [PERSON] на придбання ліків та предметів догляду. У суботу 27 жовтня 2018 року вона із сином [PERSON] приїхали до [PERSON] , він був уже у звичайній палаті № 15, доглядала за ним весь день, повідомила його про те, що передала його братові [PERSON] кошти в сумі 10000 грн., запитувала у чоловіка, в яку суму обійшлася йому операція, на що він відповів, що дав братам достатньо грошей. Наступного ж дня 28 жовтня 2018 року вона з дітьми та кумами приїхали до [PERSON] , проте з`ясувалося, що він перебуває в реанімації та підключений до апарату штучного дихання. За вказівкою лікаря вони купили необхідні медичні препарати, проте врятувати життя чоловіка не вдалося, того ж дня він помер. Під час організації похорон чоловіка [PERSON] вона домовилася з позивачами про те, хто чим буде займатися, особисто вона замовила та оплатила поминальний обід. З огляду на викладені вище фактичні обставини, вона не вбачає передбачених законом підстав для задоволення заявлених позовних вимог [PERSON] та [PERSON] за рахунок неповнолітнього сина померлого [PERSON] , тому просила відмовити у задоволенні позову повністю. 12 липня 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали до суду заяву, у якій просили залишити без розгляду вказану позовну заяву в частині вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , посилаючись на те, що дружина померлого [PERSON] від прийняття спадщини після смерті чоловіка відмовилася. Також 12 липня 2019 року позивачі [PERSON] та [PERSON] подали клопотання до суду про залучення до участі у справі як відповідача за їхнім позовом у частині вимог про зміну черговості одержання права на спадкування неповнолітнього сина померлого [PERSON] , [INFO] в особі його законного представника - матері [PERSON] та залучення її до участі у справі як третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Ухвалою суду від 15 липня 2019 року позовну заяву [PERSON] та [PERSON] у частині вимог про усунення [PERSON] від права на спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , який помер [INFO] , залишено без розгляду. Ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року замінено первісного відповідача у справі [PERSON] на належного відповідача неповнолітнього [PERSON] в інтересах якого діє його законний представник матір [PERSON] , залучено також її до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. Цією ж ухвалою суду від 03 жовтня 2019 року до участі у даній справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, залучено Орган опіки та піклування Броварської міської ради Київської області в особі його виконавчого комітету. Відповідач [PERSON] через свого представника - адвоката Боярову А.В. подав до суду відзив на позов, у якому зазначав, що [INFO] помер його батько [PERSON] , заповіту батько не складав, єдиним спадкоємцем першої черги за законом після його смерті згідно із ст. 1261 ЦК України є лише він, неповнолітній син померлого, оскільки дружина померлого [PERSON] та дочка померлого [PERSON] від прийняття спадщини відмовилися шляхом подання до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області відповідних заяв. Позивачі у справі [PERSON] та [PERSON] , які є рідними братами його померлого батька [PERSON] та спадкоємцями другої черги за законом, звертаючись до суду з позовом про надання їм права на спадкування разом із ним, спадкоємцем першої черги за законом, зазначають, що лише вони опікувалися, матеріально забезпечували та надавали всю необхідну допомогу для збереження життя батькові [PERSON] , який через тяжку хворобу перебував у безпорадному стані під час лікування в лікарнях і вдома протягом вересня-жовтня 2018 року. Проте, виходячи з фактичних обставин справи, жодних підстав, які б згідно із вимогами законодавства надали б його рідним дядькам стати спадкоємцями першої черги за законом після смерті його батька [PERSON] , не вбачається. Після смерті [INFO] його діда [PERSON] його батько [PERSON] успадкував житловий будинок своїх батьків, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , та переселився туди, оскільки не хотів залишати будинок без нагляду, проводив у будинку ремонті роботи. Він, [PERSON] , разом із матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] проживали у квартирі по [ADDRESS] , кожного вечора батько приїздив до них у квартиру, де вони всі разом вечеряли, спілкувалися, батько міг у квартирі щось ремонтувати або займатися якоюсь домашньою роботою, після чого їхав у батьківський будинок на [ADDRESS] . Наприкінці зими 2018 року його матір [PERSON] помітила, що батько став худнути, вона неодноразово просила його пройти обстеження, на що батько говорив, що уже звертався до лікарів, вони йому надали рекомендації по лікуванню та нічого серйозного не вбачають. Коли батько у вересні 2018 року потрапив у Броварську лікарню, він повідомив їх по телефону, що у нього вірусна інфекція, приходити до нього нікому не можна, вірус може бути небезпечним для нього, його сина, так як він хворіє бронхітом з дитинства та перебуває на диспансерному обліку в поліклініці, та категорично заборонив до завершення лікування спілкуватися з ним. У період стаціонарного лікування [PERSON] у Броварській лікарні з 10 по 25 вересня 2018 року та амбулаторно вдома у період з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року стан його батька не можна назвати безпорадним, оскільки він самостійно керував автомобілем, приїздив до них на початку жовтня 2018 року, повісив у кімнаті його сестри [PERSON] нову люстру. Батько мав картковий зарплатний рахунок, яким користувався для розрахунків за продукти та пальне, оплачував комунальні послуги, знімав готівку у банкоматах до 11 жовтня 2018 року. Про те, що батькові зробили операцію в Київській обласній лікарні, він дізнався від своєї матері [PERSON] , 27 жовтня 2018 року він із матір`ю цілий день доглядали за батьком у лікарні. Він був свідком того, як на питання матері [PERSON] щодо вартості операції, батько повідомив, що передав своїм братам гроші на всі потреби, пов`язані з операцією та лікуванням, цифру він не називав. Мати говорила, що теж передала дядькові [PERSON] кошти в сумі 10000 грн. 28 жовтня 2018 року, коли вони з матір`ю і сестрою, його хрещеною [PERSON] та її чоловіком приїхали до батька, з`ясувалося, що батько знаходиться в реанімації на штучному диханні. Його матір впустили до батька, а він із сестрою дивилися лише через вікно. Більше із батьком він не бачився. Після похорон [PERSON] , на поминальному обіді лікар [PERSON] повідомив, що батько нікому не говорив про свою хворобу, бо не хотів нікого турбувати та це був його вибір. З огляду на зміст положень ч. 2 ст. 1259 ЦК України та фактичні обставини справи, передбачених законом підстав для задоволення заявлених вимог [PERSON] та [PERSON] він не вбачає, тому просив суд у задоволенні позову відмовити повністю. 21 листопада 2019 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, будучи допитаним у суді з власної ініціативи як свідок згідно із ст. 92 ЦПК України, показав, що померлий [PERSON] є їхнім молодшим братом. У 1999 році він одружився з [PERSON] , після весілля подружжя проживало на другому поверсі належного їхнім батькам будинку по [ADDRESS] . [PERSON] не бажала проживати у приватному будинку, тому через деякий час подружжя стало проживати у подарованій останній квартирі по [ADDRESS] . Через два роки у брата [PERSON] почалися негаразди з його дружиною, він періодично проживав у батьківському будинку, а із 2011 року став проживати там постійно. [PERSON] у даному будинку не була 18 років. Їхня (позивачів) матір померла у 2011 році. [INFO] помер батько [PERSON] , після його смерті він та брат [PERSON] від прийняття належних їм часток у будинку відмовилися на користь молодшого брата [PERSON] . Влітку 2018 року він помітив, що стан здоров`я його брата [PERSON] погіршується, він став втрачати вагу, став швидко втомлюватися, мав хворобливий стан, просив його пройти медичне обстеження. 10 вересня 2018 року йому зателефонував брат [PERSON] та повідомив, що йому погано. Цього ж дня він поїхав з ним у Броварську лікарню, де брат [PERSON] перебував на лікуванні у відділенні урології два тижні по 25 вересня 2018 року. Після виписки зі стаціонарного лікування брат продовжував лікуватися амбулаторно за місцем свого проживання у будинку [ADDRESS] . 15 жовтня 2018 року за цим місцем проживання хворий [PERSON] був оглянутий лікарем-проктологом Броварської ЦРЛ [PERSON] , який поставив йому діагноз рак прямої кишки. Лікар рекомендував негайно оперувати хворого у Київському обласному онкодеспансері та дав їм контактний телефон хірурга, який є фахівцем проведення операцій по даному захворюванню. У цей же день позивач [PERSON] зв`язався із лікарем-хірургом, який призначив медичний огляд брата на 19 жовтня 2018 року. 19 жовтня 2018 року вранці він та [PERSON] на своєму транспорті перевезли брата [PERSON] до Київського обласного онкоцентру у місто Київ. Після огляду хірургом-онкологом брат [PERSON] був госпіталізований та цього ж дня позачергово прооперований. Після операції брат [PERSON] перебував у реанімаційному відділенні протягом семи діб, після чого був переведений в палату посиленого догляду. [INFO] брат [PERSON] помер. Вказував на те, що, перебуваючи на стаціонарному лікуванні з 10 по 25 вересня 2018 року в Броварській лікарні, після цього на амбулаторному лікуванні за місцем проживання з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року та на стаціонарному лікуванні в Київському обласному онкоцентрі з 19 по 28 жовтня 2018 року брат [PERSON] перебував у безпорадному стані, у зв`язку з тяжкою хворобою, він не міг самостійно пересуватися по палаті та по будинку, доглядати за собою (особиста гігієна, харчування) без сторонньої допомоги, тому потребував підтримки та догляду, який з його боку був забезпечений належним чином. Дружина брата [PERSON] та його діти: дочка [PERSON] і син [PERSON] самоусунулися від виконання своїх обов`язків по догляду за хворим чоловіком та батьком. Позивач [PERSON] у судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримав повністю, будучи допитаним у суді з власної ініціативи як свідок згідно із ст. 92 ЦПК України, показав, що померлий [PERSON] є молодшим братом позивачів. Після смерті їхніх батьків, матері [PERSON] , яка померла [INFO] , та батька [PERSON] , який помер [INFO] , враховуючи, що брат [PERSON] не мав власного житла, він із братом [PERSON] прийняли рішення відмовитися від прийняття своїх спадкових часток батьківського будинку [ADDRESS] на користь їхнього молодшого брата [PERSON] . Вони разом здійснювали ремонт по облаштуванню будинку, замінили підлогу, зробили камін, поклеїли шпалери. Будь-яких суперечок щодо витрат на ремонт у них ніколи не виникало, вони завжди знаходили розумний компроміс. Весною 2018 року він звернув увагу, що брат [PERSON] має хворобливий вигляд: жовта шкіра, худорлявий. Брат повідомив, що мабуть у нього язва шлунку від постійних стресів на роботі. Він попросив брата [PERSON] , щоб той прослідкував за лікуванням брата [PERSON] . На початку літа знову зустрівся з [PERSON] та побачив, що стан брата ще більше погіршився. Він порадив [PERSON] , що йому необхідно пройти обстеження. Після смерті батьків [PERSON] проживав сам у батьківському будинку, харчувався фасфудівською їжею, у зв`язку з чим у нього могли бути проблеми зі шлунком. Тоді брат [PERSON] запропонував брату [PERSON] , щоб йому готувала їжу його дочка. Брат [PERSON] був одружений близько 20 років, проте його дружину [PERSON] він бачив всього три-чотири рази. 10 вересня 2018 року йому зателефонував брат [PERSON] та повідомив, що [PERSON] стало погано, його госпіталізували в урологічне відділення Броварської ЦРЛ. У той же день він приїхав до [PERSON] в лікарню, організував для нього окрему палату, не звертаючи увагу на матеріальні затрати, придбав в аптеці необхідні ліки, засоби гігієни. Перебуваючи в лікарні два тижні, [PERSON] потребував сторонньої допомоги, через 10-15 хв. йому хотілось в туалет, вставати самостійно він не міг, поряд з ним був брат [PERSON] . Вказував на те, що пролікувавшись два тижні на стаціонарному лікуванні, потім на амбулаторному лікуванні у [PERSON] стан його здоров`я не покращився, а навпаки ще більш погіршився та коли він приїхав до нього в черговий раз у будинок, то побачив, що він ще більше схуднув та перестав їсти. У зв`язку з чим, він зателефонував знайомому однокласнику [PERSON] , лікарю-проктологу Броварської ЦРЛ, та попросив його оглянути брата [PERSON] . Після огляду брата [PERSON] вдома, [PERSON] повідомив, що [PERSON] необхідно негайно оперувати та дав контактний телефон лікаря-онколога. 19 жовтня 2018 року вранці він та [PERSON] на своєму транспорті перевезли брата [PERSON] до Київського обласного онкоцентру у місто Київ, де після огляду хірургом-онкологом, брат [PERSON] був госпіталізований і того дня позачергово прооперований. Після операції брат [PERSON] перебував у реанімаційному відділенні лікарні протягом семи діб, після чого був переведений в палату посиленого догляду. [INFO] брат [PERSON] помер. За час перебування брата [PERSON] з 10 по 25 вересня 2018 року в Броварській ЦРЛ, потім на амбулаторному лікуванні за місцем свого проживання з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року та стаціонарному лікуванні в Київському обласному онкоцентрі з 19 по 28 жовтня 2018 року брат [PERSON] перебував у безпорадному стані, у зв`язку з тяжкою хворобою, він не міг самостійно пересуватися по палаті та будинку без сторонньої допомоги, доглядати за собою (особиста гігієна, харчування), тому він потребував підтримки та стороннього догляду. Посилався на те, що оскільки він мешкає у Києві, то догляд за братом [PERSON] фактично здійснював їхній брат [PERSON] . Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Боярова А.В. у судовому засіданні позов не визнали, проти його задоволення заперечували повністю, посилаючись на те, що під час лікування у Броварській ЦРЛ стаціонарно з 10 по 25 вересня 2018 року та амбулаторно вдома з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року стан здоров`я [PERSON] не можна назвати безпорадним, оскільки під час амбулаторного лікування він відвідував лікаря, самостійно керував автомобілем, активно користувався платіжною карткою для розрахунків за продукти, ліки, пальне для автомобіля, комунальні платежі, знімав готівку в банкоматах, приїздив до сім`ї, яка мешкає в іншій частині міста Бровари. Враховуючи обставини справи, у безпорадному стані [PERSON] перебував після проведення йому операції у Київському обласному онкодиспансері до дня смерті, тобто з 19 по [INFO] , проте цей період не може вважатися тривалим. Зазначені вище десять днів перебування [PERSON] у безпорадному стані не можуть вважатися тривалим часом, з яким ст. 1259 ЦК України пов`язує можливість зміни черговості права на спадкування, тому відсутня сукупність юридичних фактів (обставин) необхідних для зміни черговості права на спадкування, що є підставою для відмови у позові. Крім того, заявляючи про своє право спадкувати майно покійного брата [PERSON] разом із його сином [PERSON] , позивачі посилалися на те, що лише вони, рідні брати [PERSON] , постійно забезпечували його усім необхідним, при цьому, вони не розмежували чітко, хто з них та яку допомогу надавав спадкодавцю, що є необхідним з огляду на те, що право на спадкування є не колективним, а індивідуальним. Третя особа [PERSON] та її представник адвокат Ващенко М.Г. у судовому засіданні позов не підтримали, просили суд у задоволенні позову відмовити, посилаючись на те, що належними доказами безпорадний стан [PERSON] протягом тривалого часу не доведений, перебування останнього у безпорадному стані протягом десяти днів з 19 по 28 жовтня 2018 року в лікарні після перенесеного хірургічного втручання до дня смерті не може вважатися тривалим часом, що є однією з передбачених ч. 2 ст. 1259 ЦК України обов`язковою умовою для зміни черговості права на спадкування. Третя особа [PERSON] у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву, у якій зазначала, що позов не підтримує, просила суд у задоволенні позову відмовити та розглянути справу за її відсутності. Третя особа Орган опіки та піклування Броварської міської ради Броварського району Київської області у судове засідання не з`явився, подав до суду пояснення на позов, у яких проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на те, що у даному випадку спадкоємцем за законом є син померлого [PERSON] та саме він має право на першочергове спадкування майна після смерті батька [PERSON] , просив у задоволенні позову відмовити. З`ясувавши позицію учасників справи, заслухавши пояснення свідків, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти і відповідні їм правовідносини та дійшов наступних висновків. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. За змістом ч. 1 ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У ст. 1216 ЦК України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). Згідно із ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Суд встановив, що [INFO] у віці 50 років у місті Бровари Київської області помер [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 31 жовтня 2018 року. До дня смерті [PERSON] був зареєстрованим та постійно проживав за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне йому на день смерті майно, зокрема, на житловий будинок із надвірними будівлями і спорудами, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що належали йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] , який помер [INFO] , у тому числі з урахуванням 2/3 часток цього майна від яких відмовилися діти останнього [PERSON] та [PERSON] , позивачі у справі. Спадкодавець [PERSON] за життя заповіту на випадок своєї смерті не складав. За змістом ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1262 ЦК України у другу чергу право на спадкування за законом мають рідні брати та сестри спадкодавця, його баба та дід як з боку батька, так і з боку матері. У ч. 1 ст. 1269 ЦК України визначено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (ч. 1 ст. 1270 ЦК України). За змістом ч. 1 ст. 1273 ЦК України спадкоємець за заповітом або за законом може відмовитися від прийняття спадщини протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу. Заява про відмову від прийняття спадщини подається нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. 07 листопада 2018 року Броварською міською державною нотаріальною конторою Київської області було заведено спадкову справу за № 452/2018 до майна померлого [INFO] [PERSON] . Із матеріалів цієї спадкової справи вбачається, що до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини за законом після смерті [INFO] [PERSON] звернулися спадкоємці першої черги за законом: 07 листопада 2018 року - дружина померлого [PERSON] , [INFO] неповнолітній син спадкодавця [PERSON] , [INFO] , який діяв за згодою матері [PERSON] . Спадкоємець першої черги за законом повнолітня дочка померлого [PERSON] подала 10 листопада 2018 року до вказаної нотаріальної контори заяву про відмову від належної їй частки спадкового майна за законом після смерті батька [PERSON] на користь дружини померлого [PERSON] 01 березня 2019 року до Броварської міської державної нотаріальної контори Київської області із заявами про прийняття спадщини після смерті брата [PERSON] звернулися двоє спадкоємців другої черги за законом, рідні брати померлого [PERSON] та [PERSON] , позивачі у даній справі. Того ж дня, 01 березня 2019 року, Броварська міська державна нотаріальна контора Київської області листом за вих. № 419/02-14/452/18 повідомила [PERSON] та [PERSON] про те, що оскільки спадщину після смерті [PERSON] прийняли спадкоємці першої черги, вони як спадкоємці другої черги не можуть бути включені до складу спадкоємців. Черговість спадкування може бути змінена лише в судовому порядку. 08 квітня 2019 року [PERSON] та [PERSON] подали до суду позов до [PERSON] про усунення її від права на спадкування після смерті [PERSON] , оскільки допомоги хворому чоловікові вона не надавала, та надання їм спадкоємцям другої черги права на спадкування разом із спадкоємцями першої черги. 24 квітня 2019 року дружина померлого [PERSON] - [PERSON] подала нотаріальній конторі заяву про відкликання нею заяви від 07 листопада 2018 року про прийняття спадщини після смерті чоловіка та її відмову від належної частки спадкового майна. Того ж дня, [INFO] , дочка померлого [PERSON] - [PERSON] подала до зазначеної нотаріальної контори заяву про відкликання поданої нею 10 листопада 2018 року заяви про відмову від належної їй частки спадкового майна на користь дружини померлого [PERSON] та заяву про прийняття нею спадщини після смерті батька [PERSON] [INFO] дочка померлого [PERSON] - [PERSON] подала до нотаріальної контори заяву про її відмову від належної частки спадкового майна. Виходячи з наведених обставин, враховуючи подані у визначений законом строк заяви дружини померлого [PERSON] та дочки [PERSON] про їхню відмову від прийняття належних часток спадкового майна після смерті [INFO] [PERSON] , єдиним спадкоємцем першої черги за законом залишився неповнолітній син померлого [PERSON] , [INFO] , відповідач у справі, та двоє спадкоємців другої черги [PERSON] і [PERSON] , позивачу у справі. Позивачі [PERSON] і [PERSON] , посилались на те, що їхній рідний брат [PERSON] протягом вересня-жовтня 2018 року перебував у безпорадному стані, зумовленому його тяжкою онкологічною хворобою та не міг самостійно забезпечити умови свого життя, тому потребував постійного стороннього догляду, допомоги та піклування, що ними йому було забезпечено належним чином, оскільки ні дружина померлого брата [PERSON] , ні його двоє дітей: дочка [PERSON] і син [PERSON] участі в цьому не приймали, станом здоров`я чоловіка та батька не цікавилися, тому на підставі ст. 1259 ЦК України вони мають одержати право на спадкування після смерті їхнього рідного брата [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги за законом, сином померлого [PERSON] , звернулися до суду з цим позовом. Відповідно до ч. 1 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно із ч. 2 ст. 1258 ЦК України кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. В основі спадкування за законом знаходиться принцип черговості, який полягає у встановленні пріоритету прав одних спадкоємців за законом перед іншими. Кожна черга - це визначене коло осіб, з урахуванням ступеня їх близькості спадкодавцеві, яке встановлене законом на підставі припущення про те, що спадкодавець залишив би своє майно найближчим родичам, членам сім`ї, утриманцям і (або) іншим родичам до шостого ступеня споріднення. Черговість одержання права на спадкування може бути змінена шляхом договору між спадкоємцями, які прийняли спадщину (ч. 1 ст. 1259 ЦК України), або на підставі рішення суду (ч. 2 ст. 1259 ЦК України). У ч. 2 ст. 1259 ЦК України встановлено, що фізична особа, яка є спадкоємцем за законом наступних черг, може за рішенням суду одержати право на спадкування разом із спадкоємцями тієї черги, яка має право на спадкування, за умови, що вона протягом тривалого часу опікувалася, матеріально забезпечувала, надавала іншу допомогу спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Право на пред`явлення позову про зміну черговості спадкування мають лише спадкоємці за законом. Підставами для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування є сукупність наступних юридичних фактів, встановлених у судовому порядку: 1) здійснення опіки над спадкодавцем, тобто надання йому нематеріальних послуг (спілкування, поради та консультації, поздоровлення зі святами); 2) матеріальне забезпечення спадкодавця (придбання ліків на його лікування тощо); 3) надання будь-якої іншої допомоги спадкодавцеві, тобто такої допомоги, яка має матеріальне вираження, - прибирання приміщення, приготування їжі, ремонт квартири, створення спадкодавцю необхідних побутових умов, забезпечувати доглядом; 4) тривалий час здійснення дій, визначених у пунктах 1-3; 5) безпорадний стан спадкодавця, тобто такий стан, під час якого особа неспроможна самостійно забезпечувати свої потреби, викликаний похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом. Для задоволення такого позову, необхідна наявність всіх п`яти зазначених вище обставин. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч. ч. 1, 3 ст. 12, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Правовий зміст наведених норм окреслює предмет доказування у цивільному процесі. Обсяг предмету доказування обмежується не лише обставинами, на яких ґрунтуються вимоги і заперечення сторін, а й іншими обставинами, які мають значення для вирішення цивільного спору. Із матеріалів справи вбачається та судом встановлено, що з 10 листопада 2017 року [PERSON] перебував на обліку в Національному інституті рака з діагнозом код хвороби С-20 (онкологічне захворювання) та з листопада 2017 року по 07 червня 2018 року він проходив обстеження, консультації, перебував на госпіталізації, проходив опромінювання, що підтверджується медичною документацією (т. 1 а. с. 87-102). Також судом встановлено, що у період з 10 по 25 вересня 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні у Броварській ЦРЛ у відділенні урології з діагнозом гострий орхоепідидиміт, анемія неясного ґенезу, після чого у період з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року знаходився на амбулаторному лікуванні вдома за адресою: [ADDRESS] . У період з 19 по 28 жовтня 2018 року [PERSON] перебував на стаціонарному лікуванні в Київському обласному онкологічному диспансері з онкологічним захворюванням, де він був прооперований та помер [INFO] . Сторона відповідача у суді вказаних фактів не заперечувала, підтвердила, що [PERSON] у період з 19 по 28 жовтня 2018 року, тобто до дня смерті, перебуваючи на лікуванні у Київському обласному онкологічному диспансері у зв`язку з тяжкою хворобою - онкологічне захворювання, перебував у безпорадному стані, проте цей період не є тривалим. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Свідок [PERSON] у суді показала, що [PERSON] проходив лікування в урологічному відділенні Броварської ЦРЛ, де вона працювала черговою медичною сестрою в урологічному відділенні. Восени 2018 року під час перебування на стаціонарному лікуванні у відділенні хворий [PERSON] перебував у важкому стані через хворобу, він самостійно не міг за собою доглядати, здійснювати гігієнічні процедури. Весь час, коли чергувала у відділенні, вона бачила, що біля хворого були його брати, які надавали йому допомогу, оскільки [PERSON] був лежачий та потребував сторонньої допомоги, хворий був сором`язливим та соромився медичних сестер. Догляд за час його перебування в лікарні здійснювали лише два його брати [PERSON] і [PERSON] та дядько. Крім них, вона біля хворого [PERSON] більше нікого не бачила, тільки вони надавали йому необхідну допомогу та здійснювали за хворим необхідний сторонній догляд. Свідок [PERSON] у суді показав, що він є рідним дядьком [PERSON] , [PERSON] та покійного [PERSON] . Проживає він у будинку [ADDRESS] , по сусідству із будинком [ADDRESS] , у якому проживав [PERSON] . Стосунки між ним та племінниками дружні. Спілкуючись при зустрічі з [PERSON] він помітив, що стан його станом здоров`я погіршився. останній повідомив, що в нього маленька язвочка та попросив зробити йому настойку з горіха. 10 вересня 2018 року приїхав [PERSON] та сказав, що [PERSON] потрапив до лікарні. Під час перебування племінника [PERSON] у Броварській ЦРЛ на стаціонарному та вдома на амбулаторному лікуванні за місцем проживання він постійно провідував племінника [PERSON] , який був тяжко хворий. За ним доглядали його старші брати [PERSON] та [PERSON] , а коли комусь з братів необхідно було відлучитись у справах він залишався з хворим племінником, оскільки його неможна було залишати одного на самоті через тяжку хворобу. Також зазначав, що ніколи не бачив під час хвороби племінника [PERSON] ні його дружини, ні дітей. [PERSON] потребував їхньої підтримки, тому йому дуже боляче, що ні дружина, ні діти не підтримували покійного племінника в тяжкі хвилини його життя. Коли привезли покійного племінника [PERSON] , то прийшла його дружина [PERSON] , яка влаштувала скандал та почала ділите майно. Після Броварської лікарні [PERSON] безумовно потрібна була стороння допомога. У будинку, після того як племінник [PERSON] повернувся із Броварської ЦРЛ, він ніколи не бачив ні дружини [PERSON] , ні дітей племінника [PERSON] . Ліки купляли і за операцію платили його брати [PERSON] та [PERSON] . Під час перебування в лікарні [PERSON] був у тяжкому стані та потребував сторонньої допомоги, яку йому надавали позивачі. Свідок [PERSON] у суді показав, що він працює лікарем-проктологом Броварської ЦРЛ. Восени 2018 року до нього звернувся [PERSON] із проханням оглянути його брата [PERSON] , який себе погано почував. [PERSON] приїхав за ним у Броварську ЦРЛ та забрав його на автомобілі до хворого брата [PERSON] до дому для його огляду. Здійснивши огляд хворого [PERSON] , він повідомив, що [PERSON] потребує негайного хірургічного втручання та дав контактні дані хірурга-онколога з яким, як стало відомо, зв`язалися позивачі. Хворий [PERSON] був лежачий, він потребував сторонньої допомоги через тяжку онкологічну хворобу. Також зазначав, що коли він перебував на похоронах [PERSON] , до нього після похорон зверталася дружина померлого [PERSON] із проханням, щоб він надав в суді показання про те, що він її бачив під час відвідування та обстеження її хворого чоловіка [PERSON] , на що він відмовився та сказав, що таких пояснень надавати він не буде, оскільки під час огляду ним хворого [PERSON] у будинку його дружини не було. Свідок [PERSON] у суді показав, що він є колишнім колегою по роботі покійного [PERSON] , перебував з ним у дружніх стосунках. Перед тим, як [PERSON] перебував у лікарні у кінці вересня 2018 року, він його бачив та звернув увагу, що [PERSON] мав хворобливий стан, на що [PERSON] сказав, що в нього язва шлунку. Під час його відвідування у Броварській ЦРЛ він бачив [PERSON] , який самостійно практично не пересувався, біля нього знаходився його брат [PERSON] . А коли [PERSON] виписали з лікарні, приїжджав його відвідувати 3-4 рази до дому, та бачив, що [PERSON] був повністю в лежачому стані та самостійно не підводився з ліжка, біля нього були лише його брати [PERSON] та [PERSON] . Потім [PERSON] забрали на операцію в обласну лікарню. Він відвідував [PERSON] і в лікарні у місті Києві та бачив, що він потребував сторонньої допомоги. Весь час коли він провідував [PERSON] , біля нього був один з його братів, дружини та дітей [PERSON] , коли провідував хворого [PERSON] , він не бачив. Після лікування у Броварській ЦРЛ стан здоров`я [PERSON] не дозволяв йому перебувати за кермом автомобіля. Дітей [PERSON] він бачив на похоронах, дружину [PERSON] - [PERSON] вперше побачив у суді. Йому відомо, що з дружиною [PERSON] у [PERSON] сімейні відносини не склалися. Свідок [PERSON] у суді показала, що вона є сестрою [PERSON] , у 2018 році вона бачилась із [PERSON] три рази: у лютому місяці на похоронах батька, на поминках на 9 днів та на поминках через шість місяців після смерті батька. Про стан здоров`я [PERSON] їй стало відомо, коли його прооперували, це було в жовтні 2018 року. Вона була присутня коли привезли тіло [PERSON] до дому та в неї склалось враження, що в будинку сталося пограбування. Також пояснила, що вона займалася організацією поминального обіду після похорон [PERSON] . На поминальному обіді лікар повідомив, що [PERSON] сам вирішив боротися з хворобою. Пленуму Верховного Суду України у п. 6 постанови "Про судову практику у справах про спадкування" від 30 травня 2008 року № 7 роз`яснив, що безпорадним слід розуміти стан особи, зумовлений похилим віком, тяжкою хворобою або каліцтвом, коли вона не може самостійно забезпечити умови свого життя, потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. У визначеному законом контексті безпорадний стан тлумачиться як стан, при якому особа не може самостійно приймати активні заходи, що забезпечують її існування або оберігають життя, здоров`я. Безпорадність може бути обумовлена фізіологічними причинами, може супроводжуватися патологічним процесами або бути їх наслідком (при психічних і нервових захворюваннях, при важких захворюваннях, що супроводжуються різкою фізичною слабкістю), тобто безпорадний стан особи пов`язана саме зі станом її здоров`я. Під поняттям "опікувалася" в контексті ст. 1259 ЦК України потрібно розуміти не здійснення цивільних прав та обов`язків від імені підопічного, а надання особі, яка перебувала у безпорадному стані і потребувала сторонньої допомоги, звичайних фактичних послуг у придбанні продуктів, медикаментів, приготуванні їжі, прибиранні квартири тощо. Тобто у даному контексті значення "опікувалася" вживається в розумінні "турбувалася", "допомагала". Надання допомоги спадкодавцеві протягом тривалого часу є оціночним критерієм та має визначатися судом з огляду на обставини конкретної справи. У будь-якому разі, дії спадкоємця не повинні носити разовий, епізодичний характер і допомога, що ним надається, має бути систематичною. Враховуючи наведені вище обставини, письмові докази та показання свідків, визначення розуміння безпорадного стану, який пов`язаний саме із захворюванням особи на тяжку хворобу, що впливає на фізичний стан особи та викликає слабкість, встановлення 10 листопада 2017 року [PERSON] діагнозу "онкологічне захворювання", суд вважає, що у період часу з 10 вересня по 28 жовтня 2018 року, до дня смерті, [PERSON] беззаперечно перебував у безпорадному стані та потребував сторонньої допомоги і турботи близьких йому людей. Сторона відповідача, заперечуючи проти заявлених позовних вимог, вказувала на те, що [PERSON] перебував у безпорадному стані лише 10 днів до дня смерті, тобто до [INFO] , підстав для зміни черговості одержання позивачами [PERSON] і [PERSON] права на спадкування разом зі спадкоємцем першої черги [PERSON] не вбачається, оскільки цей період не є тривалим. Зміна черговості одержання права на спадкування - це встановлення іншого, ніж передбачено законом, порядку закликання до спадкування спадкоємців за законом. Положення ч. 2 ст. 1259 ЦК України щодо можливості зміни черговості одержання права на спадкування обумовлено ідеєю справедливості та необхідністю стимулювати потенційних спадкоємців до турботливого ставлення до спадкодавця за його життя. Це відбувається, наприклад, у випадку, коли найближчі родичі спадкодавця (діти, один з подружжя) ухилялися від виконанням своїх юридичних і моральних обов`язків, і догляд за спадкодавцем, який перебував в безпорадному стані здійснювали інші родичі (брати, сестри та інші). Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Вирішуючи спір по суті заявлених позовних вимог, суд виходить з того, що відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. З`ясовуючи наявність підстав для задоволення позову щодо зміни черговості одержання спадкоємцями за законом права на спадкування, зокрема, сукупності зазначених вище п`яти юридичних фактів, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що у період часу з 10 вересня по 28 жовтня 2018 року, до дня смерті, опіку за спадкодавцем [PERSON] , який через тяжку хворобу (онкологічне захворювання) перебував у безпорадному стані, під час його перебування у Броварській ЦРЛ на стаціонарному лікуванні, вдома на амбулаторному лікуванні і стаціонарному лікуванні в Київському обласному онкологічному диспансері здійснювали двоє його рідних братів [PERSON] та [PERSON] , які у вказаний період постійно спілкувалися з ним, підтримували його морально, забезпечували спадкодавця матеріально (купляли ліки), надавали йому іншу допомогу, зокрема, створювали йому необхідні побутові умови, забезпечувати його доглядом, оскільки [PERSON] через тяжку хворобу неспроможний був самостійно забезпечувати свої потреби та потребував стороннього догляду. Враховуючи обставини справи, систематичність надання позивачами допомоги братові [PERSON] до дня його смерті, виходячи з оціночного критерію тривалості часу здійснення позивачами вказаних дій, стану здоров`я [PERSON] та потреби у здійснення над ним опіки, забезпечення йому нематеріальних послуг та матеріального забезпечення - придбання ними ліків на його лікування, що підтверджується чеками (т. 1 а. с. 21-23), створення для нього необхідних умов для життя, забезпечення його доглядом, суд визнає цей період тривалим часом надання допомоги спадкодавцеві. Разом з тим, позивач [PERSON] у суді пояснив, що доглядом за молодшим братом [PERSON] , який проживав у місті Бровари Київської області, здійснював брат [PERSON] , оскільки він, [PERSON] , проживає у місті Києві, надавати постійну допомогу молодшому братові [PERSON] він не міг, тому допомагав в основному лише матеріально. Оцінивши досліджені у судовому засіданні докази в їх сукупності, враховуючи наведене, пояснення позивача [PERSON] , суд дійшов висновку, що лише позивач [PERSON] має право на зміну черговості права на спадкування та визнання за ним права на спадкування після смерті [PERSON] разом із спадкоємцем першої черги - сином померлого [PERSON] , оскільки належними та достовірними доказами в суді доведено наявність перелічених вище юридичних фактів у їх сукупності лише відносно позивача [PERSON] , тому пред`явлений позов підлягає задоволенню частково. Посилання відповідача [PERSON] та третьої особи [PERSON] на те, що безпорадний стан [PERSON] протягом тривалого часу належними доказами не доведений, що згідно із вимогами ч. 2 ст. 1259 ЦК України є обов`язковою умовою для зміни черговості права на спадкування, оскільки у безпорадному стані спадкодавець перебував лише протягом десяти днів з 19 по 28 жовтня 2018 року в лікарні після перенесеного хірургічного втручання до дня смерті, висновків суду щодо часткового задоволення позову не спростовують. Їхні твердження про те, що у період часу з 26 вересня по 18 жовтня 2018 року [PERSON] не перебував у безпорадному стані, оскільки під час амбулаторного лікування останній відвідував лікаря, самостійно керував автомобілем, користувався платіжною карткою для розрахунків за продукти, ліки, пальне для автомобіля, знімав готівку в банкоматах, приїздив до сім`ї, яка мешкає в іншій частині міста Бровари, свого належного підтвердження в суді не знайшли та спростовуються показаннями допитаних у суді свідків. За змістом ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. В силу приписів зазначеної норми та встановлених судом вище обставин, є незрозумілим, що [PERSON] , яка є дружиною [PERSON] , не було відомо про стан здоров`я її чоловіка, його лікування, перебування на неодноразовій госпіталізації з 10 листопада 2017 року - з часу встановлення йому онкологічного захворювання, відсутність будь-яких пояснень стосовно надання нею допомоги, моральної та матеріальної підтримки, надання допомоги для існування під час перебування чоловіка на стаціонарному лікуванні та амбулаторно вдома за адресою: [ADDRESS] . Відсутність надання допомоги з боку дружини [PERSON] чоловікові [PERSON] не є підтвердженим документально, проте і не спростовано [PERSON] в суді. У даному випадку суд оцінює такі відносини між [PERSON] та [PERSON] як невідповідність загальноприйнятим у цивілізованому суспільстві нормам поведінки подружжя. На підставі викладеного,

Outcome: partial