Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів, присуджених за рішенням суду, в якому просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються на підставі рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 03 червня 2020 року з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 1109 гривень щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки всіх видів доходів, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, на кожну дитину, з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дітьми повноліття з подальшою індексацією відповідно до закону. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області з відповідача стягуються на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 1109 грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття. Вказує, що аліментів, які сплачує [PERSON] на утримання їхніх спільних дітей недостатньо, а тому вважає, що слід стягувати з [PERSON] на її користь аліменти в частині від заробітку, а саме 1/3 частини від його заробітку щомісячно, але не менше прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дітьми повноліття. Зазначила, що відповідач має стабільний дохід, працює на ТОВ «Свиспан Лімітед». Окрім того, вказала, що право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. Враховуючи викладене просить суд задоволити позовні вимоги в повному обсязі. Позивач в судове засідання не з`явилася, просила суд проводити розгляд справи у її відсутності. Відповідач та його представник в судове засідання не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи у їх відсутності, щодо задоволення позову заперечують у повному обсязі. У відзиві на позов представник відповідача вказав, що будь-яких доказів про погіршення майнового становища позивачки, або покращення майнового стану відповідача позовна заява не містить, а доводи [PERSON] про те, що коштів, які надсилаються відповідачем недостатньо для належного утримання спільних дітей не дають законних підстав для зміни способу присудження аліментів стягнутих за рішенням суду. Також, вказав, що позови про збільшення розміру аліментів мають бути розглянуті судом у відповідному провадженні за предметною позовною заявою. Враховуючи викладене просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень ЦПК України розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку, що позов підлягає до задоволення частково з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками двох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29.01.2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 29 січня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Костопільського районного управління юстиції у Рівненській області. Рішенням Костопільського районного суду Рівненської області збільшено розмір аліментів, які стягувалися з [PERSON] відповідно до рішення Костопільського районного суду Рівненської області від 23.05.2017 року на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та визначено стягувати аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 1109 (одна тисяча сто дев`ять) грн. щомісячно на кожну дитину, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дітьми повноліття (а.с.7-12). Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція про права дитини), держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною першою статті 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Будь-який сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (частина друга статті 51 Конституції України) і закріплюється в сімейному законодавстві, зокрема статтею 180 СК України на батьків покладено обов`язок по утриманню дитини до досягнення нею повноліття. Таким чином, обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. При цьому за змістом ст.141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Разом з тим, в силу ст.181СК України, право визначення способу стягнення аліментів та його зміни належить виключно одержувачу аліментів. Згідно з частиною першої статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. Свідченням зміни матеріального становища платника аліментів є зміна доходів, витрат, активів тощо. Під зміною сімейного стану розуміється з`явлення у сім`ї платника або одержувача аліментів осіб, яким вони за законом зобов`язані надавати утримування і які фактично знаходяться на їх утриманні. Таким чином, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац другий частини третьої статті 181 СК України). За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). При розгляді позовів, заявлених з зазначених підстав, застосуванню підлягає не тільки стаття 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (стаття 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», стаття 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини», стаття 184 «Визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі») (постанова Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13). Так, з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Вказана правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 23 травня 2022 року у справі №752/26176/18, провадження №61-16697св21. Визначаючи розмір аліментів на утримання дитини, суд зобов`язаний врахувати всі обставини, зазначені в частині першій статті 182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. За положеннями частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік», прожитковий мінімум на дітей віком у віці від 6 до 18 років з 01 липня 2022 року становить 2744 грн., з 1 грудня 2022 року - 2833 гривень. Встановлено, що з відповідача стягуються аліменти на утримання дітей у твердій грошовій сумі, позивач просить суд змінити спосіб стягнення аліментів, визначений раніше рішенням суду, та призначити їх у частці від доходу батька. За положеннями статті 183 Сімейного кодексу України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ч. 2 ст. 183 СК України якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований та працює водієм автомобіля на ТОВ «Свиспан Лімітед», що підтверджується довідкою про доходи, виданою ТОВ «Свиспан Лімітед» за № 258/1-11 від 19.07.2022 року. Також, [PERSON] в період стягнення з нього аліментів набув у власність квартиру під номером [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта. Таким чином, судом встановлено, що відповідач є офіційно працевлаштованим, має задовільний стан здоров`я, що ним не заперечується, в період стягнення з нього аліментів набув у власність квартиру, інших утриманців немає, а тому зобов`язаний забезпечувати належний рівень життя та надавати матеріальну допомогу своїм дітям. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Обов`язок утримувати дитину не залежить від бажання чи можливостей батьків, враховуючи загальне правило, що батьки зобов`язанні утримувати дитину до досягнення нею повноліття навіть у тому разі, коли виконання цього обов`язку може призвести до неповного задоволення їх власних матеріальних і духовних потреб. За таких обставин, з метою захисту інтересів дитини та забезпечення її гармонійного розвитку, та враховуючи, що батьки мають рівні обов`язки щодо утримання дитини, суд приходить до висновку, що відповідач спроможний і зможе забезпечити виплату аліментів на утримання своїх неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/5 частини всіх видів доходів батька щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з дати набрання рішенням законної сили і до досягнення старшою дитиною повноліття. Позивач, просила суд визначити розмір аліментів у частці від заробітку батька з подальшою індексацією відповідно до закону, однак, відповідно до ч. 3 ст. 184 СК України, підлягає індексації відповідно до закону розмір аліментів визначений у твердій грошовій сумі. Враховуючи наведене, позов [PERSON] підлягає до задоволення частково. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивача звільнено від сплати судового збору, суд дійшов висновку, що з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. На підставі викладеного,

Outcome: approved