Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

02.08.2022 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , про стягнення аліментів. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач посилалась на те, що відповідач у добровільному порядку допомогу на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , не надає. Просила стягувати за рішенням суду аліменти на утримання дітей в розмірі 1/3 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подачі позову і до досягнення дітьми повноліття. Ухвалою від 05.08.2022 року відкрито спрощене позовне провадження по справі. Сторони у судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи без їх участі, позивач позовні вимоги підтримує, відповідач проти задоволення позову не заперечує. Дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 25.04.2009 року. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави між 19.05.2021 року, шлюб між сторонами розірвано. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які проживають з матір`ю та знаходяться на її повному матеріальному утриманні. На даний час відповідач добровільно матеріальної допомоги в необхідному для утримання дітей обсязі не надає. Відповідно до статті 17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (далі Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей (стаття 5 Протоколу № 7 до Конвенції). Відповідно до принципу № 4 Декларації прав дитини дитині має належати право на здорове зростання і розвиток; з цією метою спеціальний догляд і охорона повинні бути забезпечені як їй, так і її матері, включаючи допологовий і післяпологовий догляд. Дитині має належати право на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 року батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите і в національному законодавстві. Відповідно до ч. 1 ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Таким чином, системний аналіз норм законодавства дає підстави стверджувати, що як матір, так і батько зобов`язані неухильно дотримуватися свого обов`язку щодо утримання та виховання дитини. Відповідно, невиконання зазначеного обов`язку тягне за собою встановлену законом відповідальність. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ч. 1 ст. 183 СК України). Згідно з вимогами ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ураховуючи взаємний обов`язок батьків утримувати дітей, реальні і розумні потреби дітей в її матеріальному забезпеченні на рівні, необхідному для їх розвитку, а також те, що відповідач є працездатним, не обтяженим аліментними зобов`язаннями, має змогу надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які, проживаючи з матір`ю, потребують такої допомоги, суд вважає справедливим призначення до стягнення з відповідача аліментів на користь позивача в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи від дня пред`явлення позивачем позову до суду. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суддя допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: approved