Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до Іллічівського міського\~суду Одеської\~області з позовом в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №19414, вчинений 31 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Чуловським В.А. про стягнення з [PERSON] на користь акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості в розмірі 35038,45 доларів США (а.с.1-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 17 грудня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , було укладено Кредитний договір №490053596, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 54766,34 доларів США строком до 17 грудня 2014 року. Також, відповідно до умов вказаного кредитного договору, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було надано у заставу транспортний засіб MERCEDES-BENZ, Е200К, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] . В лютому 2019 року, в зв`язку з накладенням арешту на грошові кошти позивача, що знаходяться на його банківському особовому рахунку (зарплатний рахунок), позивачу стало відомо про перебування у приватного виконавця виконавчого провадження №57704344 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А., №19414 від 31 жовтня 2016 року про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490053596 від 17 грудня 2007 року у розмірі 35038,45 доларів США. До цього часу позивачу не було відомо про винесення нотаріусом виконавчого напису №19414 від 31 жовтня 2016 року. На думку позивача, зазначений виконавчий напис є таким, що винесений безпідставно, із порушенням положень законодавства України, а тому його належить визнати таким, що не підлягає виконанню, оскільки згідно Закону України «Про нотаріат» основними вимогами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність вимог стягувача та дотримання строку давності. Позивач стверджує, що сума заборгованості за виконавчим написом не є безспірною, нотаріусом не перевірені первинні документи та не враховано рішення суду про стягнення заборгованості, так як при наявності рішення суду, кредитор не має права нараховувати відсотки та інші платежі. Крім того, позивач зазначає, що оспорюваний виконавчий не підлягає виконанню через те, що він вчинений з порушенням строку, передбаченого ст.88 ЗУ «Пронотаріат»\~та п.2 глави 16 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України», затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5. Вказані обставини стали підставою для звернення до суду з відповідним позовом. Представник позивача надав заяву в якій просить розгляд справи провести без його участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити позов. Відповідачі, неодноразово повідомлялись про день, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явились, про причини неявки не сповістили, відзив на позов не надали. Від третьої особи приватного виконавця Колечко Д.М. надійшло клопотання в якому він просить розгляд справи провести без його участі, проти позовної заяви заперечує, оскільки позивачем не доведено неправомірності вчинення нотаріусом виконавчого напису (а.с.49). Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши та перевіривши докази, вважає, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що 17 грудня 2007 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений Кредитний договір №490053596, за умовами якого Банк надав Позичальнику кредит у сумі 54766,34 доларів США строком до 17 грудня 2014 року. Крім того, відповідно до умов вказаного кредитного договору, в забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором було надано у заставу транспортний засіб MERCEDES-BENZ, Е200К, 2007 року випуску, державний номер [NUMBER] (а.с.8). 31 жовтня 2016 року приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Чуловським В.А. було вчинено виконавчий напис №19414 про стягнення з [PERSON] , [INFO] , на користь публічного акціонерного товариства «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490053596 від 17 грудня 2007 року в загальному розмірі 35038,45 доларів США (а.с.13). Постановою приватного виконавця Виконавчого округу Одеської області Колечко Д.М. від 15.11.2018 відкрито виконавче провадження №57704344 щодо примусового виконання виконавчого напису №19414 від 31 жовтня 2016 року, що видав приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором №490053596 від 17 грудня 2007 року у розмірі 35038,45 доларів США (а.с.16). Відповідно до ст.18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Повноваження щодо вчинення виконавчого напису передбачено статтею 87 Закону України «Про нотаріат» (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису), відповідно до якої для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Статтею 88 зазначено Закону встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови,\~що з\~дня виникнення\~права вимоги\~минуло не\~більше трьох\~років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Тобто, згідно Закону України «Про нотаріат» основними вимогами для вчинення нотаріусом виконавчого напису є безспірність вимог стягувача та дотримання строку давності. Як передбачено Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5 (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису), а саме пунктом 2 глави 16 Розділу II, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата та місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача. Відповідно до пункту 3 глави 16 Розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5 (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису), нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем, за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинам між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. У відповідність до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції, що діяла на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, нотаріус перед вчиненням виконавчого напису мав пересвідчитися у безспірності вимог стягувача до боржника та запросити відповідні документи. Відповідно до правового висновку, який міститься у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року по справі № 6-887цс17, та було підтверджено у постанові Верховного Суду від 23 січня 2018 року по справі № 61-154св18, суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Таким чином, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський В.А., у разі виконання вищевказаних приписів законодавства під час вивчення наданих ПАТ «Альфа-Банк» документів, встановив би наявність спору між сторонами щодо наявності заборгованості за кредитним договором та її розміру. Крім того, кредитним договором №490053596 від 17 грудня 2007 року передбачено право банку вимагати (в тому числі і в судовому порядку) від позичальника дострокового виконання зобов`язань з повернення кредиту (п.6.1). Банк реалізував зазначене право шляхом звернення до Київського районного суду міста Одеси із позовом до [PERSON] , та [PERSON] , про стягнення заборгованості. 04 квітня 2012 року Київським районним судом міста Одеси було ухвалено Рішення, яким позов ПАТ «Альфа-Банк» було задоволено в повному обсязі (а.с.14-15). Такими діями банк на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії кредитного договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом. Після ухвалення\~рішення Київського\~районного суду міста Одеси від 04 квітня 2012 року кредитний договір припинив свою дію, а позивач втратив можливість нарахування та стягнення з відповідача відсотків за кредитним договором. Такого самого висновку дійшов Верховний Суд у своїй Постанові від 14 лютого 2018 року у справі № 61-2404св18, а також у Постанові від 04 липня 2018 року у справі № 14-154цс18. Як вбачається з правового висновку Верховного Суду, викладеного у Постанові від 04 липня 2018 року у справі №14-154цс 18, Велика Палата Верховного Суду вважає, що наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, не є підставою для нарахування процентів та пені за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено в судовому рішенні, а отже, строк дії договору змінився з тридцятого дня з дати, зазначеної на квитанції, яка надається банку відділенням зв`язку при відправленні позичальнику листа з вимогою про дострокове повернення кредиту, сплату процентів за користування ним з повідомленням про вручення, і вважається таким, що має бути виконаним у повному обсязі. У такому разі положення абзацу 2 частини 1 статті 1048 ЦК України, за яким проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики, не підлягають застосуванню, оскільки між сторонами немає домовленості про порядок повернення позики поза межами строку дії договору. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості чи звернення стягнення на заставлене майно засвідчує такі зміни. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. Враховуючи наведене, вбачається незаконність нарахування, банком відсотків за користування кредитом за період з 17 жовтня 2014 року по 13 вересня 2016 року та заборгованості за кредитом (що також приводить до подвійного стягнення заборгованості за тілом кредиту, враховуючи наявність рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2012 року), що в свою чергу також спростовує твердження щодо безспірності заборгованості. Як зазначалося вище, в зв`язку з ухваленням рішення Київського районного суду міста Одеси від 04 квітня 2012 року, було змінено умови зобов`язання, що виникло з кредитного договору №490053596 від 17 грудня 2007 року, а відтак строком виникнення у банку права вимоги до [PERSON] є 04 квітня 2012 року. В той же час виконавчий напис приватним нотаріусом було вчинено 31 жовтня 2016 року. Тобто, нотаріусом було порушено вимоги щодо вчинення виконавчого напису за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Відтак, приватним нотаріусом під час вчинення виконавчого напису не було дотримано приписів вищенаведених норм законодавства щодо безспірності заборгованості та дотримання строку давності. Таким чином, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. №19414 від 31 жовтня 2016 року було вчинено із порушенням приписів діючого на той час законодавства. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Положеннями статті 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Розглянувши справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, наявних в матеріалах даної цивільної справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved