Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

В квітні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду з даним позовом до [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, мотивуючи його тим, що [INFO] помер батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] . До дня смерті [PERSON] проживав за адресою: [ADDRESS] , а зареєстрований був за адресою: [ADDRESS] . 21 жовтня 2015 року в Другій Київській державній нотаріальній конторі було відкрито спадкову справу № 773/2015. Заяву на прийняття спадщини було подано сином померлого [PERSON] та його бабусею [PERSON] . Окрім [PERSON] спадкоємцями є дружина батька [PERSON] , [INFO] , дочка його батька [PERSON] , [INFO] , та мати померлого, його бабуся [PERSON] , [INFO] . Житловий будинок, розташований: [ADDRESS] належав [PERSON] на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, видане 27 лютого 2010 року за рішенням Виконкому Гореницької сільської ради від 19 лютого 2010 року за №3/10. На час оформлення будинку [PERSON] був одружений на відповідачці, а тому спірний будинок згідно вимог ст. 60 СК України належить подружжю в рівних частках. Тобто, спадщина [PERSON] складається із 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Вважає, що йому, його бабусі та відповідачці з її донькою повинно бути видано свідоцтво про право на спадщину за законом на 1/8 частину спірного будинку кожному. Проте оформити спадщину на частину спірного будинку, яка належала на час смерті його батьку він і його бабуся не мають можливості, оскільки відсутній оригінал документу на право власності на вищевказаний будинок, а отримати дублікат є неможливим. Тому, 15 квітня 2021 року державним нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Зайомою Т.Р. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії з огляду на відсутність у нього правовстановлюючого документу на частину спірного будинку було відмовлено йому у вчиненні нотаріальної дії, а саме: у видачі Свідоцтва про право на спадщину за законом на будинок та рекомендовано йому звернутися до суду. Просять суд: визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку (домоволодіння) по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування на 1/8 частину житлового будинку (домоволодіння) по [ADDRESS] ; визнати за [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку (домоволодіння) по [ADDRESS] ; покласти всі судові витрати на відповідача у справі. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 30 квітня 2021 року прийнято до провадження цивільну справу та призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою судді Києво-Святошинського районного суду Київської області від 16 вересня 2021 року закрито підготовче засідання та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні. В судове засідання представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність позивачів та їх представника. Позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив суд їх задовольнити. В судове засідання відповідач та представник відповідача в черговий раз не з`явився, надав клопотання, у якому зазначив, що відповідач разом з малолітньою донькою перебувають у безпечному місці на Західній Україні у зв`язку з чим відсутня об`єктивна можливість прибути у судове засідання. Просив суд відкласти розгляд справи на іншу дату. В зв`язку з визнанням судом неповажною причину неявки відповідача та його представника, суд розглядає справу за відсутності вказаних осіб. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, копію спадкової справи № 773/2015, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , суд вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Як вбачається із матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] в м. Києві, що підтверджується свідоцтвом про смерть серія [NUMBER] , виданим 14.09.2015 року Відділом державної реєстрації у м. Києві Управління державної реєстрації Головного територіального управління юстиції у місті Києві. До майна померлого [PERSON] нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори 25 вересня 2015 року було заведено спадкову справу № 773/2015 (номер справи у Спадковому реєстрі: 57986232), що підтверджується копією Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі № 41617431 від 25 вересня 2015 року. Після смерті [PERSON] спадщину прийняли: його мати [PERSON] , [INFO] , його син [PERSON] , [INFO] ; його неповнолітня донька [PERSON] , [INFO] , його дружина [PERSON] , [INFO] . Родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцями підтверджуються документами, що містяться в Спадковій справі № 773/2015. До складу спадкового майна, що залишилося після смерті [PERSON] , увійшов житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначений житловий будинок належав [PERSON] на праві приватної власності згідно Свідоцтва про право власності на нерухоме майно, виданого 27 лютого 2010 року за рішенням Виконкому Гореницької сільської ради від 19 лютого 2010 року за №3/10, що підтверджується копією рішення Виконкому Горецької сільської ради Києво-Святошинського району Київської області від 19 лютого 2010 року №3/10 та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 242402018 від 29 січня 2021 року. Судом встановлено, що вищезазначений житловий будинок було оформлено в період перебування в шлюбі померлого [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 14 серпня 2004 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області. Отже, житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , дійсно набутий у власність [PERSON] під час його перебування у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] . Статтею 60 СК України встановлено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частиною 1 ст. 61 СК України встановлено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Таким чином, норми ст. 60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт (постанова Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року по справі №327/504/17). Разом з тим, в межах розгляду даної справи вказана презумпція спростована не була та не оспорювалась. Суду не подавались будь-які докази, які б доводили, що спірне майно, є особистим майном іншого з подружжя, при цьому, право власності на приміщення зареєстроване саме за померлим. За таких обставин суд виходить із того, що частки у спільному сумісному майні подружжя є рівними. Таким чином, суд приходить до висновку, що набутий [PERSON] в період шлюбу житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , є об`єктом спільної сумісної власності подружжя [PERSON] та [PERSON] , а відтак частка померлого [PERSON] у праві спільної сумісної власності на вказане приміщення становить 1/2 частки вказаного будинку. Крім того, судом встановлено, що згідно спадкової справи № 773/2015 (номер справи у Спадковому реєстрі: 57986232), заведеної до майна померлого [INFO] [PERSON] , нотаріусом Другої Київської державної нотаріальної контори Зайома Т.Р. [INFO] , померлим за життя заповіту на житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] складено не було. Також з матеріалів вище зазначеної спадкової справи вбачається, що із заявами до Другої Київської державної нотаріальної контори про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулися: мати померлого [PERSON] , що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 21 жовтня 2015 року, зареєстрованої за номером 3427; дружина померлого [PERSON] , як від себе так і в інтересах малолітньої доньки [PERSON] , що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 25 вересня 2015 року, яка зареєстрована за вхідним номером 3218; син померлого [PERSON] , що підтверджується копією заяви про прийняття спадщини від 21 жовтня 2015 року, яка зареєстрована за вхідним номером 3428. Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1217 ЦК України передбачено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно зі ст. 1226 ЦК України частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. ст. 1261-1265 цього Кодексу. Згідно з вимогами ст. ст. 1269, 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст.1259 цього Кодексу. За статтею 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив та батьки. Відповідно до пункту 3.4 листа Вищого Спеціалізованого Суду України «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 частка у праві спільної сумісної власності спадкується на загальних підставах. Отже, як вбачається з матеріалів справи до кола спадкоємців померлого [PERSON] входять мати померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , дочка померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] . Ураховуючи вище зазначене, а також те, що до спадкового майна померлого спадкодавця [PERSON] входить 1/2 частки у праві власності на будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , спадкоємці померлого [PERSON] , а саме мати померлого [PERSON] , дружина померлого [PERSON] , дочка померлого [PERSON] , син померлого [PERSON] , які відповідно до ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги, мають право на спадкування вказаного майна у рівних частках. А відтак позивачі мають право на спадкування вказаного майна у розмірі - 1/8 частки (1\\2 частки будинку / 4 (спадкоємців)=1/8 частки приміщення). Постановою державного нотаріуса Другої Київської державної нотаріальної контори Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Зайома Т.Р. про відмову у вчиненні нотаріальних дій від 15 квітня 2021 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті його батька [PERSON] у зв`язку з відсутністю у спадкоємця документів, що посвідчують право власності померлого на житловий будинок (домоволодіння) [ADDRESS] . Згідно абз. 3 п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» №7 від 30.05.2008 р., у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст. 380 ЦК України житловий будинок є об`єктом права власності. Виходячи зі змісту ст. 392 ЦК України право власності встановлюється в судовому порядку, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Згідно зі ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав може бути визнання права власності. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Згідно з листом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», найпоширенішою причиною звернення особи до суду в справах про визнання права власності на нерухоме майно в порядку спадкування є неможливість спадкоємцями, які прийняли спадщину, оформити своє право на спадщину в нотаріальній конторі з причин відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно на ім`я спадкодавця та/або відсутності державної реєстрації нерухомого майна спадкодавцем. Відповідно до ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Стаття 81 ЦПК України визначає що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У разі посилання учасника справи на невчинення іншим учасником справи певних дій або відсутність певної події суд може зобов`язати такого іншого учасника справи надати відповідні докази вчинення цих дій або наявності певної події. У разі ненадання таких доказів суд може визнати обставину невчинення відповідних дій або відсутності події встановленою. Оцінюючи встановлені судом обставини, суд знаходить повністю обґрунтованими вимоги позивачів щодо визнання права власності на 1/8 частину спірного житлового будинку за кожним з них. В той же час щодо вимоги позивачів про визнання за [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , право власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку (домоволодіння) по [ADDRESS] , суд дійшов наступного висновку. Статтею восьмою Конституції України передбачено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права. Норми Конституції України є нормами прямої дії. Звернення до суду для захисту конституційних прав і свобод людини і громадянина безпосередньо на підставі Конституції України гарантується. Згідно зі ст. 55 Конституції України права та свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 5 ст. 175 ЦПК України у разі пред`явлення позову особою, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, в заяві повинні бути зазначені підстави такого звернення. На підставі викладеного, у задоволенні позовної вимоги про визнання за [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та в інтересах своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , права власності в порядку спадкування на 1/4 частину житлового будинку (домоволодіння) по [ADDRESS] суд відмовляє, оскільки позивачем не надано доказів на право звернення до суду в інтересах вказаної особи із вищевказаною вимогою. Таким чином, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також, достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, шляхом визнання за позивачами - [PERSON] та [PERSON] права власності по 1/8 частини житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] за кожним, в порядку спадкування за законом, оскільки останні є спадкоємцями першої черги за законом, що належним чином прийняли спадщину, та мають право на відповідне майно що увійшло до спадкової маси. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивачів сплачений судовий збір, пропорційно розміру задоволених позовних вимог у розмірі 7 567,00 грн. Зважаючи на вищевикладене, відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1221, 1222, 1225 1268 ЦК України, Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», та

Outcome: partial