Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Заявники [PERSON] , [PERSON] в особі представника [PERSON] звернулися до суду з вказаною заявою, в якій просили суд встановити факт народження дитини [PERSON] , яка народилася [INFO] в м. Сімферополь, АР Крим, Україна; мати [PERSON] , [INFO] , громадянка України, батько [PERSON] , [INFO] , громадянин України. Заявлені вимоги обґрунтували тим, що [INFO] під час спільного проживання заявниками однією сім`єю, у пологовому будинку в м. Сімферополь, [PERSON] народила дитину [PERSON] . У зв`язку з тим, що документи, видані та отримані на території АР Крим є недійними, заявники позбавлені можливості отримати свідоцтво про народження на території України в позасудовому порядку. У зв`язку з викладеним просить у судовому порядку встановити факт народження дитини. Представник заявника в судове засідання не з`явився, разом з заявою зазначив про розгляд справи за їх відсутності. Представник заінтересованої особи Олександрівського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Запоріжжі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи без їх присутності. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява не підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Згідно з п.7 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Згідно з п.1 ст.3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» від 15 квітня 2014 року сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій визначається тимчасово окупованою територією. Відповідно до п.18 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 31 березня 1995 року рішення суду про встановлення факту, що має юридичне значення, не змінює собою документів, що видають зазначені органи, а є лише підставою для їх одержання. За загальними правилами ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно зі ст.18 ЦПК України, судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій, посадових чи службових осіб та громадян і підлягають виконанню на всій території України. Встановлення даного факту, що має юридичне значення необхідно заявникам для державної реєстрації народження дитини. Статтею 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», норми якого стосуються тимчасово окупованої території Автономної Республіки Крим та м. Севастополя, передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, ратифікованою постановою Верховної ради України №789-ХІІ від 27.02.1991 року, дитина має бути зареєстрована зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Держави-учасниці забезпечують здійснення цих прав згідно з їх національним законодавством та виконання їх зобов`язань за відповідними міжнародними документами у цій галузі, зокрема, у випадку, коли б інакше дитина не мала громадянства. Відповідно до ч.1 ст.144 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані невідкладно, але не пізніше одного місяця від дня народження дитини, зареєструвати народження дитини в органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно з ч.1 ст.122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Згідно з п.14 розділу III Правил державної реєстрації актів громадського стану в Україні якщо дитина народилась у подружжя, дружина записується матір`ю, а чоловік - батьком дитини за заявою будь-кого з них. Відповідно до ст.7 Закону України Про громадянство України: особа, батьки\~якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Відповідно до ст.317 ЦПК України, заява про встановлення факту народження особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана батьками, родичами, їхніми представниками або іншими законними представниками дитини до будь-якого суду за межами такої території України незалежно від місця проживання заявника. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Судом встановлено, що відповідно до копії свідоцтва про шлюб [PERSON] , громадянство - Російська Федерація, та [PERSON] , громадянство - Російська Федерація, уклали шлюб 11 липня 2015 року, зареєстрований Київським відділом запису актів цивільного стану м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим. Тобто, станом на 11 липня 2015 року заявники є громадянами Російської Федерації. З виписного епікризу вбачається, що [INFO] [PERSON] народила дівчинку. 28.04.2020 року Відділом реєстрації народження м. Сімферополя Департаменту запису актів цивільного стану Міністерства юстиції Республіки Крим видано свідоцтво про народження серія [NUMBER] . У відповідності до даних вказаних у свідоцтві [INFO] народилася [PERSON] у м. Сімферополь, Республіка Крим, мати: [PERSON] , громадянство - Російська Федерація, батько [PERSON] , громадянство - Російська Федерація. Таким чином, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , станом на день реєстрації народження дитини [INFO] є громадянами Російської Федерації. При цьому, заявником на підтвердження громадянства України батьків надано копії їх паспортів України, виданих [PERSON] у 2011 році та [PERSON] у 2010 році. Відповідно ст.4 Конституції України, в Україні існує єдине громадянство. Підстави набуття і припинення громадянства України визначаються законом. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що заявником подані недостовірні відомості щодо свого громадянства та громадянства [PERSON] суду, та з цього приводу не надано будь-якого пояснення в заяві, у зв`язку з чим суд не вбачає можливим задовольнити заяву на підставі наданих доказів. Відповідно до ч.2 ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Згідно ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Задоволення ж заяви, у викладеній редакції, неможливе, оскільки за загальними приписами цивільного та сімейного законодавства України захист порушеного права та його відновлення можливе лише за умови доведеності цього права. Враховуючи, що відомості про дитину, її батьків, зазначені в заяві, не співпадають з відомостями, зазначеними в свідоцтві про народження дитини, суд позбавлений можливості встановити заявлений факт. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у своїй постанові від 6 червня 2018 року по справі № 758/2671/17 провадження № 61-25701св18.

Outcome: dismissed