Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

До Добропільського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] , подана в її інтересах адвокатом Чумак Іриною Миколаївною, до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Добропільський відділ державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального\~управління\~Міністерства\~юстиції (м.\~Харків), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених позовних вимог представник позивача зазначає, що 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 5329, яким звернено стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами», заборгованості у розмірі 21673,36 грн, яка складається з боргу - 21523 грн, відсотків 0,36 грн, 150 грн- плати за вчинення виконавчого напису нотаріусом, які підлягають стягненню з боржника. Із заявленою сумою до примусового стягнення позивач категорично не згодна та вважає, що виконавчий напис нотаріуса винесено безпідставно, з порушенням норм діючого законодавства України та з порушенням права позивача, а тому він має бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Так у виконавчому написі не зазначено та позивачу наразі невідомо на підставі, якого договору ПАТ «Дельта Банк» відступив право вимоги за договором № 033-04339-060613 від 06.06.2013р. ТОВ «Фінансова компанія управління активами». Не зрозуміло чому саме за період з 08.02.2018 р. по 23.01.2020р. стягується сума заборгованості, як і не зрозуміло, яким розрахунком підтверджується безспірність вимоги щодо стягнення суми боргу у розмірі 21523 грн. Більше того, договір з ПАТ «Дельта Банк» позивач взагалі не підписувала. Окрім того, на момент звернення до суду ТОВ «Фінансова компанія управління активами» не надано ані нотаріусу, ані позивачу жодного договору на підтвердження того, що вона є правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ «Дельта Банк». Також вказує, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року. На думку представника позивача, оспорюваний виконавчий напис вчинений нотаріусом на підставі незаконного та нечинного пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. У зв`язку з чим, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічова О.М. від 27.01.2020року, зареєстрованого в реєстрі за №5329, щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Фінансова компанія управління активами» заборгованості 21673,36 грн, борг - 21523 грн, відсотки 0,36 грн, 150,00 грн плата за вчинення виконавчого напису нотаріусом, які підлягають стягненню з боржника. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 14.12.2021 року за вказаним позовом було відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду по суті, відповідачу було надано строк для подання відзиву на позовну заяву, третім особам - для надання пояснень. В строк, встановлений судом, відзиву на позовну заяву та пояснень третіх осіб до суду не надійшло. В той же час, до суду від представника відповідача надійшло клопотання про врегулювання спору за участі судді, в задоволенні якого ухвалою суду від 27.10.2022 року було відмовлено. В той же час, представником відповідача було надіслано до суду заяву про визнання позовних вимог в порядку ст. 206 ЦПК України, в якій останній зазначив, що ТОВ «Фінансова компанія управління активами» визнає позовні вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М., зареєстрованого за №5329 від 27.01.2020 року, таким, що не підлягає виконанню, та стягнення судового збору за подання позовної заяви в розмірі 454 грн. (50 відсотків суми судового збору повертаються позивачу з державного бюджету в порядку ч. 1 ст. 142 ЦПК України). Згідно ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про прийняття заяви представника відповідача про визнання відповідачем позовних вимог. В судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час і місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином. Від представника позивача в матеріалах справи міститься заява з проханням провести розгляд справи без її участі та участі позивача, та задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Від представника Добропільського ВДВС у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) в матеріалах справи міститься клопотання про розгляд справи без його участі, просив винести рішення на розсуд суду, від інших учасників справи жодних заяв або доказів поважності неявки до суду не надходило. У відповідності до положень ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: З наданих позивачем документів вбачається, що 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. було вчинено виконавчий напис про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі договору відступлення прав вимоги № 20/01/20-1/1 від 20.01.2020 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» на підставі договору відступлення прав вимоги № 195/К від 09.02.2018 року відступлено право вимоги за кредитним договором № 003-04339-060613 від 06.06.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» та [PERSON] , за період з 08.02.2018 року по 23.01.2020 року в розмірі: 21523,00 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 0,36 грн. - заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією, 150,00 грн. - плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 21673,36 грн. (а.с. 15). 04.10.2021 року державним виконавцем Добропільського відділу державної виконавчої служби у Покровському районі Донецької області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) Телько О.М. було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67003652 про примусове виконання виконавчого напису № 5329, виданого 27.01.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія управління активами» заборгованості у розмірі 21673,36 грн, яка складається з: 21523 грн боргу, 0,36 грн. відсотків, 150 грн.- плати за вчинення виконавчого напису (а.с. 13). Відповідно\~ст. 18 ЦК України,нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України«Про нотаріат»\~передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~ст. 89 Закону України «Про нотаріат»у виконавчому написі повинні зазначатися: дата (рік, місяць, число) його вчинення, посада, прізвище, ім`я, по батькові нотаріуса, який вчинив виконавчий напис, найменування та адреса стягувача; найменування, адреса, дата і місце народження боржника, місце роботи (для громадян), номери рахунків в установах банків (для юридичних осіб); строк, за який провадиться стягнення; суми, що підлягають стягненню, або предмети, які підлягають, витребуванню, в тому числі пеня, проценти, якщо такі належать до стягнення, розмір плати, сума державного мита, сплачуваного стягувачем, або мита, яке підлягає стягненню з боржника; номер, за яким виконавчий напис зареєстровано; дата набрання юридичної сили; строк пред`явлення виконавчого напису до виконання. Виконавчий напис скріплюється підписом і печаткою нотаріуса. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Згідно правового висновку, викладеного у постанові Верховного суду України від 05.06.2017 року у справі №6-887цс17, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачам документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів; для правильного застосування положень статей 87,88\~\~Закону України\~\~«Про\~нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Безспірність документу, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість не може вважатися безспірною. В той же час, відповідачем не було подано до суду будь-яких доказів на підтвердження надіслання позивачу вимоги про погашення заборгованості, в зв`язку з чим суд вважає, що позивача не було належним чином повідомлено про наявність боргу, його суму і складові, строк сплати, а тому заборгованість не могла бути визнана нотаріусом безспірною. Також суд вважає за необхідне звернути увагу на той факт, що матеріали справи не містять детального розрахунку заборгованості, в тому числі по процентам та комісії за користування кредитом. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості, та чи яка була надана нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми\~Закону України«Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст.12 та ст.81ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, підлягають задоволенню. Згідно ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133\~ЦПК\~України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ст.\~141\~Цивільного\~процесуального\~кодексу\~України - стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В той же час, частиною першою статті 142 ЦПК України встановлено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З матеріалів справи вбачається, що позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір в розмірі 908,00 грн. Таким чином, враховуючи, що відповідач визнав позовні вимоги в повному обсязі до початку судового розгляду по суті, суд приходить до висновку, що 50 відсотків сплаченої суми підлягають поверненню позивачу з державного бюджету, інші 50 відсотків від сплаченої суми слід стягнути з відповідача на його користь. На підставі викладеного,

Outcome: approved