Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. Позивач звернувся до суду з позовом до Головного управління Національної поліції у Чернігівській області (відповідач 1), Державної казначейської служби України (відповідач 2) про стягнення з Державного казначейства України за рахунок коштів Державного бюджету України, шляхом списання коштів з єдиного казначейського рахунку 700 000 грн в рахунок відшкодування моральної шкоди. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що протиправними діями суб`єкта владних повноважень Головного управління Національної поліції в Чернігівській області, які виразились в неналежному розслідуванні кримінального провадження, йому завдано моральної шкоди. Представник відповідача 1 відзив на позов не подав. Представник відповідача 2 подав відзив на позов, в задоволенні позову просив відмовити з підстав необґрунтованості заявлених позовних вимог. ІІ. Пояснення ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову мотивуючи неодноразовими скасуваннями процесуальних рішень органу досудового розслідування та ненаданням відповіді на звернення громадян. Представник відповідача 1 в задоволенні позову просив відмовити з підстав недоведеності протиправної бездіяльності органу досудового розслідування та факту завдання моральної шкоди. Представник відповідача 2 в задоволені позову просив відмовити з підстав недоведеності завдання позивачеві моральної шкоди. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 08.11.2022 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.10.2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 24.09.2020 року внесено відомості до ЄРДР за № 12020275010001305 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України /а.с.4/. Постановою інспектора СД Чернігівського ВП ГУ НП в Чернігівській області від 28.09.2020 року кримінальне провадження, внесене до ЄРДР за №12020275010001305 від 24.09.2020 року закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України /а.с.5/ Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 24.11.2020 року постанову інспектора СД ЧВП у Чернігівській області Шайхеєвої Н.В. про закриття кримінального провадження, внесеного в ЄРДР за №12020275010001305 від 24.09.2020 року скасовано /а.с.6-7/. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду м. Чернігова від 03.12.2020 року зобов`язано інспектора СД (дізнавача) Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Шайхеєву Н.В., яка проводить досудове розслідування у кримінальному провадженні №12020275010001305 від 24.09.2020 року розглянути клопотання [PERSON] від 03.11.2020 року в порядку та строки визначені ст.ст.110,220 КПК України /а.с.8-9/. Постановою дізнавача у кримінальному провадженні-інспектора СД ЧВП ГУНП в Чернігівській області від 07.12.2020 року в задоволенні клопотання відмовлено у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за №12020275010001305 від 24.09.2020 року /а.с.9, зворот/. Ухвалою слідчого судді Деснянського районного суду міста Чернігова від 28.12.2020 року постанову дізнавача у кримінальному провадженні інспектора СД Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Шайхеєвої Н.В. від 07.12.2020 року про відмову в задоволенні клопотання у кримінальному провадженні, внесеному до ЄРДР за № 12020275010001305 від 24.09.2020 року скасовано. Зобов`язано дізнавача у кримінальному провадженні інспектора СД Чернігівського відділу поліції ГУНП в Чернігівській області Шайхеєву Н.В. в рамках кримінального провадження №12020275010001305 від 24.09.2020 року розглянути клопотання [PERSON] від 03.11.2020 року в порядку та строки, визначені ст.ст.110,220 КПК України /а.с.10-11/. 10.12.2020 року [PERSON] звернувся до ГУНП в Чернігівській області зі скаргою про забезпечення його права бути присутнім при розгляді скарги, завчасно повідомивши про дату, час та розгляд /а.с.11, зворот/. Згідно рішення Чернігівського окружного адміністративного суду від 19.04.2021 року визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області в частині не запрошення [PERSON] на розгляд його скарги від 10.12.2020 року. Визнано протиправною бездіяльність ГУНП в Чернігівській області щодо ненадання відповіді [PERSON] на його скаргу від 10.12.2020 року у строки, визначені Законом України «Про звернення громадян» /а.с.13/. Постановою дізнавача ВД ЧРУП ГУНП від 06.07.2021 року кримінальне провадження №12020275010001305 закрито у зв`язку з відсутністю складу кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.190 КК України. V. Оцінка Суду. Відповідно до ст.56 Конституції України кожен має право на відшкодування шкоди за рахунок держави, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, їх посадовими і службовими особами\~при здійсненні ними своїх повноважень. Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до яких моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до ст.1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється частиною першою ст.1176\~ЦК України, а саме у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується\~на загальних підставах, тобто виходячи із\~загальних правил\~про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами. Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст.1174 ЦК України. Статті1173,1174 ЦК України є спеціальними і передбачають певні особливості, характерні для розгляду справ про деліктну відповідальність органів державної влади та посадових осіб, які відмінні від загальних правил деліктної відповідальності. Так, зокрема, цими правовими нормами передбачено, що для застосування відповідальності посадових осіб та органів державної влади наявність їх вини не є обов`язковою. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК України. У пункті 32 постанови Великої Палати Верховного Суду від 3 вересня 2019 року у справі № 916/1423/17 (провадження № 12-208гс18) вказано, що застосовуючи\~ст.ст.1173,1174 ЦК України, суд має встановити: по-перше, невідповідність рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування чи відповідно їх посадової або службової особи вимогам закону чи іншого нормативного акта; по-друге, факт заподіяння цим рішенням, дією чи бездіяльністю шкоди фізичній або юридичній особі. За наявності цих умов є підстави покласти цивільну відповідальність за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Однією із\~засад кримінального провадження є забезпечення права на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності, гарантоване ст.24 КПК України, згідно з якою кожному гарантується право на оскарження процесуальних рішень, дій чи бездіяльності суду, слідчого судді, прокурора, слідчого в порядку, передбаченому цим Кодексом. З матеріалів справи вбачається, що позивач обґрунтовував вимоги щодо відшкодування моральної шкоди неодноразовим винесенням дізнавачем постанов про закриття кримінального провадження та про відмову в задоволенні клопотання, які скасовані ухвалами слідчих суддів, а також протиправною бездіяльністю ГУНП в Чернігівській області щодо ненадання відповіді на скаргу. Зазначене позивачем [PERSON] не є безумовною підставою для визнання позовних вимог обґрунтованими, оскільки оскарження ним процесуальних рішень слідчого є механізмом реалізації його права на судовий контроль за діяльністю уповноважених осіб на здійснення функцій досудового розслідування та додержанням прав особи в кримінальному провадженні. Суд, здійснюючи нагляд за дотриманням верховенства права та законності у процесуальній діяльності слідчого та прокурора, забезпечує дотримання основних прав та інтересів особи та реалізує відповідний судовий контроль за їх діяльністю, що має на меті усунути недоліки у такій діяльності. Втім, наявність певних недоліків у процесуальній діяльності зазначених посадових осіб сама по собі не може свідчити про незаконність їх діяльності як такої й, відповідно, не може бути підставою для безумовного стягнення відшкодування моральної шкоди. Реалізація механізму оскарження постанов слідчого та скасування їх в судовому порядку, у розумінні статті 23 ЦК України, не є підставою для відшкодування моральної шкоди, оскільки не є порушенням прав особи. Лише незгода позивача із прийнятими процесуальними рішеннями слідчих прокуратури, які були ним оскаржені в передбаченому КПК України порядку, не свідчить про наявність правових підстав для відшкодування йому моральної шкоди /див. постанову Верховного Суду від 03 березня 2021 року у справі № 638/17962/15/. Ухвалами слідчих\~суддів дійсно\~неодноразово скасовані\~постанови дізнавача\~у вказаному\~кримінальному провадженні,\~однак,\~бездіяльність слідчих\~неправомірною судом не визнавалась. Саме по собі скасування постанов дізнавача про закриття кримінального провадження та постанови про відмову в задоволенні клопотання не свідчить про протиправність дій дізнавача та завдання моральної шкоди позивачу, не має наслідків цивільно-правового характеру, враховуючи, що права та інтереси позивача поновлені ухвалами слідчих суддів. \~ \~ \~ \~Протягом часу\~провадження досудового\~розслідування вчинялися\~процесуальні дії,\~за результатами\~яких ухвалені\~процесуальні рішення,\~тому доводи\~позивача щодо\~тривалої бездіяльності\~слідчих є\~безпідставними.\~Твердження позивача\~про те,\~що постановами\~органу досудового\~розслідування та\~тривалим проведенням\~цього досудового\~розслідування порушені\~його права,\~не підтверджуються належними та достатніми доказами. Позивач в обґрунтування заявленого розміру моральної шкоди в частині протиправної бездіяльністі ГУНП в Чернігівській області щодо ненадання відповіді на скаргу посилається на глибоке розчарування та зневіру в дієвість законів, а також свою незахищеність. Статтями 12,\~81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивачем не надано належних доказів, що підтверджують заподіяння йому моральної шкоди чи інших втрат немайнового характеру, з яких суд, при обрахуванні розміру компенсації, міг би встановити характер та обсяг моральних страждань, що були спричинені протиправною бездіяльністю ГУНП в Чернігівській області, та не доведено існування причинно-наслідкового зв`язку з предметом позову. Сам по собі факт протиправної бездіяльності ГУНП в\~Чернігівській області,\~встановлений рішенням\~суду, не свідчить про завдання позивачу моральної шкоди. Аналогічна правова позиція наведена у постанові Верховного Суду від 31 липня 2019 року у справі №804/6922/16. За наведених обставин та усталеного правового врегулювання спірних правовідносин, а також конкретних обставин та наявних доказів, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову про відшкодування моральної шкоди в заявленому розмірі слід відмовити за недоведеністю, оскільки достатньою справедливою сатисфакцією для позивача в конкретному випадку буде визнання його порушеного права і потреби в наданні будь-якої грошової компенсації не вбачається. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позивач при зверненні до суду на підставі п.13 ч.2 ст.3 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, а в задоволенні позову відмовлено, судові витрати слід віднести за рахунок держави.

Outcome: dismissed