Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, мотивуючи його тим, що 12.02.2015 р. вони уклали шлюб, який був зареєстрований відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області. Від даного шлюбу мають двох неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Одруження з відповідачем виявилося невдалим: з різних причин та поглядів на життя, між ними постійно виникали непорозуміння та сварки. Шлюбні відносини між ними фактично припинені, 2020 року проживають окремо, між подружжям відсутні нормальні стосунки. Спору щодо місця проживання дочок немає. Позивач вважає за неможливе збереження шлюбу та просить його розірвати, посилаючись на фактичне припинення шлюбних відносин, відсутність спільного побуту. Ухвалою суду від 14.10.2022 року позовна заява прийнята та справа призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. В судове засідання позивачка [PERSON] не з"явилася, надала заяву, в якій просила розглядати справу без її участі, позовні вимоги підтримує повністю, на розірванні шлюбу наполягає, після розірвання шлюбу просила залишити шлюбне прізвище [PERSON] . Відповідач [PERSON] в судове засідання не з"явився, надав на адресу суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає, не заперечує проти розірвання шлюбу. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. З письмових матеріалів встановлено, що 12 лютого 2015 р. між сторонами відділом відділом державної реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Доманівського районного управління юстиції у Миколаївській області зареєстрований шлюб, що підтверджується свідоцтво про укладення шлюбу серії [NUMBER] , актовий запис №11. Від даного шлюбу подружжя має двох неповнолітніх дочок: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] . Шлюбні стосунки між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, разом не проживають з 2020 року. Спірне питання регулюється ст. ст. 110, 112 Сімейного кодексу України, згідно яких суд розглядає позов одного з членів подружжя про розірвання шлюбу, з`ясувавши фактичні відносини сторін, постановляє рішення. Подружжя не підтримує шлюбні стосунки та не бажає зберегти шлюб, що свідчить про відсутність підстав для надання строку на примирення. Відповідно до ч.1 ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до частин 3,4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням прав жінки, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідно до ч.2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що шлюбні відносини між подружжям припинені остаточно. Шлюб носить формальний характер. Подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх спільних дітей, що відповідно до ст. 112 СК України є підставою для розірвання шлюбу між сторонами. За таких обставин суд вважає позовні вимоги законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Шлюб між сторонами слід розірвати, при цьому позивачці після розірвання шлюбу слід залишити шлюбне прізвище " [PERSON] ".

Outcome: approved