Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

14.04.2021 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , просить ухвалити рішення, яким змінити розмір аліментів, які стягуються з нього на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та на її утримання до досягнення дитиною трьох років, згідно рішення Баранівського районного суду Житомирської області №273/1389/18 від 11.01.2019 року, та стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/8 частини усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до повноліття дитини , а також стягувати з нього аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/8 частини усіх видів доходу щомісячно, до досягнення сином трирічного віку. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що згідно із рішенням Баранівського районного суду Житомирської області від 11.01.2019 року (справа №273/1389/18) з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, з 05.09.2018 року, до повноліття сина ; а також з нього на користь відповідача було стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, з 05.09.2018 року, до досягнення сином трирічного віку. Оскільки, позивач тривалий час не працює, має незначні нерегулярні заробітки, його матеріальний стан погіршився, пенсії та соціальні виплати не отримує, тому вважає, що аліменти з нього на утримання дитини мають стягуватися у розмірі 1/8 частини, адже він не може сплачувати аліменти в повному розмірі . Щодо аліментів, які стягуються з нього на утримання відповідачки до досягнення їх спільною дитиною трирічного віку, то вважає, що оскільки вони не перебували і не перебувають в зареєстрованому шлюбі, він не має матеріальної можливості її утримувати, тому стягнення вказаних аліментів слід припинити. Оскільки відповідач добровільно відмовляється вирішити вказаний спір, тому звернувся до суду із вказаним позовом для захисту своїх сімейних прав. Ухвалою судді від 13.07.2021 року по даній справі відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, сторонам надано строк для подання відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення (а.с. 24 25 ). Ухвалою суду від 16.08.2021 року за власною ініціативою суду вирішено питання про перехід від спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін до спрощеного провадження з викликом сторін ( а.с. 28). 02.12.2021 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Гаврилюка І.Д. про уточнення позовних вимог, згідно якої він просив стягувати з [PERSON] на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно. Заява про уточнення позовних вимог прийнята судом згідно ухвали суду від 02.12.2021 року ( а.с. 48, 49 ). 16.12.2021 року до суду надійшов відзив [PERSON] згідно якого відповідач просила відмовити у позові за безпідставністю, розглядати справу без її присутності. В обґрунтування відзиву вказала, що стягнення аліментів з [PERSON] на її утримання вже закінчено, оскільки їхньому малолітньому сину [INFO] вже виповнилося 3 роки, а тому провадження в цій частині вимог підлягає закриттю у зв`язку з відсутністю предмета спору. Що стосується позовних вимог в частині зменшення розміру вже стягнутих аліментів на утримання дитини шляхом зміни способу їх стягнення, то вважає, що позивач не наділений правом вибору способу стягнення аліментів , а таке право належить виключно стягувачу ( а.с. 53 55). 29.12.2021 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив відповідача, згідно якої він просив стягувати з нього на користь відповідача аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 гривень щомісячно, оскільки його матеріальний стан змінився, він не має можливості працевлаштуватися і відповідно сплачувати аліменти в раніше визначеному розмірі. Щодо стягнення аліментів на утримання самої [PERSON] , то позивач зазначив що в цій частині він змінив свої позовні вимог, а саме просить закрити провадження в цій частині ( а.с. 95 96). 12.01.2022 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь позивача на відзив на позовну заяву, згідно яких [PERSON] зазначила, що спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду , змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів, а тому просить відмовити в позові за безпідставністю. Крім того, вказала, що аліменти з [PERSON] стягуються в розмірі 1/4 частки від заробітку, яка є мінімальною часткою, і вони не можуть бути встановлені нижче цієї межі. Відсутність роботи саме в даний час не є зміною матеріального становища позивача, а є його звичним способом життя. При винесенні попередніх рішень про стягнення аліментів позивач також ніде не працював ( а.с. 103 - 106) . Ухвалою суду від 24.01.2022 року провадження в частині позовних вимог [PERSON] до [PERSON] щодо зміни розміру аліментів, визначених рішенням суду від 11.01.2019 року, щодо стягнення аліментів на користь [PERSON] на її утримання в розмірі 1/8 частини усіх видів доходу щомісячно до досягнення сином трирічного віку, закрито ( а.с. 119-120). 02.11.2022 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Гаврилюка І.Д. та самого позивача [PERSON] , згідно якої вони просили розглядати справу без їх участі та задовільнити уточнені позовні вимоги. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, відзив, відповідь на відзив, заперечення на відповідь на відзив, об`єктивно оцінивши в сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до на ступного висновку. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором ( ст. 5 ЦПК України ). Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої статті 89 ЦПК України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно рішення Баранівського районного суду від 11.01.2019 року [PERSON] , [INFO] , визнано батьком [PERSON] , [INFO] , та стягнуто з нього на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи стягнення з дня звернення до суду, з 05.09.2018 року, і до повноліття сина ; а також з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти на її утримання в розмірі 1/4 частини усіх видів доходу щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі заяви до суду, з 05.09.2018 року, до досягнення сином трирічного віку, тобто до [INFO] ( а.с. 111 112). Крім того, в матеріалах справи містяться копії довідки про перебування [PERSON] на обліку як безробітного в Новоград-Волинському міському центрі зайнятості з 31.03.2021 року, копії відомостей з Державного реєстру фізичних осіб платників податків про суми виплачених доходів та утриманих податків , інформація про виконавче провадження АСВП 58214095 та АСВП 58214483, та роздруківки з ЄДРСР копій рішень Баранівського районного суду у справах № 273/1389/18 та №\~273/415/21 , а також копії постанови Житомирського апеляційного суду у справі № 273/148/20 ( а.с. 5,7, 56-65, 66-73, 74 79, 80 82, 83 86). Згідно зі ст. 7 СК України, жінка та чоловік мають рівні права і обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Відповідно обов`язок по утриманню дитини в рівних частках покладається на її батьків. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними (ч. 1 ст. 181 СК України). Частиною 3 статті 181 СК України встановлено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Виходячи з положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Таким чином, положення ст. 192 СК України регулює зміну розміру аліментів, тобто їх зменшення або збільшення. При цьому, частиною 3 ст. 181 СК України встановлено способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину: у частці від доходу платника аліментів і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України ). Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Отже, право вибору способу стягнення аліментів надано лише тому з батьків, з ким проживає дитина, а визначений рішенням суду спосіб стягнення аліментів може бути змінений лише за позовом одержувача аліментів. Оскільки позивач є платником аліментів, які присуджені у частці від його доходу, а не у твердій грошовій сумі, тому він таким правом не наділений. Таке положення ч.3 ст.181\~СК України повністю відповідає, перш за все, інтересам дитини, а також особи, з якою дитина проживає. Посилання позивача на положення ст.192 СК України, як на підставу задоволення заявлених ним вимог, є безпідставним, адже позивач, як платник аліментів, має право звертатися з позовом про зміну розміру стягнутих рішенням суду аліментів, але в межах визначеного таким рішенням способу їх стягнення. \~ \~ \~ \~У зв"язку з відмовою у задоволенні позовних вимог не підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені останнім судові витрати при зверненні з позовом до суду на підставі ст. 141 ЦПК України. Враховуючи викладене та

Outcome: dismissed