Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та відповідача, третьої особи. 28 липня 2022 року позивач [PERSON] звернувся з позовною заявою до відповідача [PERSON] про позбавлення батьківських прав. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що шлюб між сторонами розірвано, рішенням суду дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , залишено проживання разом з матір`ю [PERSON] , однак фактично з часу свого народження і теперішній день діти проживали разом з позивачем, перебували на його утриманні та вихованні. Відповідачка виїхала за кордон, з 2017 року не провідувала дітей, морально та матеріально не підтримує, не цікавиться здоров`ям, успіхами у навчанні. Виходячи з викладеного позивач просив позбавити відповідачку [PERSON] батьківських прав щодо її неповнолітньої дитини доньки [PERSON] , [INFO] . Відповідачка відзиву на позов не надала. Залучена на виконання своїх повноважень особа орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району надала пояснення, відповідно до яких не заперечує проти задоволення позовних вимог [PERSON] . Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.07.2022 справу передано на розгляд на судді Голяні О.В. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 01.08.2022 року відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу за правилами загального позовного провадження. Зобов`язано позивача [PERSON] забезпечити явку в судове засідання явку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 22.09.2022 року викликано до суду в якості свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Оскільки відповідач була належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання (стаття 128\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з`явилася без поважних причин, а позивач не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, судом було постановлено протокольну ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК. Пояснення в судовому засіданні Позивач [PERSON] та його представник адвокат Попп Ю.М. в судовому засіданні позов підтримали. [PERSON] пояснив, що відповідачка з моменту розірвання шлюбу не приймала участь у вихованні неповнолітньої доньки [PERSON] , не забезпечувала її фінансово, дитина постійно проживає разом ним. На даний момент за наявною у нього інформацією його колишня дружина [PERSON] виїхала на постійне місце проживання в Німеччину. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Представник залученої на виконання своїх повноважень особи орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району подав клопотання про розгляд справи у його відсутності. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , в судовому засіданні пояснила, що бажає, щоб суд позбавив її матір [PERSON] батьківських прав щодо неї, так як мати не приймала участь у її вихованні, не підтримувала морально та матеріально. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що позивач [PERSON] перебував з відповідачкою [PERSON] в зареєстрованому шлюбі. Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.06.2007 року, виданого виконкомом Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області, [PERSON] , народилася [INFO] , її батьками являються сторони по справі записані [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2012 року шлюб між сторонами, який було укладено 20.07.2002 року у виконкомі Холмківської сільської ради, актовий запис №22, розірвано. Дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , залишено на виховання та проживання разом з матір`ю [PERSON] . Неповнолітня [PERSON] , [INFO] , з 06.06.2018 зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , що стверджено довідкою про реєстрацію місця проживання №200 від 06.06.2018 року. В судовому засіданні встановлено, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з батьком [PERSON] , братом [PERSON] , [INFO] , бабусею [PERSON] . Відповідно до характеристики за місцем проживання №658/02-23 від 28.06.2022 року [PERSON] , [INFO] , за місцем реєстрації проживає з народження, за час проживання жодних скарг від сусідів, інших мешканців на його дії чи поведінку не надходило. Він хороший та відповідальний батько двох дітей, 2004 та 2007 року народження, які після розірвання шлюбу батьків проживають разом з ним, та перебувають на його утриманні та вихованні. З ними у нього міцні, рівні та довірчі відносини. В матеріалах справи наявна позитивна характеристика дитини [PERSON] , [INFO] , видана за місцем навчання в Ужгородській загальноосвітній школі І-ІІ ступенів №8. У вказаній характеристиці наявна інформація, що батько [PERSON] цікавиться навчанням доньки, приділяє увагу її вихованню, відповідально ставиться до виконання своїх батьківських обов`язків, не ігнорує батьківські зібрання, бере активну участь у прийнятті рішень з питань класу. Згідно виписки з протоколу ЛКК №021/759, виданої 28.07.2021 року консультативною поліклінікою обласної дитячої лікарні, неповнолітній дитині [PERSON] , [INFO] , поставлено діагноз: виражена лійкоподібна деформація грудної клітки ІІІ ступеню. Із змісту висновку виконавчого комітету Холмківської сільської ради Ужгородського району Закарпатської області №637/02-23 від 13.07.2022 року про доцільність позбавлення батьківських прав випливає, що, враховуючи рішення комісії з питань захисту прав дитини від 11.07.2022 року №06/10-15, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав громадянку [PERSON] , 1984 року народження відносно її неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила суду, що являється бабусею неповнолітньої [PERSON] , [INFO] . Відповідачка [PERSON] ухилилася від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до дитини, протягом останніх трьох років не провідувала дитину, виїхала на постійне місце проживання в Німеччину. Свідок [PERSON] пояснив, що являється сусідом позивача по справі [PERSON] . Останній самостійно виховує доньку [PERSON] , [INFO] . Мати дитини [PERSON] протягом кількох останніх років до дитини не навідувалася. Питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки позивачем перед судом не ставилося. Оцінка Суду. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно зі статтею 166 СК України позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Також слід\~\~мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суд повинен зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Суд констатує, що відповідачка [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків відносно своєї неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , впродовж тривалого проміжку часу, позаяк не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу, не створює умов для отримання нею освіти. Дитиною опікується батько [PERSON] . Відповідачка в судові засідання не з`являлася, своєї позиції щодо позбавлення її батьківських прав не висловила, і наразі взагалі відсутня за місцем реєстрації, виїхала у невідомому напрямку. Зазначене, на думку суду, з врахуванням позиції самої дитини, яка вважала за доцільне позбавити її матір батьківських прав щодо неї, свідчить про те, що змінити поведінку матері у кращу сторону неможливо і про наявність вини у її діях щодо ухилення від виконання батьківських обов`язків, а отже наявні правові підстави для застосування такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , і це не суперечитиме інтересам дитини. Також суд вважає за необхідне вирішити питання про стягнення з відповідачки аліментів на утримання неповнолітньої доньки, незважаючи на те, що така вимога не була заявлена позивачем. Відповідно до ч. 3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. З урахуванням обставин справи, суд вважає за необхідне стягнути з відповідачки аліменти в розмірі\~1/4\~частки заробітку (доходу), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму, на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , шляхом перерахування на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Також необхідно зобов`язати позивача\~у місячний строк з дня набрання рішенням суду законної сили відкрити на ім`я дитини особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України.

Outcome: approved