Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

В 2019 році ОК «Темп-2» звернувся до суду з позовом до [PERSON] та просив суд стягнути з Відповідача заборгованість за спожиті комунальні послуги та штрафні санкції за прострочення їх оплати в загальному розмірі 3698,50 грн. 27 вересня 2020 року до суду надійшла заява про збільшення розміру позовних вимог у зв`язку з подальшим нарахуванням штрафних санкцій, зокрема позивач просив стягнути з Відповідачів солідарно заборгованість в загальному розмірі 3 997,43 гривень, яка складається з наступного: - заборгованості за спожиті комунальні послуги в розмірі 2676,96 грн.; - інфляційних втрат в сумі 982,13 грн.; - 3% річних в сумі 338,34 грн. Позивач посилається в позові на те, що 04 листопада 1962 року був створений Житлово-будівельний кооператив «Темп-2», назва якого 06 грудня 2004 року відповідно до постанови Ради Міністрів УРСР №186 від 30 квітня 1985 року була змінена на Обслуговуючий житлово-будівельний кооператив «Темп-2». 13 лютого 2015 року загальними зборами членів Обслуговуючого житлово-будівельного кооперативу «Темп-2» було прийнято рішення про його ліквідацію з правом передачі всіх активів, прав та обов`язків до іншої неприбуткової організації відповідного виду - Обслуговуючого кооперативу «Темп-2». Передача прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2» відбулася 01 червня 2015 року . Позивач зазначає, що відповідач зареєстрований та проживає у квартирі за адресою: [ADDRESS] , користується комунальними послугами, проте оплату за них не здійснює. Позивач також посилався на те, що на момент передачі прав та обов`язків від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2», відповідач мав заборгованість за надані житлово-комунальні послуги перед ОЖБК «Темп-2» за період до 01 червня 2015 року, а саме за червень 2015 року, в розмірі 182,23 грн., які були передані ОК «Темп-2». З моменту прийняття позивачем на себе зобов`язань по обслуговуванню будинку та прибудинкової території, надання комунальних послуг, у Відповідача борг за отримані, але не сплачені послуги станом на 01.04.2017 року збільшився до 2676,96 грн. Відтак, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за надані комунальні послуги в примусовому порядку, а також стягнути компенсацію за порушення відповідачем грошових зобов`язань з врахуванням 3% річних та індексу інфляції, в зв`язку з несвоєчасним виконанням зобов`язань у порядку ст.625 ЦК України. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 08 квітня 2019 року відкрито спрощене позовне провадження у справі. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками з пропозицією надати відзив на позов. На адресу суду повернувся конверт із копією ухвали про відкриття провадження у справі та копією позовної заяви, який направлявся відповідачу. Відзив на позовну заяву відповідачем не подано. Сторони в судове засідання не з`явилися, будучи повідомленими про дату та час розгляду справи, позивач в заяві вказав, що проти винесення заочного рішення судом не заперечує. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. На день ухвалення рішення відповідач своїм правом не скористався, відзив на позов не подав. Виходячи з цього, суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Встановлено, що [PERSON] зареєстрована в квартирі [ADDRESS] з 05.07.1979 року. Відомості про власника квартири у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відсутні. Житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , заходився на балансі, в управлінні та обслуговуванні ОЖБК «Темп-2», який надавав житлово-комунальні послуги згідно із Законами України «Про житлово-комунальні послуги» та «Про кооперацію» всім мешканцям будинку. Рішенням загальних зборів членів кооперативу № 1 від 13 лютого 2015 року ОЖБК «Темп-2» був ліквідований 02.07.2015р. згідно повідомлення про проведення державної реєстрації припинення юридичної особи Відділу державної реєстрації юридичних осіб та фізичних осіб - підприємців Солом`янського району реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції у місті Києві з передачею всіх активів юридичної особи іншій неприбутковій організації - ОК «Темп-2». Актом приймання-передачі від 01 червня 2015 року, затвердженим рішенням загальних зборів членів ОК «Темп-2» від 01 червня 2015 року, основні активи були передані від ОЖБК «Темп-2» до ОК »Темп-2». Таким чином, відповідно до ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» всі права та обов`язки щодо обслуговування житлового будинку та надання комунальних послуг мешканцям будинку за адресою: [ADDRESS] , перейшли від ОЖБК «Темп-2» до ОК «Темп-2». Відповідно до ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Згідно з ч. 1 ст. 13 Закону від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньобудинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Відповідно до ч. 2 ст. 13 Закону примірні переліки житлово-комунальних послуг та їх склад, залежно від функціонального призначення, визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері житлово-комунального господарства. За змістом ч. 3 ст. 16 Закону комунальні послуги надаються споживачам безперебійно. Таким чином, Відповідач є споживачем житлово-комунальних послуг. Правовідносини, які склалися між сторонами, врегульовані Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до п. 1.1 Договору про надання послуг № 3690 від 24 березня 2015 року, укладеного між КП «Головний інформаційно-обчислювальний центр» та ОК «Темп-2», нарахування та розщеплення коштів за спожиті комунальні послуги здійснює КП «ГІОЦ». Оплата за надані комунальні послуги здійснюється на поточні рахунки КП «ГІОЦ», яка після її розщеплення спрямовується даною організацією на рахунки комунальних підприємств та організацій (щодо постачання холодної та гарячої води, водовідведення, газо- та електропостачання, опалення), балансоутримувача та/або управителя. Виготовлення рахунків за житлово-комунальні послуги (формування та друк) в місті Києві здійснюється Комунальним підприємством «Головний інформаційний обчислювальний центр» на підставі даних, які подає ОК «Темп-2». Рахунки надаються споживачам послуг шляхом розміщення їх у поштових скриньках мешканців будинку. Будь-якого іншого способу вручення рахунків (особистого вручення, направлення кореспонденцією) законодавством не визначено. Відповідно до ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Згідно з п.1 ч.3 ст.20 Закону споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. За змістом ст. 29 Закону надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Пунктом 7 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 572 від 08 жовтня 1992 року, встановлено, що власники та наймач (орендар) квартири зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем відповідно до типового договору, оплачувати надані житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. За змістом ч. 2 ст. 639 ЦК України якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. У тих випадках, коли закон не встановлює обов`язковість певної форми, сторони можуть обирати її на власний розсуд, але в межах чинного законодавства. Усно можуть вчинятися правочини, які повністю виконуються сторонами у момент їх вчинення, за винятком правочинів, які підлягають нотаріальному посвідченню та (або) державній реєстрації, а також правочинів, для яких недодержання письмової форми має наслідком їх недійсність. Таким чином, якщо умови усного договору виконуються сторонами, то він вважається укладеним, а умови прийнятими обома сторонами. За змістом ч. 1 ст. 633 ЦК України договір про надання комунальних послуг є публічним договором. Відповідно до ч. 2 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Як зазначено вище, позивач є виконавцем і виробником послуг (за переліком, визначеним постановою КМУ № 869 від 01 червня 2011 року), в власник квартири - споживачем даних послуг. Відповідно до вимог закону споживачі зобов`язані вносити плату за житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення від оплати послуг в повному обсязі. Це відповідає правовій позиції, висловленій Верховним Судом України 20 квітня 2016 року в справі 6-2951цс15. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Факт надання позивачем комунальних послуг підтверджується наявними в матеріалах справи доказами: довідкою № 12 від 21.03.2015р. про наявність договорів, анкетних даних споживача теплової енергії від 30.04.2015р. та від 31.12.2015р., актом звіряння розрахунків за теплову енергію від 29.02.2016р., актом прийому-передачі будинку від 01.06.2015р., актом приймання-передачі дебіторської заборгованості від 01.06.2015р., актом приймання-передачі кредиторської заборгованості від 01.06.2015р., списком мешканців/власників та орендарів станом на 01.06.2015р., списком мешканців/власників, що мають пільги та субсидії, станом на 01.06.2015р., договором № 3690 від 24.03.2015р. про надання послуг, укладеного позивачем з КП «ГІОЦ», договорами поруки від 02.06.2015р. та від 29.05.2015р., укладених позивачем з ПАТ "Київенерго", ухвалою Господарського суду міста Києві від 06.04.2016р. по справі № 5011-48/17369-2012, відповідями ПАТ «Київенерго» № 050КСК/15/11/20775 від 06.12.2017р., № 202/507 від 14.11.2017р., ПАТ «Київводоканал» № 5395/18/36/02-17 від 14.11.2017р., повідомленнями позивача від 01.06.2015р., 01.06.2016р., 13.04.2016р., від 19.05.2017р. про зміну управителя та балансоутримувача житлового будинку з повідомленням про заборгованість, листом КП «ГІОЦ» № 02-4258 від 25.10.2017р., довідкою від 05.01.2017р. нарахування за видами платежів та оплату по особовому рахунку № [NUMBER] за період з 01.01.2014р. по 31.12.2016р., листом КП «ГІОЦ» № 02-2302 від 16.05.2017р. з розрахунком-попередженням станом на 31.03.2017р. по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ), рахунком на сплату за комунальні послуги та інші платежі за травень 2016 року та повідомленням про заборгованість станом на 01.05.2017р. від КП «ГІОЦ», списками боржників у позивача за несплату комунальних послуг та інших платежів, що надаються КП «ГІОЦ» щомісячно. При цьому вбачається, що згідно розрахунку-попередженню за особовим рахунком № [NUMBER] ( [NUMBER] ), наданим КП «ГІОЦ» разом із листом № 02-2302 від 16.05.2017року відповідач здійснював оплату за надані послуги і попередньому управителю ОЖБК «Темп-2» і позивачу в розмірі 6807,62 грн. за надані послуги в розмірі 9 227,94 грн., що підтверджує існування правовідносин між сторонами по справі, а також підтверджує існування у відповідача заборгованості перед позивачем в розмірі 2676,96 грн. Згідно довідки № 02-2302 від 16.05.2017р. нарахування за видами платежів та оплату по особовому рахунку № [NUMBER] ( [NUMBER] ) та за іншими довідками позивача, заборгованість за надані послуги у відповідачів виникла з січня 2014 року. Однак, при врахуванні оплат відповідача у 2014-2015р.р. в розмірі 6 807,62грн., а також здійснення облікової політики позивача згідно із законом України «Про бухгалтерський облік в Україні», заборгованість відповідача виникла з 20 лютого 2016 року, що підтверджується розрахунками КП «ГІОЦ». Доказів на спростування вказаної вище заборгованості відповідачами до суду не надано. Виходячи з того, що [PERSON] нерегулярно вносила плату за надані житлово-комунальні послуги, що привело до виникнення заборгованості, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача до відповідача. Крім того, відповідно до загальних умов виконання зобов`язань, встановлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. З цього випливає, що правовідносини, які склалися між сторонами з приводу надання житлово-комунальних послуг, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора, передбачене ч. 1 ст. 509 ЦК України, вимагати сплати грошей за надані послуги. Разом з тим, задоволення вимог кредитора, яке не виконано боржником не припиняє правовідносин сторін договору, не звільняє останнього від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених частиною другою статті 625 Цивільного кодексу України. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до ч. 2 статті 625 ЦК України - боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Позов був поданий Позивачем 01.04.2019р. З наданих Позивачем розрахунків заборгованості вбачається, що у відповідача, як споживача комунальних послуг, станом на 24.09.2020 року з урахуванням заяви про збільшення розміру позовних вимог, поданої відповідно до вимог п. 2 ч. 2 ст. 49 ЦПК України, виникла заборгованість за період з 20.02.2016р. в розмірі 3 997,43 грн., яка складається з: суми заборгованості за комунальні послуги в розмірі 2676,96 грн., інфляційних втрат в розмірі 982,13 грн. та 3% річних в розмірі 338,34 грн. Згідно з ч. 3 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідачем не було подано до суду відзиву на позов відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України. а також заяви з процесуальних питань відповідно до ст. 182 ЦПК України. Відповідач в судове засідання не з`явився, був належним чином повідомлений про дату та час розгляду справи по суті, про причини своєї неявки суд не повідомив, будь-яких письмових пояснень щодо заявлених позовних вимог відповідач суду не надав. Від представника позивача надійшло клопотання, відповідно до якого представник ОК «Темп-2» підтримує заявлені позовні вимоги в повному обсязі, просить позов задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував, а справу просить розглянути за відсутністю представника ОК «Темп-2». Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним сином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин, відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст. ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів, проти чого не заперечує представник позивача ОК «Темп-2». З урахуванням вищенаведеного, позовні вимоги Обслуговуючого кооперативу «Темп-2» в частині, що стосується [PERSON] , як споживача послуг, підлягають задоволенню. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з цього, з [PERSON] на користь Позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1 921,00 грн., сплаченого Позивачем за платіжним дорученням № 15 від 19.02.2019р. Що стосується понесених витрат на правничу допомогу відповідачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Встановлено, що 11.02.2016 року між Обслуговуючим кооперативом «Темп-2» та адвокатом Джас І.В. було укладено договір про надання адвокатських послуг № 68. Згідно з актом прийому - передачі наданих послуг від 29.02.2019 року за договором № 68 від 11.02.2016 адвокатом Джас І.В. виконано робіт (складання позовної заяви) на суму 800,00 грн., що підтверджується рахунком № СФ-15 від 19.02.2019 року. Крім того, встановлено, що адвокатом Джас І.В. виконано роботи по отриманню інформації №160767526 від 23.03.2019 року з Єдиного реєстру прав власності на нерухоме майно на суму 23,00 грн., що підтверджується квитанцією № 3493277-1 від 23.03.2019 року. Також в обґрунтування розміру судових витрат представником позивача були надані копії: рахунків № СФ-43 від 30.09.2019р., № СФ-48 від 23.10.2019р., № СФ-12 від 22.09.2020р., № СФ-01 від 19.01.2022р., № СФ-07 від 08.11.2022р., платіжних доручень № 59 від 26.12.2019р., № 54 від 21.11.2019р., актів приймання-передачі наданих послуг від 22.09.2020р., від 30.09.2019р., від 26.10.2019р., що згідно розрахунку судових витрат представника позивача, пов`язаних з наданням правничою допомогою адвоката, станом на дату винесення судового рішення їх розмір склав 3 423,00 грн. Так, враховуючи вимоги ст. 137 ЦПК України, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в розмірі 3423,00грн. (витрати, пов`язані із складанням позовної заяви, заяви про збільшення позовних вимог, збором доказів, прийняттям участі в судових засіданнях), як такі, що в цій частині є співмірними, виходячи з предмету позову, обсягу виконаних робіт представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів.

Outcome: approved