Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

В провадженні Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області перебуває на розгляді справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення грошей в порядку поділу майна подружжя. Позивачка просить суд, з урахуванням уточних позовних вимог після проведення судово експертного дослідження від 16.06.2022 року, порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 134\~827, 51 гривень компенсації вартості однієї другої частини транспортного засобу самоскида напівпричіпа марки BENALU TF34C-11RB, 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , залишивши транспортний засіб у власності [PERSON] . На обґрунтування позову посилається на ту обставину, що спірний самоскид напівпричіп було придбано сторонами під час перебування в шлюбі, майно є спільною сумісною власністю подружжя, однак відповідач, будучи титульним власником майна та особою, котра ним користується, не може дійти згоди з позивачкою про поділ спільного сумісного майна подружжя. А відтак [PERSON] просить суд захисти її право на отримання вартості частки майна, котре є неподільним, у спосіб стягнення грошей з відповідача, залишивши неподільну річ в його особистій власності. Позивачка та її представник в засіданні позов підтримали й просять вимогу задовольнити. Відповідач в засіданні позов заперечив, зазначивши, що хоча спірний самоскид напівпричіп було набуто сторонами в шлюбі, однак майно придбавалося за кошти інших осіб, лише з реєстрацією транспортного засобу за відповідачем. Заслухавши пояснення та дослідивши докази, Судом встановлено наступні обставини. Отже, між 10 вересня 2014 року між сторонами спору було зареєстровано шлюб, котрий розірвано рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 17.06.2021 року. Під час перебування в шлюбі, 13.08.2019 року придбано ТЗ самоскид напівпричіп марки BENALU TF34C-11RB, 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , титульним власником якого є відповідач [PERSON] . Як передбачено ст. 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба, тощо) самостійного заробітку (доходу) (ч.1). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя (ч.2). Конструкція норми\~ статті 60 СК України\~свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом з тим зазначена презумпція може бути спростована одним із подружжя. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися «обставинами, що мають істотне значення», якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 р. № 11). Колишнім подружжям [PERSON] не досягнено згоди щодо дійної ринкової вартості майна, що підлягає поділу. Згідно висновку експерта Тернопільського відділення КНДІСЕ за результатами проведення судової авто товарознавчої експертизи від 16.06.2022 року № 257/22-22, встановлено, що ринкова вартість самоскида напівпричіпа марки BENALU TF34C-11RB, 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] , на день проведення експертизи становить 169\~655, 03 гривень. За правилами ч.2 ст. 183 ЦК України, неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення; неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч.2 ст. 71 СК України). Вищезазначено, що спірний транспортний засіб є неподільною, спільною сумісною власністю подружжя, титульним власником самоскида напівпричіпа є відповідач, й судом встановлено, що ТЗ перебуває у фактичному володінні та розпорядженні останнього. Системний аналіз наявних у справі доказів дозволяє суду зробити висновок, що виходячи з принципу рівності часток чоловіка та дружини, самоскид напівпричіп марки BENALU TF34C-11RB, 1999 р.в., реєстраційний номер [NUMBER] в порядку поділу майна подружжя, слід присудити відповідачу [PERSON] , стягнувши з останнього на користь позивачки [PERSON] половину ринкової вартості транспортного засобу. Водночас Суд наголошує, що відповідачем не доведено належними, допустимими та достатніми доказами придбання спірного транспортного засобу за кошти інших осіб, що потенційно було б підставою відмови в задоволенні позову [PERSON] . Також з відповідача на користь позивачки підлягають до стягнення сума судового збору пропорційно задоволеної ціни позову та понесені [PERSON] витрати на проведення судової оціночної експертизи.

Outcome: approved