Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся із позовом до [PERSON] про відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої кримінальним правопорушенням, в якому просить суд стягнути з [PERSON] на його користь майнову шкоду (збитки), завдану вчиненням кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України в розмірі 10 864 грн. 90 коп., моральну шкоду в розмірі 15 000 грн. 00 коп., а також витрати на правову допомогу в сумі 22 000 грн. В обґрунтування позовних вимог вказує те, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року визнано винним [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 125 КК України та звільнено останнього від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст. 125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності притягнення до кримінальної відповідальності, а кримінальне провадження відносно нього № 12018180010006197 від 14 жовтня 2021 року закрито. Внаслідок злочинних дій [PERSON] він змушений був понести матеріальні витрати у розмірі 10 864 грн. 90 коп., які були понесені на ремонт та заміну склопідйомника автомобіля, який був пошкоджений [PERSON] та купівлю ліків після нанесеної травми, а саме: 1) 10 480 гривень 00 копійок згідно накладної від 16.10.2018 року виданої СТО «carservis»; 2) придбання розчину для ін`єкцій Клодифен вартістю 102 гривні 50 копійок; 3) придбання розчину для ін`єкцій Кетанол вартістю 282 гривні 40 копійок. Також вважає, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні, важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, нервозність, дратівливість, побоювання щодо майбутнього стану здоров`я. Тому, завдану позивачу відповідачем моральну шкоду він оцінює у розмірі 15 000,00 грн. і вважає, що саме така сума є достатньою для компенсації моральної шкоди та витрат на правову допомогу в розмірі 22 000 гривень Представник позивача - адвокат Гвяздовський А.Є. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав і просить їх задоволити, з підстав, викладених у позові ,у відповіді на відзив та на підставі доказів з матеріалів кримінального провадження, наданих згідно клопотання про надання доказів (а.с. 51-52). Представник відповідача - адвокат Павлюк І.А. в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково. Пояснила, що позивачем заявлена дуже велика сума, але розумну суму представник позивача не назвав. Заслухавши думку сторін, з`ясувавши обставини справи, дослідивши всі письмові докази, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що [PERSON] 14 жовтня 2018 року, близько о 14 год. 20 хв, перебуваючи біля будинку за адресою: [ADDRESS] , діючи на ґрунті особистих неприязних відносин, які виникли під час конфлікту, між ним та потерпілим [PERSON] , маючи умисел на спричинення тілесних ушкоджень, діючи умисно наніс [PERSON] близько 10 ударів кулаками обох рук по обличчю та по лівій руці, якою [PERSON] прикрив обличчя, чим спричинив потерпілому тілесне ушкодження у вигляді забою лівої кисті з наявністю крововиливу на тильній поверхні лівої кисті, яке згідно висновку експерта відноситься до легких тілесних ушкоджень. Ухвала суду від 02.12.2021 у справі № 569/22345/20 про звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності набрала законної сили 10.12.2021 року. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В силу ч. 1 ст. 1177 ЦК України шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. У свою чергу, загальні підстави відшкодування майнової шкоди визначені ч. 1 та ч. 2 ст. 1166 ЦК України, за змістом якої майнова шкода, завдана неправомірними діями особистим немайновим правам фізичної особи, відшкодовується у повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. У вказаному кримінальному провадженні позивач, [PERSON] , визнаний потерпілим. Цивільний позов в межах кримінального провадження у зв`язку з закриттям кримінального провадження був залишений без розгляду. Відповідно до ч. 7 ст. 128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Таким чином, враховуючи визначений ч. 6 ст. 82 ЦПК України принцип, в силу того, що цивільний позов був залишений без розгляду в кримінальному провадженні, то позивач має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства, відтак [PERSON] правомірно звернувся до суду із даним позовом у порядку цивільного судочинства про відшкодування шкоди, завданої злочинними діями [PERSON] і саме він має нести відповідальність за завдану позивачу майнову та моральну шкоду. Відповідно до ч. 1 і ч. 2 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). За змістом зазначених норм за своєю правовою природою витрати на правову допомогу, що ґрунтуються на договірних відносинах, можуть бути відшкодовані виключно у спосіб, передбачений процесуальним законодавством. Отже, витрати, пов`язані із наданням правової допомоги (оплата послуг адвоката) та витрат, повязаних із явкою до суду та слідчого не є тотожними реальним збиткам (грошовій вартості втраченого майна та додаткових витрат на його відновлення) та не набувають відповідних ознак унаслідок нереалізації права на їх відшкодування у передбаченому законом порядку. Вказане узгоджується з позицією Великої Палати Верховного Суду, постанова № 462/6473/16-ц від 21.11.2018 року. Що стосується відшкодування моральної шкоди, то відповідно до ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Згідно ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Таким чином, враховуючи, що ухвалою Рівненського міського суду Рівненської області від 02 грудня 2021 року встановлено заподіяння, протиправність діяння відповідача та наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні, суд приходить до висновку, що позивач, [PERSON] набув право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку передбаченому Законом. При визначенні розміру матеріальної шкоди суд виходить з наступного. З матеріалів справи вбачається, що згідно медичної карти амбулаторного хворого на ім`я [PERSON] , останній 18.10.2018 року звернувся до травматолога ЦПМСД «Ювілейний» РМР з приводу отриманих ним травм 14.10.2018 року. Травматологом [PERSON] було встановлено для [PERSON] діагноз у вигляді забою лівої кисті і призначено йому для лікування слідуючі медичні препарати: клодифен розчин для ін`єкцій та кетанол розчин для ін`єкцій (а.с. 97). Згідно відомостей з інтернет-ресурсу вартість препарату - розчин клодифен становить 102 грн. 50 коп., а вартість препарату - розчин кетанол становить 282 грн. 40 коп. (а.с. 10, 11), що відповідає вартості цих препаратів, яка зазначена позивачем в позовній заяві (а.с. 3), і яку він просить стягнути з відповідача в рахунок відшкодування матеріальної шкоди. Судом встановлено, що внаслідок злочинних дій [PERSON] відносно [PERSON] , які мали місце 14.10.2018 року близько 14 год. 20 хв. поблизу будинку № 261 по вул. Соборна в м. Рівне, [PERSON] під час нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] , який в момент заподіяння йому тілесних ушкоджень знаходився в салоні свого автомобіля, також пошкодив склопідйомник автомобіля BMW 730 д.н.з. [NUMBER] , оскільки [PERSON] під час нанесення ударів кулаками по [PERSON] , періодично ліву руку положив на привідкрите скло водійських дверцят, зокрема в проєм між верхньою частиною скла та рамкою дверей, які [PERSON] відкрив для нанесення [PERSON] тілесних ушкоджень (а.с. 62-64). Вказані обставини, а саме пошкодження [PERSON] в ході його злочинних дій відносно [PERSON] , склопідйомника автомобіля BMW 730 д.н.з. [NUMBER] , підтверджується також протоколом проведення слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події, складеним 11.12.2020 року з ілюстративними таблицями (а.с. 65-69). Крім того, факт пошкодження [PERSON] скло підйомника автомобіля BMW 730 д.н.з. [NUMBER] підтверджується показаннями свідка [PERSON] (а.с. 70-72) згідно протоколу допиту свідка від 01.11.2018 року, в якому [PERSON] вказала, що до факту нанесення [PERSON] 14.10.2018 року тілесних ушкоджень для [PERSON] , склопідйомник в автомобілі працював, а після конфлікту вже не працював. Аналогічні показання щодо пошкодження [PERSON] склопідйомника в автомобілі BMW 730 д.н.з. [NUMBER] свідок [PERSON] дала і під час проведення з нею слідчого експерименту шляхом відтворення дій, обстановки та обставин події згідно протоколу від 11.12.2020 року (а.с. 73-75). Крім того, факт нанесення тілесних ушкоджень [PERSON] [PERSON] , а також те, що [PERSON] відкрив двері автомобіля BMW 730 д.н.з. [NUMBER] і почав наносити [PERSON] тілесні ушкодження підтверджується також показаннями свідків [PERSON] (а.с. 73-75), [PERSON] (а.с. 76-83), [PERSON] (а.с. 85-90). Вищевикладеним підтверджується факт заподіяння [PERSON] своїми злочинними діями матеріальної шкоди для [PERSON] , яку він зазнав внаслідок пошкодження склопідйомника автомобіля BMW 730 д.н.з. [NUMBER] , вартість відновлювального ремонту якого згідно накладної від 16.10.2018 року виданої виконавцем СТО «Carservis» для замовника [PERSON] на автомобіль BMW 730 д.н.з. [NUMBER] становить 10 480 грн. (а.с. 9), яку і просить стягнути позивач з відповідача [PERSON] в своїй позовній заяві (а.с. 3). Отже, заявлені позивачем матеріальні збитки, завдані злочинними діями [PERSON] на суму 10 864,90 грн. знайшли своє підтвердження і ході розгляду справи і підлягають до задоволення. При визначенні розміру моральної шкоди, то суд виходив з такого. У відповідності до ч. 3 ст. 23 ЦК України розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Верховний суд України в п. 9 Постанови Пленуму «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року за № 4 (з подальшими змінами та доповненнями) звернув увагу судів на те, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому, суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31.03.1995 р. № 4, позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Відповідно до ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Так, позивач у позові посилається на те, що діями відповідача йому завдано немайнових втрат, спричинених моральними та фізичними стражданнями, які спричинили негативні зміни у його житті: негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні; важкість виконання повсякденних обов`язків, фіксованість уваги на проблемі одужання та реабілітації, переживання фізичних незручностей, тимчасова відірваність від активного соціального життя, знижений та нестійкий настрій, порушення сну, неприємні сновидіння, емоційна напруга, нервозність, дратівливість, реакції замикання: побоювання щодо майбутнього стану здоров`я, проте суду не надано достатньо належних доказів на підтвердження цього, крім звернення до лікаря і проходження курсу лікування за призначенням після отримання тілесних ушкоджень. Разом з тим, згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко проти України», «Науменко проти України»). Таким чином, позивач [PERSON] зазнав моральних та душевних страждань у зв`язку, із заподіянням йому тілесних ушкоджень злочинними діями [PERSON] . Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. При визначенні розміру відшкодування моральної шкоди позивачу, суд виходить із встановлених у судовому засіданні обставин справи та відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» враховує глибину та тривалість фізичних страждань позивача, які виразились у відчуттях тривоги на настороги, враховує, що моральної шкоди позивачу спричинено умисними злочинними діями відповідача, та виходячи зі принципів розумності, виваженості та справедливості, вищевказаних обставин справи та наслідків, що наступили для позивача, суд вважає доведеним розмір моральної шкоди, завданої позивачу, у сумі 11 000,00 гривень, який є співмірним з розміром завданих позивачу матеріальних збитків, що доведені належними і допустимими доказами. При подачі позову до суду позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до ч. 6 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Відповідно до ст. 141 ЦПК України на відповідача покладаються судові витрати, які стягуються на користь держави відповідно до вимог Закону України " Про судовий збір". Відповідно до ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Представником позивача - адвокатом Гвяздовським А.Є. до суду на підтвердження надання правової допомоги клієнту надано копію договору про надання правової допомоги серії РН-691 № 049 від 24.05.2019 року (а.с. 13-17) з Додатком № 1 до Договору про надання правової допомоги від 24 травня 2019 року про оплату послуг адвоката від 24.05.2019 року (а.с. 18) та копію прибуткового касового ордеру № 11 від 24.05.2019 року про оплату витрат на правову допомогу на суму 22 000,00 грн. (а.с. 19). Відповідно до умов пунктів 4.1.-4.8. Договору про надання правової допомоги серії РН-691 № 049 від 24.05.2019 року, укладеним між Адвокатським Бюро «Гвяздовський та партнери» в особі адвоката - Гвяздовського Анатолія Євстафійовича та клієнтом - [PERSON] , сторони визначають порядок оплати послуг Адвокатського бюро-адвоката (а.с. 16). Відповідно до п. 1 Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги від 24 травня 2019 року про оплату послуг адвоката від 24.05.2019 року сторони домовились, що вартість послуг (гонорар) адвоката за Договором про надання адвокатських послуг від 24.05.2019 року становить фіксовану суму в розмірі 22 000,00 грн. (а.с. 18). Прибутковим касовим ордером № 11 від 24.05.2019 року підтверджено оплату витрат на правову допомогу на суму 22 000,00 грн. (а.с. 19). Слід зазначити, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Висновки аналогічного характеру містяться у постанові Верховного Суду від 09.04.2019 року у справі № 826/2689/15. З огляду на документальне підтвердження надання вказаної послуги, суд вважає за можливе врахувати її вартість до суми витрат на правничу допомогу. Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що розмір витрат на професійну правничу допомогу підтверджений належним чином є співмірним із складністю справи, часом витраченим адвокатом, обсягом наданих послуг та підлягає розподілу за наслідками судового розгляду справи. Оскільки, понесення позивачем зазначених витрат підтверджено належними доказами, а тому вони підлягають до стягнення з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved