Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

У квітні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю "Укравтотрейд-групп" (далі - ТОВ "Укравторейд-групп"), [PERSON] , в якому просить: визнати недійсним та скасувати договір комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970 та договір купівлі-продажу транспортного засобу від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970. Свої вимоги обґрунтовує тим, що належний йому на праві власності транспортний засіб марки FAW, модель СА1051К26LER5, 2006 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , ним було передано іншій фізичній особі в користування для її особистих потреб шляхом передачі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу та ключів від нього. 21 березня 2023 року позивачу стало відомо, що 04 березня 2021 року вищевказаний автомобіль було продано громадянину України [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/21/008970, укладеного з ТОВ "Укравтотрейд-групп" за значно нижчою сумою за ринкову вартість - 5 000 грн. Після чого, він звернувся до Територіального сервісного центру Головного сервісного центру МВС України № 8047, в якому було проведено дії з перереєстрації належного йому транспортного засобу, де стало відомо, що від його імені діяв гр. [PERSON] , який підписав договір комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970, акт технічного стану транспортного засобу від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970 без будь-яких наданих йому повноважень. [PERSON] зазначає, що 04 березня 2021 року він був відсутній в місці укладення вищезазначених договорів, перебуваючи в м. Суми і жодних довіреностей на ім`я [PERSON] не видавав, будь-яких інших договорів на представництво не укладав, що вказує на недійсність правочинів, вчинених [PERSON] від його імені. Враховуючи викладене, посадовою особою ТОВ "Укравтотрейд-групп" без жодних законних на те підстав було здійснено правочин з відчуження належного йому транспортного засобу на користь [PERSON] , внесено неправдиві відомості до офіційних документів та до Єдиного державного реєстру транспортних засобів МВС України, що призвело до подальшої перереєстрації спірного транспортного засобу, тому позивач звернувся до суду з указаним позовом для захисту його прав та законних інтересів. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 23 квітня 2021 року для розгляду зазначеної позовної заяви визначено головуючого суддю Ішуніну Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 29 квітня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін за вищевказаним позовом. 22 липня 2021 року до суду надійшли письмові пояснення третьої особи, в яких зазначається, що Головним сервісним центром Міністерства внутрішніх справ України перереєстрацію транспортного засобу було здійснено у відповідності до норм чинного законодавства на підставі відповідних документів, наданих довіреною особою власника майна. Як вбачається з позовної заяви права чи законні інтереси позивача сервісним центром не порушувалися, тому при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. 21 січня 2022 року до суду надійшов відзив відповідача ТОВ "Укравторейд-групп" в особі директора Туйчієва Х. А., в якому зазначив, що 04 березня 2021 року Товариство дійсно виступило як комісіонер при продажі автомобіля марки FAW, модель СА1051К26LER5, 2006 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . При прийнятті транспортного засобу на комісію від імені позивача діяв [PERSON] , який і підписав спірний договір комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970 та акт технічного стану транспортного засобу № 7849/21/008970, проте будь-які документи, що підтверджують повноваження останнього на відчуження вищевказаного транспортного засобу в ТОВ "Укравтотрейд-групп" відсутні, що вказує на неможливість підтвердження правомірності укладення оспорюваних правочинів. Враховуючи викладене, вбачаються правові ознаки недійсності договору комісії та договору купівлі-продажу транспортного засобу, тому відповідач визнає позовні вимоги та не заперечує проти задоволення позову. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Відповідач ТОВ "Укравтотрейд-групп" явку свого представника в судове засідання не забезпечило, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак у поданому відзиві просив розглядати справу у його відсутність. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про поважність причин неявки суд не повідомив. Крім того, у встановлений судом строк, не скористався своїм правом на подання відзиву, тому відповідно до частини восьмоїстатті 178 ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Третя особа не забезпечила явку свого представника в судове засідання, про дату, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином,про поважність причин неявки суд не повідомила. За загальним правилом частини першоїстатті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність учасників судового процесу. Судом на підставі частини другоїстатті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першоюстатті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд установив, що транспортний засіб марки FAW, модель СА1051К26LER5, 2006 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , на праві власності зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу від 12 червня 2012 року серії [NUMBER] . 04 березня 2021 року [PERSON] від імені [PERSON] було укладено договір комісії № 7849/21/008970 з ТОВ "Укравтотрейд-групп". Відповідно до умов якого комісіонер зобов`язується за дорученням комітента за комісійну плату вчинити за рахунок комітента від свого імені правочин щодо продажу транспортного засобу марки FAW, модель СА1051К26LER5, 2006 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , за ціною 5 000 грн. Цього ж дня між ТОВ "Укравтотрейд-групп" та [PERSON] як довіреною особою [PERSON] був підписаний акт технічного стану транспортного засобу або його складової частини. Крім того, 04 березня 2021 року між ТОВ "Укравтотрейд-групп" та [PERSON] був укладений договір купівлі-продажу транспортного засобу № 7849/21/008970, згiдно з яким [PERSON] був придбаний автомобіль марки FAW, модель СА1051К26LER5, 2006 року випуску, VIN: [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , вартістю 5 000 грн. На підставі зазначеного договору [PERSON] 04 березня 2021 року звернувся до ТСЦ 8047 із заявою № 289097940 про реєстрацію вищевказаного транспортного засобу на нового власника, у зв`язку з чим, автомобілю було присвоєний новий д.н.з. [NUMBER] . Позивач, звертаючись до суду з указаним позовом, посилався на те, що жодних довіреностей на ім`я [PERSON] не видавав, будь-яких інших договорів на представництво не укладав, що вказує на недійсність правочинів, укладених [PERSON] від його імені. Частиною першою статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до статті 1011 ЦК України за договором комісії одна сторона (комісіонер) зобов`язується за дорученням другої сторони (комітента) за плату вчинити один або кілька правочинів від свого імені, але за рахунок комітента. Згідно з частиною третьою статті 1012 ЦК України істотними умовами договору комісії, за якими комісіонер зобов`язується продати або купити майно, є умови про це майно та його ціну. У постанові Верховного Суду 10 червня 2021 року в справі № 910/7223/18 міститься висновок про те, «що договір комісії відноситься до числа договорів про надання нематеріальних посередницьких послуг, головним чином при здійсненні торгових операцій. Сутність договору комісії полягає в тому, що одна сторона (комітент) уповноважує іншу сторону (комісіонера) вчинити один або кілька правочинів від імені останнього і за власний (комітента) рахунок. Отже законом чітко визначено таку особливість договорів комісії, як зобов`язання комісіонера вчинити правочин за рахунок саме комітента». За договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму (стаття 655 ЦК України). За своєю суттю договір купівлі-продажу передбачає для однієї сторони право отримання предмета купівлі-продажу у власність та зобов`язання сплатити його покупну ціну, а для другої сторони право на отримання ціни та обов`язок передати предмет договору наступному власнику. Отже, предмет договору належить продавцю та переходить у власність покупця, якщо інше не передбачено домовленістю сторін, та покупець має сплатити ціну за власний рахунок, якщо інше не передбачено домовленістю сторін договору або покупцем та іншою особою. Продавцем майна за договором купівлі-продажу згідно зі статтею 658 ЦК України має бути лише власник або належним чином уповноважений на укладення такого договору представник. Правове регулювання відносин, пов`язаних з купівлею-продажем транспортних засобів, здійснюється на підставі положень ЦК України з урахуванням загальних положень про договір та спеціальних правил, закріплених у відповідних положеннях Порядку державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку автомобілів, автобусів, а також самохідних машин, сконструйованих на шасі автомобілів, мотоциклів усіх типів, марок і моделей, причепів, напівпричепів, мотоколясок, інших прирівняних до них транспортних засобів та мопедів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 07 вересня 1998 року № 1388, які визначають певні особливості укладення, виконання та правові наслідки невиконання відповідних договорів. За змістом пункту 8 наведеного Порядку (в редакції, чинній станом на 04 березня 2021 року) державна реєстрація (перереєстрація) транспортних засобів проводиться на підставі заяв власників, поданих особисто або уповноваженим представником, і документів, що посвідчують їх особу, підтверджують повноваження представника (для фізичних осіб - нотаріально посвідчена довіреність, для юридичних осіб - організаційно-розпорядчий документ про проведення державної реєстрації (перереєстрації), зняття з обліку транспортних засобів та видана юридичною особою довіреність), а також правомірність придбання, отримання, ввезення, митного оформлення (далі - правомірність придбання) транспортних засобів, відповідність конструкції транспортних засобів установленим вимогам безпеки дорожнього руху, а також вимогам, які є підставою для внесення змін до реєстраційних документів. Не допускаються до державної реєстрації транспортні засоби з правим розташуванням керма (за винятком транспортних засобів, які були зареєстровані в підрозділах Державтоінспекції до набрання чинності Законом України "Про дорожній рух"). Документами, що підтверджують правомірність придбання транспортних засобів, їх складових частин, що мають ідентифікаційні номери, є оформлені в установленому порядку, зокрема, договір комісії між власником транспортного засобу і суб`єктом господарювання, який за таким договором є комісіонером, та договір купівлі-продажу транспортного засобу, за яким продавцем є такий суб`єкт господарювання, які підписані від імені суб`єкта господарювання уповноваженою особою, - у разі продажу транспортних засобів суб`єктами господарювання, що здійснюють оптову та/або роздрібну торгівлю транспортними засобами на підставі договору комісії, укладеного з власником транспортного засобу. Відповідно до частин першої - п`ятої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно частин першої та другої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Відповідно до частини першої статті 216 ЦК України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Так судом установлено, що відповідно до витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 25 січня 2022 року № 46803176, на момент підписання спірного договору комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970, [PERSON] не мав повноважень вчиняти будь-які дії та укладати правочини від імені позивача - [PERSON] , оскільки будь-яких довіреностей на ім`я такої особи позивачем не видавалися. Крім того, 17 квітня 2021 року позивач звернувся до Солом`янського УП ГУ НП в м. Києві з заявою про вчинення кримінального правопорушення, вказавши вище викладені обставини незаконного продажу належного йому автомобіля. Отже, договір комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970 було укладено від імені [PERSON] з ТОВ "Укравтотрейд-групп" не уповноваженою особою [PERSON] , оскільки як вбачається з витягу з Єдиного реєстру довіреностей від 25 січня 2022 року № 46803176 позивачем жодних довіреностей на виконання будь-яких дій в його інтересах на момент укладення вищевказаного договору не видавалось. Враховуючи, що воля власника транспортного засобу [PERSON] не була спрямована на укладення договору комісії від 04 березня 2021 року № 7849/21/008970 та його було укладено не уповноваженою особою, суд дійшов висновку про визнання недійсним зазначеного договору комісії. Водночас, договір купівлі-продажу належного позивачу автомобіля вчинявся в інтересах [PERSON] як продавця комісіонером - ТОВ «Укравтотрейд-групп». Предметом договору комісії виступає діяльність комісіонера, тобто послуга, що ним надається, а не сам правочин як результат діяльності комісіонера. Таким чином, договір комісії є правочином щодо надання послуг, а не договором відчуження майна, тому правовідносини щодо витребування майна на підставі статті 388 ЦК України без оспорювання договору купівлі-продажу спірного автомобіля між сторонами не виникли. Порушене право позивача підлягає захисту шляхом визнання недійсним договору купівлі-продажу транспортного засобу. Вказаний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року по справі № 243/2282/20 (провадження № 61-14197св21). За змістом статті 1011 ЦК України комісіонер діє в чужих інтересах, але від власного імені, тобто є самостійною стороною у правочині. Враховуючи викладене, установивши, що воля власника транспортного засобу [PERSON] не була спрямована на укладення будь-якого договору відчуження цього майна, в тому числі на укладення з ТОВ "Укравтотрейд-групп" договору комісії, він не надавав будь-кому права на розпорядження належним йому майном, суд дійшов висновку, що вчинений комісіонером договір купівлі-продажу автомобіля від власного імені в інтересах комітента, зокрема правочин купівлі-продажу від 04 березня 2021 року, є недійсним на підставі частини третьої статті 203, статті 215 ЦК України в силу укладення цього правочину з дефектом волі продавця (за відсутності волевиявлення щодо відчуження майна). Згідно з вимогами статей76,77,79,80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до частини шостоїстатті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачі наведені позивачем обставини не спростували, водночас, відповідач ТОВ "Укравтотрейд-групп" позовні вимоги визнав в повному обсязі та не заперечував проти задоволення позову. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що договір комісії та договір купівлі-продажу транспортного засобу були укладені поза волею власника рухомого майна та не уповноваженою особою, приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Згідно з частиною першою статті133 та частиною шостою статті141 ЦПК України, судові витрати, що включають судовий збір у розмірі 1 404,20 грн, підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача. З огляду на викладене,

Outcome: approved