Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник - адвокат Христенко В.В. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення матеріальної та моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування позову посилається на те, що 17.12.2021 року [PERSON] о 19:34 в м. Новоукраїнка по вул. Соборна, керуючи автомобілем PEUGEOT д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом з парковки допустив зіткнення з припаркованим автомобілем OPEL VECTRA С д.н.з. [NUMBER] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Постановою Новоукраїнського районного суду від 25 лютого 2022 року по справі № 396/1823/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста гривень). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відносно транспортного засобу PEUGEOT 207 VIN [NUMBER] була застрахована ПрАТ "УПСК". Остання здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 2 596,78 грн. Несплаченою залишилась лише франшиза у розмірі 1300 грн.. Крім того, [PERSON] вважає, що йому було спричинено моральну шкоду. Моральна шкода, на його думку становить 5000 грн. Так як після зіткнення [PERSON] зник з місця дорожньо-транспортної пригоди і не надав ніяких документів для оформлення ДТП - він виявив грубу неповагу до позивача та чинного законодавства України та загальноприйнятих норм суспільної моралі поведінки учасника дорожнього руху при ДТП, чим завдав позивачу значних моральних страждань і хвилювань. Ухвалою суду від 10.06.2022 року позовну заяву залишено без руху. 20.06.2022 року на виконання ухвали суду від представника позивача надійшла уточнена позовна заява. Ухвалою суду від 06.07.2022 року відкрите спрощене провадження без (повідомлення) виклику сторін. 13.10.2022 року від [PERSON] через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповдач не заперечує щодо стягнення з нього франшизи в розмірі 1300 гривень та готовий оплатити її на вказаний позивачем рахунок. Позовну вимогу щодо стягнення з нього витрати на пальне в сумі 1200 гривень не визнає, оскільки квитанція на придбання пального, яка долучена до матеріалів справи позивачем, у розмірі 900 гривень від 12.12.2021 року, а ДТП відбулася 17.12.2021 року. Крім того, відповідач просить відмовити у задоволенні позовної вимоги про стягнення компенсації за моральні страждання в сумі 5000 гривень, так як позивачеи не надано будь-яких доказів на підтвердження понесених душевних страждвнь. Тому, просить здійснити розподіл судових витрат, не пов`язаних із вимогою про відшккодування моральної шкоди. 27.10.2022 року від представника позивача - адвоката Христенка В.В. через канцелярію суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник просить позовні вимоги задовільнити повністю. Щодо заперечення відповідача проти стягнення з нього компенсації витрат на пальне представник зазначив, що 23.12.2021 року [PERSON] усно гарантував позивачу, що компенсує всі витрати, пов`язані з відновленням автомобіля - в тому числі і витрати по транспортуванню автомобіля до м. Кропивницький, до страхової компанії. На підтвердження перебування 23.12.2021 року автомобіля в офісі страхової ПАТ УПСК в м. Кропивницький - є фотографії, здійснені біля самого офісу, які представник просить долучити до матеріалів справи. Заперечення відповідача щодо моральних страдань представник позивача розцінює як прояв невизнання власної вини [PERSON] . Сам факт перебування тривалий час без автомобіля, здавання автомобіля на відновлювальний ремонт та оплата відновлювального ремонту і стало для позивача моральним стражданням. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. 02.11.2022 року через канцелярію суду від позивача надійшло клопотання про проведенння розгляду справи без його участі. Позовні вимоги просить задовільнити. Відповідач про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, в судове засідання не з`явився, попередньо надіслав до суду відзив. Дослідивши письмові матеріали справи та оцінивши у сукупності надані докази, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 17.12.2021 року [PERSON] о 19:34 в м. Новоукраїнка по вул. Соборна, керуючи автомобілем PEUGEOT д.н.з. [NUMBER] під час руху заднім ходом з парковки допустив зіткнення з припаркованим автомобілем OPEL VECTRA С д.н.з. [NUMBER] внаслідок чого автомобілі отримали механічні пошкодження, чим вчинив правопорушення, передбачені ст. 122-4, ст. 124 КУпАП. Постановою Новоукраїнського районного суду від 25 лютого 2022 року по справі № 396/1823/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушень, передбачених ст. 122-4, ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності, шляхом накладення на нього стягнення у виді штрафу у розмірі двохсот неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 3 400 (три тисячі чотириста гривень) (а.с. 10-11). На даний час вказана постанова суду не оскаржена та набрала законної сили. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. Позивач вважає, що має право на відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої внаслідок ДТП.\~Керуванням транспортного засобу PEUGEOT д.н.з. [NUMBER] під час ДТП здійснював\~ [PERSON] .. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] відносно транспортного засобу PEUGEOT 207 VIN [NUMBER] була застрахована ПрАТ "УПСК". Остання здійснила виплату страхового відшкодування в сумі 2 596,78 грн. Відповідно до умов страхування франшиза становить 1300 гривень. Франшизу в розмірі 1300,00 грн., яка визначена договором страхування відповідачем позивачу не сплачено та доказів зворотнього суду не надано. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон) встановлено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 5 Закону визначено, що об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. Згідно з п. 22.1 ст. 22 Закону, при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи.\~Відповідно до ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків в результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування у повному обсязі, до яких відносяться витрати, які особа мусить зробити для відновлення пошкодженого майна. При настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (ст. 22 Закону). Статтею 9 Закону України «Про страхування» визначено, що франшиза - частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Згідно зі ст. 12 цього Закону страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи. Відповідно до ст. 36.6 Закону страхувальником або особою, відповідальною за завдані збитки, має бути компенсована сума франшизи, якщо вона була передбачена договором страхування.\~ При цьому суд бере до уваги правову позицію Верховного Суду, висловлену 04.07.2018 року у справі № 755/18006/15, 12.12.2018 року у справі № 758/2356/17-ц, згідно якої володілець джерела підвищеної небезпеки має відшкодувати потерпілому вартість відновлювального ремонту, що перевищує ліміт відповідальності страховика, франшизу, якщо вона встановлена умовами договору, і втрату вартості автомобіля у разі її наявності. Отже, вимоги [PERSON] до [PERSON] про відшкодування суми франшизи в розмірі 1300 грн. є обгрунтованою і підлягає задоволенню. Щодо відшкодування матеріальних збитків, завданих позивачу, які полягають у витратах на паливо в загальній кількості 40 літрів по ціні 30,00 грн. за літр для транспортування пошкодженого автомобіля на огляд страхового експерта в м. Кропивницький 23.12.2021 року та 28.12.2021 року для закупівлі матеріалів, необхідних для виконання ремонтних робіт слід зазначити наступне. Відповідно до фіскального чеку №143 227336 від 12.12.2021 року вартість заправленого бензину А-95 становить 15 літрів на суму 900 грн. Проте, необхідно врахувати, що оплата проведення пального була здійснена до моменту вчинення ДТП. З копії постанови Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області від 25.02.2022 року у справі про адміністративне правопорушення №396/1823/21 вбачається, що правопорушення було вчинено 17.12.2021 року, а заправка пального відбувалась 12.12.2021 року. Таким чином, вимога позивача про стягнення з [PERSON] , понесених витрат за пальне у сумі 1200 гривень задоволенню не підлягає, оскільки документально не підтверджені. Що стосується заявленої позивачем вимоги про стягнення моральної шкоди, судом встановлено наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Моральна шкода відшкодовується незалежно від матеріальної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. А згідно з ч. 3 цієї статті розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також із врахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушення нормальних життєвих зв`язків, порушення стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч.3 ст.12, та 81 ЦПК України. Позивач в обґрунтування моральної шкоди в позовній заяві зазначив, що у зв`язку з пошкодження автомобіля він не мав можливості користуватися ним, був змушений змінити звичний спосіб життя, його сім`я була позбавлена можливості їздити на автомобілі на передодні Новорічних свят. На протязі усього часу він нервується, оскільки змушений докладати максимум зусиль для поновлення його порушеного права в результаті неправомірних дій відповідача. Згідно з практикою Європейського суду з прав людини, яка є джерелом національного законодавства, порушення прав людини вже само по собі тягне за собою моральні страждання та виникнення моральної шкоди, а тому факт страждань доказування не потребує, для суду достатньою підставою для присудження компенсації моральної шкоди є сам факт порушення права (справи «Войтенко протии України», «Науменко протии України»). При наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Суд приймає до уваги доводи позивача про завдання йому моральної шкоди, що виразилася в душевних стражданнях, яких він зазнав внаслідок пошкодження майна, як безумовні і, враховуючи ступінь їх глибини. Відтак, враховуючи вищевикладене, суд відхиляє доводи представника відповідача, що позивач не довів наявність такої шкоди. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Між тим розмір відшкодування моральної шкоди у сумі 5 000 грн., на думку суду достатніми доказами не обґрунтований та не відповідає фактичним обставинам справи. Розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення. Таким чином, суд, оцінивши докази в їх сукупності, при визначенні суми моральної шкоди, яка підлягає відшкодуванню, враховує характер та ступінь її завдання, та виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості вважає, що дана позовна вимога підлягає задоволенню частково, а саме з відповідача [PERSON] , як заподіювача шкоди підлягає стягненню 2000,00 грн. моральної шкоди на користь позивача. Вимога відповідача щодо здійснення розподілу судових витрат, не пов`язаних із вимогою про відшкодування моральної шкоди не є актуальним, оскільки вимога про відшкодування моральної шкоди, визначена у грошовому вимірі є майновою вимогою, а отже, судовий збір підлягає сплаті як за вимогу майнового характеру у сумі 992,40 грн (1% від ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб). Враховуючи часткове задоволення позовних вимог з відповідача\~ [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 872 грн 96 коп (3300 грн. х 100 : 7500 грн = 44%, 1984 х 44% = 872 грн 96 коп). З приводу заяви представника позивача про стягнення витрат на правничу допомогу, суд зазначає наступне. Учасники справи мають право користуватися правничою допомогою (частина перша статті 15 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої, пунктів 1, 4 частини третьої статті 133\~ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно з положеннями частин першої-четвертої статті 137\~ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Згідно з правилами пункту 2 частини другої статті 141\~ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141\~ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Частиною восьмою статті 141\~ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При стягненні витрат на правову допомогу необхідно враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору. Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, відзиву, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що в уточненій позовній заяві представник позивача заявив вимогу про стягнення з відповідача витрат на правничу допомогу (а.с.37-45). 20.06.2022 року на адресу суду було подано заяву за змістом якої представник позивача просив стягнути з відповідача судові витрати зокрема: витрати на правничу допомогу в розмірі 10 000 грн., понесені під час судового розгляду даної цивільної справи. Вирішуючи питання про ухвалення додаткового судового рішення, суд виходить з того, що компенсація витрат на професійну правничу допомогу здійснюється у випадку доведення здійснення витрат пов`язаних з розглядом саме цієї справи та враховуючи принцип співмірності здійснених витрат. Як вказала Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені.\~Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є\~підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Представник позивача на підтвердження факту оплати суми понесених витрат не надано жодного доказу оплати вказаної суми. Оскільки суд вирішує питання щодо розподілу судових витрат у межах заяви представника позивача та долучених до неї доказів, які свідчать про недоведеність понесених судових витрат, а відтак у стягненні таких витрат слід відмовити.

Outcome: partial