Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Хотинського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування житловим будинком. В обґрунтування позовних вимог посилається на те, що він являється власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , вказаний будинок належить йому на праві власності на підставі договору дарування від 25.07.2011 року та Витягу із Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Зазначає, що станом на день подачі позову до суду в його будинку крім нього зареєстрована також його дружина [PERSON] , 1974 року народження, із якою він тривалий час не підтримує жодних відносин, в тому числі шлюбних, та вона фактично не проживає в цьому будинку, починаючи з 2020 року. На даний час її речей в будинку немає. Крім того, відповідач в порушення вимог частини третьої статті 64 ЖК України не виконує жодних обов`язків із утримання житлового будинку, проведення поточного ремонту, сплати комунальних платежів. Факт реєстрації відповідачки [PERSON] за його адресою створює для нього великі незручності, оскільки у випадку продажу будинку в нього його ніхто не захоче придбати з будь-якими обтяженнями. Також зазначив, що відповідачка не укладала з ним жодних угод, не бере участі в утриманні будинку, не проживає в ньому та не користується ним без поважних причин на протязі майже 2 років, тому вважає, що вона втратила право на користування цим будинком та повинна бути знята з реєстрації. Будь-яких відомостей про місцезнаходження відповідачки в нього немає, зі слів спільних знайомих вона проживає в Тернопільській області та не планує сюди повертатися. Підтримуючи вище викладене, просив визнати [PERSON] такою, що втратила право на користування житловим будинком, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Розгляд справи просив проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Хотинського районного суду Чернівецької області від 04 липня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 20.10.2022 року від його представника [PERSON] на адресу суду надійшла заява, в якій він просив розгляд вказаної справи проводити у його та позивача відсутності, позовні вимоги підтримують, просять їх задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , 20.10.2022 року в судове засідання не з`явилась, але була належним чином повідомлена про день, час та місце розгляду справи. 07.08.2022 року на адресу суду надіслала довідки виконкому Рукшинської сільської ради с. Чепоноси Хотинського району, Чернівецької області, в яких зазначено факт її проживання за адресою: [ADDRESS] до до 03.09.2020 року та відомості про те, що на даний час вона знаходиться в онкодиспансері на лікуванні. У встановлений судом строк відповідач відзив на позовну заяву не надала та зустрічний позов до суду не пред`являла. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Згідно ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 1 ст. 41 Конституції України передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку, що розташований в [ADDRESS] згідно Договору дарування житлового будинку від 05.07.2011 року, зареєстрованого в реєстрі за № 2183 (а.с. 5) та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, індексний номер Витягу 18982602 від 14.03.2014 року, форма власності приватна, частка 1 (а.с.6). Згідно довідки виконкому Рукшинської сільської ради села Чепоноси Дністровського району, Чернівецької області за вих. № 130 від 02.06.2022 року, згідно по господарської книги № 3, особовий рахунок № [NUMBER] , ст. 424, [PERSON] , [INFO] є власником, зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Дружина [PERSON] , 1974 року народження не проживає з 2020 року по даний час за вказаною адресою (а.с. 7). Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла (колишній член сім`ї) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Пунктом 34 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 07.02.2014 № 5 визначено, що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК). Оскільки власник житла має право на реалізацію передбаченого ст. ст. 317, 319 ЦК України права володіння, користування та розпорядження своїм майном, тому він має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним користування своїм майном. Відповідачем не надано суду доказів на підтвердження поважності причин її непроживання у вказаному житловому будинку. Оскільки між позивачем та відповідачем відсутні інші домовленості щодо користування житлом (суду не надано доказів на підтвердження їх наявності), враховуючи, що у судовому засіданні підтверджено факт відсутності відповідача у житловому будинку понад шість місяців, не надано доказів щодо поважних причин такої відсутності, суд доходить висновку про наявність передбачених підстав для визнання відповідачки такою, що втратила право користування спірним житловим будинком. На підставі викладеного, та

Outcome: approved