Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Представник заявників [PERSON] , [PERSON] адвокат Гетя А.О. звернувся до суду із заявою, в якій просить суд встановити юридичний факт проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в житловому приміщенні, а саме квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з 2000 року по теперішній час. В обґрунтування заяви зазначив, що у 1981 році було видано ордер на вселення в житлове приміщення за адресою: [ADDRESS] . В даному житловому приміщені зареєстровано 4 особи, в тому числі заявники. 04 квітня 2005 року рішенням Виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради [PERSON] призначено піклувальником (опікуном) над неповнолітніми [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . 06 жовтня 2005 року опікунською радою Виконавчого комітету Дніпровської районної ради міста Дніпродзержинська, з метою збереження майна (житла), що знаходиться за адресою [ADDRESS] , за неповнолітніми [PERSON] та [PERSON] , на адресу ТОВ «АБОНЕНТ - XXI» було направлено лист, з проханням інформувати опікунську раду щодо питань права користування, розпорядження чи відчуження зазначеною квартирою. У період з 2005 року по даний час [PERSON] та [PERSON] фактично здійснюють утримання житлового приміщення сплачують комунальні послуги, приймають участь у обслуговувані будинку, через належність їм даної квартири, даний факт можуть підтвердити свідки. Станом на момент звернення з відповідною заявою до суду, у заявників відсутні будь-які правовстановлюючі документи на зазначену квартиру, їх відсутність зумовлена тим фактом, що вони були дітьми позбавленими батьківського піклування. Не дивлячись на відсутність правоустановчих документів на житло, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , заявники зареєстровані за даною адресою, у відповідності до Тимчасового порядку реєстрації фізичних осіб за місцем проживання, затвердженої Кабінетом Міністрів України від 16 січня 2003 року № 35, що діяла на момент реєстрації та до Правил реєстрації місця проживання/перебування або зняття з реєстрації місця проживання особи, затвердженої постановою Кабінету Міністрів України від 02 березня 2016 року №207. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 30 серпня 2022 року заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку окремого провадження. 13 вересня 2022 року від представника заінтересованої особи Кам`янської міської ради надійшов відзив на заяву, згідно якого представник просить відмовити в задоволенні заяви [PERSON] , [PERSON] в повному обсязі. На обґрунтування відзиву зазначили, що відповідно до\~ст.\~29\~ЦК України\~(в\~поточній редакції\~від 02.09.2014\~р.)\~«місцем проживання\~фізичної особи\~є житло,\~в якому\~вона проживає\~постійно або\~тимчасово». Згідно до\~абзацу 5\~ст.\~3\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання\~в Україні»\~від 11\~грудня 2003\~року N\~1382-ІV\~в редакції\~за період\~з 11.12.03\~року по\~02.09.2014\~р.\~«місце проживання\~-\~адміністративно-територіальна\~одиниця,\~на території\~якої особа\~проживає строком\~понад шість\~місяців на\~рік». Згідно до\~абзацу 5\~статті 3\~Закону №\~1382-ІV\~термін «місце\~проживання -\~житло,\~розташоване на\~території адміністративно-територіальної\~одиниці,\~в якому\~особа проживає\~постійно або\~тимчасово». В той\~же час,\~визначення терміну\~«постійне місце\~проживання» в\~діючому законодавстві\~відсуне (окрім\~судової практики).\~Також й\~відсутні будь-які\~часові критерії\~для визначення\~факту постійності. Згідно до\~п.\~15\~постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~01.11.1996\~року №\~9\~«Про застосування\~Конституції України\~при здійсненні\~правосуддя» роз`яснено,\~що при\~розгляді спорів\~про право\~користування жилим\~приміщенням необхідно\~брати до\~уваги,\~що ст.\~33\~Конституції України\~гарантує кожному,\~хто на\~законних підставах\~перебуває на\~території України,\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання.\~Це означає,\~що наявність\~чи відсутність\~прописки -\~самі по\~собі не\~можуть бути\~підставою для\~визнання права\~користування жилим\~приміщенням за\~особою,\~яка там\~проживала чи\~вселилась туди\~як член\~сім`ї\~наймача (власника)\~приміщення,\~або ж\~для відмови\~їй у\~цьому. Отже відмітка у паспорті про реєстрацію не має ніякого значення при вирішенні питання щодо постійного та фактичного проживання чи не проживання особи у певному місці, оскільки така реєстрація лише є процедурою внесення особою місця свого проживання, тобто є лише технічною процедурою обліку громадян (а.с. 27-28). Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надав клопотання про розгляд справи за її відсутність, заяву підтримала та просила її задовольнити в повному обсязі (а.с. 39). Представник заявника [PERSON] адвокат Гетя А.О. в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи за його відсутність та відсутності заявника [PERSON] , яка перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] Міністерства оборони України, що підтверджується довідкою командира військової частини № [NUMBER] від 05 жовтня 2022 року (а.с. 42). Заяву про встановлення юридичного факту адвокат підтримав та просив її задовольнити в повному обсязі (а.с. 41). Представник заінтересованої особи Кам`янської міської ради в судове засіданні не з`явився, в відзиві на заяву просили проводити розгляд справи без участі їх представника. Представник заінтересованої особи Товариство з обмеженою відповідальністю "Абонент-ХХІ" в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомили, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України. Заяви про розгляд справи без участі їх представника до суду не надходило, відзиву на заяву також не надходило. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін згідно вимог\~ч. 3 ст.211 ЦПК України, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про правовідносини сторін, заявники заявлені вимоги підтримують, відсутня необхідність заслуховування особистих пояснень сторін. Вивчивши письмові докази, матеріали справи та особисті письмові пояснення свідків, з`ясувавши обставини справи та дослідивши їх доказами, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що заявники [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в житловому приміщенні, а саме в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копіями паспортів заявників (а.с. 8-9, 11-12). Згідно рішення № 1 виконавчого комітету Великобудищанської сільської ради Диканського району Полтавської області від 04 квітня 2005 року встановлено, що [PERSON] було призначено опікуном двох неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у зв`язку з тим, що мати дітей - [PERSON] померла [INFO] (Свідоцтво про смерть [NUMBER] видане Великобудищанською сільською радою 04.11.02.) Батько дітей - [PERSON] , 1967 р.н. після смерті матері ухилявся від виховання та утримання дітей та рішенням Диканського районного суду від 02 березня 2005 року його було позбавлено батьківських прав відносно неповнолітніх дітей. Відомості про житло і майно [PERSON] та його неповнолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] за попереднім місцем проживання (м. Дніпродзержинськ Дніпропетровської області ) відсутні (а.с. 15). Відповідно до листа опікунської ради виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 60 від 06.10.2005 року за адресою: [ADDRESS] розташовано житло, в якому зареєстровані неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , мати дітей померла [INFO] , батька дітей позбавлено батьківських прав (а.с. 16). Одночасно, згідно листа служби у справах неповнолітніх виконавчого комітету Дніпродзержинської міської Ради народних депутатів № 515 від 13.10.2005 року, опікунською радою було підготовлено листа щодо збереження житла за адресою: [ADDRESS] за неповнолітніми дітьми [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Рішенням виконавчого комітету Дніпровської районної ради Дніпропетровської області № 246 від 19.08.2009 року за малолітньою [PERSON] , [INFO] закріплено житло за адресою: [ADDRESS] , яке зберігається за нею протягом всього часу перебування під опікою (а.с. 20). Згідно листа виконавчого комітету Диканської селищної ради № 24/02.1-32 від 31.05.2021 року, у архівних особових справах інформація [PERSON] про постановку [PERSON] та її сестри [PERSON] на квартирний облік відсутня. З огляду на те, що за ними було закріплене право користування квартирою, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , ви мали право оформити право власності на дану квартиру (а.с. 14). Відповідно до рахунку-повідомлення на сплату комунальних послуг за вересень 2022 року за адресою: [ADDRESS] зареєстроване 3 (три) особи (а.с. 40). Окрім того, в судовому засіданні було вивчено особисті письмові пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] , які проживають за адресою: [ADDRESS] , згідно яких свідки підтверджують той факт, що заявники [PERSON] та [PERSON] дійсно зареєстровані та проживають за адресою: [ADDRESS] з 1990 року по даний час. Заявники здійснюють піклування за вказаною квартирою, сплачують комунальні платежі, приймають участь у колективному облагороджуванні прибудинкової території та під`їзду. Одночасно повідомили, що заявники в малолітньому віці були позбавлені батьківського піклування, у зв`язку з чим правовстановлюючі документи на квартиру були втрачені (а.с. 43, 47). Частиною 1\~статті 293 ЦПК України\~визначено, що окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2\~ст. 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. ( ч. 2\~ст. 315 ЦПК України). Цивільне процесуальне законодавство відносить до юрисдикції суду справи про встановлення фактів, від яких залежить виникнення, зміна або припинення суб`єктивних прав громадян. Проте не завжди той чи інший факт, що має юридичне значення, може бути підтверджений відповідним документом через його втрату, знищення архівів тощо. Тому закон у певних випадках передбачає судовий порядок встановлення таких фактів. Пунктом 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12.04.1985 №2 «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» визначено, що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім' ї наймача, чи приписані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім' ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням. При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови від 01,11.1996 № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування житловим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилася туди як член сім' ї наймача (власника) приміщення або ж відмови їй у цьому. Відповідно до ст. 47 Конституції України, кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ст. 9 Житлового кодексу УРСР, громадяни мають право на одержання у безстрокове користування у встановленому порядку жилого приміщення в будинках державного чи громадського житлового фонду. Громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до ст. 58 Житлового кодексу УРСР, ордер на житлове приміщення видається виконавчим органом місцевого самоврядування до компетенції якого входить вирішення питань, пов`язаних з наданням житлових приміщень і у віддані якого перебуває житловий будинок. Підставою для надання ордеру є рішення вищезазначеного органу влади про надання житлового приміщення у будинках громадського чи державного житлового фонду. Згідно ч. 4 ст.10 ЦПК України, суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Аналогічні положення передбачені ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини». Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод та іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. У рішенні Європейського суду з прав людини від 18.11.2004 року у справі «Прокопович проти Росії» вказано, що тривалий час проживання особи в житлі, незалежно від його статусу, є достатньою підставою для того, щоб вважати відповідне житло належним такій особі в розумінні ст. 8 Конвенції. Зважаючи на встановлені обставини справи та наведені правові положення, суд дійшов висновку про доведеність факту проживання заявників в квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з 2000 року по 27 жовтня 2022 року (день розгляду справи), а отже вимоги заявників є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч. 7\~ст. 294 ЦПК України, при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються. На підставі викладеного та

Outcome: approved