Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, що не заявляють самостійних вимог на стороні відповідача, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекси Любомировича про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначила, що постановою від 15 жовтня 2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим Олексою Любомировичем було відкрито виконавче провадження № 67153495 на підставі Виконавчого напису №123476 від 09.06.2021, виданого Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. Про дані обставини та про вищезазначену постанову виконавця позивач дізналась з електронного повідомлення Онлайн-сервісу державних послуг «ДІЯ». Згідно з Виконавчим написом від 09.06.2021, приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі під номером 123476, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВАРИСТВА З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ЕЛІТ ФІНАНС", якому право вимоги перейшло за договором факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 від ТОВ «ФК «ФОРТ», якому, в свою чергу, право вимоги перейшло за договором факторингу № 1 від 22.02.2021 від АТ «АЛЬФА-БАНК», заборгованості за кредитним договором № CCNG-631171202 від 29.05.2019, укладеним між [PERSON] та АТ «АЛЬФА-БАНК». Загальна сума заборгованості за виконавчим написом становить 30223 грн. 64 коп. Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.02.2021 по 03.06.2021. Зазначає, що ні з Відповідачем, а ні з будь якою організацією, що вказані в Виконавчому написі вона не укладала нотаріально посвідчених цивільно-правових угод, на підставі невиконання яких згідно закону можливо було видання виконавчого напису нотаріуса. З виконавчого напису неможливо зрозуміти яким чином і на підставі яких первинних документів проводився розрахунок заборгованості. З таким розрахунком заборгованості вона категорично не погоджується. Складений документ вважає протиправним, таким, що грубо порушує її права та таким, що складений з порушенням вимог чинного законодавства. Також позивачем зазначається, що вона не укладала нотаріально посвідчених договорів з Відповідачем. Виконавчий напис вчинено на кредитному договорі № CCNG-631171202 від 29.05.2019, який не є документом, що підтверджує безспірність заборгованості. Крім того, вона не отримувала жодних повідомлень, від нотаріуса, та від третіх осіб по справі про те, що до нотаріуса звернулися з заявою про вчинення виконавчого напису, що створило ситуацію коли боржник не могла ніяким чином заперечувати проти незаконно нарахованих сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис оскільки ним не була перевірена безспірність вимог кредитора (Відповідача). Враховуючи вищевикладене, вважає вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню, оскільки нотаріус не перевірив безспірність стягнутої суми, не зазначив документів, на підставі яких вчинено виконавчий напис. Відсутня інформація про направлення позивачу вимоги про погашення заборгованості із зазначенням її розміру. Крім того цей виконавчий напис вчинено згідно з п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів №662 від 26.11.2014 року, який було визнано незаконним та нечинним згідно з постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №826/20084/14, яка набула законної сили 22.02.2017 року. Позивач подала заяву про розгляд справи без її участі та просила про задоволення позовних вимог. Представник відповідача ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» в судове засідання не з`явився. 03.10.2022 року від представника відповідача до суду надійшла заява про визнання позовних вимог. Просив повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Третя особа -\~ приватний виконавець виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів Олекси Любомировича в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений належним чином. Суд, дослідивши письмові докази по справі вважає, що позов є обґрунтований та підлягає задоволенню, виходячи з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 27.09.2018 року рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] . Вирішено після реєстрації розірвання шлюбу прізвище [PERSON] змінити на дошлюне « [PERSON] ». 27.05.2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» підписано Оферту на укладення угоди про обслуговування кредитної картки та відкриття відновлювальної кредитної лінії №6311710202 відповідно до якої позивачу надано кредит кредитування рахунку та встановлення відновлювальної кредитної лінії. 27.05.2019 року між [PERSON] та АТ «Альфа-Банк» підписано паспорт споживчого кредиту, з якого вбачається, що [PERSON] у АТ «Альфа Банк» отримано кредит на суму до 20000 грн. Строк кредитування 12 місяців. Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. 09.06.2021 року вчинено виконавчий напис, який зареєстровано в реєстрі за № 123476, відповідно до якого запропоновано стягнути з [PERSON] грошові кошти на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «ФК «ФОРТ» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року, якому АТ «АЛЬФА-БАНК» на підставі договору факторингу № 1 від 22.02.2021 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № CCNG-631171202 від 29.05.2019 року, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Загальна сума заборгованості за виконавчим написом становить 30 223 грн. 64 коп., яка складається із 26 525,25 грн. заборгованість за тілом кредиту; 3 648,39 грн. заборгованість за штрафними санкціями; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 30 223,64 грн.\~ Стягнення заборгованості проводиться за період з 23.02.2021 по 03.06.2021. 15.10.2021 року Приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатівим Олексою Любомировичем відкрито виконавче провадження № 67153495 щодо виконання виконавчого напису №123476, виданого 09.06.2021 року Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з [PERSON] на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», за період з 23.02.2021 року по 03.06.2021 року заборгованість у розмірі 30 223,64 грн. Сторона позивача вважає виконавчий напис таким, що винесений з порушенням вимог чинного законодавства України та не підлягає виконанню, оскільки вчинення виконавчого напису було здійснено із порушенням процедури його вчинення. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України, зокрема, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок), постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (п.19 ст.34 закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена гл.14 закону «Про нотаріат» та гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29 червня 1999 року затверджено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів.\~ Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - постанова № 662) перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин: Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Аналогічна правова позиція висловлена в Постанові ВП ВС від 21 вересня 2021 року, справа № 910/10374/17, провадження № 12-5гс21. За положеннями п. 10.2 постанови пленуму Вищого адміністративного суду України від 20.05.2013 року № 7 «Про судове рішення в адміністративній справі» визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Спірний виконавчий напис був вчинений приватним нотаріусом 09.06.2021 року, тобто на момент коли вже були скасовані внесені постановою КМУ від 26.11.2014 року № 662 зміни та діяла редакція Переліку, яка передбачає вчинення виконавчого напису на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як вбачається із форми вищезазначеного кредитного договору - він не є нотаріально посвідченою угодою, а тому не може бути підставою для вчинення виконавчого напису. Відтак, нотаріусом при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не було дотримано вимоги ст.87 Закону України «Про нотаріат». Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи, зокрема, підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п.п. 3.5. п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Отже, відповідне право стягувача, по захист якого він звернувся до нотаріуса, повинне існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Крім того, згідно ч. 1 ст. 88 Закону України "Про нотаріат", нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом пп.3.4 п.2 гл.16 розд.ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій визначено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. Таким чином, для перевірки судом правомірності вчинення оскаржуваних виконавчих написів необхідно, зокрема, з`ясувати: чи було їх вчинено на підставі нотаріально посвідчених кредитних договорів; чи зазначена у них сума зобов`язань є безспірною, тобто чи існувала вона узагалі, чи була вона саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису; чи було заявником дотримано 3-річний строк, з моменту виникнення права вимоги, для звернення за вчиненням виконавчого напису. Так, із виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. № 123476 від 09.06.2021 року вбачається, що виконавчий напис виданий про стягнення з позивача заборгованості на користь ТзОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», якому ТОВ «ФК «ФОРТ» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №01-23-02/21 від 23.02.2021 року, якому АТ «АЛЬФА-БАНК» на підставі договору факторингу № 1 від 22.02.2021 року відступлено право вимоги за Кредитним договором № CCNG-631171202 від 29.05.2019 року, укладеного між АТ «АЛЬФА-БАНК» та [PERSON] . Заборгованість запропоновано стягнути за період з 23.02.2021 року по 03.06.2021 року, яка становить 30 223 грн. 64 коп., та складається із 26 525,25 грн. заборгованості за тілом кредиту; 3 648,39 грн. заборгованості за штрафними санкціями; 50,00 грн. плата за вчинення виконавчого напису, що становить загальну суму 30 223,64 грн.\~ Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач також доводив перед судом відсутність безспірності боргу, щодо цього слід зазначити наступне. Повноваження нотаріуса при розгляді питань вчинення виконавчих написів, в т.ч. вивчення питання безспірності заборгованості, висловлено у справі № 305/2082/14-ц, яка розглядалась Великою Палатою Верховного Суду 15 січня 2020 р. Так, в даному рішенні ВП ВС зазначено, що нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Так, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). З урахуванням статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначене узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норм права сформульованому у постанові від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 84цс19). Згідно правового висновку викладеного у постанові Верховного Суду України від 04.03.2015 року у справі №6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки викладено і в постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Позивачем зазначається, що з виконавчого напису неможливо зрозуміти яким чином і на підставі яких первинних документів проводився розрахунок заборгованості. Нотаріусом не з`ясовано правильність нарахування заборгованості,\~ оскільки договором від 27.05.2019 року передбачено строк його дії впродовж 12 місяців. Враховуючи викладене, оскільки оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд вважає за необхідне визнати даний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (п. 3 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, з урахуванням задоволення позову та визнання позову відповідачем слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З огляду на визнання позову відповідачем, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору сплаченого за подання позовної заяви до суду в розмірі 496 гривень 20 копійок (50% від 992,40 гривень). На підставі вище викладеного та

Outcome: approved