Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з позовом, в якому зазначає, що відповідно до укладеного 31.10.2006 року договору відповідач отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. При підписанні анкети-заяви відповідач підтвердила свою згоду на те, що підписана нею заява разом із Умовами та правилами надання банківських послуг і Тарифами складає між нею і банком договір про надання банківських послуг. Заявою відповідача підтверджується, що вона була повністю проінформована про умови кредитування, які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Банком на підставі договору був відкритий відповідачу картковий рахунок та встановлений кредитний ліміт, який у подальшому збільшений до 5000 грн. Таким чином, банк виконав свої зобов`язання за договором у повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами. Але відповідач в процесі користування кредитним рахунком не надавала банку грошові кошти для погашення заборгованості. Станом на 30.11.2021 року відповідач має заборгованість у загальному розмірі 27612,03 грн., з яких: 4797,95 грн. - заборгованість за кредитом; 22814,08 грн. - заборгованість за відсотками за користування кредитом. Вказані суми АТ КБ «ПриватБанк» просить стягнути з відповідача на свою користь, а також витрати по сплаті судового збору 2270 грн. Ухвалою Індустріального районного суду м. Дніпропетровська від 08.02.2022 року у справі було відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. В судове засідання представник позивача не з?явився, в своїй заяві просить проводити розгляд справи в його відсутність. Відповідач у судове засідання не з`явилася, повідомлялася про час і місце розгляду справи, причину неявки не повідомила, відзив на позов не надала, у зв`язку з чим судом проведено заочний розгляд справи на підставі наявних доказів у відсутності відповідача. Суд, з`ясувавши всі обставини справи та перевіривши їх доказами, приходить до висновку, що позов АТ КБ\~«ПриватБанк» підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне: Судом установлено, що 17.10.2006 року [PERSON] , прізвище якою у подальшому змінено на « [PERSON] », була підписана заява, якою вона приєдналася до Умов та правил надання банківських послуг в ПриватБанку. В анкеті-заяві відповідач погодилася, що дана заява разом із Умовами надання банківських послуг, Правилами користування кредитною краткою та Тарифами банку становить між нею і банком договір про надання банківських послуг. Крім того, у вказаній заяві сторонами був погоджений кредитний ліміт у сумі 2000 грн. та базова процентна ставка по кредитному ліміту 3 % на місяць із розрахунку 360 днів у році. В подальшому кредитний ліміт відповідачу був збільшений до 5000 грн. При цьому як вбачається з довідки позивача, відповідачу було видано кредитну картку з терміном дії до 10/12, тобто до 31 жовтня 2012 року. З наданого позивачем розрахунку заборгованості вбачається, що позивач нарахував відповідачу станом на 30.11.2021 року заборгованість у загальному розмірі 27612 грн. 03 коп., з яких: 4797,95 грн. заборгованість за кредитом; 22814,08 грн. заборгованість за процентами. Вирішуючи позов АТ КБ «ПриватБанк», суд виходить з того, що за змістом статей 626, 628\~ЦК\~України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638\~ЦК\~України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК\~України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК\~України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до частини 2\~статті 1056-1 ЦК України\~розмір процентів, тип процентної стави (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої статті 1048\~ЦК\~України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050\~ЦК\~України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 дійшла висновків про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи в разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно із частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Велика Палата Верховного Суду у справі № 444/9519/12 відхилила аргументи позивача про те, що на підставі статті\~599\~та частини четвертої статті\~631 ЦК України\~він мав\~право нараховувати\~передбачені договором\~проценти до\~повного погашення\~заборгованості за кредитом, вказавши, що зі спливом строку кредитування припинилося і право позивача нараховувати проценти за кредитом. Подібні правові висновки викладено також у постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц (провадження № 14-318цс18). Суд бере до уваги, що строк дії кредитної картки, яка була видана позивачу, становив до 10/12, тобто до 31 жовтня 2012 року. Доказів видачі відповідачу інших кредитних банківських карт та пролонгації кредитного договору матеріали справи не містять. Отже, визначений договором строк кредитування припинився 31 жовтня 2012 року. Відтак суд вважає безпідставною вимогу позивача в частині стягнення з відповідача як позичальника процентів за користування кредитом за період з 01.11.2012 року по 30.11.2022 року, оскільки право позивача як кредитора нараховувати позичальнику відсотки припинилося після 31.10.2012 року. Банком позовні вимоги про стягнення з позичальника відсотків за користування кредитом за період, починаючи з 01.11.2012 року, на підставі статті 625 ЦК України не заявлялися. Положення кредитного договору (анкети-заяви) також не містять посилання на норми\~ст. 625 ЦК України. Зі змісту укладеного між сторонами договору не вбачається домовленість про порядок повернення позики та сплати процентів поза межами строку дії договору. Позивач, обґрунтовуючи свій позов, крім самої заяви відповідача, послався на Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку як невід`ємну частину кредитного договору. Однак матеріали справи не містять підтвердження, що саме з цими умовами та правилами була ознайомлена відповідач та погодилася з ними. В даному випадку Умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, які містяться в матеріалах справи, не містять підпису відповідача, тому суд вважає, що їх не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити частково, стягнувши з відповідача на користь банку суму заборгованості за кредитом у розмірі 4797,95 грн. та заборгованість за відсотками за користування кредитом станом на 31.10.2012 року в розмірі 1285 грн. 12 коп., а всього 6083 грн. 07 коп. Крім того, при зверненні до суду банком був сплачений судовий збір у розмірі 2270 грн. Відповідно до\~частини 1\~статті\~141\~ЦПК\~України узв`язку з частковим задоволенням позову з відповідача на користь банку підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору пропорційно розміру\~задоволених позовних\~вимог у сумі 508 грн. 08 коп. (22,03 %).

Outcome: partial