Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~У липні 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом до [PERSON] , у якому просила стягнути з відповідача на свою користь неустойку (пеню) за несплату аліментів в період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року станом на 01.04.2021 року в сумі 4294,67 грн. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями визначено суддю Библіва С.В. для розгляду справи. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що відповідно до рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21 січня 2020 року відповідач повинен сплачувати на її користь аліменти на утримання сина [PERSON] у розмірі 1/6 частини зі всіх видів доходу щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 27 лютого 2019 року і до досягнення ним повноліття. Відповідно до розрахунку про заборгованість по аліментам державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Клюшніченко Є. Ю., станом на 01 квітня 2021 року (за період з 27 лютого 2019 року по 01 квітня 2021 року) заборгованість [PERSON] по аліментам складає 6449,10 грн. В зв`язку з невиплатою їй аліментів, матеріальне становище у неї погіршилось, не має змоги самостійно утримувати та забезпечувати належний матеріальний стан сім`ї, тому, враховуючи ці обставини, змушена звертатись до суду про стягнення з відповідача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів. За період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року та станом на 01.04.2021 року вирахувала неустойку в сумі в сумі 18257,29 грн.: жовтень 2019 року (534,10 грн. х 1,0%) х 517 (днів) = 2761,30 грн.; листопад 2019 року (849,50 грн. х 1,0%) х 487 (днів) = 4137,07 грн.; грудень 2019 року (889,50 грн. х 1,0%) х 456 (днів) = 4056,12 грн.; січень 2020 року (889,50 грн. х 1,0%) х 425 (днів) = 3780,38 грн.; лютий 2020 року (889,50 грн. х 1,0%) х 396 (днів) = 3522,42 грн., проте, у позовних вимогах лише 4294,67 грн. Ухвалою судді Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 25.08.2022 року позовну заяву прийнято до провадження та призначено справу до розгляду по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 29.09.2022 року. Ухвалою суду від 29.09.2022 року відкладено перше засідання на 26.10.2022 року через відсутність відомостей про отримання копії позовної заяви з додатками відповідачем. В судове засіданні позивачка не з`явилась, надала заяву, якою просила провести розгляд справи без її участі, позов підтримала у повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзиву на позов не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши та проаналізувавши письмові докази, встановив обставини та відповідні ним правовідносини. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що в період з листопада 2014 року по липень 2017 рік позивачка з відповідачем перебували у близьких стосунках. Від спільного проживання у [PERSON] народився син [PERSON] , [INFO] , про що 10 квітня 2017 року було вчинено актовий запис № 165 Подільським районним у місті Кропивницькому відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області. Згідно свідоцтва про народження запис про батька вчинено у відповідності до ст.135 Сімейного кодексу України. За клопотанням позивачки у справі була проведена судова молекулярно-генетична експертиза. З висновка експерта від 21.07.2019 року за № 9/453СЕ-19 Харківського науково-дослідницького експертно-криміналістичного центру судової молекулярно-генетичної експертизи встановлено, що громадянин [PERSON] , [INFO] , може бути біологічним батьком малолітнього [PERSON] , [INFO] , з ймовірністю даної події 99,9999999998 % . Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 82 ЦПК України). Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020 року, яке набрало законної сили 24.02.2020 року, у справі № 632/276/19, провадження № 2/632/5/20, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про визнання батьківства та стягнення аліментів задоволено частково. Визнано [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [INFO] . Внесено зміни до актового запису № 165 Подільського районного у місті Кропивницькому відділу державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Кіровоградській області від 10 квітня 2017 року про народження [PERSON] , який народився у місті Кропивницькому, в графі «батько» вказати « [PERSON] , [INFO] , громадянин України, який народився в Кіровоградській області Новоархангельського району село Нерубайка». Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з дня подання позову до суду 27 лютого 2019 року та до досягнення дитиною повноліття. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судовий збір у розмірі 768,40 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати за проведення судової молекулярно генетичної експертизи у розмірі 7614.00 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Держави судовий збір у розмірі 768,40 грн. Крім того,\~16\~лютого 2021\~року Кіровський\~районний суд\~м.\~Кіровограда під\~головуванням судді\~Мохонько В.В.,\~справа №\~404/3370/20\~провадження №\~2/404/873/20\~ухвалив рішення,\~яке набрало\~чинності 25.03.2021\~року, про відмову у задоволенні вимог [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору Фортечний відділ державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), про стягнення неустойки (пені) по виплаті аліментів. Зокрема, даним рішенням встановлені обставини, що на виконання рішення Первомайського міськрайонного суду від 21.01.2020 року, яке набрало законної сили 24.02.2020 року, у справі № 632/276/19, провадження № 2/632/5/20, 26.02.2020 року було видано виконавчий лист. 04.03.2020 року [PERSON] звернулась до Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) із заявою про прийняття на виконання зазначеного виконавчого листа. Постановою державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. від 06.03.2020 року було відкрито виконавче провадження / а.с. 7/. Згідно постанови Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. від 06.03.2020 року було звернуто стягнення на доходи боржника, так як згідно відповіді ПФУ боржник перебуває у трудових відносинах з ТОВ «ФЗП». Відповідно до даної постанови державним виконавцем постановлено здійснювати відрахування із доходів боржника у відповідності до чинного законодавства на користь стягувача у розмірі 50 % до виплати загальної суми боргу 17 255,6 грн., з яких 16,6667 % поточні аліменти та 33,3333 % боргу, а потім у розмірі 1/6 частки його доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50 % від розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку. Постановами державного виконавця Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. від 17.06.2020 року встановлено тимчасові обмеження [PERSON] у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; у праві виїзду за межі України; у праві керування транспортними засобами; у праві полювання до погашення заборгованості зі сплати аліментів у повному обсязі згідно виконавчого листа №632/276/19 виданого 26.02.2020 року. Згідно довідки ТОВ «ФЗП» №ФЗ000000093 від 19.10.2020 року було встановлено, що [PERSON] працює в ТОВ «ФЗП» на посаді заступника керівника торгового відділу, заробітна плата із січня 2020 року по вересень 2020 року склала 45 940,49 грн., із якої за вказаний період сплачено аліментів в розмірі 18 590,60 грн. 02.11.2020 року державним виконавцем Фортечного відділу державної виконавчої служби у м. Кропивницькому Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) Клюшніченко Є.Ю. повідомлено [PERSON] про наявну заборгованість зі сплати аліментів, сукупний розмір якої згідно розрахунку від 02.11.2020 за період з 27.02.2019 по 31.10.2020 становить 20 814,71 грн., що сукупно перевищує суму відповідних платежів за три місяці. Відповідно до вимог статті 9 Закону України «Про виконавче провадження» та пункту 5 розділу XVI Інструкції з організації примусового виконання рішень, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 02.04.2012 року №512/5, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 02.04.2012 за №489/20802, відомості про [PERSON] внесено до Єдиного реєстру боржників. Відповідно до статті 51 Конституції України та статті 180 СК України батьки зобов`язанні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Тобто, у будь-якому випадку, у разі стягнення аліментів у частці від доходу або у твердій грошовій сумі, цей платіж є періодичним і повинен сплачуватися платником аліментів кожного місяця. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Згідно з частиною першою статті 196 СК України, у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі 1 % від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення полягає в тому, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів враховується розмір несплачених аліментів за кожен місяць та кількість днів прострочення за кожним платежем окремо. Аліменти нараховуються щомісячно, тому строк виконання цього обов`язку буде різним, а отже, кількість днів прострочення сплати аліментів за кожен місяць також буде різною. Законодавець установив розмір пені - 1% за кожен день прострочення та період, за який нараховується пеня - за кожен день, починаючи з наступного, у який мала бути здійснена сплата аліментів за відповідний місяць, але таке зобов`язання не було виконане, і до дня, у який проведена сплата заборгованості чи до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені. Таке правило застосовується у разі прострочення виконання зобов`язання зі сплати аліментів за місяць, у який вони мали бути сплачені. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто формула така: заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Аналогічні висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. У справі № 333/6020/16-ц Велика Палата Верховного Суду відступила від висновків Верховного Суду України щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, викладених у раніше прийнятих постановах від 02 листопада 2016 року у справі № 6-1554цс16, від 16 березня 2016 року у справі № 6-2589цс15, від 03 лютого 2016 року у справі № 6-1477цс15, від 16 березня 2016 року у справі № 6-300цс16, вважаючи, що пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Крім того, аналогічно вирішено питання у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18), проте позивачем помилково наведено формулу, за якою обчислення пені за сплату або прострочення сплати аліментів передбачає врахування кожного місяця окремо, а не за кожен день прострочення слати аліментів. Позивачкою обраховано неустойку (пеню) від суми несплачених аліментів за період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року станом на 01.04.2021 року в сумі 18257,29 грн., проте, позивачка, на думку суду, скориставшись диспозитивністю цивільних правовідносин, просить стягнути суму пені в розмірі 4294,67 грн. Разом з цим, відповідно до п. 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного Кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачена ст. 196 СК України відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилась з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального або сімейного стану платника аліментів, а за передбачених ст.197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. Із змісту ч. 1 ст. 196 СК України слідує, що підставою для стягнення пені за прострочення сплати аліментів є невиконання платником аліментів судового рішення або домовленості між батьками. З матеріалів справи не вбачається, що між сторонами була досягнута домовленість щодо порядку утримання дитини та сплати аліментів. Таким чином, єдиною підставою для притягнення [PERSON] до цивільної відповідальності, передбаченої ст. 196 СК України, в межах даної справи може бути неналежне виконання ним рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020 року по справі № 632/276/19, провадження № 2/632/5/20. Рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 21.01.2020 року було пред`явлене до виконання 04 березня 2020 року, постановою державного виконавця від 06 березня 2020 року відкрито виконавче провадження № 61466675. Державним виконавцем у розрахунку заборгованості встановлено, що станом на 01.04.2021 року заборгованість зі сплати аліментів становила 6449,10 грн. Разом з тим, суд вважає за необхідне зазначити, що вирішуючи позовні вимоги про стягнення пені, суду необхідно встановлювати правову природу походження заборгованості зі сплати аліментів. У даному випадку, з матеріалів справи вбачається, що вказаний розмір заборгованості за період з 01.10.2019 року по 29.02.2020 року виник не у зв`язку зі свідомим та тривалим ухиленням боржника від сплати аліментів, а у зв`язку з тим, що згідно положень ст. 191 СК України аліменти присуджуються з дати звернення до суду з позовом, а тому після ухвалення Первомайським міськрайонним судом Харківської області рішення від 21 січня 2020 року у [PERSON] автоматично виникла заборгованість за вказаний період. Кіровським районним судом м. Кіровограда, справа № 404/3370/20 провадження № 2/404/873/20, у рішенні від 16.02.2021 року встановлено згідно довідки ТОВ «ФЗП» №ФЗ000000093 від 19.10.2020 року і яка міститься в матеріалах вказаної справи, що починаючи з січня 2020 року, із заробітної плати [PERSON] здійснюються відрахування на сплату аліментів. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що сплата аліментів у виконавчому провадженні відбувається своєчасно, з дотриманням норм чинного законодавства в частині розмірів погашення заборгованості, а тому підстав для стягнення з [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів немає, а відтак у задоволенні заявлених вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Пронін проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року. Позивачка при зверненні до суду звільнена від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір». За таких підстав, приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення ч. 6 ст.141 ЦПК України, й судові витрати (судовий збір) компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Так, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed