Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаною позовною заявою, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що позивачу рекомендовано державним реєстратором у судовому прядку захистити свої право власності на 1/2 частку житлового будинку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка увійшла до складу спадкового майна після смерті його батька [PERSON] . Свою позовну заяву позивач обгрунтовує тим, що ним у 1994 році було приватизовано вищевказану квартиру, про що видано свідоцтво про право власнсоті на житло № [NUMBER] від 25.05.1994, орган приватизації - госпрозрахункове бюро «Альтернатива». Станом на сьогоднішній день позивачу відмовлено нотаріусом у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на вказану квартиру, оскільки в свідоцтві на право власнсоті на житло в графі «керівник органу приватизації» вказано госпрозрахункове бюро «Альтернатива». 26.04.2022 ухвалою суду відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування у Баришівської районної державної нотаріальної контори спадкову справу № 147/2021. 03.05.2022 від Баришівської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи №147/2021 від 25.05.2021. 03.05.2022 від представника відповідача надійшла заява про невизнання позовних вимог. Розгляд справи просили проводити без участі представника Баришівської селищної ради. 19.08.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. 19.08.2022 ухвалою суду закрито підготовче провадження, розгляд справи по суті призначено на 24.10.2022. 24.10.2022 від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без його участі та участі позивача. В судове засідання позивачі та відповідач не з`явились. Про розгляд справи були повідомлені належним чином. У відповідності до ч. 1 ст. 81, ч. 3 ст. 12 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Дослідивши письмові докази, що містяться у матеріалах справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 25.05.1994 приватизовано житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] , відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду», виготовлено свідоцтво про право власнсоті на житло № [NUMBER] Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива». Вищевказане свідоцтво видане на ім`я [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що 25.05.1994 позивач прийняв участь у приватизації державного житлового фонду спірного житлового будинку відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Свідоцтво про право власності було видане Госпрозрахунковим бюро «»Альтернатива». [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.02.2021. Факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про народження серія [NUMBER] від 17.03.2021. Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на його особисте майно, а саме до складу спадщини входить: - належна йому 1 / 4 (одна четверта) частка в житловому будинку з господарськими будівлями та спорудами, що знаходиться в [ADDRESS] . Земельна ділянка площею 2,0112 та, кадастровий номер 3220286500:19:046:0066 для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Рудницького старостинського округу Баришівської селищної ради Броварського району Київської області. 07 вересня 2021 року з метою отримання у власність спадкового майна, що належало [PERSON] на момент смерті, представник позивача звернулася з відповідною заявою до Баришівської районної державної нотаріальної контори з заявою про видачу [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [INFO] [PERSON] (спадкова справа № 147/2021) на належну йому 1А (одну четверту) частку в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . Однак, 07 вересня 2021 року завідувачем Баришівської районної державної нотаріальної контори було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на належну позивачу 1 / 4 частку в житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] у зв`язку з відсутністю документу, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно та запропоновано звернутися до суду з позовом про визнання права власності на дане майно в порядку спадкування. Підставою для відмови слугувало те, що представником спадкоємця надано документ, що посвідчує право власності спадкодавця на майно, а саме Свідоцтво про право власності на житло № [NUMBER] , видане 25.05.1994 року, видане «Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива», на ім`я спадкодавця [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , однак форма власності та частки співвласників не визначені. Крім того, Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», яке зазначене в документі як орган приватизації з правом видачі свідоцтва про право власності не являлося таким. Йому делегувалися повноваження по проведенню технічних робіт, а саме: підготовка документів до приватизації, виготовлення технічної документації, проведення розрахунків. Відповідно до Закону України «Про малу приватизацію» свідоцтво про право власності на об`єкт приватизації видається органом приватизації, який виніс відповідне розпорядження. Якщо свідоцтво про право власності містить назву органу приватизації Госпрозрахункове бюро «Альтернатива», печатку і підпис керівника бюро такий документ не приймається для вчинення нотаріальних дій. Як встановлено матеріалами спадкової справи позивач 25.05.2021 звернувся до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини та є єдиним спадкоємцем І черги, оскільки померлий [PERSON] на день смерті у шлюбі не перебував та його другий рідний син [PERSON] помер [INFO] . Як зазначає позивач, ним втрачено оригінал свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло, виданого 25 травня 1994 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» згідно з розпорядженням від 19 листопада 1993 року № 7, яке зареєстроване Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації. З метою розшуку даного Свідоцтва позивач звернувся до Комунального підприємства Баришівське бюро технічної інвентаризації з приводу отримання дублікату Свідоцтва № [NUMBER] , однак йому було повідомлено проте, що видати дублікат свідоцтва вони не мають змоги, оскільки дублікати документів видають організації що видали оригінал Свідоцтва про право власності та видано Довідку № 206 від 20.04.2021р. з інформацією про власників житлового будинку по [ADDRESS] , станом на 31.12.2012 року, згідно матеріалів інвентаризаційної справи Комунального підприємства «Баришівське бюро технічної інвентаризації» Власниками даного будинку є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , підставою виникнення права власності є свідоцтва № [NUMBER] про право власності на житло виданого 25 травня 1994 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» згідно з розпорядженням від 19 листопада 1993 року № 7, яке зареєстроване Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації. Враховуючи вищевикладене, а саме, через невідповідність свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 25 травня 1994 року Госпрозрахунковим бюро «Альтернатива» згідно з розпорядженням від 19 листопада 1993 року № 7, яке зареєстроване Переяслав-Хмельницьким бюро технічної інвентаризації виданого на будинок, що розташований в [ADDRESS] та втрату оригіналу даного свідоцтва позивач просить суд визнати за ним - [PERSON] право власнсоті на 1/2 частки (1/4 особиста + 1/4 в порядку спадкування після смерті батька) будинку розташованого в [ADDRESS] . За змістом ст. 1 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній за станом на 06.01.94 р.), приватизація державного житлового фонду (далі - приватизація) - це відчуження квартир (будинків) та належних до них господарських споруд і приміщень (підвалів, сараїв і т. ін.) державного житлового фонду на користь громадян України. За змістом ч. 1 ст. 3 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній як за станом на 06.01.94 р.), приватизація здійснюється, серед іншого, шляхом безоплатної передачі громадянам квартир (будинків) з розрахунку санітарної норми 21 кв. м загальної площі на наймача і кожного члена його сім`ї та додатково 10 кв. м на сім`ю. Як слідує з положень ст. 5. Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції, чинній як за станом на 06.01.94 р.), до членів сім`ї наймача включаються лише громадяни, які постійно проживають в квартирі (будинку) разом з наймачем або за якими зберігається право на житло на момент введення в дію цього Закону. Право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього Закону. Кожний громадянин України має право приватизувати займане ним житло безоплатно в межах номінальної вартості житлового чеку або з частковою доплатою один раз. За змістом ст. 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду» (у його редакції у наведеній тут частині, чинній за станом на 06.01.94 р.), приватизація державного житлового фонду здійснюється уповноваженими на це органами, створеними місцевою державною адміністрацією, та органами місцевого самоврядування, державними підприємствами, організаціями, установами, у повному господарському віданні або оперативному управлінні яких знаходиться державний житловий фонд. Передача займаних квартир (будинків) здійснюється в спільну сумісну або часткову власність за письмовою згодою всіх повнолітніх членів сім`ї, які постійно мешкають в даній квартирі (будинку), в тому числі тимчасово відсутніх, за якими зберігається право на житло, з обов`язковим визначенням уповноваженого власника квартири (будинку). Підготовку та оформлення документів про передачу у власність громадян квартир (будинків) і організація продажу може бути покладено на спеціально створювані органи приватизації (агентства, бюро, інші підприємства). Передача квартир (будинків) у власність громадян відповідно до ст. 5 цього Закону оформляється свідоцтвом про право власності на квартиру (будинок), яке реєструється в органах приватизації і не потребує нотаріального посвідчення. Органи приватизації, що здійснюють приватизацію державного житлового фонду, мають право на діяльність по оформленню та реєстрації документів про право власності на квартиру (будинок). Це право засвідчується ліцензією, що видається в порядку, який встановлюється КМ України. Захист цивільних прав здійснюється в установленому порядку судом, зокрема, шляхом, серед іншого, визнання цих прав. За змістом ст. 41 ЦК України у ред. 1963 р., угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво - або багатосторонніми (договори). Відповідно до положень ст. ст. 112, 113 ЦК України у ред. 1963 р., майно може належати на праві спільної власності двом або кільком громадянам. Розрізняється спільна власність з визначенням часток (часткова власність) або без визначення часток (сумісна власність). Володіння, користування і розпорядження майном при спільній частковій власності провадиться за згодою всіх учасників, а при відсутності згоди - спір вирішується судом. Ст. 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися, зокрема, своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Момент виникнення права власності на річ (майно) визначається законом. При визначенні моменту набуття права власності слід враховувати як особливості самого майна, так і особливості оформлення права власності, які теж суттєво впливають на визначення моменту виникнення (набуття) права власності. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved