Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог. 06.10.2022 року позивач [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу, з підстав, що подружні стосунки між ними припинені, причиною розпаду сім`ї стали різні погляди на життя. В обґрунтування позову зазначає, що з 18.03.2005 року він перебуває в шлюбі з відповідачем. Від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина донька [PERSON] . Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, на примирення не згоден. Спору щодо поділу спільно набутого майна немає. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Процесуальні дії. Ухвалою суду від 10.10.2022 року провадження по справі відкрито за правилами спрощеного позовного провадження. 09.11.2022 року сторони у судове засідання не з`явились. Позивач в судове засідання не з`явився. Однак 09.11.2022 року подав до суду заяву, відповідно до якої просив суд, розглянути справу без його участі. На задоволені позовних вимог наполягає, на примирення не згоден. Відповідач у судове засідання не з`явився. Однак 09.11.2022 року подала до суду заяву, відповідно до якої, просила суд розглядати справу без її участі. Позовні вимоги визнає. Згідно з ч. 2 ст.247ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Судом встановлено, що 18.03.2005 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції у м. Києві, було зареєстровано шлюб, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , актовий запис № 181 В подальшому [PERSON] , змінила своє прізвище на « [PERSON] ». Судом встановлено, що від спільного шлюбу у сторін є неповнолітня дитина донька [PERSON] , яка народилась [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] Сторони проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Збереження сім`ї позивач вважає неможливим, на примирення не згоден. Спору щодо поділу спільно набутого майна немає. Подальше збереження шлюбу суперечить інтересам позивача. Позиція суду та оцінка аргументів сторін. Відповідно до статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Згідно з частиною першою статті 4\~ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно дост.51\~Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до статей21,24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Такі положення національного законодавства України відповідають статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Частинами 3, 4статті 56\~Сімейного кодексу\~України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідност.105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч.3ст.109 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч.1ст.110 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2ст.112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне проживання подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їх дітей, які мають істотне значення. Згідно із частиною 2статті 115 Сімейного кодексу України, документом який засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до п.10Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 року № 11(із змінами та доповненнями), проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Висновки за результатами розгляду справи Дослідивши наявні у справі докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов до переконання про те, що оскільки сторони однією сім`єю не проживають, поновити шлюбно-сімейні стосунки наміру не мають, подальше сумісне проживання сторін і збереження шлюбу є неможливим та суперечить їх інтересам, а також те, що відповідач позов визнала, суд вважає за можливе та доцільне розірвати шлюб між сторонами.

Outcome: approved