Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У грудні 2020 року позивач [PERSON] звернулася до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , в якому просить: стягнути 567310,00 грн., в тому числі три відсотки річних в розмірі 13988,46 грн. Свою позовну заяву позивач обґрунтовував тим, що 21.09.2019 між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір позики, відповідно до якого позивач надав відповідачу позику грошові кошти у сумі 492351,18 грн, що за курсом Національного банку України на день підписання договору (24,617559) та за домовленістю сторін становить 20000 доларів США. На момент складанання позовної заяви, відповідач не сплатив жодних коштів. Враховуючи викладене, позивач звернувся до суду за захистом своїх прав, просить стягнути заборгованість в сумі 567310,00 грн., в тому числі три відсотки річних в розмірі 13988,46 грн. Ухвалою судді Голсоіївського районного суду м. Києва від 02.09.2021 відкрито провадження по даній цивільній справі, постановлено проводити розгляд справи в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. В судове засідання позивач не з`явився, повідомлений про дату та час слухання справи належним чином. Від позивача надійшла заява про слухання справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не направив. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, у зв`язку з неподанням відповідачем відзиву, неявкою повідомленого належним чином про дату, час і місце судового засідання відповідача без повідомлення причин, суд у відповідності з ч. 1 ст. 280 ЦПК України вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів та ухвалити заочне рішення. Судом встановлено, що 21.09.2019 між [PERSON] (позикодавець) та [PERSON] (позичальник) укладено договір позики. Відповідно до п. 1 вказаного договору, позикодавець передає Позичальнику у власність грошові кошти в сумі 492351,18 грн., що за курсом Національного банку України на день підписання договору (24,617559) та за домовленістю сторін становить 20000 доларів США. Згідно п. 2 договору позики від 21.09.2019 позика передається позикодавцем позичальнику безпосередньо при підписанні сторонами цього договору готівкою. Пунктом 3 договору позики від 21.09.2019 передбачено, що позичальник зобов`язується повернути позику в термін до 31.01.2020. Повернення боргу має бути здійснено у розмірі, що буде еквівалентним 20000,00 доларів США на момент повернення за курсом НБУ (п. 4 договору позики). Договором позики п. 9 передбачено, що в разі прострочення повернення позики позикодавець вправі нараховувати пеню в розмірі 1% від несплаченої суми за кожен день прострочення. Згідно договору позики відпвідач мав повернути грошову суму в термін до 31.01.2020. Станом на день розгляду справи [PERSON] грошові кошти, які отримав за розпискою від [PERSON] не повернув, а відтак, права позивача підлягають захисту судовим рішенням. Частиною 1 ст. 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно зі ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов, відповідно ч. 2 ст. 1046 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. За таких фактів та відповідних їм правовідносин, суд приходить до висновку, що між сторонами існують зобов`язання, що випливають з договору позики. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Стаття 530 ЦК України визначено, що, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Статтею 1049 ЦК України встановлено обов`язок позичальника повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Наявність розписки у позивача, вказує на те, що борг відповідачем не погашено. Разом з тим, статтею 1050 ЦК України визначено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Якщо позичальник своєчасно не повернув речі, визначені родовими ознаками, він зобов`язаний сплатити неустойку відповідно до статей 549-552 цього Кодексу, яка нараховується від дня, коли речі мали бути повернуті, до дня їх фактичного повернення позикодавцеві, незалежно від сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином з відповідача підлягає стягненню заборгованість з неповерненя сум позики всього у розмірі 567310,00 грн., що на момент подання позовної заяви до суду відповідно до курсу Національного банку України (28,3655) є еквівалентом 20000,00 доларів США, а також 3 відсотки річних за користування чужими грошовими коштами відповідно до договору позики від 21.09.2019, за період починаючи з 01.02.2020. Розрахунок 3 % річних з урахуванняи простроченої суми, визначеної у відповідні валюті, помноженої на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання до дня ухвалення рішення, помноженого на 3, поділеного на 100 та поділеного на 365 (днів у році). З 01.02.2020 до 28.10.2020 пройшло 300 днів, тому відповідно сума 3% річних складає 567310,00 х 300 х 3 / 100 / 365 = 13988,46 грн. Таким чином, загальна сума заборгованості становить 567310,00 грн. + 13988,46 грн., (3% річних) = 581298,46 грн. Встановлені судом обставини і визначені відповідно до них правовідносини, якими обґрунтовуються вимоги позивача підтверджуються дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Крім того, суд керувався принципами справедливості, добросовісності та розумності відповідно до вимог ст. 3 ЦК України з урахуванням балансу інтересів сторін. Враховуючи відсутність доказів про те, що станом на день розгляду справи у суді відповідач виконав умови укладеного з позивачем договору позики, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, а відтак і про їх задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 5812,98 грн.

Outcome: approved