Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У лютому 2020 року позивач звернулась до суду з позовом в якому просила усунути відповідача [PERSON] від права на спадкування після смерті матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] . В обґрунтування позовних вимог вказано, що [INFO] померла мати сторін - [PERSON] , [INFO] . Після її смерті відкрилася спадщина на нерухоме майно до складу якого входить частина квартири за адресою: [ADDRESS] . Вказана квартира на підставі свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.10.1991 належала батьку сторін [PERSON] , який помер [INFO] , та була успадкована його дружиною [PERSON] та позивачем [PERSON] , так як відповідач [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини після смерті батька на її користь. Для догляду за батьком та матір`ю, у 2012 році позивач разом із своєю сім`єю переїхала до батьків за адресою: [ADDRESS] . Після смерті батька мати залишилася одна та за станом здоров`я не мала можливості доглядати за собою, розуміти і керувати своїми діями. Через відсутність достатньої житлової площі, забрати матір до себе вона не мала можливості, а так як сестра [PERSON] відмовилася доглядати за матір`ю, тому разом із своєю сім`єю залишилася проживати разом з матір`ю. Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва міста Миколаєва від 28.11.2013 матір було визнано недієздатною та її опікуном призначено [PERSON] . Після смерті батька і до смерті матері, вона постійно опікувалася матір`ю, яка тяжко хворіла, нікого не впізнавала, іноді була агресивною, не керованою. Її неможливо було залишити без нагляду, так як це було небезпечно для сусідів. З 2013 року і по день смерті, мати неодноразово проходила стаціонарне амбулаторне лікування. У 2013 2015 роках лікувалася стаціонарно у психіатричній лікарні, а у 2018 2019 роках в БСМП та обласній лікарні № 1. Відповідач [PERSON] умисно свідомо ухилялася від надання матері допомоги, яка через тяжку хворобу була в безпорадному стані та потребувала допомоги як матеріальної, так фізичної. Що мати тяжко хворіє, перебуває у безпорадному стані та потребує допомоги відповідач знала. Їй постійно писала СМС повідомлення про стан матері, просила допомоги матеріально та/або фізично, але [PERSON] не відповідала. Жодних перешкод у відвідуванні матері у відповідача не було. Коли мати померла то повідомила про це відповідача, але та на поховання матері не прийшла. Факт перебування матері у безпорадному стані, викликаному тяжкою хворобою, підтверджується медичними документами та показами свідків. Факт обізнаності відповідача про стан здоров`я матері, її свідоме умисне ухилення від надання допомоги підтверджується об`єктивними даними та може бути підтверджено свідками і письмовими документами. Відповідач мешкає в трикімнатній квартирі разом з чоловіком, працює. Її діти мають житло та працюють, а тому вона матеріально та фізично мала можливість надавати допомогу матері, але свідомо самоусунулася від виконання свого обов`язку. Відповідач [PERSON] у відзиві на позов від 05.06.2020 в задоволенні позовних вимог просила відмовити. Вказала, що дійсно після смерті батька її сестра [PERSON] , за спільною домовленістю з нею в 2012 році розпочала проживати з матір`ю, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] . Те, що мати хворіла їй відомо не було. Зазначає, що завжди допомагала позивачу фінансово і морально. За матір`ю не доглядала, але постійно з нею спілкувалася. Матір навідувала не часто та на її похоронах була і половину коштів за поховання сплатила позивачу, а після отримання спадщини, стала ворогом рідній людині. Зазначає, що позивач подала завідомо безпідставний позов за відсутності предмета спору, що має вочевидь штучний характер, не спрямований на реальний захист її прав. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач зазначає, що відповідач ухилялася від надання допомоги матері, не проживала разом та не спілкувалася з нею. Проте, ці обставини жодним чином не підтверджені та безпідставні. Вважає, що підстави для її усунення від спадщини відсутні, так як відсутні умови, передбачені частиною п`ятою статті 124 ЦК України. Посилаючись на наведені обставини відповідач просить у задоволенні позовних вимог відмовити та стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000,00 грн. У відповіді на відзив від 06.07.2020 позивач вказала на непереконливість доводів відповідача та не підтвердження їх доказами. Ніякої домовленості між нею та відповідачем не було. Зазначає, що батько запросив її (позивача) переїхати до них бо [PERSON] не приділяла їм ніякої уваги. Батько був фізично хворою людиною, на ногах були гнійні рани та він практично не міг ходити. Мати мала фізичні та тяжкі психічні розлади. Тому, вони потребували постійного догляду, через що залишити їх самих вона не мала можливості. Після переїзду, її чоловік працевлаштувався, а діти були влаштовані дитячого садочку. Вона не мала можливості працевлаштуватися, так як не могла залишити батьків. Відповідач про стан здоров`я батьків була обізнана, але ніяким чином не цікавилася ними, не приймала участі в їх утриманні та фізичному догляді. Батько помер [INFO] та після його смерті вона продовжила доглядати за матір`ю, стан здоров`я якої погіршувався. Лікування та догляд матері потребували значних коштів. Крім того, у квартирі потрібно було замінити газову плиту. Та відремонтувати вікно. Через нестачу коштів, утворилася заборгованість за комунальні послуги за житло у місті Києві та місті Миколаєві. Відповідач вказує, що спілкувалася з матір`ю по телефону, але це не правда. Міського телефону в квартирі немає з 2013 року, а мобільного зв`язку мати не мала. Крім того, вона перебувала у такому стані, що фізично не мала можливості спілкуватися телефоном. Також не відповідають дійсності твердження відповідача, що вона була на похороні матері та надавала кошти на її поховання. У відповіді на заперечення позивача від 24.09.2020 відповідач вказала, що позивач [PERSON] вводить суд в оману та що ніколи не вважала матір обузою і всіляко намагалася приймати участь в її утриманні. У письмових пояснення від 13.10.2020 позивач вказала, що після смерті батька відкрилася спадщина на квартиру [ADDRESS] , яку прийняла вона та мати. [PERSON] від спадщини відмовилася на її користь. Свою відмову мотивувала тим, що вона (позивач) опікувалася батьком, який тяжко хворів, лікувала за свій рахунок та доглядала. Крім квартири, після батька залишився автомобіль, який забрала відповідач і який досі перебуває в неї. Дача та бокс не входили до складу спадщини, так як юридично батькові не належали. 02.01.2014 відповідач надала заяву голові СВТ «Зорька» про відмову від дачі. Боком відповідач взагалі не переймалася і ніяких заяв не надавала. Тому разом з чоловіком вона почала приводити у порядок дачу та бокс. Вклали та продовжує витрачати кошти на їх ремонт, присадибну ділянку, облаштування боксу. На дачу та причал вивозили матір на свіже повітря, на річку. При оформленні спадщини після смерті батька жодної домовленості з відповідачем про продаж вказаного майна та догляд за матір`ю між ними не було. Відповідачу нічого не заважало доглядати за матір`ю, робити ремонт на дачі і боксі, приводити майно до ладу та продати його. Ухвалою Жовтневого районного суду Миколаївської області від 14.02.2020 цивільну справу передано за територіальною підсудністю до Ленінського районного суду міста Миколаєва. Ухвалою Ленінського районного суду міста Миколаєва від 03.04.2020 забезпечено позов шляхом накладення арешту на 1/3 частину квартири [ADDRESS] . Іншою ухвалою суду від 03.04.2020 відкрито провадження у справі та призначено її розгляд у порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 03.04.2020 витребувано з Другої миколаївської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної до майна померлої [INFO] [PERSON] та з Обласної психіатричної лікарні Миколаївської області, міської лікарні № 1 і КНП ММР «Міська лікарні швидкої медичної допомоги» медичні документи на [PERSON] . Ухвалою суду від 14.07.2020 повторно витребувано КНП ММР «Центр первинної медико-санітарної допомоги № 1» історію хвороби (медичну карту амбулаторного хворого) [PERSON] , 1951 року народження та з ГУПФУ в Миколаївській області довідку про розмір пенсії [PERSON] за період з 01.01.2013 по день її смерті. Ухвалою суду від 25.02.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. У судове засідання, призначене на 24.10.2022, сторони не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Позивач надала до суду письмову заяву в якій просила розгляд справи провести за її відсутності та позовні вимоги задовольнити. Відповідач у подані до суду заяві вказала на відсутність в неї постійного місця проживання, так як населений пункт де вона проживала зі своєю родиною було тимчасово окуповано, а після його звільнення воно опинилося на лінії розмежування, внаслідок чого стало об`єктом для обстрілу з далекобійної зброї тому вона залишилася без житла і майна. У зв`язку із цим та недостатністю коштів на послуги адвоката просила розглянути справу без її участі, за наявними в справі матеріалами. Враховуючи, що в судових засіданнях, які відбулися раніше сторони приймали безпосередню участь та надавали пояснення, а також свої доводи та заперечення виклали в письмових заявах, суд вважає за можливе розгляд справи здійснити за відсутності сторін та прийняти рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно вимог\~статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За положеннями частини п`ятої\~статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення є дата його складання. Суд, дослідивши матеріали справи та встановив наступні факти і відповідні їм правовідносини. Із матеріалів справи судом встановлено та Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] підтверджується, що [INFO] померла мати сторін [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис про смерть за № 618. Факт родинних відносин між сторонами та померлою підтверджується наявними у справі доказами та сторонами не оспорюється. Батько сторін - [PERSON] помер [INFO] , що підтверджено Свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Згідно Свідоцтва про право особистої власності на житловий будинок від 02.10.1991 [PERSON] належала квартира [ADDRESS] . Після його смерті спадщина була прийнята позивачем та дружиною померлого [PERSON] . Рішенням Ленінського районного суду міста Миколаєва від 28.11.2013 матір сторін [PERSON] визнано недієздатною та її опікуном призначено позивача [PERSON] . Згідно довідки до акту МСЕК серії 10ААВ № 350813 від 27.11.2014 [PERSON] була встановлена І група інвалідності за загальним захворюванням безстроково. Згідно висновку комісії [PERSON] потребувала постійного стороннього нагляду та догляду. У зв`язку із необхідністю постійного догляду за матір`ю, яка проживала в м.Миколаєві, позивач разом з родиною переїхала до неї, а своє житло в м.Києві (кімнату в гуртожитку) опломбувала, що підтвердила актом від 18.12.2019, затверджений начальником ЖЕД-107. До цього кімната позивача в гуртожитку була опломбована згідно акту комісії від 01.10.2015. Факт проживання позивача з батьками, а після смерті батька з матір`ю, відповідачем не оспорювався, а тому доказуванню не підлягає. Із наданих 16.03.2020 управлінням соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради на адвокатський запит копій документів, які були зібрані для оформлення опіки над [PERSON] , 1951 року народження, вбачається, що серед них наявна заява відповідача [PERSON] від 22.07.2013, що вона не заперечує проти здійснення її сестрою [PERSON] опіки над матір`ю [PERSON] . Також наявний акт обстеження житлово-побутових умов від 25.07.2013, згідно якого [PERSON] проживає разом із сім`єю (чоловік і дві доньки) за адресою: [ADDRESS] та здійснює догляд за матір`ю [PERSON] . У акті вказано, що [PERSON] зловживає алкоголем, залежна від спиртного та знаходиться на обліку в МОПЛ № 1 з 2009 року та потребує опіки. Відповідно до акту обстеження умов недієздатного від 29.01.2019, засвідченого підписом начальника відділу по роботі з особами з інвалідністю управлінням соціальних виплат і компенсацій Інгульського району департаменту праці та соціального захисту населення Миколаївської міської ради за адресою: [ADDRESS] проживає рідна донька [PERSON] [PERSON] , яка є її опікуном, разом з двома доньками та чоловіком. Під час обстеження з`ясовано, що [PERSON] готує їжу, купує продукти харчування, одяг, предмети гігієни, ліки, постійно слідкує за її станом здоров`я за необхідності викликає лікарів. На момент обстеження з`ясовано, що старша донька [PERSON] , [INFO] , за даною адресою не проживає, з матір`ю не спілкується, не відвідує її та ніякої допомоги (у тому числі матеріальної) не надає, участі у догляді за недієздатною [PERSON] не приймає, що підтвердили сусіди з квартири [ADDRESS] та молодша донька [PERSON] . Згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру власності на нерухоме майно від 02.04.2020 право власності на 2/3 вказаної квартири [ADDRESS] , належить позивачу [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 06.03.2020. Із наданих позивачем доказів вбачається, що оплату комунальних послуг за квартиру здійснювала позивач [PERSON] . Факт поховання матері позивач підтвердила свідоцтвом про поховання, виданим КП ММР «Миколаївська ритуальна служба» та квитанціями до прибуткового касового ордера № 1225 від 21.08.2019 на суму 11000,00 грн. та № 1223 від 20.08.2019 на суму 2500,00 грн. Із дослідженої судом спадкової справи № 431/2019 до майна померлої [INFO] [PERSON] встановлено, що спадщина після смерті вказаної особи прийнята [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину спадкоємцям не видавалося у зв`язку із спором, який знаходиться на розгляді в суді. Згідно наданої на запит суду відповіді КНП ММР «Міська лікарня № 1» від 26.05.2020 № 409 [PERSON] , [INFO] , за період з 2013 по 2019 роки на стаціонарному лікуванні не знаходилася. Судом досліджено\~амбулаторної карти\~пацієнтки [PERSON] ,\~1951\~року народження,\~наданої на\~виконання ухвали\~суду \~КНП ММР\~«Центр Первиннгої\~Медико-Санітарної\~допомоги №\~1»\~ листом\~від 28.01.2021\~№ 01-06/46,\~ та\~ медичну\~карту амбулаторного\~хворого на\~ [PERSON] ,\~1951\~року народження,\~надану КНП\~«Миколаївський обласний центр психічного здоров`я» МОР листом від 12.03.2021 № 01-449. Згідно довідки ГУПФУ в Миколаївській області від 10.08.2020 № 1400-0801-7/44929 [PERSON] отримувала пенсію за віком, розмір якої з січня 2013 року по 19.08.2019 складав з 1087,52 грн. до 2156,56 грн. Довідкою управління соціальних виплат і компенсацій Інгульського району від 02.07.2020 підтверджується, що позивач [PERSON] отримувала державну соціальну допомогу у зв`язку із доглядом за інвалідом на [PERSON] , 1951 року народження, яка з вересня 2015 року по жовтень 2019 року в загальному розмірі склала 61122,00 грн. Допитана в судовому засіданні 23.06.2021 свідок [PERSON] , дочка відповідача, повідомила, що коли захворів дідусь то він запропонував щоб [PERSON] , її тітка, із своєю сім`єю переїхала до м.Миколаєва до них, так як вона мешкала в гуртожитку та доглядала за ними (батьками). Бабуся зловживала алкогольними напоями, після чого захворіла та лікувалася у психіатричній лікарні і інших медичних закладах, де вона разом з матір`ю [PERSON] її відвідували. Після смерті дідуся спілкування з позивачем припинилося. Жодного разу про необхідність надання допомогти бабусі позивач не повідомляла та не бажала з ними розмовляти. Свідки [PERSON] , чоловік позивача, [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] , які є сусідами позивача, в судовому засіданні 03.02.2022 пояснили щодо мати сторін хворіла і потребувала постійного догляду, який надавала позивач. Відповідача біля матері ніколи не бачили. При вирішенні спору суд виходить з наступного правового регулювання. Згідно частини першої\~статті 16 ЦК\~України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до частини першої\~статті 1216\~ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до частини п`ятої\~статті 1224\~ЦК України за рішенням суду особа може бути усунена від права на спадкування за законом, якщо буде встановлено, що вона ухилялася від надання допомоги спадкодавцеві, який через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво був у безпорадному стані. Зі змісту наведеної норми закону вбачається, що лише при одночасному настанні таких обставин, як ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги, так і перебування спадкодавця в безпорадному стані через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво, а також доведеності зазначених фактів у їх сукупності, спадкоємець може бути усунений від права на спадщину. Згідно частини четвертої\~статті 263 ЦПК України, при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постановах Верховного Суду від 21.03.2018 у справі № 337/6000/15-ц (провадження № 61-1302св18) та від 04.07.2018 у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), зроблено висновок, що «ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребує допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій». У постанові від 21.09.2022 у справі № 363/4646/20 (провадження № 61-2705св22) Верховний Суд дійшов висновку, що: «Правило частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~стосується всіх спадкоємців за законом, зокрема й тих, які відповідно до\~СК України\~не були зобов`язані утримувати спадкодавця. Позбавлення особи права спадкувати - це захід, що має застосовуватися лише в крайньому випадку з урахуванням, передусім, характеру поведінки відповідача. Під безпорадним станом слід розуміти безпомічність особи, неспроможність її своїми силами через похилий вік, тяжку хворобу або каліцтво фізично та матеріально самостійно забезпечити умови свого життя, у зв`язку з чим ця особа потребує стороннього догляду, допомоги та піклування. Ухилення особи від надання допомоги спадкодавцеві, який потребував допомоги, полягає в умисних діях чи бездіяльності особи, спрямованих на уникнення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, тобто ухилення, пов`язане з винною поведінкою особи, яка усвідомлювала свій обов`язок, мала можливість його виконувати, але не вчиняла необхідних дій. Крім того, підлягає з`ясуванню судом питання, чи потребував спадкодавець допомоги від спадкоємця за умови отримання її від інших осіб, чи мав спадкоємець матеріальну та фізичну змогу надавати таку допомогу. При цьому відповідно до частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~має значення сукупність обставин: ухилення особи від надання спадкодавцеві допомоги при можливості її надання; перебування спадкодавця в безпорадному стані; потреба спадкодавця в допомозі саме цієї особи. Лише при одночасному настанні наведених обставин і доведеності зазначених фактів в їх сукупності спадкоємець може бути усунений від спадкування. Аналогічні висновки щодо тлумачення і застосування частини п`ятої\~статті 1224 ЦК України\~містяться у постановах Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі № 404/2163/16-ц (провадження № 61-15926св18), від 17 жовтня 2018 року у справі № 200/21452/15-ц (провадження\~\~№ 61-18578св18), від 30 травня 2019 року у справі № 346/1178/17 (провадження № 61-48393св18), від 19 червня 2019 року у справі № 491/1111/15-ц (провадження № 61-14655св18), від 02 березня 2020 року у справі № 133/1625/18 (провадження № 61-1419св20), 19 травня 2020 року у справі № 453/968/17 (провадження № 61-17623св19), 01 червня 2020 року у справі № 431/5445/19 (провадження № 61-6789св20).» Відповідно до частин першої, шостої, сьомої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Судом встановлено, що спадкодавець була інвалідом І групи та потребувала сторонньої допомоги. Проте, під час розгляду справи позивачем не доведено, що [PERSON] зверталася до відповідача з проханням про допомогу, догляд та утримання її, а остання від цього ухилилися. Також суду не надано належних і допустимих доказів звернення позивача до відповідача про надання спадкодавцю матеріальної чи іншої допомоги. Із наданих позивачем доказів вбачається, що вона виявила бажання здійснювати догляд за матір`ю, проти чого відповідач не заперечувала. Крім того, у зв`язку із здійсненням опікунських дій позивач отримувала державну соціальну допомогу, а спадкодавець пенсію за віком, тобто була матеріально забезпечена. Отже підстав вважати, що відповідач вчинили умисні дії чи бездіяльність, спрямовані на ухилення від обов`язку забезпечити підтримку та допомогу спадкодавцю, судом не встановлено. Таким чином, позивачем на основі належних, допустимих та достатніх доказів не підтверджено одночасного настання всіх передбачених частиною п`ятою\~статті 1224 ЦК України\~обставин, необхідних для усунення від спадкування, а тому відсутні підстави для застосування такого крайнього заходу як усунення відповідача від права на спадкування за законом після смерті матері сторін. Так як порушених прав позивача, які підлягали б захистові судом не встановлено, в задоволенні позову слід відмовити за недоведеністю та необґрунтованістю. Доводи позивача, зокрема несення витрат на лікування матері та оплату комунальних і інших послуг, пов`язаних з утриманням нерухомого майна, не впливають на висновок суду. Крім того, позивач є власником 2/3 частини квартири, в якій мешкає разом із своєю родиною, а тому зобов`язана утримувати своє майно. Так як в позові відмовлено, вжиті ухвалою суду від 03.04.2020 заходи забезпечення позову підлягають скасуванню на підставі частини дев`ятої статті 158 ЦПК України. У відзиві на позов відповідач просила стягнути з позивача витрати на правничу допомогу в сумі 2000,00 грн. Вказані витрати відповідачем підтверджені Ордером на надання правничої допомоги від 15.05.2020,наданим адвокатом Гречаною Є.Й., актом виконаних робіт від 05.06.2020 до договору про надання правничої допомоги та Квитанцією до прибуткового касового ордеру №25/06 від 05.06.2020 на суму 2000,00 грн. Так як в позові відмовлено повністю, тому понесені відповідачем витрати на професійну правничу допомогу в сумі 2000,00 грн., які з оглядну на предмет спору та складність справи, не є значними підлягають стягненню з позивача на користь відповідача.

Outcome: approved