Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

З серпня 2021 року у провадження Великобурлуцького районного суду Харківської області перебувала цивільна справа №616/523/21 за позовом [PERSON] до Фермерського господарства «Вікторія 777» про розірвання договору оренди земельної ділянки. Рішенням Великобурлуцького районного суду Харківської області від 28 січня 2022 року позовні вимоги [PERSON] задоволено в повному обсязі, а саме: -розірвано договір оренди землі Б/н від 12 квітня 2018 року, укладений між [PERSON] та Фермерським господарством «Вікторія 777» щодо земельної ділянки з кадастровим номером 6321481000:01:000:0152, яка розташована на території Гнилицької сільської ради Куп`янського (бувшого Великобурлуцького) району Харківської області, площею 5,5618 га, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, який зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: номер запису про право власності 26036503; -стягнуто з Фермерського господарства «Вікторія 777» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 908 (дев`ятсот вісім) гривень 00 (нуль) копійок. Повний текст рішення виготовлено 04 лютого 2022 року. 03 лютого 2022 року до канцелярії Великобурлуцького районного суду Харківської області від адвоката Костиря Геннадія Анатолійовича, який діє в інтересах [PERSON] , надійшла заява про розподіл судових витрат у справі №616/523/21, в якій заявник просить суд ухвалити додаткове рішення у справі, поклавши витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 24\~000,00 гривень на відповідача. В мотивування поданої заяви зазначено, що при ухваленні судом рішення не вирішено питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу, які було понесено позивачем у сумі 24000,00 гривень. Обґрунтовуючи приведений розмір витрат приведено такі доводи. Так, між [PERSON] та адвокатом Костиря Геннадієм Анатолійовичем був укладений договір б/н від 25.02.2019 про надання юридичних послуг (правничої допомоги). В подальшому, додатковою угодою №1 від 20.05.2022, укладеною між [PERSON] та адвокатом Костиря Геннадієм Анатолійовичем, договір б/н від 25.02.2019 про надання юридичних послуг (правничої допомоги) був укладений в новій редакції. Згідно п.3.1 договору про надання юридичних послуг (правничої допомоги) б/н від 25.02.2019, в редакції затвердженій додатковою угодою №1, встановлено, що витрати позивача на правничу допомогу складаються з основної та додаткової винагороди. У відповідності до п. 3.1.1-3.1.2 цього договору сторони визнали, що основна винагорода у розмірі 18\~000,00 гривень сплачується на користь адвоката протягом 3-х днів з моменту підписання акта виконаних робіт, визначених п.п.1.1.1-1.1.3 договору. Додаткова винагорода, у розмірі 6\~000,00 гривень, сплачується протягом 3-х днів з моменту набуття законної сили рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області винесеного на користь клієнта за результатами розгляду його позову про розірвання договору оренди землі б/н від 12.04.2018, що укладений між [PERSON] та ФГ «Вікторія 777». В підтвердження понесених витрат адвокат надав суду такі докази: договір б/н від 25.02.2019 про надання юридичних послуг (правничої допомоги); додаткову угоду №1 від 20 січня 2022 року до договору б/н від 25.02.2019 про надання юридичних послуг (правничої допомоги); акт виконаних робіт №1 до договору про надання адвокатських послуг б/н від 25.02.2019 в редакції додаткової угоди №1 від 20.01.2022 (а.с.1-5 том 2). На підставі ухвали Великобурлуцького районного суду Харківської області від 04 лютого 2022 року прийнято заяву адвоката Костиря Геннадія Анатолійовича до провадження та призначено судове засідання. 11 лютого 2022 року від представника відповідача адвоката Аніщенко Катерини Михайлівни надійшло заперечення на заву про розподіл витрат у справі (а.с. 21-28 том 2). Згідно Указу Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 «Про введення воєнного стану в Україні» із 05 години 30 хвилин 24.02.2022 строком на 30 діб в Україні введено воєнний стан. Строк воєнного стану продовжувався згідно з Указами Президента України № 133/2022 від 14.03.2022, № 133/2022 від 14.03.2022, № 341/2022 від 17.05.2022 та в останнє з 23 серпня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента України №573/2022 від 12.08.2022. У відповідності до розпорядження Голови Верховного Суду №2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» на підставі статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» змінено територіальну підсудність судових справ Великобурлуцького районного суду Харківської області, визначивши її за Машівським районним судом Полтавської області. Відповідно до акту передачі справ від 18.10.2022 до Машівського районного суду Полтавської області з Великобурлуцького районного суду Харківської області надійшла цивільна справа №616/523/21. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.10.2022, зазначену справу передано в провадження судді Шинкарчука Я.А. На підставі ухвали Машівського районного суду Полтавської області від 19 жовтня 2022 року справу прийнято суддею до провадження та призначено судове засідання. В судове засідання учасники не з`явилися. Від представника позивача адвоката Костиря Геннадія Анатолійовича надійшла заява, в якій вій просить ухвалити додаткове рішення у даній справі без його участі та участі позивача, за наявними у справі доказами. Представником відповідача адвокатом Аніщенко Катериною Михайлівною подано суду заяву, в якій вона теж просить ухвалити додаткове рішення у даній справі без її участі, відмовивши у задоволенні заяви виходячи із мотивів приведених у запереченні, поданому до суду 11 лютого 2022 року. Суд, дослідивши письмові матеріали цивільної справи №616/523/21 та подану заяву із запереченням представника відповідача, дійшов висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення. Частиною першою статті 270 ЦПК України передбачено, що суд, який ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення (частина третя статті 270 ЦПК України). Відповідно до частин першої та третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно статті 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, в тому числі: 1) на професійну правничу допомогу. Відповідно до положення пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України у разі відмови в позові судові витрати покладаються на позивача. Частиною першою статті 134 ЦПК України передбачено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. У разі неподання стороною попереднього розрахунку суми судових витрат суд може відмовити їй у відшкодуванні відповідних судових витрат, за винятком суми сплаченого нею судового збору (частина друга статті 134 ЦПК України). Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування витрат на правову допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво це вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: - надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; - складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; - представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката визначається згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України суд може за клопотанням іншої сторони зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Для суду не є обов`язковими зобов`язання, які склалися між адвокатом та клієнтом, зокрема у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату певного гонорару успіху, у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44 постанови Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18, провадження № 12-171гс19). Відповідно до частини шостої статті 137 ЦПК України, обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування понесених особою витрат на професійну правничу допомогу, суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, виходячи із конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Вказані критерії застосовує Європейський Суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява № 19336/04), зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. З огляду на зазначене, слід виділити такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи і наданих послуг та фінансового стану учасників справи. Подібні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц, провадження № 14-382цс19. Як свідчать матеріали справи, відповідно до договору б/н на надання адвокатських послуг від 25.02.2019, професійну правничу допомогу позивачу [PERSON] надавав адвокат Костиря Г.А. Додатковою угодою №1 від 20.05.2022, укладеною між [PERSON] та адвокатом Костиря Геннадієм Анатолійовичем, договір б/н від 25.02.2019 про надання юридичних послуг (правничої допомоги) був викладений в новій редакції. У відповідності до п. 3.1.1-3.1.2 договору на надання адвокатських послуг від 25.02.2019, в редакції додаткової угоди №1 від 20.01.2022, сторони визнали, що основна винагорода у розмірі 18 000,00 гривень сплачується на користь адвоката протягом 3-х днів з моменту підписання акта виконаних робіт, визначених п.п.1.1.1-1.1.3 договору. Додаткова винагорода, у розмірі 6 000,00 гривень, сплачується протягом 3-х днів з моменту набуття законної сили рішення Великобурлуцького районного суду Харківської області винесеного на користь клієнта за результатами розгляду його позову про розірвання договору оренди землі б/н від 12.04.2018, що укладений між [PERSON] та ФГ «Вікторія 777». Згідно акту виконаних робіт №1 від 31.01.2022 до договору про надання адвокатських послуг б/н від 25.02.2019 в редакції додаткової угоди №1 від 20.01.2022, адвокатом Костиря Г.А. виконано наступний перелік робіт: -здійснення правового аналізу наданих Замовником (Клієнтом) документів і матеріалів, що стосуються правових взаємовідносин між Замовником (Клієнтом) та ФГ «Вікторія 777», що виникли на підставі договору оренди землі б/н від 12.04.2018, кадастровий номер 6321481000:01:000:0152 6 годин; -складання позовної заяви та звернення від імені Замовника (Клієнта) до Великобурлуцького районного суду Харківської області з позовом про розірвання договору оренди землі б/н від 12.04.2018, що укладений [PERSON] та ФГ «Вікторія 777», кадастровий номер 6321481000:01:000:0152 8 годин; -представлення інтересів Замовника (Клієнта) у Великобурлуцькому районному суді Харківської області у справі № 616/523/21 (у судових засіданнях) 10 годин. Загальна сума за надані послуги правничої допомоги відповідно до акту виконаних робіт від 31 січня 2022 року становить 24000,00 гривень. Витрати на професійну правничу допомогу підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Вказаних висновків дійшов Верховний Суд у постановах від 29.10.2020 в справі №686/5064/20 та від 04.06.2021 року в справі №160/13273/19. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Доказів фактичної сплати позивачем сум за надані адвокатом послуги до суду не подано. Окрім того, тексті позовної заяви у справі №616/523/21 наявний попередній (орієнтований) розрахунок витрат зазначений у позовній заяві від 08 червня 2022 року на суму 10000,00 гривень. При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, суд повинен керуватися критерієм реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерієм розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та суті виконаних послуг. Визначаючись щодо обґрунтованості розміру витрат на професійну правничу допомогу суд має надати оцінку обґрунтованості розміру заявлених відповідачем витрат на професійну правничу допомогу в контексті пропорційності їх складності правовому супроводу справи та враховуючи зміст та обсяг наданих послуг. За частиною четвертою статті 137 ЦПК України визначено, що розмір витрат на професійну правничу допомогу повинен бути співмірним із рядом критеріїв, які визначені частиною четвертою цієї статі. Згідно з частиною п`ятою статті 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частиною четвертою цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частин шоста статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. Відтак, заперечуючи розмір суми витрат на правничу допомогу, що просять стягненню з відповідача, представником останнього приведено наступні доводи. Так, заперечуючи положення акту виконаних робіт про те, що адвокатом було виконано правовий аналіз наданих клієнтом документів (6 годин), представником відповідача приведено посилання на цивільну справу №616/227/19 за позовом [PERSON] до ФГ «Вікторія 777» та Великобурлуцької РДА Харківської області про визнання недійсним договору оренди землі та скасування запису у державному реєстрі речових прав, оскільки саме в цій справі адвокат Костиря Г.А. був представником [PERSON] та предметом спору був той оспорюваний договір оренди землі від 12.04.2018, хоча і рішенням суду у задоволення позову відмовлено. У зв`язку з тим, що адвокат надавав послуги [PERSON] з 25.02.2019 та здійснював її представництво в суді, позиція акту про правовий аналіз документів замовника шести годин виглядає достатньо завищеною. Також представником відповідача зауважено, що у тексті позову було заявлено про витрати позивача на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 гривень, а тоді як відповідна заява про ухвалення додаткового рішення містить значно більшу суму 24\~000,00 гривень. Таке збільшення жодним чином не обґрунтоване, як про це зазначено у вимогах частини четвертої статі 141 ЦПК України, а також не доведено того, що передбачити такі витрати на час подання попереднього (орієнтовного) розрахунку не було можливо. Окрім того представником відповідача наголошено, що немає доказів фактичної сплати позивачем відповідних сум адвокату, відсутнє підтвердження 10 годинних затрат часу на участь в судових засіданнях, а також в угоді від 25.02.2019 немає посилань на те, що адвокатом здійснюється представництво інтересів [PERSON] саме у відповідній судові справі, немає номеру справу, відповідне уточнення з`явилося лише в додатковій угоді від 20.01.2022. Підсумовуючи все приведене, представник відповідача просить відмовити в задоволенні даної заяви, адже витрати в такому розмірі не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. Оцінивши доводи адвоката Аніщенко К.М. щодо відмови у стягненні витрат позивача на правничу допомогу, з огляду на наявні у справі докази, суд приходить до висновку, що є підстави для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, оскільки заява [PERSON] дійсно не містить обґрунтування збільшення заявлених при подачі позову орієнтовного розміру витрат.

Outcome: partial