Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. [PERSON] звернувся до суду із позовом до Соборного відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), Дніпровської філії державного підприємства «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України про скасування арешту. На обґрунтування своїх позовних вимог зазначає, що з інформаційної довідки №298460024 від 08.02.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно дізнався про наявності запису про обтяження, а саме: Жовтневого відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ; Бабушкінського ВДВС Дніпропетровського МУЮ; Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ. Позивач зазначив, що будь-яких відкритих відносно нього виконавчих проваджень відсутні, будь-яких заборгованостей не має, а тому вважає існування обтяження, а саме арешту на все нерухоме майно позивача є протиправним та безпідставним, у зв`язку з чим порушується права та законні інтереси позивача як на придбання нерухомого майна так і на його відчуження та просив їх скасувати. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Згідно з протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 08 вересня 2022 року указана позовна заява передана для розгляду судді Федоріщеву С.С. Ухвалою судді від 09 вересня 2022 року відкрито провадження у вищевказаній цивільній справі. Представник позивача до суду подав заяву про розгляд цієї цивільної справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Зважаючи на ці обставини, суд керується ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (РИМ, 4.XI.1950), яка згідно з частиною першою статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, та яка визначає, що кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Строки, встановлені Цивільним процесуальним кодексом України, є обов`язковими для судів та учасників судових процесів, оскільки визначають тривалість кожної стадії процесу або час, протягом якого має бути вчинено процесуальну дію (наприклад, строк оскарження судового рішення, строк подачі зауважень щодо журналу судового засідання). Зазначене є завданням цивільного судочинства та кримінального провадження (стаття 1 ЦПК, стаття 2 КПК). Розумним, зокрема, вважається строк, що є об`єктивно необхідним для виконання процесуальних дій, прийняття процесуальних рішень та розгляду і вирішення справи з метою забезпечення своєчасного (без невиправданих зволікань) судового захисту. Європейський суд з прав людини, вирішуючи питання про дотримання права на справедливий суд, передбаченого пунктом 1 статті 6 Конвенції про захист прав і основних свобод людини 1950 року, ратифікованої Законом України від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР, у контексті оцінки дій сторони в справі, спрямованих на захист свого права, або її бездіяльності, дійшов з урахуванням принципів, що випливають з прецедентної практики Суду, висновків про те, що: одним із фундаментальних аспектів верховенства права є принцип юридичної визначеності; «право на суд» не є абсолютним, воно може бути піддане обмеженням, дозволеним за змістом, тому що право на доступ до суду за самою своєю природою потребує регулювання з боку держави; сторона в розумні інтервали часу має вживати заходів, щоб дізнатись про стан відомого їй судового провадження; право на вчинення процесуальних дій стороною або щодо певної сторони не є необмеженим, позаяк обмежується, зокрема, необхідністю дотримання прав іншої сторони в процесі та власне необхідністю забезпечити дотримання права на справедливий суд у розумінні п. 1 ст. 6 Конвенції (рішення від 19 червня 2001 року у справі «Креуз проти Польщі» (п.п. 52, 53, 57 та ін.); рішення від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьов проти України» (п.п. 40, 41, 42 та ін.). У рішенні Європейського Суду з прав людини від 03 квітня 2008 року у справі «Пономарьова проти України» зазначено, що сторони мають вживати заходів, щоб дізнатися про стан відомого їм судового провадження. Розумність тривалості судового розгляду має визначатися з огляду на обставини справи та наступні критерії: складність справи, поведінка заявника та компетентних органів, а також важливість предмета позову для заявника у справі (рішення Європейського суду з прав людини у справі «Фрідлендер проти Франції»). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Фактичні обставини,\~встановлені судом Судом встановлено, що з інформаційної довідки №298460024 від 08.02.2022 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів вбачається про наявності запису про обтяження, а саме: - Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 9049735; Зареєстровано: 12.09.2009 15:15:53 за № 9049735 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції; Підстава обтяження: постанова про відкриття виконавчого провадження, ВП № 14601644, 19.08.2009, Жовтневий відділ ДВС Дніпропетровського МУЮ; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: [PERSON] , Код: [ADDRESS] ; Обтяжувач: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; Заявник: Жовтневий відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. - Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 9143343; Зареєстровано: 13.10.2009 14:29:42 за № 9143343 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 16, 13.10.2009, Бабушкінський ВДВС Дніпропетровського МУЮ; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все майно; Власник: [PERSON] , Код: [ADDRESS] ; Обтяжувач: Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; Заявник: Бабушкінський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. - Тип обтяження: арешт нерухомого майна; Реєстраційний номер обтяження: 12217198; Зареєстровано: 28.02.2012 12:50:30 за № 12217198 реєстратором: Дніпропетровська філія державного підприємства "Інформаційний центр" Міністерства юстиції України; Підстава обтяження: Постанова про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, 31446310, 06.02.2012, Державний виконавець Самарського відділу ДВС Дніпропетровського МУЮ Таранін Вадим Вадимович; Об`єкт обтяження: невизначене майно, все нерухоме майно; Власник: [PERSON] , Код: [ADDRESS] ; Обтяжувач: Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції; Заявник: Самарський відділ державної виконавчої служби Дніпропетровського міського управління юстиції. Разом з тим, 20 квітня 2022 року від Шевченківського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) на адвокатський запит представника позивача було отримано відповідь від 13.04.2022 №12004 в якому зазначено, що згідно відомостей автоматизованої системи виконавчого провадження, встановлено, що відомості (у тому числі інформаційний витяг з АСВП та/або наявні постанови про накладення арешту) щодо боржника [PERSON] , РНОКПП: [NUMBER] відсутні. Також, 19.10.2022 до суду надійшов лист №30198 від 05.10.2022 Самарського відділу державної виконавчої служби у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) в якому зазначається, що у Самарському відділі ДВС перебувало виконавче провадження №31446310 з примусового виконання виконавчого листа №2-1031 виданого 01.09.2011 року Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 6191,02 грн. Дане виконавче провадження було завершене 19.12.2013 року та передано до архіву Відділу, який було знищено у 2016 році. У зв`язку з чим не має можливості надати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2012 року. Дане виконавче провадження було завершене 19.12.2013 року та передано до архіву Відділу, який було знищено у 2016 році. У зв`язку з чим не має можливості надати постанову про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження від 06.02.2012 року. Мотивована оцінка кожного аргументу, наведеного позивачем, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Статтею 41 Конституції України та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.97 р. відповідно до Закону України "Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 р., Першого протоколу та протоколів N 2,4,7,11 до Конвенції" закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, на власний розсуд вчиняти будь-які угоди щодо свого майна, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Право власності є непорушним. Відповідно до ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 319 ЦК України власнику майна належить право володіти, користуватися та розпоряджатися власним майном за власним розсудом, та вчиняти по відношенню до свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, не стягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно боржника може накладатися державним виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна боржника та оголошення заборони на його відчуження, проведення опису майна боржника і накладення на нього арешту. Зокрема відповідно до ст.59 Закону України «Про виконавче провадження» Особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Згідно ст.43 «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі в тому числі і рішення суду. Відповідно до Пункт 33 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07.02.2014 №5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» містить роз`яснення, що застосовуючи положення статті 391 ЦК. відповідно до якої власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном, навіть якщо вони не пов`язані із позбавленням права володіння, суд має виходити із такого. Відповідно до положень статей 391. 396 ПК позов про усунення порушень права, не пов`язаних із позбавленням володіння, підлягає задоволенню у разі, якщо позивач доведе, що він є власником або особою, яка володіє майном (має речове право) з підстави, передбаченої законом або договором, і що діями відповідача, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушується його право власності чи законного володіння. Відповідно до п. 2 постанови №5 Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ № 5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття / арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Відповідачами в справі є боржник, особа в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення. Відповідно ч.2 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження", у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Відповідно по положень ч.2 ст. 27 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" державна реєстрація обтяжень проводиться на підставі, зокрема, судового рішення щодо набуття, зміни або припинення обтяження речових прав на нерухоме майно, що набрало законної сили. Враховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав для існування арешту на нерухоме майно позивача, оскільки виконавче провадження №31446310 від 05.10.2022, що перебувало на виконанні Самарському відділі ДВС, закрито, а в Шевченківському відділі ДВС взагалі будь-які відомості щодо боржника [PERSON] відсутні. За встановлених обставин, приймаючи до уваги неможливість скасування арешту в позасудовому порядку, враховуючи те, що виконавче провадження відсутнє, а накладений арешт на майно позивача порушує його права як власника, внаслідок чого він позбавлений можливості в повному об`ємі користуватися та розпоряджатися майном на власний розсуд, оцінивши зібрані у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved