Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

У грудні 2021 позивач [PERSON] в інтересах якого діє адвокат Батюсь Тетяна Василівна звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , треті особи - [PERSON] , приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович, Головне слідче управління Національної поліції України, про визнання недійсним договору іпотеки від 25 жовтня 2019 року укладений між [PERSON] та [PERSON] , від імені якого діяв [PERSON] та про скасування записів про іпотеку щодо земельних ділянок, а саме: земельної ділянки 3223186200:06:011:0118 площа 0,8102 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0094 площа 2,8261 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0125 площа 2,6437 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0273 площа 1,0809га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0122 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0121 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0120 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0119 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0118 площа 0.1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0117 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0116 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0115 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0114 площа 0,1227га; Кадастровий номер земельної ділянки '3223186200:06:005:0113 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0112 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0111 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0110 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0109 площа 0,1228 га.; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0108 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0100 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0099 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0098 площа 0,2400 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0107 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0106 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0105 площ 0,24 га. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 07.12.2021 року винесено ухвалу про залишення позову без руху, позивачеві надано десятиденний строки для усунення недоліків. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 20.12.2021 року задоволено заяву представника позивача адвоката Батюсь Т.В. про забезпечення позову та вжито заходи забезпечення позову шляхом заборони суб`єктам державної реєстрації прав на нерухоме майно (державним реєстраторам прав на нерухоме майно; виконавчим органам сільських, селищних та міських рад, Київській та Севастопольській міській, районним, районним у містах Києві та Севастополі державним адміністраціям; акредитованим суб`єктам; державним та приватним нотаріусам) вчиняти в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень реєстраційні дії щодо земельних ділянок: Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0118 площа 0,8102 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0094 площа 2,8261 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0125 площа 2,6437 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:011:0273 площа 1,0809га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0122 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0121 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0120 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0119 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0118 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0117 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0116 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0115 площа 0,1228га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0114 площа 0,1227га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0113 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0112 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0111 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0110 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0109 площа 0,1228 га.; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:005:0108 площа 0,1228 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0100 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0099 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0098 площа 0,2400 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0107 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0106 площа 0,24 га; Кадастровий номер земельної ділянки 3223186200:06:004:0105 площа 0,24 га, до набрання законної сили судовим рішенням у даній справі. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 16.02.2022 року прийнято позовну заяву до розгляду відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання на18 березня 2022 року на 10 год. 00 хв. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 15.08.2022 року в задоволенні клопотання представника відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено, залучено до участі у справі в якості третьої особи, що не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Головне слідче управління Національної поліції України, продовжено строки підготовчого провадження. Ухвалою Обухівського районного суду Київської області від 13.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. 24.10.2022 року до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника [PERSON] адвоката Покотило М.Б. в якому вона заперечила проти позовних вимог в повному обсязі та просила відмовити в задоволенні позову. 03.11 2022 року представник позивача адвокат Батюсь Т.В. подала до суду письмові заперечення на клопотання представників відповідача [PERSON] про долучення відзиву від 24.10.2022 та повернення у підготовче судове засідання, що суд вважає безпідставним і таким, що суперечить процесуальному закону. Суд визнав неповажними причину неявки представника Відповідача [PERSON] та ухвалив слухати справу за відсутності представника [PERSON] адвоката Покотило М.Б., відповідачів та третіх осіб у зв`язку з неповідомленням про поважність причини неявки. За результатами розгляду клопотання про повернення до підготовчого судового засідання судом відмовлено. З метою повноти судового розгляду судом долучено до матеріалів справи відзив відповідача [PERSON] у якості письмових пояснень з огляду на пропущення процесуального строку на подачу відзиву. В судовому засіданні представник позивача Батюсь Т.В. позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити, посилаючись на обставини викладені в позву, пояснила, що відповідача [PERSON] купував та продавав земельні ділянки, в 2010 році йому було видано довіреність, проте в 2019 році позивачу стало відомо, що відповідач [PERSON] в 2018 році використовуючи цю довіреність 2010 року уклад договір та поручився невідомій особі за борг в розмірі 800 000 доларів США. Проте позивач такою згоди не надавав, після чого в поліції було подано заяву про вчинення злочину, внаслідок чого було відкрито кримінальне провадження. Відповідач [PERSON] незаконно заволодів земельними ділянками позивача, бо діяв в своїх інтересах, оскільки на той момент між ними вже існували судові спори. Позивач цих осіб не знає, оскільки вони проживають на непідконтрольних Україні територіях. Інші судові спори між позивачем та відповідачем [PERSON] не стосуються оспорюваного в цьому позові договору іпотеки, інші договори не співвідносяться з цим договором. На час укладення цього договору іпотеки, вже існували інші судові спори, відповідач [PERSON] діяв у власних інтересах, а не в інтересах позивача. Бізнес-проект, це була маніпуляція. Те, що договір було припинено через сплату боргу є неправдою. На даний час кримінальне провадження триває. Обтяження не земельні ділянки не скасовані, відповідач [PERSON] не подав заяву до нотаріуса про сплату боргу, нотаріальна справа долучена до матеріалів кримінального провадження. Підписи відповідача [PERSON] в заява різні. Арешт органами СБУ не накладався. Позивач [PERSON] в судовому засіданні проти позовних вимог заперечив в повному обсязі та надав аналогічні пояснення, також пояснив, що він інших осіб, а саме відповідачка [PERSON] та третю особу [PERSON] не знає, вони проживають на окупованій території. Він надав відповідачу [PERSON] ряд довіреностей, проте подальшому він їх скасував, проте одна довіреність була безстроковою, відповідно д якої [PERSON] мав широкі права, оскільки він раніше йому довіряв. Земельні ділянки перебували в іпотеці банків. З приводу незаконних дій відповідача [PERSON] він звернувся до поліції із заявою про вчинення злочину, на даний час по його заяві триває слідство. Він не надавав відповідачу [PERSON] повноважень на укладення договору іпотеки, відповідач [PERSON] не погоджував з ним будь-яких дій щодо цих земельних ділянок. Про наявність договору іпотеки йому стало відомо випадково з реєстру, він особисто не укладав будь-яких договорів з відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] судові спори з відповідачем [PERSON] в нього розпочались з 2019 року. Він скасував довіреність на підставі якої діяв відповідач [PERSON] , в приватного нотаріуса, оскільки вона суперечила його інтересам. Інші учасники процесу в судове засідання не з`явились, про поважність причини неявки в судове засідання суду не повідомили, хоч про день, час та місце слухання справи повідомлялись судом належним чином. Суд вважав можливим розглянути справу на підставі наявних у справі доказів за відсутності відповідачів, їх представників та третіх осіб, оскільки вони повторно до суду не з`явились без достатньо поважних причин, тому подальше відкладення судового розгляду порушуватиме розумність строків розгляду справи, призведе до штучного затягування вирішення справи, а позиція відповідача по суті спору може бути врахована шляхом надання правової оцінки його письмовим доводам і поданим ним доказам, що вже містяться у матеріалах справи. Вислухавши позивача та представника позивача, перевіривши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 25 жовтня 2019 року відповідач [PERSON] , діючи від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 10 червня 2010 року нотаріусом Обухівського районного округу Чеботар С.І. за реєстраційним № 1484, уклав договір іпотеки з відповідачем [PERSON] , який посвідчено приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некрилов Костянтин Юрійович за реєстровим номером № 8190. Згідно з умовами оскаржуваного договору [PERSON] від імені [PERSON] забезпечив майном [PERSON] , а саме: земельними ділянками загальною площею 10, 8828 га, кількістю 26 земельних ділянок, що знаходяться на території Нещерівської сільської ради Обухівського району Київської області СТ «Українська земля», - належне виконання зобов`язань, що випливають з Договору процентної позики від 25 жовтня 2019 року, укладений 25.10.2019 року між [PERSON] (Позичальник) та [PERSON] (Позикодавець) на суму 800 тисяч доларів США, що на момент укладання договору складає 20 088 000, 00 грн., строк повернення позики до 28.02.2020 року. За умовами оскаржуваного договору іпотеки (п.п. 7.4.3.) у разі невиконання боргових зобов`язань [PERSON] перед [PERSON] останній набуває права звернення стягнення на майно [PERSON] шляхом або продажу на аукціоні, або залишення предмету іпотеки за собою без згоди Іпотекодавця, реалізувати предмет іпотеки іншим чином, а також достроково звернути стягнення на предмет іпотеки. (п.п. 7.4.4-7.4.16). Звернення стягнення на заставлене майно здійснюється на розсуд Іпотекодержателя: або за рішенням суду, або за виконавчим написом нотаріуса, або Іпотекодержателем самостійно на умовах цього договору (п. 9 оскаржуваного Договору). Узгоджена сторонами вартість предмету іпотеки становить 27 000 000 грн. (пункт 3 оскаржуваного договору). Внаслідок укладання договору іпотеки приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Некриловим Костянтином Юрійовичем накладено заборону на відчуження земельних ділянок, які є предметом оскаржуваного договору та належать на праві власності позивачу [PERSON] . У якості правових підстав позову позивач зазначив, що оскаржуваний договір вчинений представником в своїх інтересах, тобто не відповідає вимогам ч. 3 ст. 238 ЦК України, вчинений внаслідок зловмисної домовленості представника, тобто є недійсним в силу ст. 232 ЦК України, а також не відповідає вимогам Земельного кодексу України у зв`язку з тим, що земельні ділянки сільськогосподарського призначення не могли бути передані в іпотеку фізичній особі. Суд вважає правові підстави позову належними і обґрунтованими, оскільки вони відповідають дійсному харктру спірних правовідносин. В своїх поясненнях позивач зазначив, що з відповідачем [PERSON] та третьою особою [PERSON] на момент вчинення оскаржуваного правочину він знайомий не був, відповідача [PERSON] він не уповноважував на укладання оспорюваного договору, про жодні боргові зобов`язання між [PERSON] та [PERSON] йому невідомо. Згоди на майнове поручительство він не надавав. Вважає, що [PERSON] вчинив даний правочин в своїх інтересах, внаслідок зловмисної домовленості з [PERSON] , оскільки на момент укладання оспорюваного договору іпотеки між ним та відповідачем [PERSON] існували судові спори, в т.ч. щодо стягнення грошових коштів, а тому вважає, що укладанням даного договору [PERSON] забезпечив свої майнові вимоги до [PERSON] . Після того, як [PERSON] дізнався про укладання даного договору та наявність заборон на відчуження свого майна - ним було подано заяву про злочинні дії [PERSON] та [PERSON] . Такі доводи узгоджуються із сукупністю наявних у справі доказів та нічим не спростовані. В ході розгляду справи судом, позивачем було подано до суду докази наявності між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] судових спорів в період укладання оспорюваного договору, а саме: позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про стягнення з останнього 26 396 141, 50 грн. від 09.10.2019, підписану адвокатом Покотило М.Б., рішення судів у цивільній справі № 755/16339/19. Також, надано заяву про вчинення кримінальних правопорушень, передбачених ст.ст. 190,258,361,191 КК України, витяг з ЄРДР про реєстрацію кримінального провадження № 12021000000000255, інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно Позивача, з якої вбачається про наявність заборон на земельних ділянках внаслідок укладання оспорюваного правочину, інформацію отриману в рамках кримінального провадження щодо фінансового стану [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з якої вбачається відсутність доходів у [PERSON] , які б дозволяли надати у позику грошові кошти на загальну суму 800 000 доларів США 25.10.2019 року, а також відсутність відображення отримання [PERSON] позики у сумі 800 000 доларів США. Суд вважає необґрунтованими доводи відповідача [PERSON] , викладені у відзиві на позов від 24.10.2022, про наявність усного доручення [PERSON] на укладання оспорюваного договору у якості забезпечення майбутньої його участі в інвестиційному проекті, оскільки вони не підтверджені жодними належними і допустимими доказами існування таких перемовин, наявності будь-яких інвестиційних проектів та укладання між [PERSON] , [PERSON] та/або [PERSON] інвестиційного договору. Крім того, представник відповідача [PERSON] адвокат Покотило М.Б. у своєму відзиві на позов фактично підтверджує, що [PERSON] вів перемовини з [PERSON] про отримання гарантій інвестицій шляхом забезпечення майном [PERSON] , проте, як встановлено судом, оспорюваний договір іпотеки був укладений в забезпечення боргових зобов`язань третьої особи перед [PERSON] , а не як гарантія забезпечення інвестиційних зобов`язань. Інші доводи відзиву не стосуються предмету спору. Суд встановив, що твердження представника відповідача [PERSON] про припинення основного договору, в забезпечення виконання якого було укладено оспорюваний договір іпотеки не підтверджені належними та допустимими доказами та спростовуються отриманою судом інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки та належить на праві власності [PERSON] . Додані до відзиву копії заяв [PERSON] про припинення договору іпотеки суд не бере до уваги, оскільки не надано оригіналів вказаних документів, а тому вони в силу вимог ст.ст. 78,95 ЦПК України є недопустимими. Таким чином, доводи позивача про відсутність його волі на укладання оспорюваного договору іпотеки жодним з відповідачів в ході розгляду справи судом не були спростовані. Незважаючи на те, що укладаючи оспорюваний договір іпотеки відповідач [PERSON] діяв від імені [PERSON] на підставі довіреності, посвідченої 10 червня 2010 року приватним нотаріусом Обухівського районного округу Чеботар С.І. за реєстраційним № 1484, - суд приходить до наступних висновків. Згідно з приписами ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. За змістом ч. 1 ст. 203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. ст. 215 - 235 ЦК України, особа, яка вважає, що її права, речові права порушені, має право звернутися до суду з вимогами про визнання правочину недійсним, вказавши конкретну підставу для визнання його недійсним. Так, відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу, відповідно до яких, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства; особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності; волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі; правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним; правочин, що вчиняється батьками (усиновлювачами), не може суперечити правам та інтересам їхніх малолітніх, неповнолітніх чи непрацездатних дітей. Положеннями ст. 1 ст. 237 ЦК України визначено, що представництвом є правовідношення, в якому одна сторона (представник) зобов`язана або має право вчинити правочин від імені другої сторони, яку вона представляє. Згідно з вимогами ст. 238 ЦК України, представник може бути уповноважений на вчинення лише тих правочинів, право на вчинення яких має особа, яку він представляє. Він не може вчиняти правочин, який відповідно до його змісту може бути вчинений лише особисто тією особою, яку він представляє. При цьому, представник не може вчиняти правочин від імені особи, яку він представляє, у своїх інтересах або в інтересах іншої особи, представником якої він одночасно є, за винятком комерційного представництва, а також щодо інших осіб, встановлених законом. Пунктом 22 Постанови Пленуму Верховного Суду України N9 від 06.11.2009 "Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними" визначено, що для визнання правочину недійсним на підставі ст. 232 ЦК України необхідним є встановлення умислу в діях представника: представник усвідомлює, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання, а також наявність домовленості представника однієї сторони з іншою стороною і виникнення через це несприятливих наслідків для довірителя. При цьому не має значення, чи одержав учасник такої домовленості яку-небудь вигоду від здійснення правочину, чи правочин був вчинений з метою завдання шкоди довірителю. За вказаних обставин, судом встановлено наявність умислу в діях представника [PERSON] , зокрема, останній, укладаючи спірний договір від імені [PERSON] , усвідомлював, що вчиняє правочин всупереч інтересам довірителя та бажає (або свідомо допускає) їх настання у власних інтересах, оскільки уклавши від імені [PERSON] договір іпотеки, забезпечив виконання неіснуючих зобов`язань третьої особи [PERSON] перед [PERSON] за рахунок майна довірителя. При цьому, залишається беззаперечним факт існування на момент укладання оспорюваного правочину судових майнових спорів між [PERSON] та [PERSON] на суму 26 мільйонів гривень, що на думку суду підтверджує факт того, що [PERSON] укладаючи оспорюваний правочин діяв у власних інтересах та усвідомлював неможливість [PERSON] розпоряджатись своїм майном внаслідок укладання оспорюваного правочину. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку встановлених законом. (ч. ч. 1,2 ст. 321 ЦК України) Статтею 1 Першого Протоколу до Конвенції про захист прав людини та основних свобод людини 1950 року, ратифікованого Верховною Радою України 17.07.97 року (Закону N 475/97- ВР), визначено, що кожна фізична чи юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства та на умовах, які передбачені законом і загальними принципами міжнародного права. Крім того, суд погоджується з доводами позивача про невідповідність оспорюваного договору вимогам земельного законодавства. Цільове призначення усіх 26-ти земельних ділянок, які є предметом договору іпотеки від 25.10.2019 року - для колективного садівництва. Так, відповідно до ч.2 ст. 22 ЗК України до земель сільськогосподарського призначення належать: а) сільськогосподарські угіддя (рілля, багаторічні насадження, сіножаті, пасовища та перелоги); б) несільськогосподарські угіддя (господарські шляхи і прогони, полезахисні лісові смуги та інші захисні насадження, крім тих, що віднесені до земель інших категорій, землі під господарськими будівлями і дворами, землі під інфраструктурою оптових ринків сільськогосподарської продукції, землі тимчасової консервації тощо). Згідно з ч.3 ст. 22 ЗК України землі сільськогосподарського призначення передаються у власність та надаються у користування громадянам - для ведення особистого селянського господарства, садівництва, городництва, сінокосіння та випасання худоби, ведення товарного сільськогосподарського виробництва, фермерського господарства. Отже, предметом договору іпотеки є земельні ділянки сільськогосподарського призначення. Частинами 1, 3 ст. 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи, а правила про іпотеку землі та інші окремі види застав встановлюються законом. Відповідно до ст. 1 Закону України "Про іпотеку" іпотека є вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно з ч. 4 ст. 133 ЗК України, заставодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення та прав на них можуть бути лише банки. Виходячи з вказаного, фізична особа не може бути іпотекодержателем земельних ділянок сільськогосподарського призначення. Правочин є правомірним, якщо його недійсність прямо не встановлена законом або якщо він не визнаний судом недійсним (ст. 204 ЦК України) Загальні вимоги, додержання яких є необхідним для чинності правочину, передбачені ст. 203 ЦК України, зокрема зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Відповідно до ст. 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недотримання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами 1-3, 5 та 6 ст. 203 цього Кодексу. Пунктом 1 ч.1 ст.2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" встановлено, що державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з вимогами ч. 2 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", у разі скасування на підставі рішення суду рішення про державну реєстрацію прав, документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування записів про проведену державну реєстрацію прав, а також у випадку, передбаченому підпунктом "а" п. 2 ч. 6 ст.37 цього Закону, до Державного реєстру прав вноситься запис про скасування державної реєстрації прав. Дана норма визначає, що скасування на підставі рішення суду документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, є підставою для внесення до Державного реєстру прав запису про скасування державної реєстрації прав. На підставі ч. 2 ст. 152 ЗК України, власник земельної ділянки або землекористувач може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Статтею 16 ЦК України зазначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а визнання права є одним із способів захисту цивільних прав та інтересів. За таких обставин, під час розгляду справи виявлено порушення прав та законних інтересів позивача, які підлягають судовому захисту. Таким чином, вимоги позову ґрунтуються на нормах чинного законодавства, узгоджуються із наявними у справі письмовими доказами, нічим не спростовані, тому можуть бути задоволені у повному обсязі. Як встановлено положеннями ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів та показаннями свідків. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. А тому, повно і всебічно з`ясувавши обставини, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення позову у повному обсязі.

Outcome: approved