Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із позовом до Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс», Товариства з додатковою відповідальністю «Страхова компанія «Мотор Гарант», 3-я особа: [PERSON] про стягнення матеріальної шкоди завданої внаслідок вчинення дорожньо-транспортної пригоди. В обґрунтування уточнених позовних вимог [PERSON] зазначив, що 23.04.2021 р. о 15 год. 40 хв., водій [PERSON] , керуючи тролейбусом з вагоном № 227, тип вагона VAN HOOL, в м. Запоріжжі, по вул. Космічній, біля буд. 21, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер [NUMBER] (під керуванням водія [PERSON] ), який стояв попереду, після чого останній здійснив неконтрольований рух та вчйнив зіткнення з автомобіль SEAT Ibiza, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем Ford Escape, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв попереду. Згідно з даним протоколом про адміністративне правопорушення водій [PERSON] порушив п.12.1, п.14.1 ПДР України, за скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Під час розгляду справи про адміністративне правопорушення судом була призначена судова інженерно-транспортна експертиза. Згідно висновку судової експертизи від 06.08.2021 № СЕ-19/108-21/8528-ІТ дії водія тролейбусу [PERSON] не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР що з технічного зору знаходиться у причинному зв`язку з подвєю данної дорожньо-транспортної пригоди. Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2021 по справі № 333/2905/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачиних ст. 38 КУпАП. Діями водія тролейбуса [PERSON] позивачу було завдано майнову шкоду у розмірі 30382 (тридцяти тисяч триста вісімдесят дві) гривні 68 копійок, що підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки вартості відновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 19279 від 36.05.2021. Також, позивачем сплачена вартість оцінки збитків 2000 гривень, що підтверджується актом-рахунком № 10/11Ю від 11.10.2021, заявою-квитанцією зід 10.11.2021 №48662 та фіскальним чеком від 10.11.2021 №3000026038. Таким чином, загальна вартість матеріальної шкоди склала 32 382 (тридцять дві тисячі триста відімдесят дві) гривні 68 копійок. Водій тралейбусу перебуває у трудових відносинах з ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», що встановлено постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2021 по справі № 333/2905/21. Страховою компанією «Мотор Гарант» у якій затрахована відповідальність ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» відмовила [PERSON] у виплаті страхового відшкодування, що підтверджується листом від 22.12.2021 № 4047. У відповіді на адвокатський запит - лист від 04.01.2022 № 3/1-007 ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» підтверджує, що між Страховою компанією «Мотор Гарант» та ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» було укладено Договір добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами. ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» зазначає, що зі свого боку повністю виконали умови вищезазначеного договору, та повідомили страховій компанії про страховий випадок. Посилаючись на вищенаведені обставини, [PERSON] просить суд стягнути з Запорізького комунального підприємства міського електротранспорту «Запоріжелектротранс» на його користь суму матеріального збитку (франшизу), яка складає 10 000 (десять тисяч) гривні 00 копійок; стягнути з Товариства з додатковою відповідальністю «Страхової компанії «Мотор Гарант» суму страхового відшкодування, яка складає 22 382 (двадцять дві тисячі триста вісімдесят дві) гривні 68 копійок. Ухвалою судді від 16.02.2021 року відкрито провадження у справі, визначено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження (а.с. 36 ). Ухвалою суду від 13.07.2022 року закрито підготовче засідання у справі та призначено справу до судового розгляду ( а.с. 102 ). В судовому засіданні представник позивача [PERSON] адвокат Журавльова Ю.Р. позов підтримала, наполягала на задоволенні позовних вимог. Представник відповідача ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» в судовому засіданні проти позову заперечував, надав суду письмовий відзив в якому зазначено,що відповідальність за завдання майнової шкоди згідно договору № 20100121234 від 17.04.2020 р. покладена на страховика (ТДВ МСК "Мотор-Гарант") в межах ліміту, який становить 100 000,00 грн. Закон України «Про страхування» має на меті захист інтересів винуватців та потерпілих. Покладення обов`язку з відшкодування шкоди на страхувальника суперечить меті вищевказаного закону, а тому, відшкодовувати шкоду повинен саме страховик. Представник відповідача ТДВ Страхова компанія «Мотор Гарант» в судовому засіданні проти позову заперечувала, надала суду письмовий відзив в якому зазначено, що 26.10.2021р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя була винесена постанова у справі №333/2905/21, згідно з якою вина водія [PERSON] не була встановлена, а провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно нього закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Тролейбус VAN HOOL №227 на момент ДТП, яка сталася 23.04.2021, був забезпечений в ТДВ «СК «Мотор-Гарант» відповідно до Договору №20100121234 добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами від 17.04.2020 р. Відповідно до п. 3.1. договору №20100121234 добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами від 17.04.2020 страховим випадком вважається подія, яка відбулась, і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхового відшкодування. Необхідною умовою будь-якого виду цивільно-правової відповідальності є вина, яка встановлюється виключно в судовому порядку. Отже, за відсутності факту наявності вини водія [PERSON] , у ТДВ «СК «Мотор-Гарант» не виникає обов`язку для здійснення виплати страхового відшкодування потерпілій стороні, а дорожньо-транспортна пригода, що мала місце 23.04.2021, за участю забезпеченого транспортного засобу тролейбуса VAN HOOL №227 не є страховим випадком. Враховуючи вищевикладене, 22.12.2021 ТДВ «СК «Мотор-Гарант» було прийняте рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, про що було повідомлено [PERSON] (вих. №4047 від 22.12.2021). Третя особа [PERSON] будучи повідомленим належним чином про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явився. Про причину неявки суд не сповістив. Суд, заслухавши пояснення учасників процесу, вивчивши надані письмові докази, дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. У відповідності з п. 1 ст. 6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст. 12, 13 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справ або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Встановлено, що позивач [PERSON] є власником т/з Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер [NUMBER] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію т/з (а.с.13). 23.04.2021 р. о 15 год. 40 хв., водій [PERSON] , керуючи тролейбусом з вагоном № 227, тип вагона VAN HOOL, в м. Запоріжжі, по вул. Космічній, біля буд. 21, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер [NUMBER] (під керуванням водія [PERSON] ), який стояв попереду, після чого останній здійснив неконтрольований рух та вчйнив зіткнення з автомобіль SEAT Ibiza, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем Ford Escape, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв попереду. Тролейбус VAN HOOL №227 був забезпечений згідно з договором №20100121234 від 17.04.2020 р. добровільного страхування цивільної відповідальності власника наземного транспортного засобу перед третіми особами, укладеним між ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» та ТДВ «СК «Мотор-Гарант» (а.с.28). Згідно з протоколом про адміністративне правопорушення водій [PERSON] порушив п.12.1, п.14.1 ПДР України, за скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП. Згідно з висновком судової експертизи від 06.08.2021 № СЕ-19/108-21/8528-ІТ дії водія тролейбусу [PERSON] не відповідають вимогам п. 10.1 ПДР що з технічного зору знаходиться у причинному зв`язку з подією данної дорожньо-транспортної пригоди (а.с14-23). Постановою Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2021 по справі № 333/2905/21 провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] закрито у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачиних ст. 38 КУпАП (а.с11,12). Розмір майнової шкоди у розмірі 30 382 (тридцяти тисяч триста вісімдесят дві) гривні 68 копійок, заподіяної [PERSON] , підтверджується звітом про проведення незалежної оцінки вартості зідновлювального ремонту колісного транспортного засобу № 19279 від 36.05.2021 (а.с.23-26). Відповідно до ч. 3 ст. 386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. За правилами статті 15 та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, а збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Згідно зі ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної особи або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкода завдана не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. З огляду на презумпцію вини заподіювана шкоди (частина друга статті 1166 ЦК України) особа звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду якщо доведе, що шкоди було завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини заподіювача шкоди. Якщо, в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювана шкоди. Закон не покладає на позивача обов`язок доказування вини відповідача в заподіянні шкоди, він лише повинен доказати факт заподіяння такої шкоди відповідачем та її розмір, зазначена позиція зазначена у Постанові Верховного суду від 22.06.2020 по справі № 640/14169/17. На підставі ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Відповідно до роз`яснень, які надані у п. 6 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ за № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» особою, яка зобов`язана відшкодувати шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки, є фізична або юридична особа, що на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди, позички тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа буде нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2 Правил дорожнього руху України). З наведеного слід, що позивачем [PERSON] обґрунтовано пред`явлено вимогу про відшкодування шкоди до ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс», з яким [PERSON] перебував в трудових відносинах. За змістом ст. 1166 ЦК за загальним правилом шкода підлягає відшкодуванню, по-перше: в повному обсязі, по-друге: особою, яка безпосередньо її завдала. Проте із вказаних правил є винятки, передбачені законом. Одним з таких винятків є страхування особою цивільно-правової відповідальності. Страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів (стаття 1 Закону України «Про страхування» (Закон №85/96-ВР). За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема, з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності) (стаття 980 ЦК України). Питання страхування відповідальності власників транспортних засобів регулюється не тільки національним законодавством, а й міжнародними нормами, і Україна як держава, яка прагне вступу в Європейський союз, в Угоді про асоціацію України з ЄС зобов`язалась здійснити заходи до підвищення гарантій забезпечення прав потерпілих від ДТП відповідно до Директиви 2009/103/ЄС щодо страхування цивільної відповідальності по відношенню до використання автотранспортних засобів та забезпечення виконання зобов`язань щодо страхування такої відповідальності. Відносини страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регламентує, зокрема, Закон № 1961-IV. Згідно зі статтею 999 ЦК України до відносин, що випливають із обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Згідно з статтею 3 Закону №1961-IV обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок ДТП та захисту майнових інтересів страхувальників. Відповідно до статті 5 вказаного Закону об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих унаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У разі настання страхового випадку страховик (страхова компанія) у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи (пункт 22.1 статті 22 Закону № 1961 IV). Таким чином, сума заподіяної шкоди в розмірі 22\~382 грн. підлягає до стягнення зі страховика ТДВ «Страхова компанія «Мотор Гарант» Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Статтею 1194 ЦК України передбачено, що особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Згідно ст. 9 Закону України «Про страхування» франшиза це частина збитків, що не відшкодовується страховиком згідно з договором страхування. Оскільки, застрахована особа - ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» франшизу позивачу згідно з договором № 20100121234 від 17.04.2020 р. не сплатило, вказана сума має бути стягнута з відповідача. \~ \~ \~ \~ В судовому засіданні представник відповідача ТДВ «СК «Мотор-Гарант» наполягала на тому, що вина водія [PERSON] не була встановлена, у зв`язку з тим, що 26.10.2021 р. Комунарським районним судом м. Запоріжжя була винесена постанова про закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи строків, передбачених ст. 38 КУпАП. Статтею 40 КУпАП визначено, що питання про відшкодування майнової шкоди, заподіяної адміністративним правопорушенням, вирішується в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до частини 6 статті 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. В постанові Комунарського районного суду м. Запоріжжя від 23.10.2021 по справі № 333/2905/21 зазначено, що: «згідно з протоколом про адміністративне правопорушення серії ААБ №188750 від 23.04.2021 р., 23.04.2021 р. о 15 год. 40 хв., водій [PERSON] , керуючи тролейбусом з вагоном № 227, тип вагона VAN HOOL, в м. Запоріжжі, по вул. Космічній, біля буд. 21, не вибрав безпечної швидкості руху, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, не дотримався безпечної дистанції, у результаті чого здійснив зіткнення з транспортним засобом Daewoo Lanos, державний реєстраційний номер [NUMBER] (під керуванням водія [PERSON] ), який стояв попереду, після чого останній здійснив неконтрольований рух та вчйнив зіткнення з автомобіль SEAT Ibiza, д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобілем Ford Escape, д.н.з [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , який стояв попереду. Згідно з даним протоколом про адміністративне правопорушення водій [PERSON] порушив п.12.1, п.14.1 ПДР України, за скоїв правопорушення передбачене ст. 124 КУпАП.» Суд закрив провадження у справі про адміністративне правопорушення відносно [PERSON] у зв`язку із закінченням на момент розгляду справи про адміністративне правопорушення строків, передбачиних ст. 38 КУпАП Так, згідно з ч. 2 ст. 38 КУпАП, якщо справи про адміністративні правопорушення відповідно до цього Кодексу чи інших законів підвідомчі суду (судді), стягнення може бути накладено не пізніш як через три місяці з дня вчинення правопорушення, а при триваючому правопорушенні - не пізніш як через три місяці з дня його виявлення, крім справ про адміністративні правопорушення, зазначені у частині третій цієї статті. Зі змісту наведеної правової норми вбачається, що закриття провадження можливе за одночасної наявності таких умов: вчинення (виявлення) адміністративного правопорушення; закінчення встановленого законом тримісячного строку, перебіг якого розпочинається з дня вчинення адміністративного правопорушення (при триваючому правопорушення - не пізніше як через три місяці з дня його виявлення). Тобто, для закриття провадження у справі про адміністративне правопорушення з підстав закінчення строків, передбачених ст. 38 КУпАП, можливе лише за умови встановлення факту вчинення особою протиправної дії чи бездіяльності, що підпадають під визначені законом ознаки адміністративного правопорушення. У разі недоведеності складу адміністративного правопорушення та не підтвердження його належними та допустимими доказами виключається можливість закрити провадження у адміністративній справі саме за п. 7 ч. 1 ст. 247 КУпАП. У цьому разі законодавець передбачив іншу підставу для закриття провадження у справі - відсутність події і складу адміністративного правопорушення ( п.1 ч.1 ст. 247 КУпАП). Тобто, звільнення особи від адміністративної відповідальності у зв`язку із закінченням строків давності на підставі ст. 38 КУпАП є нереабілітуючою обставиною (тобто такою, яка не знімає обвинувачення, а лише звільняє особу від адміністративної відповідальності). Частиною 1 ст.89 ЦПК України визначено, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно ч.3 ст.89 ЦПК України, суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Оцінивши усі наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному дослідженні всіх обставин справи в їх сукупності, суд приходить до висновку, що внаслідок винних дій 3-ї особи [PERSON] , який 23.04.2021 р., керуючи тролейбусом з вагоном № 227, скоїв ДТП, було заподіяно матеріальну шкоду позивачу [PERSON] на суму 32\~382, 68 грн. Вказана шкода має бути відшкодована в повному обсязі відповідачами ТДВ «СК «Мотор-Гарант», а також, та ЗКПМЕ «Запоріжелектротранс» (на суму франшизи.) На підставі викладеного,

Outcome: approved