Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

05.04.2022 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до [PERSON] , третя особа Орган опіки та піклування виконавчого комітету Турківської міської ради, в якій просить позбавити [PERSON] , [INFO] батьківських прав щодо сина [PERSON] , [INFO] . Обгрунтування позовних вимог. 12.07.2016 уклала шлюб із відповідачем, який було розірвано. Від спільного проживання мають дитину [PERSON] , [INFO] . Відповідач не цікавиться життям дитини, не сплачує аліментів, місцезнаходження його невідоме. Вважає, що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, що є підставою для позбавлення батьківських прав. Ухвалою суду від 08.06.2022 відкрито провадження по даній справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 09.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. 27.10.2022 на електронну пошту суду надійщло повідомлення від Калуського районного відділу поліції Головного управління національної поліції України в Івано-Франківській області про те, що на даний час тривають розшукові заходи спрямовані на встановлення місця знаходження розшукуваного [PERSON] . У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник - адвокат Сенюга І.М. подали до суду заяви про розгляд справи провести без їх участі, позовні вимоги підтримують, щодо винесення заочного рішення в справі не заперечують. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився повторно, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце проведення судового засідання шляхом направлення судової повістки засобами поштового зв`язку та розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному веб-сайті судової влади України, причин неявки не повідомив, відзиву не подав. У судове засідання представник третьої особи Органу опіки та піклування виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області Лило М.В. не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримує. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Ухвалою суду від 04.11.2022 постановлено проводити заочний розгляд даної цивільної справи за згодою позивачки. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі обставини справи та відповідні до них правовідносини. Суд встановив, що сторони в справі є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13.01.2017. Згідно з рішенням Турківського районного суду Львівської області від 28.09.2020 шлюб між сторонами був розірваний. Як видно з довідки, виданої виконавчим комітетом Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 23.03.2022 за № 429, склад сім`ї [PERSON] слідуючий: батько [PERSON] , 1960 р.н., мати [PERSON] , 1971 р.н., син [PERSON] , 2017 р.н. З з акту обстеження матеріально-побутових умов [PERSON] , [INFO] , жительки [ADDRESS] , складеного комісією Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 23.03.2022, встановлено, що [PERSON] проживає у приватному будинку батька [PERSON] , тимчасово не працює, на даний момент самостійно виховує та утримує сина [PERSON] , 2017 р.н. Згідно з судовим наказом Турківського районного суду Львівської області від 18.12.2020, з відповідача [PERSON] стягуються на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частки з усіх видів його заробітку (доходу), але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 23.11.2020 і до досягнення дитиною повноліття. З розрахунків заборгованості по аліментах, наданих Турківським відділом Державної виконавчої служби у Самбірському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) ВП № 68093539 вбачається, що у [PERSON] станом на 10.01.2022 року існує заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 39 416,79 грн., станом на 22.03.2022 існує заборгованість по сплаті аліментів, яка становить 45 940,29 грн. Як видно з висновку Турківської міської ради Самбірського району Львівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Турківської міської ради Самбірського району Львівської області від 29.03.2022 за № 30, Турківська міська рада як Орган опіки та піклування, врахувавши всі обставини, вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Турківського районного суду Львівської області від 09.11.2021 визнано [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Турківського районного суду Львівської області від 12.04.2022 в справі № 458/1074/20, на підставі ст. 438 ЦПК України, ст. 18 Закону України "Про виконавче провадження" оголошено розшук [PERSON] , [INFO] (останнє відоме місце реєтрації: [ADDRESS] ) як боржника у виконавчому провадженні АСВП №68093539 з виконання судового наказу Турківського районного суду Львівської області №458/1074/20 2-н/458/36/2020 від 22.12.2020 про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Як видно з повідомлення Калуського районного відділу поліції ГУ НП України в Івано-Франківській області від 27.10.2022 за № 16531/108/59/2022, 16.05.2022 в Калуський РВП ГУНП в Івано-Франківській області з Самбірського РВП ГУНП у Львівській області надійшла ухвала Турківського районного суду Львівської області про оголошення в розшук боржника [PERSON] , [INFO] , жителя [ADDRESS] . Дана ухвала була долучена до матеріалів ОРС № 223/08/2020 від 30.12.2020. 11.07.2022 з Кременчуцького РУП ГУНП в Полтавській області надійшли матеріали про встановлення місця проживання [PERSON] . Згідно даних матеріалів [PERSON] проживав за адресою [ADDRESS] .В даного громадянина відібрано зобов`язання про явку до Калуського міськрайонного суду в Івано-Франківській області. Однак [PERSON] в судове засідання не з`явився та поміняв місце свого проживання. 11.08.2022 ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області гр. [PERSON] оголошено в розшук та працівниками Калуського РВП ГУНП в Івано-Франківській області заведено ОРС № 291/08/2022 від 18.08.2022. На даний час тривають розшукові заходи спрямовані на встановлення місця знаходження розшукуваного [PERSON] . У позовній заяві позивачка вказує, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Відтак, суд встановив, що між сторонами виник спір щодо батьківських обов`язків по вихованню дитини, який регулюється Главою 13 Сімейного кодексу України. Вирішую спір в цій справі, суд виходить з таких мотивів та норм права. Так, відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. За змістом п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. У п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007р. "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з усталеною судовою практикою Верховного Суду позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, та можливе в разі доведення умисного ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Водночас Європейський суд з прав людини в контексті статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, серед іншого зазначив, що головним критерієм при вирішенні таких справ є інтереси дитини, розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, а це можна виправдати лише за виняткових обставин, і відповідне рішення має підкріплюватись достатньо переконливими і зваженими аргументами на захист інтересів дитини (пункт 49 рішення від 18 грудня 2008 року в справі «Савіни проти України»). Також практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Дослідивши дійсні обставини справи, перевіривши докази, суд встановив, що відповідач тривалий час, а саме, з 2018 року не відвідує дитину, не займається вихованням сина, не піклується про його потреби, не цікавиться його життям, здоров`ям та розвитком. Відповідач також не бере участі в утриманні дитини, з метою забезпечення дитині належних умов життя та розвитку, що стверджується наявною в нього заборгованістю зі сплати аліментів. Місцеперебування та проживання відповідача невідоме, ухвалою суду його оголошено в розшук як боржника з несплати аліментів на утримання сина. На переконання суду за конкретних обставин у цій справі, відповідач [PERSON] повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків по вихованню дитини, така його поведінка свідчить про небажання змінити ставлення до виховання дитини, проявляти батьківське піклування та турботу про неї. Суд також не встановив жодних перепон, які б перешкоджали відповідачу виконувати свої батьківські обов`язки, або ж позивачка створювала йому перешкоди у спілкуванні та вихованні дитини. Відтак, суд дійшов висновку, що позивачкою надано суду достатньо доказів, що підтверджують ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню малолітнього сина [PERSON] , [INFO] та його небажання виховувати дитину, що полягає в тому, що він не приймає участі у вихованні сина, не турбується про його фізичний та духовний розвиток, не забезпечує необхідних умов для життя. З огляду на вищевикладене, суд вважає, що при розгляді справи знайшли підтвердження обставини, що відповідач за власною ініціативою повністю самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши сина без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною та позивачкою доведено, що поведінка відповідача відносно малолітньої дитини є свідомим нехтуванням ним своїми батьківськими обов`язками, та його негативний вплив на подальший його розвиток, що свідчить про необхідність застосування судом такого крайнього заходу впливу як позбавлення батьківських прав. За таких обставин позов підлягає до задоволення. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з такого. Судові витрати в цій справі складаються з судового збору та витрат на професійну правову допомогу. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням того, що позовні вимоги позивачки задоволено повністю, тому з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачені судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 грн. за подання позовної заяви. Щодо судових витрат на професійну правову допомогу, то суд зазначає таке. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Зокрема, згідно з ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. У постанові Верховного Суду від 30 вересня 2020 року у справі № 379/1418/18 (провадження № 61-9124св20) вказано, що «склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Отже, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення». Позивачка заявила розмір таких витрат на загальну суму 1500,00 грн. На підтвердження таких витрат позивачкою подано квитанцію адвоката Сенюги І.М. від 15.09.2022 про отримання від [PERSON] за надання правової допомоги у суді в сумі 1500,00 грн., ордер адвоката Сенюги І.М. серії ВС № 1125497 від 15.09.2022, Договір про надання правової допомоги від 15.09.2022. Відповідно до п. 3.1 Договору про надання правової допомоги від 15.09.2022 оплата здійснюється згідно Додатку №1. Однак, вказаного вище Додаток №1 до Договору про надання правової допомоги від 15.09.2022 який в свою чергу встановлює, зокрема, умови оплати послуг адвоката, а також детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, позивачка [PERSON] суду не надала, Відтак, оскільки, позивачка не підтвердила належними доказами понесені нею витрати на правничу допомогу, тому такі стягненню з відповідача в її користь не підлягають.

Outcome: approved