Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до суду, у якому просив стягнути з відповідача на його користь заборгованість у розмірі 22528 грн. 54 коп., яка складається з 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12877 грн. 35 коп. заборгованості за відсотками, 643 грн. 57 коп. 3 % річних, 2007 грн. 62 коп. інфляційних втрат, а також 2481 грн. судового збору та витрати на правову допомогу. В обґрунтування позовних вимог позивач покликається на те, що 24 червня 2016 року між ПАТ «Ідея Банк» та відповідачем укладено Угоду № С03.213.72729 про відкриття кредитної лінії та обслуговування кредитної картки відповідно до якої банк відкрив відповідачу поточний рахунок у гривні. Операції за відкритим рахунком можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням платіжного засобу картки, терміном дії картки 2 роки з моменту її випуску. На виконання умов договору банк надав відповідачу грошові кошти в сумі 7000 грн. строком до 24 червня 2021 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити платежі, що передбачені тарифами банку, що розміщені на сайті. Відповідач особистим підписом в угоді підтвердив, що проінформований про типовий графік та розрахунок сукупної вартості кредиту, з умовами договору зі змінами та доповненнями, які оприлюднені на інтернет-сторінці банку. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, відкрив поточний рахунок та надав кредитні кошти в розмірі 7000 грн. в межах кредитного ліміту визначеного договором, відповідач своїх зобов`язань за кредитним договором належним чином не виконує. У зв`язку з чим у відповідача наявна заборгованість за вказаним договором станом у розмірі 19877 грн. 35 коп., яка складається з 7000 грн. заборгованості за тілом кредиту, 12877 грн. 35 коп. заборгованості за відсотками, станом на 03 грудня 2020 року. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90 відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступив ТОВ «ФК «Профіт Капітал», зокрема, право вимоги до відповідача у розмірі зобов`язання перед банком та право майбутньої вимоги до відповідача, у зв`язку з чим позивачем здійснено нарахування 3% річних та інфляційних втрат за весь час прострочення. Так, розмір 3% річних за користування кредитом становить 643 грн. 57 коп., а інфляційні витрати складають 2007 грн. 62 коп. Враховуючи наведене, просив позовні вимоги задовольнити. Крім того, не заперечив проти ухвалення заочного рішення. Ухвалою судді від 24 травня 2022 року відкрито провадження у справі, а розгляд такої вирішено проводити у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк для подання відзиву на позовну заяву. 29 липня 2022 року до суду від позивача надійшло клопотання про долучення доказів, до якого додано докази понесення витрат на професійну правничу допомогу. Відповідач повідомлявся про судовий розгляд як шляхом направлення поштової кореспонденції, так і шляхом розміщення оголошення на веб-сайті суду. У вказаний строк відповідач не надав суду відзив на позовну заяву, відповідно до вимог ст. 178 ЦПК України, без поважних причин. У матеріалах справи відсутні клопотання сторін про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. З письмової згоди позивача суд постановляє ухвалити рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши справу у порядку спрощеного провадження, без повідомлення сторін, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до наступного висновку. Згідно з ч. 1 ст. 4, ч. 2 ст. 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленим цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи, законних інтересів, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що відповідач 24 червня 2016 року підписав угоду С03.213.72729 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Відповідно до п.п. 1-3 вказаної угоди, банк відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] , операції за яким можуть здійснюватись за дебетно-кредитною схемою обслуговування та випустив міжнародну платіжну кредитну картку терміном на 2 роки з моменту випуску картки, надав кредит шляхом встановлення відновлюваної кредитної лінії по поточному рахунку з лімітом кредитної лінії на момент укладення угоди 7000 грн. протягом строку дії відновлюваної кредитної лінії зі сплатою 48% річних за користуванням коштами кредитної лінії. Позивачем також надана заява відповідача від 24 червня 2016 року про розмір щомісячного доходу. З виписки по рахунку № [NUMBER] за період з 01 червня 2016 року по 03 грудня 2020 року вбачається здійснення операцій за поточним рахунком відповідача, відкритим на підставі вищевказаного договору з 29 червня 2016 року по 02 липня 2018 року. За рахунком відповідача здійснювалось видача кредитних коштів, поповнення картки, нараховувались відсотки, штрафи, списувались комісії. Станом на 02 липня 2018 операції за поточним рахунком відповідача містять 343 проводки, дебет рахунку 14269 грн. 66 коп., кредит рахунку 14269 грн. 66 коп. Згідно з наданою позивачем довідкою-розрахунком за кредитним договором С03.213.72729 від 24 червня 2016 року розрахунок боргу станом на 03 грудня 2020 включає 7000 грн. заборгованості за основним боргом та 12877 грн. 35 коп. заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками, загальна заборгованість становить 19877 грн. 35 коп. 03 грудня 2020 року між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова Компанія «Профіт Капітал» було укладено договір факторингу №12/90 відповідно до умов якого АТ «Ідея Банк» відступило позивачу ТОВ «ФК «Профіт Капітал» право вимоги в розмірі заборгованості боржників перед банком визначеному в реєстрі боржників. Відповідно до п.5.1 договору факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року відступлено права вимоги строк платежу за якими настав, а також ті, що виникнуть у майбутньому. Право вимоги перешли до позивача в день підписання відповідного реєстру боржників за умов виконання зобов`язань з оплати суми фінансування за договором. Згідно реєстру боржників до договору факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року під № 2796 зазначений договір № С03.213.72729 укладений з відповідачем 24 червня 2016 року, розмір заборгованості якого становить 1877 грн. 35 коп. Відповідно до наявних в матеріалах справи платіжних доручень позивачем проведено фінансування за договором факторингу №12/90 від 03 грудня 2020 року. ТзОВ «ФК «Профіт Капітал» 06 грудня 2021 року направило відповідачу досудову вимогу від 30 листопада 2021 року про стягнення заборгованості за згаданим кредитним договором. Крім того, позивачем здійснено нарахування за період з 03 грудня 2020 року по 10 січня 2022 року 3% річних на суму 643 грн. 57 коп. та інфляційних втрат на суму 2007 грн. 62 коп. у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором, як вбачається з відповідних розрахунків. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною 1 статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно зі ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Статтями 525, 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання мають виконуватись належним чином та у встановлений строк. Одностороння відмова від виконання зобов`язань не допускається. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно з ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Цей строк починає спливати з моменту укладення договору. Закінчення строку договору не звільняє сторони від відповідальності за його порушення, яке мало місце під час дії договору. У даній справі сторони погодили строк договору та визначили, що банк відкриває поточний рахунок операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування шляхом випуску кредитної картки терміном на 2 роки з лімітом кредитної лінії 7000 грн. зі сплатою 48% річних за користуванням коштами кредитної лінії. Тобто, сторони погодили строк договору та порядок і строки виконання зобов`язання за ним. Судом встановлено, що строк дії кредитної лінії та кредитної картки випущеної для її обслуговування на якій встановлено кредитний ліміт закінчився відповідно до умов договору в червні 2018 року, картка не перевипускалась. Розрахунок заборгованості відповідача складається з заборгованості до укладення договору факторингу та заборгованості з нарахованих фактором 3% річних та інфляційний втрат. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно зі ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу (фінансування під відступлення права грошової вимоги) одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Відповідно до ст. 1081 ЦК України клієнт відповідає перед фактором за дійсність грошової вимоги, право якої відступається, якщо інше не встановлено договором факторингу. Згідно ч. 1 ст. 1082 ЦК України боржник зобов`язаний здійснити платіж факторові за умови, що він одержав від клієнта або фактора письмове повідомлення про відступлення права грошової вимоги факторові і в цьому повідомленні визначена грошова вимога, яка підлягає виконанню, а також названий фактор, якому має бути здійснений платіж. Враховуючи вказані норми матеріального права, позивач повинен довести суду наявність кредитних правовідносин між первісним кредитором та боржником, наявність договору факторингу між первісним кредитором та новим кредитором, а також правомірність вимог нового кредитора до боржника. Позивачем підтверджено укладення кредитного договору між банком та відповідачем та укладення договору факторингу, однак правомірність грошової вимоги за якою відступлено право вимоги та правомірність вимоги позивача до відповідача не доведені. Судом встановлено, що заборгованість за згаданим кредитним договором банком визначена станом на 03 грудня 2020 року, тобто на час укладення договору факторингу. При цьому довідка-розрахунок не містить відомостей щодо періоду, за який утворилася заборгованість з тіла кредиту та періоду, за який нараховані відсотки у зазначеному в довідці розмірі, враховуючи закінчення дії кредитного договору в червні 2018 року. З виписки по рахунку відповідача, складеної за період з 01 червня 2016 року по 03 грудня 2020 року вбачається, що за відкритим поточним рахунком відповідача операції здійснювались з 29 червня 2016 року по 02 липня 2018 року, остання проводка від 02 липня 2018 року. Отже, після 02 липня 2018 року руху коштів на рахунку відповідача не було. Судом також встановлено, що дебет рахунку відповідача 14269 грн. 66 коп., як і кредит рахунку 14269 грн. 66 коп. Дебет і кредит є стандартизованими методологічними прийомами бухгалтерського обліку, що відповідно до виду рахунку (активний чи пасивний) відображає прихід та витрату коштів власника рахунку. Враховуючи, що дохідна та витратна частини поточного рахунку відповідача тотожні, суд вважає встановленим, що будь-яка заборгованість у відповідача на момент переходу права вимоги до позивача була відсутня. Відомості довідки-розрахунку про заборгованість за основним боргом 7000 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 12877 грн. 35 коп., загальна заборгованість у 19877 грн. 35 коп. спростовуються випискою по рахунку відповідача. За відсутності документів, які б свідчили про рух коштів по відкритому рахунку відповідача після 02 липня 2018 року, відомостей про надання банком кредитних коштів відповідачу, їх суми, строку користування, періоду та сум нарахованих за користування кредитними коштами відсотків, суд вважає визначену позивачем суму заборгованості відповідача не доведеною належними, допустимими та достатніми доказами. Крім того, доказів на підтвердження звернення банку до відповідача з вимогами про погашення заборгованості суду не надано. Відповідно до ст. ст. 12, 13,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених законом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог та на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доводи позивача щодо наявності у відповідача на час укладення договору факторингу 03 грудня 2020 року заборгованості перед банком з основного боргу (кредиту) в розмірі 7000 грн., 12877 грн. 35 коп. нарахованих та несплачених відсотків, що в загальному становить 19877 грн. 35 коп. згідно реєстру боржників, є необґрунтованими та не доведеними. Крім того, в порушення вимог ст. 1082 ЦК України позивачем не надано доказів одержання відповідачем письмового повідомлення про відступлення права грошової вимоги. Матеріали справи не містять доказів на підтвердження прострочення відповідача, неналежне/несвоєчасне виконання своїх зобов`язань, наявності заборгованості та її розміру, тому суд вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем своїх зобов`язань перед банком, з огляду на що підстави для нарахування сум, передбачених ч. 2 ст. 625 ЦК України у фактора були відсутні, вимоги про стягнення 3% річних за користування кредитом 643 грн. 57 коп. та 2007 грн. 62 коп. інфляційних втрат є необґрунтованими. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що обставини, якими позивач мотивував свої позовні вимоги, не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду, а тому у задоволенні таких слід відмовити. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судові витрати стягненню з відповідача на користь позивача не підлягають.

Outcome: dismissed