Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», треті особи: приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна, приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов Олександр Миколайович, про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначає, що у липні 2021 року за місцем реєстрації ним було отримано постанову приватного виконавця виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозова О.М. від 26 травня 2021 року про арешт майна боржника за ВП 65566077. Підставою для відкриття виконавчого провадження став виконавчий напис № 28 від 15 січня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про стягнення з нього на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості у розмірі 610821,66 грн. Зазначає, що в Дніпровському апеляційному суді перебувала справа № 194/1414/15-ц про стягнення з нього заборгованості за позовом АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 07 вересня 2007 року № DNQTG100000195, саме такий номер договору та дата зазначені в постанові приватного виконавця. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року апеляційна скарга АТ КБ «Приватбанк» задоволена частково, а саме: з [PERSON] , який є поручителем за кредитним договором, солідарно стягнуто на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNQTG100000195 від 07 вересня 2007 року у сумі 9050,06 доларів США. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним і таким, що не підлягає виконанню, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису прийняв документи, не передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, у виконавчому написі не зазначено, що нотаріусу наданий оригінал кредитного договору або нотаріально посвідчений кредитний договір. Крім цього, нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, наявності у стягувача права вимоги, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Звертає увагу суду на те, що що відповідачу було відомо про прийняття 09 жовтня 2019 року постанови Дніпровьским апеляційним судом про залишення в силі рішення Тернівського міського суду Дніпропетрлвської області по справі №194/1414/15-ц, оскільки АТ КБ «Приватбанк» звернувся у листопаді 2019 року з касаційною скаргою на рішення судів першої та апеляційної інстанції. Відповідач, не дивлячись на те, що вже скористався правом подання позовної заяви до суду все ж таки звертається до приватного нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, при цьому останньому відомо, що ним подано касаційну скаргу, предметом якої є стягнення з нього заборгованості за кредитним договором, проте подає нотаріусу вже іншу суму до стягнення, яка майже втричі перевищує суму заборгованості за позовною заявою, та яка на даний час за рішенням суду апеляційної інстанції встановлена за кредитним договором № DNQTG100000195 від 07 вересня 2007 року у сумі 9050,06 доларів США. Просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 28 вчинений 15 січня 2020 року про звернення стягнення на нерухоме майно, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить йому на праві власності в рахунок погашення заборгованості перед АТ КБ «Приватбанк» в сумі 610821,66 грн., стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на його користь сплачений ним судовий збір у розмірі 992,40 грн. та 496,20 грн. за подання заяви про забезпечення позову. Представник відповідача надав суду відзив на позовну заяву, в якому просить відмовити у задоволенні позову, оскільки позивач неналежно виконував свої зобов`язання за кредитним договором у зв`язку з чим і виникла заборгованість. Просить розглядати справу без його участі. Позивач у судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву, в якій просить справу розглядати без його участі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Просить витребувати з архіву Тернівського міського суду Дніпропетровської області для огляду матеріали цивільної справи № 194/1159/21,\~яка на\~підставі заяви\~його представника\~від 18\~лютого 2022\~року залишена\~без розгляду\~та яка\~містить інформацію,\~надану відповідачем\~щодо укладеного\~кредитного договору,\~посилання на\~який мається\~у його\~позові та\~у виконавчому\~написі нотаріуса.\~ \~ \~ \~ \~Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, у відзиві на позовну заяву просить розглядати справу без його участі. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозов О.М. в підготовче судове засідання не з`явився, але надав суду письмову заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського\~нотаріального округу\~Бондар І.М. в підготовче судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася своєчасно та належним чином. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За клопотанням позивача в судовому засіданні було оглянуто матеріали цивільної справи № 194/1159/21, яка перебуває в архіві Тернівського міського суду Дніпропетровської області. Вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі у їх сукупності, суд приходить до висновку про повне задоволення позовних вимог з наступних підстав. Ухвалою Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2022 року витребувано у АТ КБ «Приватбанк» детальний розрахунок заборгованості у сумі 610821,66 грн. помісячно, починаючи з дати її виникнення; копію виконавчого напису нотаріуса № 28 вчиненого 15 січня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною; копії документів, згідно яких було вчинено виконавчий напис нотаріуса № 28 від 15 січня 2020 року. АТ КБ «Приватбанк» ухвалу Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 14 березня 2022 не виконало. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року по справі № 194/1414/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, рішення Тернівського міського суду Дніпропетровської області від 11 грудня 2018 року скасовано, та позовні вимоги задоволено частково, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNQTG100000195\~від 07\~вересня 2007\~рокустаном на 26 червня 2015 року, яка складається з: заборгованість за кредитом 9050,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 433,25 доларів США, заборгованість по комісії 96,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором 33,05 доларів США., в іншій частині відмовлено. Постановою встановлено, що 07 вересня 2007 року між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № DNQTG100000195, згідно з умовами якого банк зобов`язується надати [PERSON] кредит у розмірі 12000 доларів США на придбання квартири, на строк до 07 вересня 2022 року, зі сплатою страхових платежів, відсотків за користування кредитом у розмірі 1,00% на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, винагороди за надання фінансового інструменту у розмірі 0,20% від суми виданого кредиту, відсотків за дострокове погашення кредиту та винагороди за проведення додаткового моніторингу. Щомісячна сплата позичальником коштів для погашення заборгованості за кредитом складає 169,31 доларів США (а.с.11-15). \~ \~ \~ \~Так, судом встановлено, що відповідно до договору іпотеки № DNQTG100000195 від 07 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] ,\~посвідченого державним\~нотаріусом Тернівської\~державної нотаріальної\~контори Надтокою\~З.В.\~та зареєстрованого\~в реєстрі\~за №3496,\~вбачається,\~що він\~укладений на виконання зобов`язання за кредитним договором № DNQTG100000195 від 07 вересня 2007 року, укладеного між ПАТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] , термін погашення по 07 вересня 2022 року, предметом іпотеки є нерухоме майно квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (а.с.61-63 в матеріалах цивільної справи № 194/1159/21). \~ \~ \~ \~15 січня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № DNQTG100000195 від 07 вересня 2007 року, посвідченого державним нотаріусом Тернівської державної нотаріальної контори Надтокою З.В. та зареєстрованого в реєстрі за №3496, передано в іпотеку АТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 23136,46 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 8814,60 доларів США, заборгованість за відсотками 5804,06 доларів США, комісія 1200,00 доларів США, пеня 7317,80 доларів США. Витрати, пов`язані з виконавчим написом 3500,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення, з 07 вересня 2007 року по 10 травня 2019 року (а.с.71 в матеріалах цивільної справи № 194/1159/21). На підставі виконавчого напису № 28 від 15 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Сивокозовим О.М. 26 травня 2021 року винесена постанова про арешт майна боржника за ВП 65566077 (а.с.10). Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно з ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. За ч.ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Положеннями ст. 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 19 ч. 1 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси є виконавчий напис. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Відповідно до п.п. 3.1-3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 р. № 296/5 із змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Якщо для вимоги, за якою вчиняється виконавчий напис, законом установлено інший строк давності, виконавчий напис вчиняється у межах цього строку. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 р. № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172\~Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з нотаріально посвідчених договорів, що передбачають сплату грошових сум, додаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 залишено без змін. Визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, а саме: п.1 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, в частині «а після слів «заставлене майно» доповнити словами «(крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку)»; доповнити розділ пунктом 1-1 такого змісту: «1-1. Іпотечні договори, що передбачають право звернення стягнення на предмет іпотеки у разі прострочення платежів за основним зобов`язанням до закінчення строку виконання основного зобов`язання. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого іпотечного договору; б) оригінал чи належним чином засвідчена копія договору, що встановлює основне зобов`язання; в) засвідчена стягувачем копія письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання, що була надіслана боржнику та майновому поручителю (в разі його наявності), з відміткою стягувана про непогашення заборгованості; г) оригінали розрахункового документа про надання послуг поштового зв`язку та опису вкладення, що підтверджують надіслання боржнику письмової вимоги про усунення порушення виконання зобов`язання; ґ) довідка фінансової установи про ненадходження платежу», п. 2. Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною\~Постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів»\~в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Судове рішення про визнання протиправним (незаконним) та нечинним нормативно-правового акта чи окремих його положень має ті ж наслідки, що і визнання такого акта чи окремих його положень такими, що втратили чинність (скасовані) органом, уповноваженим приймати або скасовувати такий акт. Отже, нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Таким чином,\~Постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою вносилися зміни до Переліку документів, що передбачали можливість вчинення нотаріусами виконавчих написів на кредитних договорах, не посвідчених нотаріально, яка набрала чинності 10 грудня 2014 року, втратила чинність (у частині) 22 лютого 2017 року з набранням законної сили постанови Київського апеляційного адміністративного суду від у справі № 826/20084/14. Відповідні правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат» нотаріуси або посадова особа, яка вчиняє нотаріальні дії, має право витребовувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії. Відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій, повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Так, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 02 липня 2019 року у справі № 916/3006/17, у постановах Верховного Суду від 21 грудня 2020 року у справі № 591/3779/19, від 30 вересня 2021 року у справі № 511/2748/17. Також, з правового висновку Великої Палати Верховного Суду у справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, видно, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Під час розгляду справ такої категорії суд перевіряє право стягувача на вчинення вказаної дії, повноваження щодо вчинення нотаріальних дій нотаріуса та встановлює той факт, чи дійсно розмір заборгованості, що підлягає стягненню, у тому числі розмір процентів, неустойки (штрафу, пені), якщо такі належать до стягнення, відповідає сумі, вказаній у виконавчому документі, та залежно від встановленого ухвалює рішення про відмову чи задоволення позову. Так, матеріалами справи доведено, що постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року по справі № 194/1414/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованість за кредитним договором № DNQTG100000195\~від 07\~вересня 2007\~рокустаном на 26 червня 2015 року, яка складається з: заборгованість за кредитом 9050,37 доларів США, заборгованість по процентам за користування кредитом 433,25 доларів США, заборгованість по комісії 96,00 доларів США, пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором 33,05 доларів США. Натомість, 15 січня 2020 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 28, про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . За рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропоновано задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 23136,46 доларів США, з яких: заборгованість за кредитом 8814,60 доларів США, заборгованість за відсотками 5804,06 доларів США, комісія 1200,00 доларів США, пеня 7317,80 доларів США. Витрати, пов`язані з виконавчим написом 3500,00 грн. Строк, за який проводиться стягнення, з 07 вересня 2007 року по 10 травня 2019 року. Тобто, загальний розмір заборгованості, встановлений постановою Дніпровського апеляційного суду від 23 листопада 2021 року станом на 26 червня 2015 року, складає 9612,67 доларів США, а загальний розмір заборгованості, зазначений у виконавчому написі за період з 07 вересня 2007 року по 10 травня 2019 року, складає 23136,46 доларів США. Таким чином, звернувшись до суду із позовом про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитним договором № DNQTG100000195 від 07 вересня 2007 року, банк скористався своїм правом дострокового повернення кредиту та сплати процентів, що передбачено частиною другою\~статті 1050 ЦК України, а тому відсутні були підстави у виконавчому написі, за рахунок коштів, отриманих від реалізації нерухомого майна, пропонувати задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» в розмірі 23136,46 доларів США, оскільки це\~призведе до\~подвійного стягнення\~заборгованості за одним і тим же зобов`язанням та сума заборгованості, зазначена у виконавчому написі, не є безспірною. За змістом частини другої\~статті 625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням установленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Право кредитора нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється у разі пред`явлення до позичальника вимог згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. Звернення з позовом про дострокове стягнення кредиту незалежно від способу такого стягнення змінює порядок, умови і строк дії кредитного договору. На час звернення з таким позовом вважається, що настав строк виконання договору в повному обсязі. Рішення суду про стягнення заборгованості засвідчує такі зміни. Наявність судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав (не виконав, чи виконав не в повному обсязі), не є підставою для нарахування процентів за кредитним договором, який у цій частині змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, оскільки строк дії договору змінився. У такому випадку кредитор має право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04 липня 2018 року у справі\~\~№ 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18) висловлено правовий висновок про те, що за наявності судового рішення про дострокове задоволення вимог кредитора щодо всієї суми заборгованості, яке боржник виконав не в повному обсязі, відсутня підстава для нарахування процентів за кредитним договором, оскільки строк дії договору змінений кредитором, що засвідчено у судовому рішенні, а права та інтереси кредитодавця в цих правовідносинах забезпечуються частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, кредитодавець має право нараховувати передбачені договором проценти лише впродовж строку дії кредитного договору або до звернення кредитора до суду з вимогою про дострокове стягнення заборгованості, після спливу такого строку нарахування відсотків є безпідставним. Зазначена правова позиція викладена в Постанові Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року по справі № 205/8476/14-ц. Так, в матеріалах справи відсутні докази того, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі з дотриманням строків давності заборгованості, на підставі якого приватним виконавцем було відкрите виконавче провадження та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. З огляду на викладене, враховуючи те, що нотаріус при вчиненні оскаржуваного напису порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат»,\~суд дійшов\~висновку про\~задоволення позовних\~вимог [PERSON] \~в повному обсязі. \~ \~ \~ \~Судові витрати складаються з судового збору у розмірі 992,40 грн. за подання до суду позовної заяви та 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову, що в сумі складають 1362,00 грн. Згідно ч. 2 ст. 141, ч. 1 ст. 142 Цивільного процесуального кодексу України суд стягує з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 1488,60 грн. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved