Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений 21 червня 2014 року з відповідачем [PERSON] . Вимоги обґрунтовані тим, що сімейне життя між сторонами не склалось із-за діаметрально-протилежних характерів, поглядів на життя, психологічної несумісності. Стали частими сварки, які негативно впливають на її моральний та психічний стан. Тому просить шлюб розірвати. Судові витрати стягнути з відповідача. Після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ». Сторони в судове засідання не з`явилися. Представник позивачки подала заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позов підтримує. Просить його задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечує. \~ \~ \~ \~Відповідач у\~судове засідання\~не з`явився.\~В судове\~засідання викликався\~в тому\~числі шляхом\~оголошення на\~офіційному сайті\~судової влади.\~Про причини\~неявки не\~повідомив. Жодних заяв та відзив на позов не подавав. Враховуючи, що в підготовче засідання учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини 2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Так як, одночасно існують умови, визначені частиною 1 статті 280 ЦПК України, відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, однак не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення, відзиву на позов не подав та враховуючи, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи, суд дійшов висновку про можливість ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Ухвалою суду від 01 листопада 2022 року постановлено проводити заочний розгляд справи. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Відповідно до положень частини третьої\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Згідно з частиною першою\~статті 110 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини 1\~статті 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно зі змістом\~статті 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. Як вбачається зі змісту частини 3 та 4\~статті 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до статті 112\~Сімейного кодексу\~України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Згідно зі статтею 111\~Сімейного кодексу\~України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Відповідно до частини 1 статті 27 ЦПК України, позови до фізичної особи пред`являються в суд за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування, якщо інше не передбачено законом. Відповідно до частини 2 статті 28 ЦПК України позови про розірвання шлюбу можуть пред`являтися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування позивача також у разі, якщо на його утриманні є малолітні або неповнолітні діти або якщо він не може за станом здоров`я чи з інших поважних причин виїхати до місця проживання відповідача. За домовленістю подружжя справа може розглядатися за зареєстрованим місцем проживання чи перебування будь-кого з них. Судом встановлено, що сторони 21 червня 2014 року уклали шлюб, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ковелю реєстраційної служби Ковельського міськрайонного управління юстиції Волинської області Західного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Львів) за актовим записом № 224 (а.с. 6). Від спільного проживання мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя з відповідачем не склалося. Відносини, які склались між сторонами носять негативний характер. Відсутні спільні інтереси та погляди на подальше спільне життя. Тобто шлюб носить формальний характер. Можливості збереження даного шлюбу немає. Ухвалою суду від 27 червня 2022 року сторонам надавався строк для примирення терміном на 4 місяці. Однак, примирення між сторонами не відбулось. Згідно з викладеними обставинами та з урахуванням вищезазначених норм закону, суд прийшов до висновку, що подальше проживання та збереження сім`ї є неможливим, тому шлюб між сторонами слід розірвати. Крім того,\~статтею 113 СК України\~визначено, що особа, яка змінила прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Бажання позивачки надалі після розірвання шлюбу іменуватись шлюбним прізвищем « [PERSON] » підлягає до задоволення. Згідно з частиною 1\~статті 141 ЦПК України\~стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. За таких обставин, враховуючи клопотання позивачки, з відповідача [PERSON] слід стягнути в користь позивачки [PERSON] сплачений нею судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного, відповідно до статей\~104,\~105,\~110,\~112 СК України,

Outcome: approved