Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування матеріальної та моральної шкоди, спричиненої дорожньо-транспортною пригодою. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначив, що 21 березня 2021 року о 18 год. 12 хв. водій [PERSON] (відповідач), керуючи автомобілем марки Hyundai модель Tucson, з номерним знаком [NUMBER] , по вул. Лермонтова, 37, у м. Кривому Розі, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, та допустив зіткнення з автомобілем. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України та постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, справа №216/1887/21, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", яке прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування страхової суми у розмірі 127 500 грн., тобто в межах максимального ліміту (130 тис. грн.), зі зменшення виплати на розмір франшизи, яка відповідно до укладеного з відповідачем договору складає 2500 грн., яку він має відшкодувати самостійно. Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження сума матеріального збитку, завданого позивача, складає 292 350,36 грн. Таким чином, відповідач ухиляється, але повинен відшкодувати різницю між розміром матеріального збитку, визначеного судовим експертом, виплаченою страховою сумою та ринковою вартістю автомобіля з урахуванням ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП у розмірі 128 075,35 грн.; франшизу у розмірі 2500 грн.; витрати на лікування позивача у розмірі 3032,46 грн.; моральну шкоду у розмірі 20 000 грн. Загалом - 153 607,81 грн. Відповідач відмовився у добровільному порядку відшкодувати йому завдану шкоду, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. До судового засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивач надав заяву про розгляду позовної заяви без його участі, наполягав на задоволенні позову у повному обсязі. Відповідач та його представник у судове засідання не з`явились, викликались належним чином, про причини неявки суду не повідомили. Суд, оцінивши докази за внутрішнім переконанням, яке ґрунтується на повному, всебічному та об`єктивному дослідженні обставин справи, дійшов висновку про наявність правових підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. 21 березня 2021 року о 18 год. 12 хв. водій [PERSON] (відповідач), керуючи автомобілем марки Hyundai модель Tucson, з номерним знаком [NUMBER] , по вул. Лермонтова, 37, у м. Кривому Розі, не обрав безпечної швидкості руху автомобіля, при виявленні перешкоди для руху завчасно не вчинив заходів для зменшення швидкості руху аж до зупинки т/з, не дотримався безпечної дистанції та допустив зіткнення з автомобілем Dodge Grande Caravan, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , після чого продовжуючи рух допустив наїзд на автомобіль марки Volkswagen модель Passat, номер шасі (кузова, рами) [NUMBER] , з номерним знаком [NUMBER] , під керуванням позивача - [PERSON] , після чого автомобіль Volkswagen по інерції почав рух та допустив наїзд на автомобіль ЗАЗ Daewoo Т13110, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] , який по інерції почав рух та допустив наїзд на автомобіль Mercedes-Benz Е280, реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] . Внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження, чим завдано матеріальні збитки. Вказаними діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 1.5, 12.1, 12.3, 13.1 Правил дорожнього руху України. За даним фактом 21.03.2021 був складений протокол про адміністративне правопорушення серії ААБ №116835. [PERSON] перебував з ознаками алкогольного сп`яніння. Відповідач [PERSON] постановою Центрально-Міського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 07 червня 2021 року, справа №216/1887/21, був визнаний винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та на нього накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі 850,00 грн. (вісімсот п`ятдесят гривень). [PERSON] та його представник, адвокат Чеботар С.О., будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи до суду не з`явилися, від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності та відсутності [PERSON] , який вину визнає у повному обсязі. Відповідно до ст. 22 Цивільного кодексу України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є витрати, які особа зробила, або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 5 статті 1187 ЦК України встановлено, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Згідно з абз. 1 п. 4 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ "Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки" №4 від 01 березня 2013 року розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідальність відповідача була застрахована у ТДВ "СГ "ОБЕРІГ", страхова справа №27411/3. ТДВ "СГ "ОБЕРІГ" прийняло рішення про здійснення страхового відшкодування страхової суми у розмірі 127 500 грн., в межах максимального ліміту, зі зменшення виплати на розмір франшизи, яка відповідно до укладеного з відповідачем договору складає 2500 грн., яку він має відшкодувати самостійно. Відповідно до висновку експерта транспортно-товарознавчого дослідження №Д12/03/21 сума матеріального збитку, завданого з технічної точки зору власнику пошкодженого автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , в цінах на дату 21.03.2021 р., складає 292 350,36 грн. (двісті дев`яносто дві тисячі триста п 'ятдесят гривень 36 копійок). Ринкова вартість автомобіля Volkswagen Passat, реєстраційний номер [NUMBER] , з урахуванням ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП, яка сталася 21 березня 2021 року, складає 36 775,01 грн. (тридцять шість тисяч сімсот сімдесят п`ять гривень 01 копійок). Таким чином, відповідач повинен відшкодувати різницю між розміром матеріального збитку, визначеного судовим експертом, виплаченою страховою сумою та ринковою вартістю автомобіля з урахуванням ушкоджень, отриманих внаслідок ДТП. Тобто: 292 350,36 грн. (матеріальний збиток, завданий внаслідок ДТП) - 127 500 грн. (виплачена страхова сума) - 36 775,01 грн. (вартість автомобіля після ДТП) = 128 075,35 грн. Позивач через ДТП виявлені ушкодження у вигляді саден голови і колінних суглобів; перелому кісток спинки носу, струс головного мозку. За своїм характером виявлені ушкодження відносяться до легких тілесних ушкоджень, які викликали короткочасний розлад здоров`я. Позивач перебував на стаціонарному лікуванні з 22 березня 2021 року по 14 квітня 2021 року. За час свого лікування позивач витратив кошти у розмірі 3032,46 грн. (490,40 + 426,17 + 104,00 + 1100,00 + 541,41 + 145 + 225,48). Загальний розмір матеріальної шкоди, заподіяної відповідачем, складає 133 607,81 гривень (2500 грн. + 128 075,35 грн. + 3032,46 грн.) Відповідно до ч. 2 ст. 23 ЦК України, моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. В ч. 3 ст. 23 ЦК України зазначено, що моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. Верховний Суд України в п. 1 Постанови №4 від 31.03.1995 р. "Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" із змінами, звернув увагу судів на те, що встановлене Конституцією та законами України право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди є важливою гарантією захисту прав і свобод громадян та законних інтересів юридичних осіб. Тому суди повинні забезпечити своєчасне, у повній відповідності із законом, вирішення справ, пов`язаних з відшкодуванням такої шкоди. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди, суд повинен наводити в рішенні відповідні мотиви. Діями відповідача також позивача завдано немайнових втрат, спричинених тривалими моральними та фізичними стражданнями, які позивач переніс. В результаті ДТП відбулися негативні зміни у його житті: струс головного мозку, перелом кісток спинки носу, стаціонарне лікуванні з 22 березня 2021 року по 14 квітня 2021 року, негативні переживання та спогади, насторога, тривога, емоційні та тілесні реакції при згадуванні ДТП. Під час ДТП позивач переніс значний фізичний біль, пережив емоційний стрес, який супроводжувався почуттям розгубленості, тривоги, безпомічності, страху за своє здоров`я, а головне - страху за своє життя. В подальшому, позивач був вимушений проходити стаціонарне; амбулаторне лікування з періодичним відвідуванням лікувального закладу з метою огляду, лікування та відновлювальної реабілітації. Перебуваючи на лікуванні позивач був позбавлений можливості реалізовувати свої звичні бажання, також звичний ритм життя був порушений. Позивач почувався незручно, дискомфортне, був змушений пристосовуватися до негативних умов існування. Так, впродовж лікування потребував зовнішньої допомоги, з приводу чого почував себе як джерело клопоту та обмежень для близьких. \~ \~ \~ \~ Частиною 1 статті 1167 ЦК України передбачено, що моральна шкода завдана фізичній особі, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Вирішуючи питання щодо розміру відшкодування моральної (немайнової) шкоди, судом враховується характер і обсяг заподіяної дорожньо-транспортною пригодою шкоди, а також поведінка відповідача, який будучи визнаний винним у ДТП, не приніс свої вибачення та не намагався до цього часу добровільно відшкодувати спричинену ним шкоду. Між тим, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, враховуючи, що в результаті скоєння дорожньо-транспортної пригоди позивачам була спричинена матеріальна шкода, а також спричинені моральні переживання та страждання, суд вважає за можливе задовольнити частково позовні вимоги позивача в частині стягнення моральної шкоди та стягнути з відповідача на користь позивача кошти в розмірі 15000,00 грн., в рахунок відшкодування моральної шкоди, вказана сума є об`єктивною та достатньою для відшкодування моральної шкоди, що відбулася внаслідок неправомірних дій відповідача. Частина 1 статті 133 ЦПК України передбачає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з п. 2 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Відповідно до ч. 6 ст. 139 ЦПК України, розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. \~ \~ \~ \~ Позивач\~сплатив судовий\~збір у\~розмірі 1536,08\~грн.\~00\~коп.,\~що підлягає\~стягненню з\~відповідача. Позивач поніс витрати, пов`язані із залученням експерта та проведенням експертизи у розмірі 4500 грн. 00 коп., а тому на користь позивача підлягає стягненню вказана сума. На підставі викладеного та

Outcome: partial