Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

21.04.2022 року з Одеського апеляційного суду надійшли матеріали зазначеної позовної заяви відповідно до якої представник позивача [PERSON] адвокат Панчошенко Сергій Олександрович звернувся до суду з позовом до Великомихайлівської районної державної нотаріальної контори Одеської області, [PERSON] , [PERSON] , про про скасування арешту та виключення з Єдинного реєстру заборони відчудження об`єктів нерухомого майна запису про арешт майна. Позов мотивований тим, що [PERSON] , є власницею 1/3 частини житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , загальною площею - 38,20 кв.м., житловою площею - 21,80 кв.м., який складається із «А1»: 1-1 кухня-9,20 кв.м., 1-2 житлова- 10,90 кв.м., 1-3 житлова- 10,90 кв.м. 1-4 веранда - 7,20 кв.м., із господарчими спорудами: літньою кухнею - «Б», тамбуром літньої кухні - «б», сараєм «В», право власності на який 27 березня 2001 року зареєстроване за позивачкою Одеським міським бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості, про що в реєстровій книзі зроблено відповідний запис за № 24-149. В жовтні 2020 року [PERSON] , маючи намір відчужити належну її 1/3 частину зазначеного житлового будинку із господарчими спорудами, звернулась до державного реєстратора Роздільнянської міської ради Одеської області Качковської О. В. із заявою про надання її витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо підтвердження її права власності на вищевказану 1/3 частину житлового будинку . 08.10.2020 року державним реєстратором позивачці було надано копію відповідної інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна із якої позивачка дізналася, що 16.04. 2008 року Великомихайлівською державною нотаріальною конторою Одеської області у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстроване обтяження за реєстраційним номером № 7036083 у вигляді заборони на -нерухоме майно, а саме цілий житловий будинок розташований в [ADDRESS] , в т.ч. і на 1/3 частину даного будинку із : сподарчими спорудами, належну позивачці, однак, як на майно належне тільки 2 особам [PERSON] , та [PERSON] . Вищевказане обтяження було зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого [PERSON] 01 вересня 1990 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області Гезенець Тетяною Пилипівною, у спадковій у спадковій справі 268/90, зареєстрованого в теєстрі за № 1808, відповідно до якого [PERSON] отримав у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 2/3 частини вищевказаного житлового будинку із господарчими спорудами розташованого в [ADDRESS] із обов`язком надання [PERSON] права довічного преживання у вказаній частині будинку [PERSON] . Відповідне обтяження на 1/3 частину житлового будинку із господарчими спорудами розташованого в [ADDRESS] , як на майно належне попередньому власнику - [PERSON] , та як на майно належне позивачці - ніколи не реєструвалось. Позивачка [PERSON] вважає, що фактично вищевказане обтяження було помилково накладено на цілий будинок, як на майно, що нібито належало двом, а не трьом особам, це порушує право власності [PERSON] на належну її 1/3 частину вказаного житлового будинку із господарчими спорудами, внаслідок чого вона позбавлена можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, тому на її думку вказане обтяження у вигляді арешту накладеного на цілий житловий будинок із господарчими спорудами, розташований в [ADDRESS] , підлягає скасуванню. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.07.2021 року матеріали позовної заяви були залишені без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків .(а.с.49) 09.09.2021 року ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області матеріали позову були повернуті позивачу через неусунення недоліків.(а.с.58) Ухвалою Одеського апеляційного суду від 30.03.2022 року було задоволено апеляційну скаргу представника позивача адвоката Панчошенко С.О., скасовано ухвалу Розільнянського районного суду Одеської області для продовження справи розглядом.(а.с.93-94) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 22.04.2022 року провадження у зазначеній справі було відкрито, та призначено підготовче судове засідання.(а.с.99) 30.06.2022 року ухвалою суду було закінчено підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті (а.с.125) Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 02.08.2022 року було задоволено клопотання представника позивача адвоката Панчошенко С.О. про витребування доказів, а саме належним чином завірених копій спадкових справ. (а.с.136-137) Представник позивача адвокат Панчошенко С.О. у судовову засіданні повністю підтримав подану позовну заяву та просив задовольнити позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача Великомихайлівської державної нотаріальної контори Міністерства юстиції України Південного міжрегіонального управління міністерства юстиції (м.Одеса) у судове засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої просили розглядати справу без участі нотаріуса до повного завершення справи. Позиції стосовно позивних вимог не зазначили, відзив на позов не надали. ( а.с.133) Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, а саме за зареєстрованим місцем проживання, про причину неявки суд не сповістив. Заяв , клопотань, заперечень до суду не надав . Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася , про час та місце розгляду справи повідомлялася через оголошення про виклик особи, зареєстроване місцезнаходження чи місце роботи невідоме . Заяв, заперечень клопотань до суду не надала. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України \~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з неявкою відповідача та не повідомленням ним про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 223 ЦПК України, суд зі згоди позивача вважає за можливе розглядати справу в заочному порядку та ухвалити заочне рішення, що відповідає вимогам\~ст. 280 ЦПК України. Суд, на підставі наданих доказів по справі, встановив наступні фактичні обставини справи та відповідні їм спірні правовідносини. Відповідно до договору дарування будинку серії АВР № 352976, посвідченим 20 березня 2001 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області, та зареєстрованим в реєстрі за № 1300, [PERSON] подарувала а [PERSON] , яка на той час мала прізвище « [PERSON] », прийняла в дар 1/3 частину житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] , загальною площею - 38,20 кв.м., житловою площею - 21,80 кв.м., який складається із «А1»: 1-1 кухня - 9,20 кв.м., 1-2 житлова - 10.90 кв.м., 1-3 житлова - 10,90 кв.м., 1-4 веранда - 7,20 кв.м., із господарчими спорудами: літньою кухнею - «Б», тамбуром літньої кухні - «б», сараєм «В». (а.с.17) Згідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025596649 виданого 14 лютого 2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), 04 лютого 2005 року в місті Роздільна Одеської області [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 04 лютого 2005 року складеного відповідний актовий запис за № 8, обравши після укладення шлюбу із [PERSON] , його прізвище « [PERSON] », замість дошлюбного « [PERSON] », яке вона мала під час здійснення дарування її вищевказаної 1/3 частини житлового будинку із господарчими спорудами, розташованого в [ADDRESS] . (а.с.10). Надалі, рішенням Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 квітня 2010 року у цивільній справі № 2-592 відповідно до якого шлюб між [PERSON] та [PERSON] , було розірвано. (а.с.11) Згідно витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00025596649 виданого 14 лютого 2020 року Приморським районним у місті Одесі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса), відповідно до якого відділом державної реєстрації актів цивільного стануг Роздільнянського районного управління юстиції Одеської області 10 серпня 2010. на підставі вищевказаного рішення Роздільнянського районного суду Одеської області від 13 квітня 2010 року у цивільній справі № 2-592, було складено актовий запис про розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] за№ 153 (а.с.10 зворотній бік) Відповідно до свідоцтва про шлюб позивачки із [PERSON] , [INFO] , виданого 15 липня 2020 року відділом реєстрації актів цивільного стану м. Швандорф, що розташоване в землі Баварія, Федеративної Республіки Німеччина, відповідно до якого 15 липня 2020 року в м. Швандорф, що розташоване в землі Баварія, Федеративної Республіки Німеччина, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] , про що відділом реєстрації актів цивільного стану м. Швандорф, що розташоване в землі Баварія, Федеративної Республіки Німеччина, 15 липня 2020 року складено відповідний актовий запис за № Е51/2020, обравши після укладення шлюбу із [PERSON] його прізвище « [PERSON] », замість дошлюбного « [PERSON] », яке вона залишила собі після розірвання шлюбу із [PERSON] . (а.с.13-16) В жовтні 2020 року [PERSON] , звернулась до державного реєстратора Роздільнянської міської ради Одеської області Качковської Оксани Володимирівни із заявою про надання її витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно, щодо підтвердження її права власності на вищевказану 1/3 частину житлового будинку із господарчими спорудами, розташованого в [ADDRESS] . Згідно копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 08 жовтня 2020 року виданої державним реєстратором Роздільнянської міської ради Одеської області Качковською Оксаною Володимирівною на вимогу позивачки вбачається, що 16 квітня 2008 року Великомихайлівською державною нотаріальною конторою Одеської області у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна було зареєстроване обтяження за реєстраційним номером № 7036083 у вигляді заборони на нерухоме майно, а саме цілий житловий будинок розташований в [ADDRESS] , в т.ч. і на 1/3 частину даного будинку із : сподарчими спорудами, належну позивача, однак, як на майно належне тільки 2 особам [PERSON] , та [PERSON] . (а.с.28-29) Вищевказане обтяження було зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого [PERSON] 01 вересня 1990 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області Левенець Тетяною Пилипівною, у спадковій у спадковій справі 268/90, зареєстрованого в теєстрі за № 1808, відповідно до якого [PERSON] отримав у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 2/3 частини вищевказаного житлового будинку із господарчими спорудами розташованого в [ADDRESS] із обов`язком надання [PERSON] права довічного преживання у вказаній частині будинку [PERSON] . (а.с.33) Вище зазначене підтверджується надісланою на вимогу суду з Одеського державного нотаріального архіву копією спадкової справи №268/90 заведеної Роздільнянською державною нотаріальною конторою на майно [PERSON] , померлого [INFO] .( а.с.148-165). Отже з документів слідує, що відповідне обтяження на 1/3 частину житлового будинку із господарчими спорудами розташованого в [ADDRESS] , як на майно належне попередньому власнику - [PERSON] , та як на майно належне позивачці - ніколи не реєструвалось. Дані спірні правовідносини регулюються наступними нормами права. За змістом ст. ст. 4, 5 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із положеннями ст. 391 ЦК України, власник майна може вимагати усунення будь-яких порушень (обмежень) в здійсненні ним права користування розпорядження майном, яке фактично її належить, в тому числі може звернутися з позовом про зняття арешту з майна відповідно до п.2 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2012 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна". Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.\~1\~ст.\~321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.11 Постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03.06.2016 року "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватись при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Порядок накладення арешту на майно громадян державними виконавцями регулюється Законом України «Про виконавче провадження». Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його права, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ст. 386 ч.2 ЦК України). Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст. 391 ч.1 ЦК України). Суд, вивчивши матеріали справи, давши оцінку обґрунтованості заявленого позову, прийшов до висновку про його задоволення виходячи з наступного Відповідно до\~ст.81 ЦПК України,\~кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності. Згідно ст. 263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Так судом встановлено, що вищевказане обтяження було зареєстроване на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого [PERSON] 01 вересня 1990 року державним нотаріусом Роздільнянської державної нотаріальної контори Одеської області Левенець Тетяною Пилипівною, у спадковій у спадковій справі 268/90, зареєстрованого в реєстрі за № 1808, відповідно до якого [PERSON] отримав у власність в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , 2/3 частини вищевказаного житлового будинку із господарчими спорудами розташованого в [ADDRESS] із обов`язком надання [PERSON] права довічного преживання у вказаній частині будинку [PERSON] . Отже з документів слідує, що відповідне обтяження на 1/3 частину житлового будинку із господарчими спорудами розташованого в [ADDRESS] , як на майно належне попередньому власнику - [PERSON] , та як на майно належне позивачці - ніколи не реєструвалось. У зв`язку з накладенням на все нерухоме майно [PERSON] , в тому числі і вказаний житловий будинок, арешту позивач позбавлення права на розпорядження свою власністю. Тому в червні 2021 року вона вимушена була звернутись до суду з вказаним позовом про захист своїх порушених прав на вільне володіння належним їй майном шляхом зняття обтяження у вигляді арешту нерухомого майна. За таких обставин, оскільки, фактично вищевказане обтяження було помилково накладено на цілий житловий будинок із господарчими спорудами, розташований в [ADDRESS] , як на майно, що належало тільки 2 особам - [PERSON] , та [PERSON] та з огляду на те, що наявність обтяження у вигляді заборони відчуження цілого житлового будинку із господарчими спорудами, розташованого в [ADDRESS] , за відсутності достатніх правових підстав для цього, порушує право власності [PERSON] на належну її 1/3 частину вищевказаного житлового будинку із господарчими спорудами, суд вважає, що внаслідок чого позивачка фактично позбавлена можливості в повному обсязі розпоряджатися своїм майном, а тому підлягає захисту судом шляхом задоволення позову. Суд вважає, що у зв`язку з наявними обтяженнями нерухомого майна існують перешкоди позивачу, як власнику нерухомого майна, у праві володіння, користування та розпорядження належним йому майном. При цьому, суд зазначає, що порушене право позивача підлягає захисту у спосіб, який обрав позивач і який передбачений законом (припинення дії, яка порушує право), у даному випадку, шляхом зняття обтяження у вигляді арешту з усього нерухомого майна позивача [PERSON] в порядку цивільного судочинства. На підставі викладеного,

Outcome: approved