Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У травні 2022 року до суду надійшла вищевказана позовна заява [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок у твердій грошовій сумі в розмірі по 600, 00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 серпня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 15 січня 2019 року збільшено розмір аліментів до 4000, 00 грн. щомісячно. Відповідно до довідок-розрахунків у відповідача виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 183\~550, 00 грн., а сума пені складає 229\~524, 00 грн. та 812\~800, 00 грн. відповідно. Враховуючи те, що пеня не може бути більшою 100 відсотків заборгованості по аліментам, то у зв`язку з викладеним, позивач просить стягнути із відповідача пеню за прострочення сплати аліментів у розмірі 183\~550, 00 грн. Заяви, інші процесуальні дії у справі Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 червня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання (а.с. 30). Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 вересня 2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про місце, час та дату його проведення повідомлялась належним чином. До початку розгляду справи від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи у її відсутність. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про місце, час та дату його проведення повідомлявся належним чином. Відзив не подав, причини неявки суду не відомі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями ст. 280 ЦПК України. Обставини справи, що встановлені судом Рішенням Броварського міськрайонного суду Київської області від 07 жовтня 2015 року із [PERSON] стягнуто аліменти на користь [PERSON] на утримання доньок у твердій грошовій сумі в розмірі по 600, 00 гривень, щомісячно на кожну дитину, починаючи з 28 серпня 2015 року і до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 15 січня 2019 року збільшено розмір аліментів до 2000, 00 грн. щомісячно на кожну дитину, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до повноліття дітей. Згідно довідки-розрахунку виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , та [PERSON] , за період із серпня 2015 року по лютий 2019 року, станом на 16.02.2019 року становить 39 550, 00 грн. Згідно довідки-розрахунку виданої Броварським міськрайонним відділом державної виконавчої Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ), заборгованість [PERSON] по сплаті аліментів на утримання дітей: [PERSON] , та [PERSON] , за період із лютого 2019 року по січень 2022 року, станом на 01.02.2022 рік становить 144\~000, 00 грн. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини У відповідності до статті 3 «Конвенції про права дитини» від 20 листопада 1989 року (далі Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно із ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно п. 22 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 року № 3 Передбачена ст. 196 СК відповідальність платника аліментів за прострочення їх сплати у виді неустойки (пені) настає лише за наявності вини цієї особи. На платника аліментів не можна покладати таку відповідальність, якщо заборгованість утворилася з незалежних від нього причин, зокрема, у зв`язку з несвоєчасною виплатою заробітної плати, затримкою або неправильним перерахуванням аліментів банками. В інших випадках стягується неустойка за весь час прострочення сплати аліментів. Відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду у справі №333/6020/16-ц від 03 квітня 2019 року, розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувались аліменти, до дня їх фактичної виплати та помножити на 1 відсоток. Із наведеного позивачем розрахунку, доданого до заяви, вбачається, що сума нарахованої пені із часу ухилення відповідачем від сплати аліментів, тобто із серпня 2015 року по січень 2022 року становить 812\~800, 00 грн., проте враховуючи положення ч.1 ст. 196 СК України, стягненню підлягає пеня у розмірі заборгованості по аліментах, а саме: 183 550 (сто вісімдесят три тисячі п`ятсот п`ятдесят) грн. 00 коп. З огляду на викладені обставини, та враховуючи те, що у відповідача рахується заборгованість по сплаті аліментів, які стягнуті за рішенням суду, а будь-які докази, які б свідчили, що дана заборгованість утворилася з незалежних від відповідача причин, у матеріалах справи відсутні, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення із відповідача неустойки (пені) підлягають задоволенню. На підставі викладеного, та

Outcome: approved