Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

28 липня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з вказаним позовом, яким просила розірвати шлюб, між нею та [PERSON] , зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області, актовий запис №179; прізвище після розірвання шлюбу залишити [PERSON] ; стягнути з відповідача на свою користь понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що позивач перебуває у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 04 червня 2011 року. Від цього шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося у зв`язку з різними поглядами на життя, відсутністю між ними взаєморозуміння. Спільного господарства не ведуть, сумісне проживання припинено. Наміру зберегти сім`ю у них немає. Тому переконана, що збереження шлюбу не можливе. Ухвалою суду Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 06 жовтня 2022 року відкрито спрощене провадження по цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість позивач подала до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити, розгляд справи просив здійснити у її відсутність. Відповідач також направив до суду заяву, в якій просив розгляд справи проводити у його відсутність, позов визнає та просить задовольнити. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяви позивача та відповідача, матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~відповідно якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини. Так, враховуються висновки, зазначені у рішенні в справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року (серія А, №303А, п.2958), згідно якого Суд повторює, що згідно усталеної практики, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Згідно ч. 3 ст. 12 та ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В судовому засіданні встановлено, що 04 червня 2011 року [PERSON] та [PERSON] у Відділі державної\~реєстрації актів\~цивільного стану\~Бориспільського міськрайонного\~управління юстиції\~у Київській\~області зареєстрували\~шлюб,\~про що\~складено актовий\~запис №\~179.\~Наведене підтверджується\~копією свідоцтва\~про шлюб\~серії [NUMBER] \~виданого 04\~червня 2011року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Бориспільського міськрайонного управління юстиції у Київській області. Від цього\~шлюбу сторони\~мають сина\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~що підтверджується\~копією свідоцтва\~про народження\~серії [NUMBER] \~виданого 04\~січня 2012року виконавчим комітетом Мартусівської сільської ради Бориспільського району Київської області. Відповідно ст.\~110\~СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. При розгляді справ про розірвання шлюбу суд має встановлювати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову, можливість збереження шлюбу в подальшому. Згідно ст.\~111\~СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Статтею 112\~СК України визначено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхньої дитини, що має істотне значення. Зі змісту позовної заяви, вбачається, що спільне життя у сторін не склалося, подружніх та сімейних стосунків не підтримують, спільного господарства не ведуть. З цих підстав подальше існування сім`ї неможливе. Враховуючи викладене, суд вважає встановленим, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам, що має істотне значення, у зв`язку з чим укладений шлюб між [PERSON] та [PERSON] слід розірвати на підставі ст. 112 Сімейного кодексу України. Відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Враховуючи вищевикладене, а також те, що позивач виявила бажання надалі іменуватися прізвищем « [PERSON] », суд вважає за можливе після розірвання шлюбу залишити позивачу прізвище - « [PERSON] ». Відповідно ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~у разі задоволення позову судові витрати, пов`язані з розглядом справи покладаються на відповідача. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп., що підтверджується квитанцією № 0.0.26219905381 від 26 липня 2022 року. Позовні вимоги задоволено в повному обсязі, крім того відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги. У частині 1 ст. 142 ЦПК України зазначено, що у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки відповідач визнав позовні вимоги, суд вважає за можливе повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору (496 грн. 20 коп.), сплаченого при поданні позову, а іншу частину судового збору (496 грн. 20 коп.) стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved