Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до відповідача [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору служби у справах дітей Бершадської міської ради про позбавлення батьківських прав з тих підстав, що як стверджує 27.03.2013 між нею та [PERSON] був укладений шлюб, який був зареєстрований у Війтівській сільській раді Бершадського району Вінницької області. У шлюбі у них народились діти: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , батьком яких є відповідач, що підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей. Життя з відповідачем у неї не склалось і рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2018 шлюб між ними було розірвано. Після розірвання шлюбу вона з дітьми проживають в [ADDRESS] . Оскільки відповідач ухилявся від добровільного виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, не надавав ніяких коштів на харчування дітей, на одяг, навчання, вона змушена була звернутись в суд з позовом про стягнення з відповідача аліментів на утримання дітей. За рішенням суду було відкрито виконавче провадження про стягнення з відповідача на її користь коштів на утримання дітей, але відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх обов`язків по утриманню дітей, внаслідок чого виникла заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 136608,55 грн. (станом на 01.06.2022), що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів, виданим Бершадським районним відділом ДВС. Відповідач свідомо нехтуючи своїми батьківськими обов`язками, не цікавиться життям їх дітей та станом їх здоров`я, не приїжджає до дітей, не дзвонить їм, не піклується про фізичний і духовний стан дітей, тобто фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вищезазначені обставини підтверджує характеристиками зі школи та ЗДО (ясла-садочку), в яких навчаються і перебувають діти, а також копією свідоцтва про шлюб з [PERSON] , з яким вона проживає однією сім`єю з 2020 року і який турбується про неї та про її дітей та має намір усиновити дівчаток. Позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх дітей відповідає їх інтересам, оскільки поведінка відповідача свідчить про те, що його ставлення до виховання дітей змінити неможливо. Перебуваючи у шлюбі з відповідачем, вона та її діти потерпали від грубого поводження відповідача з ними, який, зловживаючи спиртними напоями, вчиняв систематичне насильство в сім`ї і травмував дитячу психіку, що підтверджується копіями постанов Бершадського районного суду про притягнення відповідача до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 173-2 КУпАП від 05.04.2018, ст. 130 КУпАП від 01.10.2012. Свідоме і тривале нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, небажання змінити свою поведінку, ігнорування інтересів і потреб дітей є підставами для позбавлення [PERSON] прав на виховання дітей, захисту їх інтересів. Просить позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] та малолітньої [PERSON] , [INFO] . Позивачка [PERSON] в підготовчому судовому засіданні позов підтримала, просить його задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій позов визнає, просить розглянути справу в його відсутність. Представник третьої особи служби у справах дітей Бершадської міської ради Смакоус Ж.Л. в підготовчому судовому засіданні не заперечує проти задоволення позову та зазначила, що орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Заслухавши позивачку, представника третьої особи, дослідивши матеріали справи, суд виходить з наступного. Судом встановлені наступні обставини та спірні їм правовідносини. Згідно копій свідоцтв про народження серії [NUMBER] , серії [NUMBER] , виданих відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Бершадського районного управління юстиції у Вінницькій області сторони є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Рішенням Бершадського районного суду Вінницької області від 14.06.2018 у справі № 126/978/18 шлюб між сторонами розірвано. Згідно копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , позивачка зареєструвала шлюб 18.06.2020 з [PERSON] . Відповідно до актів обстеження умов проживання від 11.08.2022, діти: [PERSON] та [PERSON] проживають разом з позивачкою [PERSON] , вітчимом [PERSON] , братом [PERSON] , дідом [PERSON] . За результатами відвідування сім`ї підтверджено, що [PERSON] та [PERSON] знаходяться на утриманні матері. Зі слів матері батько не приймає участі у вихованні дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям, не надає матеріальної допомоги. Заборгованість відповідача [PERSON] по сплаті аліментів на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] становить 136608,65 грн., що підтверджується розрахунком заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженню № 56094233, складеному головним державним виконавцем Бершадського районного відділу державної виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Кончаківським Р.С. Разом з тим, відповідача [PERSON] ухвалами Бершадського районного суду Вінницької області від 24.09.2019, від 13.04.2021 у справах №№ 126/480/18 було оголошено в розшук за поданнями виконавчої служби в зв`язку з ухиленням від сплати аліментів. Згідно довідки директора Бершадського закладу загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів № 2 Ковальського В.М. № 62 від 28.06.2022, під час навчання учениці 4 класу [PERSON] в школі протягом 2019 - 2022 навчального року її батько [PERSON] ніякої участі у вихованні дочки і шкільному житті не брав, не відвідував жодного шкільного заходу, ні разу не був присутній на батьківських зборах, не переймався досягненнями та здобутками дочки, не телефонував. Всі питання по вихованню і матеріальному забезпеченню вирішувались тільки з матір`ю [PERSON] . Відповідно до характеристики директора Бершадського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) "Сонечко" Шевченко О.М. , протягом 2019-2022 років батько [PERSON] . [PERSON] не з`являвся до закладу та не приймав ніякої участі у вихованні дочки, не з`являвся та не цікавився дитиною. Всі питання по вихованню дочки вирішувала мама. Згідно висновку органу опіки та піклування Бершадської міської ради № 01-18/1788 від 29.09.2022, орган опіки та піклування Бершадської міської ради вважає доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , 1989 року народження відносно його малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно ч. 4 ст. 155 Сімейного кодексу України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таке рішення має бути прийнято з метою захисту інтересів неповнолітньої дитини, яка фактично позбавлена його батьківського піклування. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини (параграф 57, 58). Відповідач же у своїй заяві позов визнає у повному обсязі, що свідчить про відсутність з його боку інтересу до його неповнолітніх дітей. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Аналогічна позиція викладена в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 13 березня 2019 року ( справа № 631/2406/15-ц провадження № 61-36905св18 ). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У справі «Мамчур проти України» від 16.07.2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини (cт. 18 Конвенції про права дитини). Отже, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Такого ж висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 17.06.2021 року у справі № 466/9380/17. У постанові Верховного Суду від 26 грудня 2018 року у справі № 404/6391/16-ц (провадження № 61-40224св18) зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 25 квітня 2019 року у справі № 296/7848/16-ц (провадження № 61-43695св18) зазначено, що ухилення від виконання своїх обов`язків з виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. У постанові Верховного Суду від 13 березня 2019 року у справі № 631/2406/15-ц (провадження № 61-36905св18) зазначено про те, що позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Крім того, ухвалюючи дагне рішення, суд приймає до уваги позицію відповідача, який позов визнав. Згідно ст. 200 ч.ч. 3, 4 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки під час підготовчого судового засідання відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що визнання позову підлягає прийняттю, а позов - задоволенню. Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав на спілкування з дітьми і побачення з ними, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Аналогічна правова позиція мститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 02 серпня 2021 року у справі № 331/8310/15, провадження № 61-4879св20. На підставі ч. 2 ст. 51 Конституції України, п. 16 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», Законом України «Про охорону дитинства», ст. ст. 150, 155, 164 СК України,

Outcome: approved