Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

У січні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк (далі - ПАТ АБ) «Укргазбанк» про визнання дій незаконними та зобов`язання вчинити певні дії, в якому просить: визнати незаконною відмову відповідача, яка викладена у листі за вихідним від 21 серпня 2021 року № 124/31218/2021, якою відмовлено у проведенні реструктуризації зобов`язань за її заявою від 19 липня 2021 року по кредитному договору № 437-ф/07, який було укладено 29 листопада 2007 року між нею та відповідачем; зобов`язати відповідача провести реструктуризацію зобов`язань позивача за кредитним договором № 437-ф/07, який було укладено 29 листопада 2007 року між нею та відповідачем, на підставі заяви про проведення реструктуризації, яка подана [PERSON] 19 липня 2021 року, відповідно до підпункту 6, 7, 8, 9, 11, 12, 13 та 14 пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Свої вимоги обґрунтовує тим, що 29 листопада 2007 року між нею та відповідачем було укладено кредитний договір за № 437-ф/07, згідно з яким позивачем отримано кредит у розмірі 71 800 дол. США з остаточним терміном погашення 27 листопада 2037 року. В забезпечення виконання зобов`язання між ними укладено договір іпотеки без оформлення заставної, згідно з яким предметом іпотеки є однокімнатна квартира [ADDRESS] . 31 серпня 2015 року рішенням Святошинського районного суду міста Києва стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ "Укргазбанк" заборгованість за кредитним договором від 29 листопада 2007 року № 437-ф/07 у сумі 55 437,24 дол. США, 38 501,87 грн та судові витрати в сумі 3 654 грн, на виконання якого судом видано виконавчий лист. На підставі зазначеного виконавчого листа приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Корольовим М. А. відкрито виконавче провадження № [NUMBER] з примусового виконання рішення суд, в межах зазначеного виконавчого провадження 16 вересня 2021 року винесено постанову про опис та арешт майна боржника. Крім того, 18 жовтня 2021 року приватним виконавцем винесено постанову про призначення суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання для участі у виконавчому провадженні. Позивач зазначає, що 19 липня 2021 року вона звернулась до банку з відповідною заявою про реструктуризацію боргу за процедурою, передбаченою Законом України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті», яку направила рекомендованим повідомленням з описом вкладення, однак їй було відмовлено. Причиною такої відмови банк зазначив, що відповідно до наданих позивачем документів предмет іпотеки не використовується як місце постійного проживання. Позивач вважає таку відмову незаконною та такою, що порушує її права та інтереси, оскільки наявні всі умови, які встановлені Законом України № 1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» для реструктуризації боргу, а саме: наявне непогашене грошове зобов`язання перед кредитором, відсутня прострочена заборгованість, предметом іпотеки є нерухоме майно житлового фонду, яке є її єдиним житлом і не перевищує 140 кв. м, та використовується нею як постійне місце проживання, а також було придбано за рахунок кредитних коштів, у неї відсутнє інше житлове нерухоме майно, тому звернулася до суду з указаним позовом. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14 січня 2022 року вказану справу передано судді Ішуніній Л. М. Ухвалою Солом`янського районного суду міста Києва від 21 січня 2022 року за вказаним позовом відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін та надано відповідачу 15-денний термін для надання відзиву. 06 травня 2022 року, засобами поштового зв`язку, до суду надійшов відзив відповідача, в якому останній просить відмовити в задоволенні позову, посилаючись на те, що позов є необґрунтованим, оскільки з доданих позивачем до заяви про реструктуризацію боргу документів встановлено, що предмет іпотеки не використовується як місце постійного проживання [PERSON] , остання та її дочка [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] з 23 листопада 2017 року по теперішній час, тому банк був змушений відмовити позивачу у проведенні реструктуризації заборгованості. Крім того, зауважує, що умовами кредитного договору та договором іпотеки від 29 листопада 2007 року не передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника за адресою розташування предмету іпотеки. Також, зазначає, що існує судове рішення по суті у справі, предметом спору у якій були права і обов`язки сторін за кредитним договором, яке набрало законної сили, для реструктуризації зобов`язань за яким позивачем була подана заява, водночас, із заявою про реструктуризацію зобов`язань, передбачених кредитним договором позивач звернулась 19 липня 2021 року, тобто майже через 6 років після винесення рішення судом. Проте, однією з умов для подачі заяви про реструктуризацію зобов`язання є відсутність рішення суду, що набрало законної сили, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява. Така заява може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі. Представник позивача та позивач в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового засідання повідомлялись належним чином, в матеріалах справи міститься заява представника позивача про розгляд справи у її відсутність та відсутність позивача, в якій зазначає, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час і місце судового засідання повідомлявся належним чином, однак в матеріалах справи міститься заява представника відповідача про розгляд справи за його відсутності, в якій просить відмовити в задоволенні позову. За загальним правилом частини першої статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність сторін. Згідно з частиною другою статті 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони в судове засідання не з`явились, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши матеріали справи та дослідивши надані докази в їх сукупності, проаналізувавши зміст норм матеріального і процесуального права, які врегульовують спірні правовідносини, суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Судом установлено, що 29 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем укладено кредитний договір № 437-ф/07. Відповідно до якого банк надає позичальнику кредит у розмірі 71 800 доларів США. Кредит надається на строк з 29 листопада 2007 року по 27 листопада 2037 року, зі сплатою процентів за користування кредитом, виходячи із 12,9% річних (пункт 1.1. зазначеного договору). Також, 29 листопада 2007 року між позивачем та відповідачем укладено договір іпотеки без оформлення заставної, який забезпечує всі вимоги іпотекодержателя, які випливають з кредитного договору № 437-ф/07 (пункт 1.1. договору). Підпунктом 2.1.1. пункту 2.1. зазначеного договору визначено, що предметом іпотеки є нерухоме майно - квартира під [ADDRESS] . Рішенням Святошинського районного суду міста Києва від 31 серпня 2015 року, яке набрало законної сили 14 вересня 2015 року, стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором № 437?ф/07 від 29 листопада 2007 року в розмірі 55 437,24 доларів США, 38 501,87 грн та судові витрати в розмірі 3 654 грн. Судом установлено, що вказане рішення суду не виконано, заборгованість не погашена. 19 липня 2021 року позивач звернулася до Публічного акціонерного товариства Акціонерного банку «Укргазбанк» з заявою про реструктуризацію зобов`язань за кредитним договором № 437-ф/07 від 29 листопада 2007 року за процедурою, передбаченою Законом України №1381-ІХ «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті». У заяві позивач повідомила, що за кредитним договором їй надано споживчий кредит в іноземній валюті (долари США) на купівлю квартири, яка є предметом іпотеки; квартира є фактичним місцем проживання позичальника та її дочки [PERSON] , яка не працює та не отримує будь-які доходи, оскільки навчається; на дату подання заяви інших об`єктів житлової нерухомості позичальник не має. До заяви додала: інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно про всі наявні у власності позичальника та членів її сім`ї (дочка, мати та батько), на дату підписання заяви, об`єктів нерухомого майна, документи про склад сім`ї, про доходи позичальника, та довідки про реєстрацію місця проживання позивача та її дочки, а також про зареєстрованих осіб у житловому приміщенні за адресою предмета іпотеки. Листом від 12 серпня 2021 року за № 124/31218/2021 ПАТ АБ «Укргазбанк» відмовило у реструктуризації зобов`язань за кредитним договором від 29 листопада 2007 року № 437-ф/07, оскільки відповідно до наданих документів, предмет іпотеки не використовується як місце постійного проживання. Стаття 3 Закону України «Про споживче кредитування» визначає, що цей Закон регулює відносини між кредитодавцями, кредитними посередниками та споживачами під час надання послуг споживчого кредитування, а також відносини, що виникають у зв`язку з врегулюванням простроченої заборгованості за договорами про споживчий кредит та іншими договорами, передбаченими частиною другою цієї статті. Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо споживчих кредитів, наданих в іноземній валюті» № 1381-IX від 13 квітня 2021 року, який набрав законної сили 23 квітня 2021 року. Даним законом внесено зміни до Закону України «Про споживче кредитування», а саме: розділ IV «Прикінцеві та перехідні положення» доповнено пунктом 7, відповідно до якого зобов`язання позичальників за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у цьому пункті критеріям (незалежно від дати укладення договору), підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представника (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) у порядку та на умовах, встановлених цим пунктом: 1) обов`язковій реструктуризації підлягають зобов`язання, передбачені договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті (далі у цьому пункті - договір), у разі: наявності станом на день набрання чинності цим пунктом будь-якого непогашеного грошового зобов`язання (простроченого грошового зобов`язання та/або грошового зобов`язання, строк сплати якого не закінчився) перед кредитором, крім випадку переходу усіх прав кредитора до поручителя (заставодавця) у зв`язку з виконанням ним зобов`язань позичальника; відсутності станом на 1 січня 2014 року простроченої заборгованості, яку згідно з договором позичальник зобов`язаний сплатити не пізніше 1 січня 2014 року (крім простроченої заборгованості із сплати неустойки та інших платежів, нарахованих у зв`язку із простроченням позичальником платежів, та/або будь-якої заборгованості, строк сплати якої відповідно до договору спливає після 1 січня 2014 року, але яку кредитор вимагав повернути достроково (у строк до 1 січня 2014 року) у зв`язку з простроченням позичальником платежів), або якщо зазначену прострочену заборгованість погашено до дня проведення реструктуризації; 2) виконання зобов`язань за договором забезпечено предметом іпотеки згідно із статтею 5 Закону України «Про іпотеку» у вигляді майна, віднесеного до об`єктів житлового фонду , або об`єкта незавершеного житлового будівництва, або майнових прав на нього, або садового будинку, або земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), а загальна площа такого нерухомого майна (об`єкта незавершеного житлового будівництва) не перевищує для квартири 140 квадратних метрів, для житлового будинку - 250 квадратних метрів, для садового будинку - 250 квадратних метрів, для земельної ділянки - площі, визначеної пунктом «г» частини першої статті 121 Земельного кодексу України. Крім того, вимагається виконання хоча б однієї з таких умов: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); у власності позичальника або майнового поручителя, який є власником предмета іпотеки - об`єкта незавершеного житлового будівництва, відсутнє інше житлове нерухоме майно (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предмет іпотеки - нерухоме житлове майно придбавалося повністю або частково за рахунок кредитних коштів, отриманих за договором, і умовами договору або іпотечного договору передбачено заборону реєстрації місця проживання позичальника або майнового поручителя за адресою розташування житлового нерухомого майна, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є земельна ділянка для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, площа якого не перевищує 250 квадратних метрів, розташованого на зазначеній земельній ділянці, та житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); предметом іпотеки є садовий будинок, за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, розташованого на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі); Підпунктом 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» встановлено, що реструктуризація зобов`язань, передбачених договором, здійснюється за заявою, що подається кредитору позичальником (особою, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або його представником (за законом або за наявності довіреності на вчинення таких дій) особисто або надсилається рекомендованим листом з повідомленням про вручення протягом трьох місяців з дня набрання чинності цим пунктом, крім таких випадків: у разі смерті позичальника (або особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) протягом строку, передбаченого абзацом першим цього підпункту, спадкоємець, до якого перейшли права та обов`язки позичальника, може подати заяву про проведення реструктуризації протягом двох місяців з дня одержання відповідного свідоцтва про право на спадщину; у разі наявності на день набрання чинності цим пунктом у суді відкритого провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява, та/або права та обов`язки сторін за іпотечним договором, укладеним для забезпечення виконання передбачених цим договором зобов`язань, та/або договором між іпотекодавцем та іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, та відсутності рішення суду, що набрало законної сили, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня набрання законної сили рішенням суду в такій справі; у разі залучення позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) у встановленому законодавством порядку до здійснення заходів із забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях у період, що припадає на тримісячний строк з дня набрання чинності цим пунктом, заява про проведення реструктуризації може бути подана після спливу тримісячного строку з дня набрання чинності цим пунктом, але не пізніше двох місяців з дня завершення такого залучення. Відповідно до підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» у заяві про проведення реструктуризації зазначаються: прізвище, ім`я та по батькові (за наявності) позичальника; найменування кредитодавця (повне або скорочене); інформація про дату укладення договору, яким передбачені зобов`язання, щодо реструктуризації яких подається заява; інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника); інформація про всі наявні у власності позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса); інформація про зареєстроване та фактичне місце проживання майнового поручителя та про всі наявні у його власності на дату підписання заяви об`єкти нерухомого майна, віднесені до об`єктів житлового фонду (зазначається кожен такий об`єкт нерухомого майна та його адреса), - у разі наявності майнового поручителя; документи, що підтверджують інформацію, зазначену у заяві (документи про склад сім`ї, про доходи іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя) та членів його сім`ї - на вимогу кредитора), розширену інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно стосовно кожного члена сім`ї іпотекодавця (позичальника та/або майнового поручителя). Закон України «Про споживче кредитування» визначає вичерпний перелік обставин при яких кредитор має право відмовити у реструктуризації за договорами про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті, що відповідають зазначеним у підпунктах 1, 2 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» критеріям (незалежно від дати укладення договору), та підлягають обов`язковій реструктуризації на вимогу позичальника: у разі пропуску позичальником строків, на подачу заяви, кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим законом (абзац 7 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»); у разі ненадання позичальником необхідних для проведення реструктуризації документів, зазначених у підпункті 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення», кредитор звільняється від обов`язку проведення реструктуризації зобов`язань за іпотечним кредитом на умовах, визначених цим пунктом (абзац 9 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Під час судового розгляду встановлено, що [PERSON] звернулася із заявою про проведення реструктуризації у визначений Законом строк, а саме, 19 липня 2021 року надіслала її на адресу банку рекомендованим листом з повідомленням про вручення та з описом вкладення в цінний лист. У поданій заяві вказані усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», та додано усі визначені частиною 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» документи. Також і відповідачем не заперечувалось, що позивач у заяві про реструктуризацію вказала усі обов`язкові реквізити, визначені підпунктом 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування». Відмовляючи у задоволенні заяви, Публічне акціонерне товариство Акціонерний банк «Укргазбанк» зазначило, що відповідно до наданих позивачем документів, предмет іпотеки не використовується як місце постійного проживання, зокрема, з паспорту та довідки про реєстрацію місця проживання вбачається, що вона зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . З досліджених в судовому засіданні доказів, встановлено, що квартира, в якій зареєстрована позивач належить на праві власності її батькові - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право власності від 25 листопада 1997 року, виданого на підставі Наказу Головного управління житлового забезпечення від 17 листопада 1997 року № 455-С. З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта № 265663368 від 13 липня 2021 року вбачається, що у [PERSON] відсутнє житлове нерухоме майно. Статтею 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» встановлено, що громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені цим Законом. Відповідно до частини першої статті 29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Згідно зі статтею 379 ЦК України житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Враховуючи викладене, наявність реєстрації позивача за адресою: [ADDRESS] не підтверджує той факт, що вона фактично проживає за цією адресою, як і не спростовує той факт, що предмет іпотеки - квартира за адресою: [ADDRESS] , використовується нею як постійне місце проживання. Беручи до уваги, що для реструктуризації зобов`язань, вимагається хоча б виконання однієї з таких умов, зокрема: предмет іпотеки - житлове нерухоме майно використовується як місце постійного проживання позичальника або майнового поручителя (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), за умови відсутності у власності позичальника або майнового поручителя іншого житлового нерухомого майна (крім житлового нерухомого майна, що розташоване на тимчасово окупованій території у Донецькій та Луганській областях, Автономній Республіці Крим та місті Севастополі), суд вважає, що позивачем доведено факт її постійного проживання квартирі за адресою: [ADDRESS] , що є предметом іпотеки за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким, вона звернулася із заявою, а також відсутність у неї у власності будь-якого іншого житлового нерухомого майна. Крім того, заявник несе відповідальність за достовірність зазначеної у заяві про проведення реструктуризації інформації. У разі якщо заявник не зазначив у заяві про проведення реструктуризації об`єкт нерухомого майна, віднесений до об`єктів житлового фонду, що на момент підписання заяви належав на праві власності позичальнику (особі, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майновому поручителю, або заявник зазначив недостовірну інформацію про зареєстроване на момент підписання заяви місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, або заявник зазначив недостовірну інформацію про фактичне місце проживання позичальника (особи, до якої перейшли права та обов`язки позичальника) або майнового поручителя, то в разі встановлення однієї з цих обставин судом або в разі підтвердження однієї з таких обставин наявними у кредитора офіційними документами (виданими суб`єктами, уповноваженими відповідно до закону видавати такі документи), це є підставою для відмови у проведенні передбаченої цим пунктом реструктуризації. Якщо реструктуризацію відповідно до цього пункту проведено, це є підставою для відновлення грошових зобов`язань позичальника, які існували станом на день, що передував дню проведення такої реструктуризації, із зменшенням таких грошових зобов`язань на суми сплачених з дня проведення реструктуризації платежів (абзац 10 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). Не здійснюється відповідно до цього пункту реструктуризація зобов`язань за договорами, усі зобов`язання за якими до дня набрання чинності цим пунктом реструктуризовано, за умови вираження усіх грошових зобов`язань виключно у грошовій одиниці України (гривні) без визначення грошового еквівалента будь-якого із зобов`язань в іноземній валюті (абзац 11 підпункту 4 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування»). З огляду на викладене, у банка не було підстав, передбачених законом, для відмови [PERSON] у здійсненні реструктуризації заборгованості за кредитним договором № 437-ф/07 від 29 листопада 2007 року за її заявою. Оскільки норма Закону України «Про споживче кредитування» щодо обов`язкової реструктуризації зобов`язань, передбачених договором про споживчий кредит, наданий в іноземній валюті є нормою імперативною, а відповідач без достатньої правової підстави ухиляється від проведення реструктуризації, тому наявні правові підстави для зобов`язання ПАТ АБ «Укргазбанк» провести реструктуризацію заборгованості, відповідно до пункту 7 Прикінцевих та перехідних положень Закону України «Про споживче кредитування». Схожих за змістом висновків дійшов Верховний Суд у постанові від 07 вересня 2022 року у справі № 274/6004/21. Посилання відповідача на абзац 3 підпункту 3 пункту 7 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», а саме, що на момент звернення із заявою про реструктуризацію зобов`язань вже існувало рішення суду від 31 серпня 2015 року про стягнення з позивача заборгованості, яке набрало законної сили, тобто позивач звернулася майже через 6 років після винесення рішення судом, а не у строки визначені вказаною нормою, суд відхиляє, оскільки в якості підстави для відмови у проведенні обов`язкової реструктуризації зобов`язань за кредитним договором, відповідачем така підстава не вказана при розгляді заяви. Крім того, суд звертає увагу, що відповідачем не правильно розтлумачено зазначену норму закону, оскільки вона стосується обставин, коли на момент набрання вищевказаним пунктом чинності у суді наявне відкрите провадження у справі, предметом спору в якій є права та обов`язки сторін за договором, щодо реструктуризації зобов`язань за яким подається заява та відсутнє рішення, що набрало законної сили, тобто така норма не може бути застосована до спірних правовідносин, тому що на момент набрання нею чинності відкритого провадження у суді не було та рішення вже набрало законної сили. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідач не спростував доводи позивача про наявність підстав для реструктуризації боргу позивача, не довів що у позивача на час звернення до банку та далі на час розгляду справи наявне інше житло, яке використовується як місце постійного проживання. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, враховуючи, що позивачем доведено наявність підстав для реструктуризації її заборгованості відповідно до пункту 7 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування», суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача та їх задоволення. Крім того, частиною п`ятою статті 265 ЦПК України передбачено, що у резолютивній частині рішення зазначається про розподіл судових витрат. Згідно з частиною першою статті 133 та частиною першою статті 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем, що включають судовий збір у розмірі 1 984 грн, підлягають стягненню з відповідача. З огляду на викладене та

Outcome: approved