Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

у січні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просив стягнути з АТ «ОТП Банк» грошові кошти у розмірі 572,60 грн., з яких: 480,00 грн. сплачені кошти за смс-інформування, 22,03 грн. - 3 % річних та 70,57 грн.- інфляційні втрати, та моральну шкоду у розмірі 500,00 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що 19.07.2019 року між ним та банком було укладено договір побутового кредитування № 2024889557 у розмірі 17 428,00 грн. строком на один рік. Відповідно до умов договору банк надав йому побутовий кредит шляхом перерахування на одночасно виданий картковий рахунок № [NUMBER] , який він мав своєчасно повернути зі сплатою винагороди. Зазначив, що окремо договором було передбачено, що послуга смс-інформування про стан розрахунків не підключається до його телефону. 08.07.2020 року ним було остаточно погашено суму боргу, тобто кредитні зобов`язання з його сторони повністю виконані у повному обсязі. Однак, під час закриття договору відповідач витребував у позивача додаткові 480,00 грн., які позивач змушений був сплатити та потім дізнався, що вказана плата була платою за смс-інформування. 08.08.2020 року у приміщенні банку він подав заяву про повернення надлишково сплаченої суми, за наслідком чого на телефонний номер позивача надійшла смс про те, що борг повернуто, а договір є закінченим з у зв`язку з його виконанням. Проте, вказав, що вказана сума коштів йому не повернута. Тому, виходячи з положень ст. ст. 526, 625 ЦК України просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою від 05.05.2022 року відкрито провадження по справі з проведенням розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін (а.с. 12). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. На підставі викладеного, судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 19.07.2019 року між сторонами у справі було укладено договір побутового кредитування № 2024889557 строком на один рік, за умовами якого відповідачем було надано позивачу кредит у розмірі 17 428,00 грн. (а.с. 6-7). Відповідно до умов договору відповідач надав позивачу побутовий кредит шляхом перерахування на одночасно виданий картковий рахунок № [NUMBER] , який позивач мав своєчасно повернути зі сплатою винагороди. Вбачається, що окремо договором було передбачено, що послуга смс-інформування про стан розрахунків не підключається до телефону позивача. Судом досліджена долучена до матеріалів справи копія заяви - анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № [NUMBER] від 19.07.2019 року, з якої дійсно вбачається, що в графі підключення послуги смс-інформування, позивачем поставлена галочка «ні». З матеріалів справи вбачається та не заперечено відповідачем доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що 08.07.2020 року позивачем було остаточно погашено суму боргу, тобто кредитні зобов`язання зі сторони позивача повністю виконані у повному обсязі. Доказів на підтвердження зворотного матеріали справи не містять. Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Як зазначає позивач при зверненні до суду, під час закриття договору ним було додатково сплачено 480,00 грн. як плата за смс-інформування. 08.08.2020 року позивач подав заяву про повернення надлишково сплаченої суми, за наслідком чого на телефонний номер позивача надійшла смс про те, що борг повернуто, а договір є закінченим з у зв`язку з його виконанням (а.с. 8). Як зазначено вище, судом досліджена долучена до матеріалів справи копія заяви - анкети про надання банківських послуг АТ «ОТП Банк» № [NUMBER] від 19.07.2019 року, з якої дійсно вбачається, що в графі підключення послуги смс-іноформування, позивачем поставлена галочка «ні» . Таким чином, суд погоджується з твердженнями позивача про те, що відповідачем було неправомірно стягнуто з позивача кошти у розмірі 480,00 грн., за послуги, які ним надані не були. Враховуючи те, що вказані твердження не були спростовані відповідачем, суд приходить до висновку про задоволення позову, в цій частині. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, вимоги позивача в частині стягнення суми інфляційних втрат на суму заборгованості також є обґрунтованими і в цій частині позов також підлягає задоволенню в повному обсязі в межах заявлених позовних вимог. Розрахунок 3% річних та інфляційних втрат відповідачем не спростований. Щодо відшкодування моральної шкоди, то суд надходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до п. 3 ч. 2ст. 23 ЦК України моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Відповідно до положень п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер та обсяг моральних страждань, яких зазнав позивач внаслідок протиправних дій відповідача, час і зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. Згідно роз`яснень Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року в п. 5 постанови «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» обов`язковому з`ясуванню при вирішені спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою та протиправними діями заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду ті з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. За загальними правилами відшкодування шкоди, відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії певних осіб чи органів завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Право особи на відшкодування моральної шкоди виникає за умов порушення права цієї особи, наявності такої шкоди та причинного зв`язку між порушенням та моральною шкодою. При цьому, обов`язок доведення наявності підстав для відшкодування моральної шкоди покладається на особу, що вимагає її відшкодування, що відповідає змісту ч. 3 ст. 12 та ст. 81 ЦПК України. Позивачем не було доведено доказами в розрізі положень ст. ст. 76-81 ЦПК України, що вказані дії з боку відповідача принесли йому душевні страждання, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди є безпідставними та задоволенню не підлягають. Відповідно до ч.ч. 1, 5, 6ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Таким чином, враховуючи викладені обставини, суд приходить до висновку про часткове задоволення вказаного позову. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до положень ст. 141 ЦПК України. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial