Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

18.01.2021 року представник позивача Ковальов В.М. звернувся до суду з позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору: Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Крегул Іван Іванович, Приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Заявлені позовні вимоги обґрунтовував тим, що приватним нотаріусом було вчинено виконавчий напис № 2539 від 30.07.2020 року щодо стягнення з [PERSON] заборгованості за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» у розмірі 1\~225\~559, 87 грн. Позивач зазначив, що вищезазначений виконавчий напис нотаріуса, зареєстрований в реєстрі за № 2539 від 30.07.2020 року, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки при його вчиненні нотаріусом не було дотримано вимог законодавства України, які регулюють порядок вчинення виконавчих написів та свідчать про безспірність заборгованості, а сам розмір заборгованості не є безспірним. Представник позивача просив суд визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис № 2539 від 30.07.2020 року, вчинений приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, щодо стягнення з [PERSON] , за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», заборгованості у розмірі 1\~225\~559, 87 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 25.01.2021 року позовну заяву залишено без руху. 10.02.2021 року представником позивачки усунуто недоліки на виконання ухвали суду від 25.01.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 15.02.2021 року провадження в справі було відкрито в порядку загального позовного провадження із призначенням підготовчого судового засідання на 21.04.2021 року. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.04.2021 року задоволено клопотання представника позивача [PERSON] адвоката Ковальова В.М. про витребування доказів. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 21.04.2021 року підготовче провадження закрито із призначенням судового засідання на 25.10.2021 року. У судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, представник позивача [PERSON] надав заяву з клопотанням розглядати справу у їх відсутності, наполягає на задоволенні позовних вимог у повному обсязі. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи він був повідомлений належним чином, 19.09.2022 року до суду від представника Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» - директора Подобєдова Л.І. надана заява про визнання позову, в якій він просив задовольнити позов та стягнути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову. Треті особи в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи їх було повідомлено належним чином, причини неявки не повідомили. Згідно з ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Оскільки відповідно до положень ЦПК України розгляд вказаної справи здійснювався судом за відсутності учасників справи, тому у відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. \~ \~ \~ \~ Судом встановлено, що 13 липня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис № 2539, щодо стягнення з [PERSON] , за вимогою Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус», заборгованості у розмірі 1\~225\~559, 87 грн. 17.10.2020 року на підставі виконавчого напису № 2539 від 30.07.2020 року, вчиненого приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем, приватним виконавцем виконавчого округу Київської області Крегулом Іваном Івановичем відкрито виконавче провадження № 63330695 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Інвест Хаус» заборгованості, що виникла на підставі Кредитного договору № 143/П/04/2007-840 від 23.04.2007 року, в розмірі 1\~225\~559,87 грн. Згідно ч.1 ст.39\~Закону України\~«Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про\~нотаріат» та іншими актами законодавства України. У відповідності до ст. ст.87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Відповідно до Постанови Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87,88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказані висновки узгоджуються з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними у постанові від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц (провадження № 14-557цс19). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимогст.9 Закону України "Про бухгалтерський облік та фінансову звітність". Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна бути безспірною заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. З матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та/або здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед ТОВ "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "ІНВЕСТ ХАУС", зазначений у виконавчому написі, є безспірним. Крім того, відсутні документи, які дозволяють перевірити, яким чином нараховувалась заборгованість за несплаченими відсотками. Відповідно до вимог ст. 50 Закону України «Про нотаріат»передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Спір про право, який ґрунтується на вчиненій нотаріальній дії, розглядається судом у порядку позовного провадження. Спір про визнання вчиненого нотаріусом виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню повністю або частково, або про повернення стягненого за виконавчим написом нотаріуса, розглядається судом за позовом боржника до стягувача. За змістом свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Засіб захисту, що вимагається згаданою статтею, повинен бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема, у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (рішення в справі «Афанасьєв проти України» від 05.04.2005). Таким чином, особа має право пред`явити до суду таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Враховуючи викладене, зважаючи на допущені порушення Закону України\~«Про нотаріат» при вчиненні оспорюваного виконавчого напису, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] та наявність підстав для визнання виконавчого напису № 2539 від 30.07.2020 року таким, що не підлягає виконанню, з метою ефективного захисту порушеного права позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. \~ \~ \~ \~Отже,\~у зв`язку з визнанням\~відповідачем\~позову, позивачу, з державного бюджету повертається\~50 відсотків судового збору, який був ним сплачений при поданні\~позову, а з відповідача\~стягуються\~(відшкодовуються) на користь позивача інші\~50 відсотків судового збору. На підставі вищевикладеного, ст. ст.\~15,18 Цивільного кодексу України, ст. ст.\~34,\~87,\~89 Закону України «Про нотаріат», Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 за № 296/5\~,

Outcome: approved