Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що 13.01.2014 р. [PERSON] уклав з банком кредитний договір б/н. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», складає між ним та Банком Договір про надання банківських послуг (далі - Договір), що підтверджується підписом у заяві. Також заявою позичальника підтверджується, що він був повністю проінформований про умови кредитування в банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Як зазначається позивачем при зверненні до суду, банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. Позичальник зобов`язався повернути витрачену частину кредитного ліміту відповідно до умов договору, а саме щомісячними платежами в розмірі мінімального платежу від суми заборгованості, який встановлений договором. Але в процесі користування кредитним рахунком позичальник не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник помер. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, є відповідач по справі. Позивачем 12.01.2021 року була направлена претензія кредитора до Лозівської державної нотаріальної контори, та 02.02.2021 р. була отримана відповідь, відповідно до якої спадкоємці померлого позичальника не зверталися із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори, спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». На переконання позивача, відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3\~ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме - 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому позивач зазначає, що згідно з ч. 3\~ст. 1296 ЦК України\~відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 16.05.2020 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано; станом на день смерті заборгованість позичальника за договором №б/н від 13.01.2014 р. становить 55\~373,62 грн. (а.с. 5). Позивач просив стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором в сумі 55 373,62 грн., а також вирішити питання про розподіл судових витрат. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу без його присутності, вказав, що позов підтримує в повному обсязі. Відповідач позов не визнав У відзиві на позову заяву (а.с. 89-91) відповідач просив суд врахувати, що при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора обов`язковому встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна, дотримання кредитором визначного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (Постанови ВС від 22.01.2020 р. у справі №306/2000/16-ц (провадження №61-30819св18) та від 04.02.2021 р. у справі №587/381/15-ц (провадження №61-3826св20), від 04.09.2019 р. у справі №200/20405/160ц (провадження №61-3164св19)). На переконання відповідача, позовна заява із доданими до неї документами не містить доказів на підтвердження наявності у спадкодавця рухомого/нерухомого майна, а також вартості такого майна. Відтак, слід виходи того з того, що відповідач не приймав спадщину після смерті свого батька, не звертався із заявою про прийняття спадщини, а відтак, не має майна, одержаного у спадщину. У відповіді на відзив позивач зазначив, що відповідач ще не отримав спадкове свідоцтво, а дії щодо його отримання залежать саме від дій спадкоємця та можуть бути вчинені іншими особами, зокрема, кредиторами, тому, на переконання позивача, правовідносини тривають, продовжуються, оскільки спадкоємець не отримав свідоцтво про спадкування, а банком заявлено претензію кредитора до моменту отримання свідоцтва про спадкування (а.с. 98-101). Як встановлено судом на підставі доказів, наданих суду у порядку ст.ст. 76-80, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, [PERSON] є боржником перед АТ КБ «ПриватБанк» за укладеним 13.01.2014 р. кредитним договором. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть (а.с. 53). Станом на день смерті заборгованість позичальника за договором №б/н від 13.01.2014 р. становить 55\~373,62 грн. (а.с. 9-12). 30.11.2020\~р.\~позивач, як\~кредитор померлого\~боржника,\~пред`явив претензію кредитора, надіслав її до Лозівської державної нотаріальної контори, в якій просив включити свої кредиторські вимоги в спадкову масу, що підтверджується відповідною заявою (а.с. 55). 25.01.2021 р. Лозівською державною нотаріальною конторою надано позивачеві відповідь №46/02-14, згідно якої інформація щодо кола спадкоємців померлого [PERSON] , померлого [INFO] , буде надана на запит суду. 09.06.2021 р. АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачу Лист-претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості [PERSON] (а.с. 57) відповідно до вимог\~статті 1282 ЦК України.\~ Як встановлено судом на підставі спадкової справи №284/2017 до майна померлого [INFO] [PERSON] , спадкову справу було відкрито на підставі заяви [PERSON] , [INFO] , до спадкової справи долучена претензія кредитора АТ КБ «ПриватБанк» тощо. Процесуальні дії у справі наступні: ухвалою Лозівського міськрайонного суду Харківської області від 22.02.2022 р. за клопотанням представника позивача витребувані докази: -витребувано від Лозівської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після померлого [INFO] [PERSON] , [INFO] ; -ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 24.06.2022 р. цивільну справу прийнято до провадження на підставі розпорядження Голови Верховного Суду від 06.04.2022 р. №16/0/9-22 та ч. 2 ст. 32 ЦПК України. \~ Правовідносини між\~учасниками справи\~виникли із\~захисту прав\~позивача,\~з обов`язку\~виконання договірного\~зобов`язання спадкоємцями\~позичальника та\~регулюються ст.\~11,\~ч.\~2\~ст.\~509,\~ст.ст.\~525,\~526,\~527,\~530,\~629,\~ч.ч.\~ 1,\~3\~ст.\~626,\~ст.ст.\~610,\~611,\~1216,\~1218,\~ч.\~1\~ст.\~1231,\~ч.ч.\~1-3\~ст.\~1268,\~ч.ч.\~1-\~2\~ст.\~1220,\~ст.\~1281,\~ч.\~1\~ст.\~1282\~ ЦК\~України.\~ \~ Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про відсутність підстав для задоволення позову повністю, виходячи з наступного. Згідно ч. 2 ст. 509 ЦК України\~зобов`язання виникають на підставах, встановлених ст. 11 Цього Кодексу, зокрема договорів та інших правочинів. Відповідно до ч. 1 \~ст. 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Частиною 1\~статті 1046 ЦК України визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст.ст.\~525,\~526 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання не допускається, а зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 527 ЦК України, боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Згідно\~ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Статтею 629 ЦК України\~передбачено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (ч. 1\~ст. 626 ЦК України). Згідно ст.ст. 610, 611 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або неналежне виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Статтею 1216 ЦК України\~визначено, що спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно зі ст.\~1218,\~1231 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права і обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, за виключенням тих прав і обов`язків, що зазначені у\~статті 1219 ЦК України. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину (ч. 3\~ст. 1296 ЦК України). Згідно зі ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Малолітня, неповнолітня, недієздатна особа, а також особа, цивільна дієздатність якої обмежена, вважаються такими, що прийняли спадщину, крім випадків, встановлених частинами другою четвертою статті 1273 цього Кодексу. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2\~ст. 1220 ЦК України). Згідно із\~статтею 1281 ЦК України\~до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємця, який прийняв спадщину, протягом шести місяців з дня, коли він дізнався про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину (ч. 3\~ст. 1281 ЦК України). Згідно ч. 1 ст.1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Отже при вирішенні спору про стягнення з спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника (аналогічна правова позиція викладена у Постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року по справі №332/2936/16-ц). Відповідно до ч. 1 ст. 13, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, суд розглядає\~справи не\~інакше як\~за зверненням\~особи,\~поданим відповідно\~до цього\~Кодексу,\~в межах\~заявлених нею\~вимог і\~на підставі\~доказів,\~поданих учасниками\~справи або\~витребуваних судом\~у передбачених\~цим Кодексом\~випадках.\~Кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Згідно зі ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, які встановлені ст.ст. 12, 13 ЦПК України, саме сторона визначає коло доказів, які вона надає суду. Звертаючись із позовом до відповідача, як до спадкоємця [PERSON] , позивач не довів належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна тощо. Відомості про належність рухомого/нерухомого майна на праві власності спадкодавцю відсутні у матеріалах спадкової справи. Відтак, обов`язок відповідача задовольнити вимоги кредитора є недоведеним, тому позовні вимоги про стягнення з відповідача, як спадкоємця [PERSON] , заборгованості за кредитним договором задоволенню не підлягають. Само по собі те, що відповідач проживав разом з померлим позичальником не спростовує висновок суду про відсутність підстав вважати його спадкоємцем, оскільки не доведення факту наявності за життя у [PERSON] будь-якого майна та його вартості виключає саму можливість задоволення вимог кредитора спадкоємцем. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційне розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що в задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, судовий збір, сплачений при зверненні з позовом, розподілу не підлягає та підлягає віднесенню на рахунок позивача.

Outcome: dismissed