Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. Представник позивачки [PERSON] адвокат Яременко І.О. подав до суду позовну заяву до територіальної громади села Кологори в особі Бібрської міської ради Львівського району Львівської області (відповідач), у якій просить: визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, площею 2,37 умовних кадастрових гектари, згідно Сертифікату на право на земельну частку (пай) Серія ЛВ 5990 від 28.05.1997; визнати за [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, загальною площею 0,2353 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серія ЯН №493691 від 27.12.2012. В обґрунтування своїх вимог щодо предмета спору покликається на те, що [INFO] померла матір позивачки [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, до складу якої, окрім іншого, входило право на земельну частку (пай) на території Соколівської сільської ради площею 2,37 умовних кадастрових гектари згідно Сертифікату серія ЛВ №5990 від 28.05.1997 за №319 та земельна ділянка на території Соколівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,2353 га, згідно Державного акту на право приватної власності на землю серії ЯН № 493691 від 27.12.2012. [PERSON] \~була зареєстрована\~та проживала\~в [ADDRESS] \~до дня\~своєї смерті,\~що наступила\~ [INFO] .\~Разом з\~нею до\~дня її\~смерті і\~на день\~смерті проживала\~її дочка\~ [PERSON] ,\~внучка [PERSON] ,\~внук [PERSON] .\~Заповіт від\~ [PERSON] \~посвідчено у\~виконкомі Соколівської\~сільської ради\~за реєстром\~№ 47\~від 15.04.2009\~на користь\~дочки [PERSON] . Окрім позивачки, інших спадкоємців за заповітом чи осіб, які б мали право на обов`язкову частку у спадщині, не було. Чоловік покійної [PERSON] [PERSON] помер значно швидше. Позивачка постійно проживала з матір`ю на час відкриття спадщини в с. Кологори, не заявляла про відмову від спадщини, а тому на підставі ч.3 ст. 1268 ЦК України вважається такою, що її прийняла. Згодом вона звернулася в Жидачівську державну нотаріальну контору із заявою про прийняття спадщини після смерті матері [PERSON] , внаслідок чого нотаріусом заведено спадкову справу №464 від 28.12.2020. Позивачка 25.08.2022 звернулася до Жидачівської державної нотаріальної контори для видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті своєї матері [PERSON] , однак нотаріус виніс постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій з причини відсутності правовстановлюючих документів на спадкове майно. Відповідач правом на подання відзиву не скористався. Позивачка та її представник у судове засідання не з`явилися, однак представник позивачки подав до суду заяву про розгляд справи за їх відсутності. Позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами. Заяви, клопотання, подані учасниками справи. Представником позивачки подано заяву про розгляд підготовчого засідання без участі позивачки та її представника та призначення справи до судового розгляду по суті (а.с.24), заяву про розгляд справи за їх відсутності та підтримання позовних вимог (а.с.26). Представником відповідача подано заяву про розгляд справи за його відсутності за наявними в матеріалах справи документами (а.с.23). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 30.08.2022 прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження (а.с.20-21). Ухвалою підготовчого засідання від 29.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.25). Ухвалою судового засідання від 08.11.2022 постановлено проводити розгляд справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу (а.с.28). Суд, з`ясувавши обставини, на які сторона позивача посилається як на підставу позовних вимог, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає задоволенню повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. [PERSON] народилася [INFO] і її батьками є [PERSON] та [PERSON] , про що свідчить свідоцтво про народження від 19.09.1957 (а.с.7). [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 10.08.1985. Після укладення шлюбу дружині змінено прізвище на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу від 10.08.1985 (а.с.8). 15.04.2009 [PERSON] склала заповіт, яким все своє майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося, і взагалі все те, що їй буде належати на день смерті і на що за законом матиме право заповіла дочці [PERSON] (а.с.11). Згідно з свідоцтвом про смерть від 22.05.2014, [PERSON] померла [INFO] в с.Кологори Жидачівського району Львівської області (а.с.9). Відповідно до витягу із Спадкового реєстру №68832973 від 20.04.2022, після смерті [PERSON] заведена спадкова справа №464/2020(а.с.12). Довідкою ВК Бібрської міської ради №819 від 22.02.2021, встановлено, що [PERSON] була зареєстрована та проживала в [ADDRESS] до дня своєї смерті, що наступила [INFO] . Разом з нею до дня її смерті і на день смерті проживала її дочка [PERSON] , внучка [PERSON] , внук [PERSON] (а.с.10). Довідкою відділу\~у Жидачівському\~районі Головного\~управління Держгеокадастру\~у Львівській\~області від\~02.11.2021\~та Державним\~актом на\~право власності\~на земельну\~ділянку серії\~ЯН №493691\~від 27.12.2012\~встановлено,\~що згідно\~Книги реєстрації\~сертифікатів на\~право на\~земельну частку\~(пай)\~по Соколівській\~сільській раді\~зареєстрований сертифікат\~серії ЛВ\~№5990\~від 28.05.1997\~на [PERSON] ,\~реєстраційний номер\~319.\~Площа земельної\~ділянки 2,37\~умовних кадастрових\~гектарів.\~Сертифікат видано\~на підставі\~розпорядження голови\~Жидачівської РДА\~від 13.05.1997\~за №281. На частину вищезгаданої ділянки, згідно Книги записів (реєстрації) державних актів на право приватної власності на землю на території Соколівської сільської ради Жидачівського району Львівської області, на підставі розпорядження голови Жидачівської районної держадміністрації від 19.12.2012 №785 на [PERSON] зареєстрований Державний акт на право приватної власності на землю серії ЯН №493691 від 27.12.2012. Реєстраційний номер 462150001006606. Площа земельної ділянки 0,2353 га. Станом на теперішній час відомості про реєстрацію вищезгаданої земельної ділянки та рішення щодо передачі її у власність чи користування зареєстровані в Державному земельному кадастрі: кадастровий номер 4621588500:03:000:0973. Площа земельної ділянки 0,2353 га. Цільове призначення: для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а.с.13, 14). Постановою завідувача Жидачівською ДНК від 25.08.2022 відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті її мами [PERSON] у зв`язку з тим, що відсутній оригінал правовстановлюючого документа на земельну частку (пай) (а.с.17). З довідки Жидачівської ДНК Львівської області від 29.09.2022 №219/02-14 вбачається, що згідно спадкової справи №464/2020 від 28.12.2020 спадкоємцем майна [PERSON] , померлої [INFO] , є її дочка [PERSON] , [INFO] , що зареєстрована в с. Кологори Львівського району Львівської області (а.с.27). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивачки права (у тому числі права власності) на майно у порядку спадкування за заповітом і неможливістю реалізації цього права (належного юридичного оформлення у позасудовому порядку) через невизнання його нотаріусом, який відмовив позивачці у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Так, відповідно до положень статті 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (стаття 1218 ЦК України). Згідно з приписами статті 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення (частина 1 статті 1225 ЦК України). Відповідно до статті 1233 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. За змістом частини 1 статті 1235 ЦК України, заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до положень частин 1 та 2 статті 1236 ЦК України, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Згідно з приписами частини 1 та 3 статті 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Нормою статті 392 ЦК України передбачено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що [PERSON] на час відкриття спадщини (день її смерті) належало право на земельну частку (пай), розміром 2,37 умовних кадастрових гектарів без визначення меж цієї частки в натурі, яка розташована на території Соколівської сільської ради на підставі Сертифіката серії ЛВ №5990 від 28.05.1997, виданого на підставі розпорядженням голови Жидачівської РДА від 13.05.1997 №281, та право власності на земельну ділянку загальною площею 0,2353 га в межах згідно з планом, яка розташована на території Соколівської сільської ради (за межами населеного пункту) Жидачівського району Львівської області та призначена для ведення товарного сільськогосподарського виробництва відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯН №493691 від 27.12.2012. За життя [PERSON] 15.04.2009 зробила особисте розпорядження, склавши заповіт, яким все належне їй на день смерті майно заповіла дочці [PERSON] . З огляду на час смерті [PERSON] спадкування відбулося за правилами, встановленими ЦК України. [PERSON] є єдиною спадкоємицею за заповітом та вважається такою, що прийняла спадщину, оскільки на час її відкриття спадщини постійно проживала разом з спадкодавицею і не заявляла про відмову від спадщини, що відповідає приписам частини 3 статті 1268 ЦК України. Таким чином, [PERSON] має обґрунтоване право на земельну частку (пай) та право власності на земельну ділянку, які набула у порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] , однак позбавлена можливості юридично оформити це право у визначений законом позасудовий спосіб у нотаріуса через відмову останнього у вчиненні нотаріальних дій. Враховуючи вищевикладене у своїй сукупності, а також зважаючи на те, що особисте майнове право [PERSON] не визнається, відтак позивачка має законні сподівання на судовий захист цього права в силу приписів статті 16 ЦК України, у зв`язку з чим і звернулася до суду, тому суд, з огляду на обґрунтованість та підставність позову, вважає, що позов слід задовольнити повністю. На підставі статей 392, 1216, 1218, 1223, 1225, 1233, 1235, 1236, 1268 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved