Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою, в якій просить стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором у розмірі 15958,34 грн, та судові витрати по сплаті судового збору, та витрати на професійну правову допомогу. В обґрунтування вимог вказано, що 01.02.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено угоду №С03.169.78151, згідно якої банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу; надав відповідачу, шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку, грошові кошти в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% річних строком до 01.02.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити визначені платежі. Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкрив відповідачу поточний рахунок № [NUMBER] та надав у користування кредитні кошти, проте [PERSON] свої боргові зобов`язання не виконав, внаслідок чого станом на 03.12.2020 року утворилася заборгованість в сумі 15958, 34 грн. 03.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк», в якості Клієнта, і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в якості Фактора, укладено договір факторингу №12/90, за умовами якого до фактора перейшло право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором №С03.169.78151 від 01.02.2017 року. Тому позивач просить суд стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» заборгованість в розмірі 15958, 34 грн., яка складається із: тіла кредиту 5000,00 грн.; відсотків за користування кредитом 9080, 37 грн.; 3% річних 455, 88 грн. та інфляційних втрат 1422, 09 грн., судовий збір в розмірі 2481,00 грн, а також витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 2000 грн. Представник позивача подав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзиву на позовну заяву не надходило. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи в заочному порядку за відсутності сторін. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 01.02.2017 року між [PERSON] та ПАТ «Ідея Банк» укладено угоду №С03.169.78151, згідно якої банк відкрив клієнту поточний рахунок у валюті гривня, операції за яким можуть здійснюватися за дебетно-кредитною схемою обслуговування з використанням електронного платіжного засобу; надав відповідачу, шляхом встановлення відповідної кредитної лінії по поточному рахунку, грошові кошти в сумі 5000,00 грн. зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 48,00% річних строком до 01.02.2021 року, а позичальник відповідно зобов`язався повернути грошові кошти та сплатити визначені платежі (а.с. 5). Банк свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, відкрив відповідачу кредитний рахунок № [NUMBER] , встановив кредитний ліміт та надав можливість розпоряджатися кредитними коштами, що підтверджується Випискою про рух грошових коштів за період з 01.06.2016 року по 03.12.2020 року (а.с. 7-13), однак заборгованість по сумі основного боргу та нарахованим відсоткам позичальником у встановлені строки сплачена не була. Згідно довідки-розрахунку за кредитним договором №С03.169.78151 від 01.02.2017 року, заборгованість [PERSON] становить 14080, 37 грн., що включає: заборгованість за тілом кредиту 5000,00 грн., відсотки за користування кредитом 9080, 37 грн. Крім цього, відповідно до розрахунку 3% річних та інфляційних втрат у зв`язку з неповерненням відповідачем кредитної заборгованості розмір 3% річних та розмір інфляційних втрат становить 1877, 97 грн (а.с. 14-15). 03.12.2020 року між ПАТ «Ідея Банк», в якості Клієнта, і ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал», в якості Фактора, укладено договір факторингу №12/90, за умовами якого до фактора перейшло право грошової вимоги відносно [PERSON] за кредитним договором №С03.169.78151 від 01.02.2017 року (а.с. 24-26). Позивач звертався до відповідача з досудовою вимогою про дострокове стягнення заборгованості, однак станом на момент звернення до суду така заборгованість відповідачем не погашена (а.с. 16-20). Принцип свободи договору як один із загальних засад цивільного законодавства декларується в ст. 3 Цивільного кодексу України. В частинах першій, другій статті 207 ЦК України визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Згідно із частиною першою статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. За змістом статті 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У частинах першій, третій статті 509 ЦК України вказано, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. У статтях 525, 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться; одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов забороняється. Згідно зі ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. За правилами ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. З огляду на викладене, на підставі ст.ст. 633, 634, 1054, 1055 ЦК України суд дійшов висновку, що між позивачем та відповідачем у письмовій формі укладений кредитний договір. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За таких обставин, у зв`язку з невиконанням відповідачем взятих на себе зобов`язань, що призводить до порушення майнових прав позивача, суд прийшов до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, яка станом на 10.01.2022 р становить 15958, 34 грн. Щодо судових витрат. Відповідно до положень ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, зокрема, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно ч. 2 та ч. 4 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При цьому, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року по справі №826/1216/16 визначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Згідно рішення Конституційного Суду України від 30.09.2009 року №23рп/2009, правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Встановлена на законодавчому рівні можливість сторін отримати відшкодування понесених витрат на правничу допомогу сприяє нормальному розвитку галузі, дозволяє учасникам судових процесів залучати для захисту своїх прав кваліфікованих адвокатів, даючи при цьому таким особам законне право сподіватись на повне або часткове відшкодування понесених витрат у разі доведення власної правової позиції. Як вбачається з наданих матеріалів справи, 28.09.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» і Адвокатським об`єднанням «Правовий діалог» було укладено Договір про надання правової допомоги №28092021-1, за умовами якого Об`єднання взяло на себе зобов`язання по наданню Клієнту за його зверненням на довгостроковій основі правову допомогу у відповідності до умов Договору, а Клієнт зобов`язався прийняти надані послуги та здійснити їх оплату (а.с. 47-48). За Договором про надання правової допомоги Клієнт сплачує на користь Адвокатського об`єднання винагороду за надання правових послуг на судовому етапі в розмірі 2000,00 грн. На виконання умов Договору ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» сплачено на користь АО «Правовий діалог» грошові кошти в сумі 2000,00 грн., що підтверджується Актом приймання-передачі наданої правової допомоги та платіжним дорученням №9641 від 05.07.2022 року (а.с. 49-52). За правилом п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, в разі задоволення позовних вимог інші судові витрати, серед яких витрати на професійну правничу допомогу, покладаються на відповідача. Зважаючи на викладене, у відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 2481,00 грн. судового збору, а також 2000,00 грн. витрат на професійну правничу допомогу.

Outcome: approved