Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

10.02.2022 року [PERSON] звернулася до Києво-Святошинського районного суду Київської області із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген», Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» про стягнення коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 19.11.2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» було укладено Договір № 67960-А/2 купівлі продажу деривативу у відповідності до порядку проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу форвардних контрактів на поставку майнових прав на квартиру, зареєстрованих Товарною біржою «ПЕРСПЕКТИВА-КОММОДІТІ». 26.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено додаткову угоду до договору № 67960-А/2 купівлі продажу деривативу від 19.11.2018 року про те, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу № 67960-А/2 від 19.11.2018 року та те, що сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів покупцю в розмірі 247 875,00 грн. Строк повернення коштів 180 днів. 26.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено акт прийому-передачі (повернення) деривативу № 67960-А/2, що додатком до договору купівлі-продажу деривативу № 67960-А/2 від 19.11.2018 року, відповідно до якого, на виконання додаткової угоди № 1 від 26.11.2019 року до договору купівлі-продажу деривативу від 19.11.2018 року, покупець передав, а продавець прийняв від покупця дериватив. 25.02.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено додаткову угоду № 2 до договору № 67960-А/2 купівлі продажу деривативу від 19.11.2018 року про те, що сторони дійшли взаємної згоди, що залишок коштів в розмірі 127 875,00 грн. Строк повернення коштів 180 днів. 19.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» та [PERSON] укладено договір № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру, даний договір укладено на виконання Форвардного контракту № 67946-А/2, придбаного покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржою «Перспектива Коммодіті» від 19.11.2018 року. 19.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» та [PERSON] уклали Акт 75/ТШ14-Б прийому-передачі (пред`явлення до виконання) форвардного контракту 67946-А/2. 26.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» укладено додаткову угоду до договору № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 26.11.2018 року про те, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на зблокований житловий будинок № 75/ТШ14-Б від 19.11.2018 року та про те, що сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів покупцю в розмірі 247 838,50 грн. Строк повернення коштів становить 180 днів. 25.02.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» укладено додаткову угоду 1 до договору № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 19.11.2018 року про те, що сторони дійшли взаємної згоди, що залишок коштів становить 187 838,50 грн. Строк повернення коштів становить 180 днів. Однак відповідачами не виконано зобов`язання щодо повернення грошових коштів, а саме ТОВ «Петрівський квартал 2» на суму 187 838,50 грн., ТОВ «Компанія з управління деривативами «Андере Ріхтінген» на суму 127 875,00 грн. Позивач також вказує, що відповідач ТОВ «Компанія з управління деривативами «Андере Ріхтінген» зобов`язаний сплатити на користь позивача, крім основної суми боргу, 3% річних від цієї суми у розмірі 1 713,17 грн. та суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 4 533 49 грн., а відповідач ТОВ «Петрівський квартал 2» зобов`язаний сплатити на користь позивача, крім основної суми боргу, 3% річних від цієї суми у розмірі 2 516,52 грн. та суму боргу з урахуванням індексу інфляції у розмірі 6 659,35 грн. Крім того, позивач зауважує, що договором купівлі-продажу деривативу № 67960-А/2 від 19.11.2018 року та Договору № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 19.11.2018 року не передбачено положення, яке б забороняло сплачувати проценти за користування чужими грошовими коштами, а тому вони підлягають стягненню з Відповідача за загальним правилом. Всього процентів за користування чужими коштами за договором купівлі-продажу деривативу № 67960-А/2 від 19.11.2018 року становить 9 946,22 грн. Всього процентів за користування чужими грошовими коштами за договором № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 19.11.2018 року становить 14 610,00 грн. На підставі вище наведеного, позивач просила суд, стягнути з ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» грошові кошти в розмірі 144 067,88 грн, з яких 127 875,00 грн сума основного боргу, 1 713,17 грн 3% річних, 4 533,49 інфляційне збільшення, 9 946,22 проценти за користування чужими грошовими коштами; стягнути з ТОВ «Петрівський квартал 2» грошові кошти в розмірі 211 624,37 грн, з яких 187 836,50 грн сума основного боргу, 2 516,52 грн 3% річних, 6 659,35 грн інфляційне збільшення, 14 610,00 проценти за користування чужими грошовими коштами, а також стягнути судові витрати по сплаті судового збору та витратах на правову допомогу. 15.02.2022 року ухвало Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі. 06.07.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача в судове засідання не з`явився, проте подав до суду клопотання про розгляд справи без участі позивача, яким просив суд розглядати справу без участі позивача, також позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити та не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання були повідомлені належним чином. Відзиви на позов не подали. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч. 1 ст. 223 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення (ч.ч. 4, 5 ст. 268 Цивільного процесуального кодексу України). Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити частково із таких підстав. Судом встановлено, що 19.11.2018 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» було укладено Договір № 67946-А/2 купівлі продажу деривативу у відповідності до порядку проведення відкритих (публічних) аукціонів з продажу форвардних контрактів на поставку майнових прав на квартиру, зареєстрованих Товарною біржою «ПЕРСПЕКТИВА-КОММОДІТІ». 26.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено додаткову угоду до договору № 67960-А/2 купівлі продажу деривативу від 19.11.2018 року про те, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу деривативу № 67960-А/2 від 19.11.2018 року та те, що сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів покупцю в розмірі 247 875,00 грн. Строк повернення коштів 180 днів. 26.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено акт прийому-передачі (повернення) деривативу № 67960-А/2, що додатком до договору купівлі-продажу деривативу № 67960-А/2 від 19.11.2018 року, відповідно до якого, на виконання додаткової угоди № 1 від 26.11.2019 року до договору купівлі-продажу деривативу від 19.11.2018 року, покупець передав, а продавець прийняв від покупця дериватив. 25.02.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» укладено додаткову угоду № до договору № 67960-А/2 купівлі продажу деривативу від 19.11.2018 року про те, що сторони дійшли взаємної згоди, що залишок коштів в розмірі 127 875,00 грн. Строк повернення коштів 180 днів. 19.11.2018 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» та [PERSON] укладено договір № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру, даний договір укладено на виконання Форвардного контракту № 67946-А/2, придбаного покупцем за результатами відкритого аукціону, проведеного Товарною біржою «Перспектива Коммодіті» від 19.11.2018 року. 19.11.2018 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» та [PERSON] уклали Акт 75/ТШ14-Б прийому-передачі (пред`явлення до виконання) форвардного контракту 67946-А/2. 26.11.2019 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» укладено додаткову угоду до договору № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 26.11.2018 року про те, що сторони дійшли згоди розірвати договір купівлі-продажу майнових прав на зблокований житловий будинок № 75/ТШ14-Б від 19.11.2018 року та про те, що сторони дійшли взаємної згоди про повернення грошових коштів покупцю в розмірі 247 838,50 грн. Строк повернення коштів становить 180 днів. 25.02.2021 року між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» укладено додаткову угоду 1 до договору № 75/ТШ14-Б купівлі-продажу майнових прав на квартиру від 19.11.2018 року про те, що сторони дійшли взаємної згоди, що залишок коштів становить 187 838,50 грн. Строк повернення коштів становить 180 днів. Однак відповідачами не виконано зобов`язання щодо повернення грошових коштів, що підтверджується наявними матеріалами справи та не спростовано відповідачем. Згідно вимог ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином і відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно дост.530ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк(термін)його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які виникли між сторонами, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з повернення грошових коштів кредитору. Крім того, обов`язок відповідачів повернути позивачу грошові кошти випливає також з положення частини першої статті 11 ЦК України про те, що цивільні права та обов`язки випливають із дій осіб, що передбачені актом цивільного законодавства. З огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціального виду цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача ТОВ «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» перед позивачем боргу у розмірі 127 875,00 грн, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 1 713,17 грн 3 % річних та 4 533,49 грн інфляційних втрат. На підставі належним чином оцінених доказів поданих позивачем, встановивши наявність у відповідача ТОВ «Петрівський квартал 2» перед позивачем боргу у розмірі 187 838,50 грн, суд приходить до висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 2 516,52 грн 3 % річних та 6 659,35 грн інфляційних втрат. Згідно зі ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Разом з тим, слід відзначити, що між сторонами виникли договірні правовідносини притаманні договору купівлі-продажу, які ніяким чином не пов`язані з правовою природою договору позики, а тому вимога про стягнення з відповідачів процентів на підставі ст. 536 ЦК України задоволенню не підлягає. Суд також звертає увагу позивача на те, що наведений ним у позові правовий висновок Верховного Суду від 12.06.2019 року у справі № 336/8485/15-ц не може бути застосований судом, так як предметом спору у зазначеній справі є договір позики. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). У відповідності до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем також заявлено вимогу про щодо стягнення судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 52 500,00 гривень. Вказані витрати підтверджуються: копією договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, копією додаткової угоди № 2 до договору про надання правової допомоги від 01.12.2021 року, копією рахунку на оплату № 20-12-02/21 від 20.12.2021 року, копією акту надання правової допомоги № 2 від 12.08.2022 року до договору про надання правничої допомоги від 01.12.2021 року, копією платіжного доручення № @2PL353580 від 20.04.2022 року. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно зі статтею 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Безоплатна правнича допомога надається в порядку, встановленому законом, що регулює надання безоплатної правничої допомоги. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2 ЦПК України). Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з частиною третьою статті 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Пунктами 1, 2 частини другої статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Водночас за змістом ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (наданих послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При встановленні гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. У рішенні ЄСПЛ від 28.11.2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Враховуючи положення ст. 141 ЦПК України, та зважаючи на часткове задоволення позовних вимог, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат, суд вважає можливим зменшити їх розмір та стягнути з відповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю «Компанія з управління активами «Андере Ріхтінген» на користь позивача витрати за надання професійної правничої допомоги в сумі 15 000 гривень, а з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Петрівський квартал 2» на користь [PERSON] - в розмірі 20 000 гривень, що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору, розміру задоволених позовних вимог та виконаної адвокатом роботи по справі.

Outcome: partial