Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

18.07.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу посилаючись на те, що з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі. Від подружнього життя мають сина [PERSON] . Спільне життя з відповідачем не склалося через різні характери та погляди на життя, із-за чого часто виникали непорозуміння, що призвело до втрати почуттів один до одного. Відповідач останні роки почав зловживати спиртними напоями. На даний час шлюб існує лише юридично. Збереження сім`ї та примирення не можливе. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 12.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явилася, через канцелярію суду подала заяву в якій позовні вимоги підтримала, справу просила розглянути в її відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Також в заявлених вимогах просила неповнолітнього сина [PERSON] , залишити проживати з нею. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлявся вчасно та належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Зі згоди позивача, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що 07.08.2018 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб Фастівським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області, актовий запис № 224. Спільне життя не склалося. На даний час сторони шлюбні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть, примирення не можливо. Відповідно до ст. 1 Сімейного Кодексу України побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що\~\~шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено,\~\~що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні\~\~уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу,\~\~повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу,\~\~враховувати наявність малолітньої дитини,\~\~дитини-інваліда та інші обставини\~\~ життя подружжя,\~\~забезпечувати участь у судовому засіданні,\~\~як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно положень частини третьої та четвертої\~\~ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку із реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно зі ст. 160, 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Як зазначає\~позивач в\~позовній заяві,\~відповідач проживає\~окремо від\~сім`ї.\~Дитина проживає\~з позивачем. Доказів, того що відповідачем чиняться перешкоди, відносно місця проживання дитини, позивачем не надано. З огляду на це позовні вимоги щодо визначення місця проживання дитини до задоволення не підлягають і є передчасними. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Небажання відповідача надавати докази, зокрема з причин ухилення від участі в судових засіданнях, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ст.280 ЦПК України.

Outcome: partial