Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

У січні\~2022\~року [PERSON] \~звернулася до\~суду з\~позовом до\~АТ «Перший\~український міжнародний\~банк»,\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіда В.О.,\~приватного виконавця\~виконавчого округу\~Одеської області\~Шуляченка М.Б.\~про визнання\~виконавчого напису\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~обґрунтовуючи свої\~вимоги тим,\~що відповідно\~до постанови\~про відкриття\~виконавчого провадження\~від 22.10.2021\~року (ВП\~за №\~67234887),\~яку було\~винесено приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Одеської\~області Шуляченком\~М.Б.,\~з [PERSON] \~було вирішено\~стягнути на\~користь АТ\~«Перший український\~міжнародний банк»\~заборгованість в\~розмірі 34520,55\~грн.\~Зазначену постанову\~про відкриття\~виконавчого провадження\~за №\~67234887\~було винесено\~на підставі\~виконавчого напису\~№ 32313\~який було\~видано 04.10.2021\~року приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Бригідою\~В.О.\~22.10.2021\~року приватним\~виконавцем виконавчого\~округу Одеської\~області Шуляченком\~М.Б.\~було вирішено\~накласти арешт\~на банківський\~рахунок позивачки\~та стягнути\~з неї\~на користь\~АТ «Перший\~український міжнародний\~банк» заборгованість\~у розмірі\~34520,55\~грн.,\~основну винагороду\~приватного виконавця\~у розмірі\~3452,05\~грн.\~та витрати\~на проведення\~виконавчих дій\~у розмірі\~369,00\~грн.\~(загальна\~сума,\~яка підлягає\~стягненню складає\~38341,60\~грн.).\~З діями\~приватного виконавця\~Романенко Л.\~Ф.\~не погоджується\~та вважає\~виконавчий напис\~нотаріуса,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~з огляду\~на наступне.\~Договір між\~ [PERSON] \~та АТ\~«Перший український\~міжнародний банк»\~не було\~особисто підписано\~та такий\~договір не\~було посвідчено\~нотаріально,\~виходячи з\~вищевказаного,\~нотаріусом Бригіда\~В.\~О.,\~було видано\~виконавчий напис\~№ 32313\~від 04.10.2021\~року безпідставно,\~необґрунтовано,\~а отже,\~незаконно.\~Про відкриття\~виконавчого провадження\~№ 67234887\~ [PERSON] \~дізналась після\~того,\~як на\~її картковий\~рахунок (картка)\~в АТ\~КБ «ПриватБанк»\~за №\~ [NUMBER] \~накладено арешт\~та після\~винесення постанови\~про звернення\~стягнення на\~пенсійні надходження\~у ВП\~№ 67234887\~з пенсії\~позивачки,\~яка систематично\~надходить на\~вищевказаний картковий\~рахунок,\~примусово почали\~стягувати грошові\~кошти в\~якості основної\~винагороди у\~ВП №\~67234887\~та в\~якості витрат\~на проведення\~виконавчих дій\~у ВП\~№ 67234887.\~Також позивачка\~зазначила,\~що вона\~регулярно сплачувала\~кошти,\~про що\~свідчать квитанції\~про сплату.\~Позивачка вказує,\~що їй\~в процесі\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~№ 32313\~не було\~надіслано жодного\~повідомлення-письмової\~вимоги про\~усунення порушень.\~Виходячи з\~вищевказаного,\~вважає,\~що нотаріус\~Бригіда В.\~О.\~перед вчиненням\~нотаріальної дії\~щодо видачі\~виконавчого напису\~№ 32313\~не звернув\~увагу не\~те,\~що відсутній\~факт безспірності\~заборгованості за\~кредитним договором\~та відсутність\~відповідного нотаріально\~посвідченого договору.\~Вважає,\~що нотаріусом\~не було\~надане підтвердження\~того факту,\~чи справді\~на момент\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~боржник мав\~безспірну заборгованість\~перед стягувачем,\~тобто чи\~існувала заборгованість\~узагалі,\~чи була\~заборгованість саме\~такого розміру,\~як зазначено\~у виконавчому\~написі.\~Інші договори\~з АТ\~«Перший український\~міжнародний банк»\~не укладались\~та більш\~того,\~вважає,\~що кредитний\~договір не\~є підставою\~безспірного стягнення,\~тому,\~у нотаріуса\~були відсутні\~правові підстави\~для вчинення\~виконавчого напису\~про стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин.\~Безспірною заборгованістю\~є заборгованість\~боржника,\~яка виключає\~можливiсть\~спору,\~зокрема,\~щодо її\~розміру,\~строкiв,\~за яких\~вона нарахована\~тощо,\~а відтак,\~і документів,\~які підтверджують\~й безспірність\~і,\~на підставі\~яких нотаріус\~вчиняє виконавчий\~напис.\~Документи,\~що встановлюють\~заборгованість,\~насамперед,\~мають бути\~однозначними,\~беззаперечними та\~стовідсотково підтверджувати\~наявність у\~боржника заборгованості\~перед кредитором.\~Позивачка звертає\~увагу на\~те,\~що ніякого\~нотаріально посвідченого\~договору з\~АТ «Перший\~український міжнародний\~банк» вона\~не укладала.\~ [PERSON] \~має в\~наявності копію\~відповідного виконавчого\~напису №32313,\~який було\~видано 04.10.2021\~р.,\~приватним нотаріусом\~Бригідою В.О.,\~однак зазначила,\~що дану\~копію вона\~самостійно отримала\~на сайті\~автоматизованої системи\~виконавчих проваджень. З огляду на викладене, позивачка вважає виконавчий напис вчинено із грубим порушенням Порядку вчинення нотаріальних дій, тому просить суд визнати виконавчий напис №32313, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. 04.10.2021 року таким, що не підлягає виконанню, стягнути з відповідачів на свою користь судові витрати, понесені на правову допомогу у сумі 10\~000,00 грн. В судове засідання позивачка не з`явилася, про час та місце розгляду справи сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просить позов задовольнити та розглядати справу без її участі. Представник відповідача АТ «Перший український міжнародний банк» в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд задовольнити позовні вимоги в частині визнання оскаржуваного виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, стягнути з АТ «Перший український міжнародний банк» 50 відсотків від суми судового збору, сплаченого позивачем за подання позовної заяви та заяви про забезпечення позову. Відповідач приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву, в якій вказав, що просить суд розглядати справу у його відсутність. Відповідач приватний виконавець виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, заяв чи клопотань по справі суду не надав. Згідно ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст.268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Згідно ч.2 ст.281 ЦПК України розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Вивчивши матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини, якими обґрунтовувалися позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення справи, суд дійшов наступного висновку. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. В судовому засіданні встановлено, що 04.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. було вчинено виконавчий напис за №32313 про звернення стягнення з [PERSON] , яка є боржницею за кредитним договором №26250029371627 від 09.10.2015 року, укладеним з АТ «Банк Ренесанс капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є АТ «Перший Український міжнародний Банк», заборгованості за кредитним договором №26250029371627 від 09.10.2015 року (а.с.15). Відповідно до виконавчого напису строк платежу за кредитним договором №26250029371627 від 09.10.2015 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29.01.2021 року по 09.08.2021 року. Сума заборгованості складає 34270,55 грн., що складається з: прострочена заборгованість за сумою кредиту 4956,63 грн., прострочена заборгованість за процентами 5845,89 грн., строкова заборгованість за сумою кредиту 22518,95 грн., строкова заборгованість за процентами 949,08 грн. Загальна заборгованість, яка підлягає стягненню з боржника становить 34520,55 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 22.10.2021 по примусовому виконанню виконавчого напису №32313 від 04.10.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Перший Український міжнародний Банк» заборгованості відкрито виконавче провадження №67234887 (а.с.16). Постановою приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченка М.Б. від 28.10.2021 року звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника (а.с.20-21). Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Стаття 50 Закону України «Про нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стяґувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Належними доказами, які підтверджують наявність чи відсутність заборгованості, а також встановлюють розмір заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені у відповідності до вимог ст.9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність». Однак, відповідачі АТ «Перший Український міжнародний Банк» та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. не надали суду належних доказів, які підтверджують наявність заборгованості за кредитом. Відповідач АТ «Перший Український міжнародний Банк» доказів надання приватному нотаріусу документів, визначених Переліком та необхідних для вчинення виконавчого напису суду не надав. Також, відсутні докази належного направлення відповідачем АТ «Перший Український міжнародний Банк» й отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Отже, відповідачами не надано суду доказів надсилання вимоги про усунення порушень і не надано документів, що підтверджують безспірність заявленої до стягнення суми заборгованості. Крім того, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду м. Києва від 7 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вищевказану правову позицію було також підтримано Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21.09.2021 року по справі № 910/10374/17. Як вбачається з матеріалів справи, оспорюваний виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом 04.10.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14. Враховуючи положення ст.88 Закону України «Про нотаріат» на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису він повинен був перевірити правомірність вимог стягувача за вимогами в повному обсязі в тому числі і строки давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині. В зв`язку з зазначеним, суд вважає, що вимоги [PERSON] в частині визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи вимоги в частині стягнення витрат на надання професійної правничої допомогу, пов`язаних з розглядом справи, суд виходить з положень ст.133 ЦПК України, відповідно до яких, до витрат, пов`язаних з розглядом судової справи, належать витрати на правову допомогу. Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. Граничний розмір компенсації витрат на правову допомогу встановлюється законом. Стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Якщо позов задоволено частково, судові витрати присуджуються позивачеві пропорційно до розміру задоволених позовних вимог тощо. Відповідно до частини 3 статті 137 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. До складу витрат на правничу допомогу включаються: гонорар адвоката за представництво в суді; інша правнича допомога, пов`язана з підготовкою справи до розгляду; допомога, пов`язана зі збором доказів; вартість послуг помічника адвоката; інша правнича допомога, пов`язана зі справою. Витрати на правничу допомогу визначаються сукупністю таких документів: договором про надання правничої допомоги та відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу учасник справи має подати (окрім договору про надання правничої допомоги) детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом (для визначення розміру гонорару, що сплачений або підлягає сплаті) та опис здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом (професійна правнича допомога) робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг; ціною позову та значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи та репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог співмірності, за клопотанням іншої сторони, суд може зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Разом з цим, договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (ст. 1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Отже, на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування за рахунок опонента в судовому процесі сторонам необхідно надати суду такі докази: 1) договір про надання правничої допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг тощо); 2) документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо); 3) докази щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт (акти наданих послуг, акти виконаних робіт та ін.); 4) інші документи, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрати адвоката, необхідні для надання правничої допомоги. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено в п.95 Рішення у справі Баришевський проти України від 26.02.2015, п. п. 34-36 Рішення у справі Гімайдуліна і інших проти України від 10.12.2009, п. 88 Рішення у справі Меріт проти України від 30.03.2004, заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише в разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Так, у визначенні розумно необхідного розміру сум, які підлягають сплаті за послуги адвоката, можуть братися до уваги, зокрема: встановлені нормативно-правовими актами норми видатків на службові відрядження (якщо їх установлено); вартість економних транспортних послуг; час, який міг би витратити на підготовку матеріалів кваліфікований фахівець; вартість оплати відповідних послуг адвокатів, яка склалася в країні або в регіоні; наявні відомості органів статистики або інших органів про ціни на ринку юридичних послуг; тривалість розгляду і складність справи тощо. З матеріалів справи вбачається, що адвокат Морозов В.Ю. надав професійну правничу допомогу позивачу, що підтверджується договором про надання юридичних послуг від 02.11.2021 року (а.с.27-28), свідоцтвом про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с.29, ордером серії АЕ №1017448 від 07.12.2021 року, актом надання послуг за договором від 02.11.2021 року (а.с.31-32), квитанцією про сплату коштів від 30.11.2021 року (а.с.33). Представник позивача на підтвердження суми витрат на правничу допомогу у розмірі 10\~000,00 грн. надав суду розрахунок, викладений в акті надання послуг за договором від 02.11.2021 року (а.с.31-32) та квитанцію з печаткою Юридичної фірми «Human rights» від 30.11.2021 року (а.с.33). Разом із тим, позивачем або його представником не надано суду документів, оформлених у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо). Згідно із ч.3 ст.141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1)\~чи пов`язані\~ці витрати\~з розглядом\~справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3)\~поведінку сторони\~під час\~розгляду справи,\~що призвела\~до затягування\~розгляду справи,\~зокрема,\~подання стороною\~явно необґрунтованих\~заяв і\~клопотань,\~безпідставне твердження\~або заперечення\~стороною певних\~обставин,\~які мають\~значення для\~справи,\~безпідставне завищення\~позивачем позовних\~вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до ч.1 ст.76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність. Згідно ч. 1 та ч. 2 ст.77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення. Достовірними, відповідно до ст. 79 ЦПК України, є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до ч. 1 ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмету доказування. Згідно ч. 1 та ч. 6 ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених законом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, суд приходить до висновку щодо стягнення з відповідачів на користь позивачки витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5000,00 грн., що є співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом обсягу робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони, в рівних частинах з кожного. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до АТ «Перший український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає частковому задоволенню. Суд вирішує питання про розподіл судових витрат на підставі\~ст. 141 ЦПК України, відповідно до вимог якої, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати, які понесені позивачем в ході судового розгляду, пропорційно до задоволених позовних вимог. Суд не приймає до уваги заяву АТ «Перший український міжнародний банк» щодо визнання позову та стягнення 50 відсотків від суми судового збору, оскільки позов відповідачем визнано частково. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалою Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 20.01.2022 року судом було відстрочено позивачці сплату судового збору до вирішення справи по суті та ухвалення рішення. Разом з тим, з огляду на доведеність позовних вимог, та відстрочення сплати, з відповідачів слід стягнути судовий збір в розмірі 1362,20 грн. грн на користь держави. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов [PERSON] до АТ «Перший український міжнародний банк», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О., приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Шуляченко М.Б. про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню підлягає частиковому задоволенню.

Outcome: partial