Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Позивач просить ухвалити рішення про визнання позивача власником в порядку спадкування за законом після смерті батька [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки розміром 0,6122 га кадастровий номер 0723355300:05:002:0050; 1/3 частки земельної ділянки розміром 0,8351 га кадастровий номер 0723355300:05:002:0290, що знаходяться на території Головненської селищної ради. Також просить визнати власником в порядку спадкування за заповітом після смерті матері [PERSON] 1/3 частки земельної ділянки розміром 0,6122 га кадастровий номер кадастровий номер 0723355300:05:002:0050; 1/3 частки земельної ділянки розміром 0,8351 га кадастровий номер 0723355300:05:002:0290, що знаходяться на території Головненської селищної ради, які остання успадкувала в порядку спадкування за законом від ї чоловіка [PERSON] . Даний позов обґрунтував, тим, що рішенням Любомльського районного суду від 03.05.2018 було задоволено частково позовну заяву [PERSON] до [PERSON] та визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 13.10.2016. Причиною звернення до суду стала відмова нотаріуса у видачі свідоцтва на спадкове майно 2/3 частки на тій підставі, що існує спір між позивачем та відповідачем. Стислий виклад позиції відповідача Відповідачу за місцем проживання було направлено копію ухвали суду та примірник матеріалів позову. Поштове відправлення з копією ухвали суду та матеріалами позову відповідач отримала 21.04.2022, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення. Відзиву або інших заяв не подавала. Відповідачка будучи належним чином повідомленою на розгляд справи не з`являлася, клопотань по суті розгляду не подавала. Рух справи в суді. Позовна заява надійшла до суду 03.12.2021. Ухвалою Любомльського районного суду від 21.12.2021 відкрито провадження у справі. Визначено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Любомльського районного суду від 07.06.2022 призначено розгляд позову по суті з повідомленням учасників справи. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Померлі [PERSON] і [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 06.02.1966 року, що стверджено рішенням Любомльського районного суду від 17.12.2013 року в справі №163/3078/13-ц. Згідно із свідоцтв серії [NUMBER] , [NUMBER] Шишко [PERSON] помер [INFO] , [PERSON] померла [INFO] . Позивач [PERSON] є сином [PERSON] і [PERSON] , що стверджено свідоцтвом серії [NUMBER] . Відповідач [PERSON] є дочкою [PERSON] і [PERSON] , що стверджено копіями свідоцтв серії [NUMBER] , [NUMBER] . За матеріалами спадкової справи №39/2015, спадщину після смерті [PERSON] прийняли [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а після смерті [PERSON] - [PERSON] в порядку спадкування за заповітом від 09.04.2015 року посвідченого Головенською селищною радою в реєстрі за №7. Із Державного акту серії ЯГ №540860, виданого 30.04.2009 року на підставі розпорядження Любомльської райдержадміністрації від 23.07.2007 року №216, встановлено, що [PERSON] одержав у власність дві земельні ділянки загальною площею 1,45 га для ведення особистого селянського господарства на території Головненської селищної ради Любомльського району Волинської області: ділянку площею 0,6122 га кадастровим номером 0723355300:05:002:0050 і ділянку площею 0,8351 га кадастровим номером 0723355300:05:002:0290. За свідоцтвами про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] №№769, 770, видані приватним нотаріусом Семенюк Н.М., на підставі заповіту [PERSON] від 09.04.2015 року спадкоємцем її земельних ділянок за кадастровими номерами відповідно 0723355300:05:002:0290 та 0723355300:05:002:0050 став [PERSON] . При цьому виключні права [PERSON] на ділянки визначено як набуті в порядку спадкування після смерті [PERSON] , однак не оформлені у встановленому порядку. Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 03.05.2018 року у справі №163/21/18 визнано недійсними свідоцтва про право на спадщину за заповітом, видані 13.10.2016 року приватним нотаріусом Любомльського нотаріального округу Волинської області Семенюк Н.М. і зареєстроване в реєстрі нотаріальних дій за №769. та №770. Рішення прийняте з мотивів, що земельна ділянка набута [PERSON] у власність в 2007 році в процесі приватизації і є його особистою приватною власністю, а не спільною сумісною власністю подружжя, а тому після смерті [PERSON] земельні ділянки підлягали спадкуванню за законом між трьома спадкоємцями, які прийняли спадщину, в рівних частках по 1/3 майна. Це рішення набрало законної сили 14.06.2018 року. Спадкування після смерті [PERSON] відбувалось за складеним нею 09.04.2015 року заповітом, посвідченим секретарем Головненської селищної ради Любомльського району. За цим заповітом [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] . Висновки суду та мотиви прийнятого рішення. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно із ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.4, ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, Рішенням Любомльського районного суду Волинської області від 03.05.2018 року у справі №163/21/18 установлено, що [PERSON] набув в особисту приватну власність в 2007 році земельну ділянку в процесі приватизації. Така обставина в силу ч.4 ст.82 ЦПК не потребує доказуванню, відтак з врахуванням положень ст.ст.1216, 1220, 1258, 1261, ч.3 ст.1268 ЦК України після його смерті земельні ділянки підлягали спадкуванню за законом між трьома спадкоємцями, які прийняли спадщину, в рівних частках по 1/3 майна: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . При цьому відповідно до ч.5 ст.1268 ЦК України відповідна частка належала кожному із спадкоємців з часу прийняття спадщини(смерті спадкодавця). Спадкування після смерті [PERSON] відбувалось за складеним нею 09.04.2015 року заповітом, посвідченим секретарем Головненської селищної ради Любомльського району. За цим заповітом [PERSON] заповіла все належне їй майно [PERSON] . Отже, в частині земельних ділянок позивач [PERSON] в передбаченому ст.ст.1233, 1234, 1268 ЦПК України успадкував належну [PERSON] 1/3 частку земельної ділянки, після чого разом із успадкованою після [PERSON] частки став спадкоємцем 2/3 земельної ділянки. За таких обставин і зроблених судом висновків вбачаються підстави для задоволення позову [PERSON] . Згідно зі ст.141 ЦПК України судові витрати слід покласти на відповідача.

Outcome: approved