Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить визнати недійсним свідоцтво про право власності № [NUMBER] від 09.02.2009 на кооперативну квартиру [ADDRESS] , виданого на підставі рішення виконкому Козятинської міської ради №50 від 28.01.2009 на ім`я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію його права власності на вказану квартиру. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач вказала, що 09.12.1956 вона зареєструвала шлюб із [PERSON] (батько відповідача). 17.05.1986 її чоловік став членом житлово-будівельного кооперативу «Ювілейний» та вніс вступний внесок у сумі 2780 карб. 19.01.1988 її чоловік [PERSON] отримав ордер №32 на право на заняття двокімнатної квартири [ADDRESS] на сім`ю із трьох осіб. 20.01.1988 він, за її згодою, взяв на себе зобов`язання щодо виплати ЖБК «Ювілейний» позики в сумі 5142 карб. терміном на 25 років, починаючи з 01.01.1988 по [INFO] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Виплата пайових внесків нею була завершена у 1992 році. Нещодавно вона дізналась, що її син [PERSON] (відповідач у справі) незаконно набув право власності на спірну квартиру на підставі рішення виконкому Козятинської міської ради №50 від 28.01.2009 і отримав свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] від 09.02.2009, зареєструвавши право власності в БТІ. Відповідач будь-якого відношення до виплат пайових внесків на зазначену кооперативну квартиру немає, членом ЖБК «Ювілейний» ніколи не був. Вказані вище обставини стали підставою для звернення до суду. Відповідач відзив на позовну заяву у встановлений строк суду не надав. Представник третьої особи подав до суду заяву, в якій просить прийняти рішення на розсуд суду. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку про відмову у задоволенні позову з огляду на таке. Судом встановлено, що\~позивач [PERSON] 09.12.1956 зареєструвала шлюб із [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про одруження (а.с.6). [PERSON] на\~підставі рішення\~виконкому Козятинської міської ради №5 від 19.01.1988 отримав ордер №32 серії 22 на право заняття двохкімнатної квартири загальною жилою площею 28,59 кв.м у квартирі [ADDRESS] . Склад сім`ї квартиронаймача: дружина - [PERSON] , теща [PERSON] (а.с.7). 20.01.1988 [PERSON] взяв на себе зобов`язання щодо виплати ЖБК «Ювілейний» позики в сумі 5142 карб. терміном на 25 років, починаючи з 01.01.1988 по 01.01.2013 (а.с.8). [INFO] чоловік позивача [PERSON] помер (а.с.9). [PERSON] був членом ЖБК «Ювілейний», на його ім`я відкрито особовий рахунок № [NUMBER] для сплати пайових внесків за квартиру [ADDRESS] (а.с. 17). Згідно з квитанцією від 27.05.1986 [PERSON] вніс вступний внесок за вказану вище квартиру у сумі 2780 карб. (а.с.16). 14.11.2008 відповідач [PERSON] звернувся до виконкому Козятинської міської ради із заявою про виготовлення свідоцтва про право власності на квартиру у зв`язку з повною сплатою її вартості (а.с.13). В 1992 році відповідач провів остаточний розрахунок із ЖБК «Ювілейний», що підтверджується довідкою від 10.11.2008 (а.с.14). 28.01.2009 виконкомом Козятинської міської ради на підставі п.6.1 «Тимчасового положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно», затвердженого наказом Мінюсту України №7/5 від 07.02.2002, зареєстрованого Мінюстом 18.02.2002 №157/6445, прийнято рішення про оформлення і видачу [PERSON] свідоцтва про право власності на квартиру [ADDRESS] (а.с.12). 02.02.2009 [PERSON] видане свідоцтво про право власності на кооперативну квартиру [ADDRESS] загальною площею\~53,7\~кв.м\~житловою площею\~32,3\~кв.м. Право власності зареєстроване в БТІ 19.03.2009 і записане в реєстрову книгу №1 за Р№121 (а.с. 15). Відповідно до ст.15\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб (ч. 2 ст. 16 ЦК України). Особливості оформлення права власності на нерухоме майно на той час були врегульовані Законом Української РСР «Про власність» та Тимчасовим положенням про порядок державної реєстрації права власності та інших речових прав на нерухоме майно, що затверджене наказом Міністерства юстиції України № 7/5 від 07.02.2002 (в редакції чинній станом на 30.05.2005). Згідно з ст. 15 Закону Української РСР «Про власність» член житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до п. 6.1 Тимчасового положення оформлення права власності на нерухоме майно проводиться з видачею свідоцтва про право власності за заявою про оформлення права власності на нерухоме майно, зокрема, місцевими органами виконавчої влади, органами місцевого самоврядування, з поміж іншого, членам житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу, товариства або об`єднання, які повністю внесли свої пайові внески. Таким чином, враховуючи ту обставину, що передача у власність кооперативного житла відбувалася на підставі рішення виконкому міської ради, яке оформлювалося свідоцтвом про право власності на житло, цей місцевий орган виконавчої влади у будь-якому випадку має бути залучений до участі у справі у якості відповідача. Крім того, відповідно до ч.1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Однак позивачем не вказано яким чином відповідачем порушено право, за захистом якого вона звернулася до суду, або в який спосіб воно нею не визнається або оспорюється. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи. За приписами ст. 51 ЦПК України суд першої інстанції може залучити до участі у справі співвідповідача або замінити первісного відповідача належним відповідачем лише за клопотанням позивача. Позивач у справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі виконкому Козятинської міської ради як співвідповідача в порядку ст.51 ЦПК України не заявляв. Пред`явлення позову до неналежного відповідача є самостійною підставою для відмови у задоволенні позові. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 17.04.2018 у справі № 523/9076/16-ц. Вирішення даного спору належним чином без участі у справі належного відповідача було б прямим порушенням прав особи, яка не залучена до участі у справі у якості відповідача, і до якої мав би бути пред`явлений даний позов. Отже, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача, натомість встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Виходячи з вимог закону, суд вважає, що у задоволенні позову необхідно відмовити у зв`язку з необґрунтованістю позовних вимог до вказаного відповідача. З урахуванням положень ст.141 ЦПК України судовий збір слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed