Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла цивільна справа за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Позов мотивує\~тим,\~що з\~Єдиного реєстру\~боржників,\~ [PERSON] ,\~дізнався,\~що відносно\~нього відкрито\~приватним виконавцем\~Жданович В.М.,\~виконавче провадження\~ВП №68069765.\~17.01.2022\~року представником\~Позивача,\~було подано\~заяву про\~ознайомлення з\~матеріалами виконавчого\~провадження №68069765.\~Також зазначив,\~що 19.09.2019\~року приватним\~нотаріусом Гуревічовим\~Олегом Миколайовичем\~було вчинено\~Виконавчий напис,\~що зареєстрований\~в реєстрі\~за №9509,\~про стягнення\~з [PERSON] \~за Кредитним\~договором зі\~страхуванням життя\~позичальника (готівка)\~№2362/4704LPL2C\~від 20\~грудня 2013\~року укладеного\~з ПАТ\~«Платинум Банк»\~заборгованості за\~період з\~24.10.2014\~року по\~29.07.2019\~року у\~розмірі 89\~410,\~75\~грн.\~Стягувачем відповідно\~до зазначеного\~Виконавчого напису\~є Товариство\~з обмеженою\~відповідальністю Фінансова\~компанія управління\~активами відповідно\~до укладеного\~Договору факторингу\~№20182407-1/2\~від 24.07.2018\~року.\~06.01.2021\~року Приватним\~виконавцем Жданович\~Вікторією Михайлівною\~було відкрито\~виконавче провадження\~ВП №68069765\~на підставі\~зазначеного Виконавчого\~напису №9509\~від 19.09.2019\~року про\~стягнення з\~боржника [PERSON] \~коштів у\~розмірі 89\~410,\~75\~грн.\~Вважає,\~що виконавчий\~напис №9509\~від 19.09.2019\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] \~заборгованості,\~вчинений Приватним\~нотаріусом Жданович\~В.М.,\~має бути\~визнано таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~оскільки вчинений\~з порушенням\~норм законодавства.\~З тексту\~оспорюваного виконавчого\~напису від\~19\~вересня 2019\~року убачається,\~що приватний\~нотаріус при\~вчиненні нотаріальної\~дії керувався\~ст.\~ст.\~87-91\~Закону України\~«Про нотаріат»\~та пунктом\~2\~Переліку документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів,\~затвердженого постановою\~Кабінету Міністрів\~України від\~29\~червня 1999\~року за\~№ 1172.\~Укладений 09.09.2019\~року між\~позивачем та\~ПАТ «Платинум\~Банк» Кредитний\~договір зі\~страхуванням життя\~позичальника (готівка)\~№2362/4704LPL2C\~від 20\~грудня 2013\~року,\~який було\~надано нотаріусу\~для вчинення\~виконавчого напису,\~не був\~посвідчений нотаріально.\~Тобто,\~серед документів,\~наданих ТОВ\~"Фінансова\~компанія управління\~активами"\~приватному нотаріусу\~Київського міського\~нотаріального округу\~Гуревічову О.М.\~для вчинення\~виконавчого напису,\~відсутній оригінал\~нотаріально посвідченого\~договору,\~за яким\~стягнення заборгованості\~може провадитися\~у безспірному\~порядку,\~а наданий\~нотаріусу кредитний\~договір не\~посвідчений нотаріально,\~отже не\~міг бути\~тим договором,\~за яким\~стягнення заборгованості\~могло бути\~проведено у\~безспірному порядку\~шляхом вчинення\~нотаріусом виконавчого\~напису,\~тому наявні\~підстави для\~визнання виконавчого\~напису від\~19.09.2019\~року,\~зареєстрованого в\~реєстрі за\~№ 9509,\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,у\~зв`язку\~з недотриманням\~умов вчинення\~виконавчого напису\~щодо подання\~стягувачем документів\~на підтвердження\~безспірної заборгованості\~боржника (такий\~висновок суду\~згоджується з\~правовою позицією,\~сформульованою Великою\~Палатою Верховного\~Суду у\~постанові від\~21\~вересня 2021\~у справі\~№ 910/10374/17, Касаційним цивільним\~судом у\~складі Верховного\~Суду -\~у постановах\~від 12\~березня 2020\~року у\~справі №\~757/24703/18-ц,\~від 15\~квітня 2020\~року у\~справі №\~158/2157/17).\~Тобто під\~час видачі\~оскаржуваного виконавчого\~напису приватний\~нотаріус порушив\~процедуру вчинення\~виконавчого напису,\~а отже,\~діяв в\~порушення норм\~ч.\~2\~ст.\~87\~Закону України\~«Про нотаріат». Тобто,\~нотаріус повинен\~упевнитися в\~розумінні боржником\~ред`явлених\~до нього\~вимог і\~визнання їх.\~Натомість,\~на момент\~подання даного\~позову до\~суду,\~на адресу\~ [PERSON] \~не надходило\~претензій (повідомлень,\~вимог),\~в межах\~законодавства відносно\~наявної заборгованості\~за зазначеним\~вище договором.\~Таким чином,\~вчинення нотаріусом\~виконавчого напису\~відбувається за\~фактом подання\~стягувачем документів,\~які згідно\~із відповідним\~Переліком є\~підтвердженням безспірності\~заборгованості або\~іншої відповідальності\~боржника перед\~стягувачем. Таким чином, вважає виходячи з зазначених обставин, що виконавчий напис від 19.09.2019 року за №9509 був вчинений Приватним нотаріусом Гуревічовим О.М. за відсутності доказів, які б підтверджували: факт безспірної заборгованості, без нотаріально посвідченого договору, з пропущенням строку давності для вчинення виконавчого напису, і тому такий виконавчий напис має визнаватися таким, що не підлягає виконанню. В зв`язку з вищевикладеним просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню Виконавчий напис №9509 від 19 вересня 2019 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія правління активами» суми заборгованості за Кредитним договором зі страхуванням життя позичальника (готівка) №2362/4704LPL2C від 20.12.2013 року в розмірі 89 410, 75 грн. Стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю Фінансова компанія управління активами на користь [PERSON] судові затрати. Ухвалою Ірпінського міського суду Київської області від 16 вересня 2022 року позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов Олег Миколайович, Приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню було відкрито спрощене провадження у даній справі з викликом сторін. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, були повідомлені належним чином про дату, час та місце розгляду справи. Представник позивача на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просив розгляд справи № 757/3691/22-ц проводити без їхньої участі, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять позов задовольнити та розгляд справи здійснювати без участі позивача та його представника. В судове засідання відповідач не з`явився, подав до суду заяву, в якій просив задовольнити позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами» в частині визнання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем, зареєстрованого за № 9509 від 19 вересня 2019 року таким, що не підлягає виконанню, та стягнути з ТОВ «Фінансова компанія управління активами» судового збору за подання позовної заяви в розмірі 496грн., та у разі подання заяви про забезпечення позову в розмірі 248,10 грн. Також подали клопотання про зменшення розміру витрат на правничу допомогу (в порядку ч. 6 ст. 137 ЦПК України), в якому просили зменшити відшкодування витрат на правничу допомогу. Третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гуревічов О.М. в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Третя особа - приватний виконавець виконавчого округу міста Києва Жданович Вікторія Михайлівна в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Фіксування судового процесу технічними засобами не проводилось у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з розглядом справи за відсутності осіб, які беруть участь у справі. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Як вбачається з матеріалів справи, 19 вересня 2019 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим Олегом Миколайовичем вчинено виконавчий напис, яким запропоновано: звернути стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія управління активами», місцезнаходження: 03680, місто Київ, вулиця Кільцева Дорога, будинок 18, літера А, код платника податків згідно з СДРПОУ 35017877, якому Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35625014, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 20182407-1/2 від 24 липня 2018 року, якому в свою чергу Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Бізнесфінанс», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 35084758, відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1706/01 від 17 червня 2015 року, якому в свою чергу Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк», код платника податків згідно з ЄДРПОУ 33308489 на підставі Договору факторингу № 20141028-Гвід 28 жовтня 2014 року, відступлено право вимоги за Кредитним договором зі страхувальника (готівка) №2362/4704LPL2C від 20.12.2013 року укладеного між Публічним акціонерним товариством «Платинум Банк» та [PERSON] .. Як зазначено у виконавчому написі, строк платежу за кредитним договором настав, боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 27.10.2014 року по 29.07.2019 року включно, сума заборгованості складає 89\~410,75грн. Виконавчий напис зареєстрований в реєстрі 19.09.2019 за № 9509. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 68069765 від 06.01.2022 щодо стягнення з позивача на користь відповідача грошових коштів у розмірі 89410,75грн., яке відкрито за виконавчим написом № 9509 від 19.09.2019, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гуревічовим О.М.. Відповідно до ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання не чинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч. 2 ст. 265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та не чинним,такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. З урахуванням вищенаведеного, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, а також часткового визнання відповідачем позову, суд приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити та визнати виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Також, при задоволенні позову у відповідності до ст. 142 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір за подання позову у розмірі 496,20грн. та 248,10грн. за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного,

Outcome: partial