Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

У квітні 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] , вказуючи на необхідність визнання останнього таким, що втратив право користування жилим приміщенням за адресою: [ADDRESS] (далі спірна квартира). В обґрунтування позову зазначено, що позивач із вересня 2004 року є наймачем вказаної квартири. Відповідач є попереднім наймачем квартири, із 2004 року у ній не проживає, відмовляється добровільно знятися з реєстрації чим перешкоджає позивачеві у праві вільного користування та розпорядження квартирою. Вказує на закінчення сервітуту, яким є право користування житлом, а також на відсутність відповідача у відповідній квартирі упродовж тривалого часу. 11.07.2022 суд отримав відомості про зареєстроване місце проживання відповідача. 12.07.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. 09.08.2022 у судовому засіданні суд повідомив позивачеві, що у житловому приміщенні окрім відповідача [PERSON] зареєстровано ще 2\~особи, а позов подано лише до однієї особи. Також суд роз`яснив, що за загальним правилом належним позивачем у справах про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, є власник житла, а не особа, яка має право тимчасового проживання у ньому, оскільки позивач надав до суду договір найму житлового приміщення від 25.10.2021 на строк 1 рік. Судові засідання відкладалися неодноразово у зв`язку із відсутністю відомостей про належне повідомлення відповідача, за клопотанням позивача, за клопотанням відповідача. У судовому засіданні позивач позов підтримав повністю із вказаних у ньому підстав. Позову щодо ще двох осіб, які зареєстровані у спірній квартирі, не подавав. Відповідач проти позову заперечував. У відзиві вказав, що є правомірним наймачем спірної квартири, як службового житла, за відповідним ордером від 05.08.1994. Відповідач та члени його сім`ї відповідно до ордера зареєструвалися у спірній квартирі. Позивач не є власником чи розпорядником спірної квартири. Сервітут позивач для відповідача не встановлював (а.с. 71, 72). Відповідач усно пояснив, що постійно проживає за іншою адресою. Відповідний позов мав би ініціювати власник житла або ж оператор ГТС України, а не позивач. Суд не бере до уваги відповідь на відзив від 25.10.2022, оскільки її складено щодо трьох осіб, які не є відповідачами у справі (а.с. 95-97). Також у судовому засіданні 26.10.2022 було встановлено, що позивач надав для опрацювання адвокату С.Г.Грущенку текст позовної заяви, який не є предметом судового розгляду у цій справі, фактично ввівши адвоката в оману щодо суті розглядуваного судом спору. Третя особа письмовим поясненням від 27.07.2022 повідомила, що спірна квартира із 01.01.2020 перебуває на балансі ТОВ "Оператор ГТС України" на праві повного господарського відання. Третя особа уклала з позивачем 25.10.2021 договір найму спірної квартири на строк 1 рік. Дія договору продовжується на наступний період, якщо за 30 днів жодна із сторін не повідомить іншу про припинення договору. Тому позивач, як працівник третьої особи, правомірно користується спірною квартирою. Відповідач не є працівником третьої особи, з ним відсутній договір найму житлового будинку, а тому він не має прав та обов`язків його наймача. Представник третьої особи у судовому засіданні 26.10.2022 повністю підтримав вказане пояснення. Поінформував, що 25.10.2022 третя особа засобами поштового зв`язку звернулася із самостійним позовом до відповідача щодо визнання його таким, що втратив право користування спірною квартирою. Позов не пред`явлено до двох інших членів сім`ї відповідача. Спірна квартира не виділена як окремий об`єкт цивільних прав. Щодо цієї обставини суд у засіданні вказав, що відповідно до приписів ч. 1 ст. 52 ЦПК України відповідний позов мав би бути пред`явлений третьою особою до початку першого судового засідання, яке вже відбулося задовго до 25.10.2022. Станом на 26.10.2022 вказаний позов до суду не надходив. Суд\~вкотре звернув увагу учасників справи, що відповідач зареєстрований у квартирі ще із 2-ма особами, які не є учасниками цієї справи. Суд зазначає,\~що згідно\~із вимогами\~ст.\~264\~ЦПК України\~під час\~ухвалення рішення\~суд вирішує\~такі питання:\~чи мали\~місце обставини\~(факти),\~якими обґрунтовувалися\~вимоги та\~заперечення,\~та якими\~доказами вони\~підтверджуються;\~чи є\~інші фактичні\~дані,\~які мають\~значення для\~вирішення справи,\~та докази\~на їх\~підтвердження;\~які правовідносини\~сторін випливають\~із встановлених\~обставин;\~яка правова\~норма підлягає\~застосуванню до\~цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Суд, дослідивши письмові заяви учасників по суті справи, докази, наявні у матеріалах справи, заслухавши пояснення учасників справи і їх представників, які брали участь у судових засіданнях, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив такі обставини та робить такі висновки. Згідно витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 15.10.2020 індексний номер 228101878, третя особа ТОВ "Оператор ГТС України" є користувачем житлового будинку загальною площею 199,7 кв.м., житловою площею 99,1 кв.м., за адресою [ADDRESS] , на праві господарського відання. Власником будинку є держава України в особі Міністерства фінансів України (а.с. 34, 35). Відповідно до ордера на право зайняття службового приміщення від 05.08.1994 відповідач [PERSON] , як працівник Лубенського лінійного виробничого управління магістральних газопроводів, отримав право користування спірною квартирою (а.с. 72). Отже відповідач правомірно набув право користування відповідним житлом як службовим. Відповідач [PERSON] має зареєстроване місце проживання у спірній квартирі із 03.02.1995. Також у спірній квартирі зареєстровано 20.12.2016 [PERSON] і [INFO] [PERSON] . Вказані обставини вбачаються із листа Центру надання адміністративних послуг Семенівської селищної ради від 05.07.2022 № 01-15/187 (а.с. 18). Суд наголошує та повторює, що позов пред`явлено лише до однієї із вказаних трьох осіб. За договором найму житлового приміщення від 22.09.2004 відповідач прийняв відповідача на постійне проживання у спірній квартирі без оплати на строк 6 років із 22.09.2004 до 20.09.2010 (а.с. 5). Наразі відповідач фактично проживає за адресою: [ADDRESS] , про\~що повідомив судовому засіданні. Позивач має зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] (а.с.\~4), проте проживає за адресою: [ADDRESS] . Тобто позивач проживає у спірній квартирі. Наказом від 12.10.2000 № 157-п відповідача звільнено 12.10.2000 з посади оператора ГРС смт\~Семенівка (а.с. 98). За договором найму житлового приміщення від 25.10.2022 позивач отримав у безоплатний найм від третьої особи спірну квартиру на строк 1 рік. Якщо за 30 днів до закінчення строку дії договору жодна із сторін не повідомила письмово про його припинення, договір вважається продовженим на тих самих умовах (а.с. 6-8). Учасники справи повідомили, що письмового повідомлення про розірвання вказаного договору не вчинялося. Відповідно до ст. 124 Житлового кодексу України (далі ЖК) робітники і службовці, що припинили трудові відносини з підприємством, установою, організацією, а також громадяни, які виключені з членів колгоспу або вийшли з колгоспу за власним бажанням, підлягають виселенню з службового жилого приміщення з усіма особами, які з ними проживають, без надання іншого жилого приміщення. Водночас ст. 125 ЖК визначає низку осіб, яких не може бути виселено із службових жилих приміщень без надання іншого жилого приміщення. Судові не надано доказів, які б дозволили судові зробити висновок про не віднесення відповідача до будь-якої із категорій осіб, перелічених у ст.\~125\~ЖК. Саме ці обставини є первинними щодо з`ясування підставності позову. Належним позивачем у такому разі має бути бувший роботодавець відповідача (третя особа у цій справі), а не особа, яка отримала право проживання у спірній квартирі (позивач у цій справі). На спірні правовідносини не поширюються вказані у позові правила ст.\~405 Цивільного кодексу України (далі ЦК): Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Такий висновок випливає із того, що відповідач не є членом сім`ї позивача. На спірні\~правовідносини позивача\~і відповідача\~не поширюються\~правила ЦК\~щодо сервітуту\~(права\~користування),\~оскільки правовою\~підставою для\~вселення відповідача\~у спірну\~квартиру були\~трудові відносини\~та ордер\~на право\~зайняття службового\~приміщення,\~тобто "інший\~спосіб"\~виникнення права\~користування чужим\~майном (сервітут)\~у розумінні\~ст.\~401\~ЦК:\~ Право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Ураховуючи зазначене, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що у справі відсутні достатні правові підстави для задоволення позову і суд відмовляє у його задоволенні повністю. У зв`язку із відмовою у задоволенні позову судові витрати зі сплати 992,40\~грн судового збору покладаються на позивача (а.с. 11). На підставі викладеного,

Outcome: dismissed