Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] , [PERSON] , Глинянської ОТГ про визнання права власності за давністю користування. В обґрунтування позову зазначає, що [INFO] померла його мати [PERSON] та [INFO] помер його батько [PERSON] . Останнім місцем їх проживання було м. Глиняни Золочівського району Львівської області. Спадщини після батьків ніхто не приймав, спадкові справи не заводились. У власності батьків був житловий будинок [ADDRESS] . Зазначає, що після смерті батьків він вказане майно використовує, проводить поточний та капітальний ремонти, сплачує необхідні платежі, використовує земельну ділянку. Вказаний будинок 1904 року забудови. З того часу не перебудовувався і не переобладнувався. Заявляє, що спадщини після батьків ніхто не приймав. Він після смерті батьків став використовувати вказаний житловий будинок, тому вважає, що він має право набути право власності на вказаний будинок за давністю користування. Позивач [PERSON] подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності. Позовні вимоги підтримав. Відповідачі до [PERSON] , [PERSON] , Глинянської ОТГ на розгляд справи не з`явилися, подали до суду заяви, якими позов визнали та просили проводити розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги визнали. На підставі ч.2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічними звукозаписуючими засобами не здійснювалося. При розгляді позову судом встановлені такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин: Позивач після смерті батьків, фактично самостійно з 2003року користується житловим будинком [ADDRESS] . Цей будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, складається з двох житлових кімнат, однієї кухні, коридору та санвузла, загальною площею 54,0м2 , житловою площею 41,4м2 , 1904року забудови. Спадщини після смерті померлих батьків ніхто не приймав. З часу початку користування вказаним майном позивач відкрито, безперервно, без таємниць користується вказаним будинком, обробляє земельну ділянку, вважає його своїм. Сплачує необхідні платежі для обслуговування даного майна, провів його поточний ремонт, в даному будинку знаходяться його речі. Іншими словами: тривало, добросовісно, відкрито та безперервно, без таємниць володіє житловим будинком, ставиться до нього як до свого власного майна. Позивач заволодів даним майном добросовісно, обставини у зв`язку з якими виникло володіння цим майном не давали сумніву щодо правомірності користування ним. Інших доказів до справи позивачем не додано, клопотань про витребування інших доказів не заявлялось. Оцінюючи кожний аргумент, наведений учасниками справи, щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову, суд приходить до висновку про задоволення позову з урахуванням наступного. З копії свідоцтва про смерть від 25.11.2003року видно, що [PERSON] помер [INFO] . З копії свідоцтва про смерть від 30.06.1982р. видно, що [PERSON] померла [INFO] . Зі свідоцтва про народженні від 23.03.1963р. видно, що [PERSON] народився [INFO] в м. Караганда. Згідно інформації з ДРРПНМ №306046227 від 28.07.2022року вбачається, що вказаний будинок в даному реєстрі на правах власності не зареєстрований. Згідно свідоцтва про право на спадщину від 24.12.1970року вбачається, що [PERSON] та [PERSON] отримали у спадщину житловий будинок [ADDRESS] , після [PERSON] . Згідно витягів зі спадкового реєстру від 22.07.2022року спадкові справи після [PERSON] та [PERSON] не заводились. Набувальна давність є способом виникнення права власності, тобто таким способом, відповідно до якого право власності на цю річ виникає вперше, або незалежно від права попереднього власника на цю річ, тобто не базується на попередній власності, а базується на сукупності обставин, зазначених у частині першій статті 344 ЦК України. \~ \~ \~ \~Суд враховує, що будинок збудований в 1904році. З часу смерті батьків позивача протягом визначених ст.344ЦКУ строків ніхто не вчиняв дій, що свідчили б про обов`язок повернути (витребувати) майно з часу коли позивач став ним користуватись. З урахуванням викладеного суд вважає, що позов підлягає до задоволення, оскільки позивач фактично володіє та користується вказаним майном. Строк володіння майном повністю відповідає положеннями ст.344ЦК України. Суд вважає, що до даних правовідносин слід застосувати наступні правові норми: 01.01.2004р. вступив в дію УК України, статтею 344 якого передбачено виникнення права власності за набувальною давністю. Як зазначено в ст. 344 ч.1 ЦК України, особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років або рухомим майном - протягом п"яти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим кодексом. Відповідно до ч.4ст. 344 ЦК України, право власності за набувальною давністю на нерухоме майно, транспортні засоби, цінні папери набувається за рішенням суду. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно змісту ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. З врахуванням того, що відповідачі позов визнали, подавши про це заяву, до початку розгляду справи по суті, таке визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також з врахуванням встановлених судом обставин, підтверджених належними та допустимими доказами, суд приходить до висновку, що у позивача виникло право власності наспірний житловий будинок за набувальною давністю, а відповідно позов є підставним та підлягає до задоволення. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved