Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення пені через наявну заборгованість зі сплати аліментів. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. з відповідача було стягнуто аліменти в сумі 2000 грн., щомісячно, на кожну дитину з дня подачі позовної заяви (05.02.2021 р.) і до досягнення ними повноліття. З розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, виданим державним виконавцем, вбачається, що боржник ніяким чином не реагує на покладені на нього зобов`язання. Тому згідно ст. 196 СК України просить стягнути з відповідача на її користь пеню, і за розрахунком позивачки ця пеня складає суму 40 166 грн. У строк, встановлений судом, представник відповідача подала до суду відзив. Зазначає, що відповідач позов не визнає, оскільки з 2020 року перебував в СІЗО м. Рівне, був позбавлений можливості працювати та отримувати будь-який прибуток та у повній мірі сплачувати аліменти. Разом з тим, незважаючи на вищевказані обставини, відповідач по мірі можливості виконував свої зобов`язання. На підтвердження цього надає копії квитанцій про перерахування позивачці [PERSON] грошових коштів. Представник вважає, що зазначені обставини виключають протиправну бездіяльність відповідача. Тобто за невиконання зобов`язання щодо сплати аліментів у повному обсязі [PERSON] не може нести відповідальність за об`єктивними обставинами. Тому у задоволенні позову просить відмовити. Позивачкою було подано відповідь на відзив, де вона зазначає, що відповідно до довідки № 08-6-22/3-04 від 15.07.2022 року, відповідач за весь період перебування в слідчому ізоляторі не звертався із заявою до адміністрації установи з проханням забезпечити його роботою з метою отримання заробітної плати, тому заборгованість виникла саме з його вини. Зазначає, що з розрахунку державного виконавця відділу державної виконавчої служби у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Львів) вбачається які суми та коли перераховувались в рахунок сплати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Позивачка в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, просить позов задовольнити. Додала, що станом на 2021 рік існувала заборгованість, і вона не погашена й на даний час. Але позивачка просить суд ухвалити рішення про стягнення пені з березня по грудень 2021 року. Також зазначає, що донька [PERSON] у 2020 році дістала перелом кісток, а тому частину з отриманих від відповідача грошових коштів, а саме 6030 грн., які були нею отримані у травні та червні 2021 року (по 3015 грн.) вона розцінює як додаткові витрати на утримання дитини, хоча з відповідним позовом до суду не зверталася. За наведеного просить суд задоволити позов. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги не визнав. Пояснив, що на даний час він відбуває покарання в місцях позбавлення волі, вже працевлаштований, тому буде сплачувати аліменти на утримання дітей. Наголосив, що раніше не мав такої змоги, оскільки перебував у слідчому ізоляторі, і не був працевлаштований. Письмової заяви про надання йому роботи не подавав. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнала покликаючись на доводи, які викладені у відзиві. Одночасно пояснює про розуміння відповідачем свого обов`язку щодо виконання рішення суду про стягнення аліментів. Наголосила, що заборгованість у відповідача виникла не з його вини, а тому що він був позбавлений можливості працевлаштуватися, через що просить відмовити у задоволенні позову. А якщо суд дійде висновку про те, що відповідач ухилявся від сплати аліментів, то просить врахувати що свій обов`язок з утримання дітей він виконував по мірі можливості, а тому просить зменшити розмір пені. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст. 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обґрунтування і заперечення своїх позовних вимог суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно Сімейного законодавства України, обов`язок батьків утримувати своїх дітей є безумовним. Закон не передбачає яких-небудь спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Рівненського районного суду Рівненської області від 19.04.2021 р. у справі № 570/551/21 було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей: дочки [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 грн. на кожну дитину, щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подачі позовної заяви - 05.02.2021 року, і до досягнення дітьми повноліття. Державним виконавцем відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Львів) 07.04.2022 р. по виконавчому провадженню ВП №65745717 надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, і станом на грудень 2021 року розмір заборгованості становить 33628, 57 грн. Відповідно до\~ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч.4\~ст.17 СК України невиконання або ухилення від виконання сімейного обов`язку може бути підставою для застосування наслідків, встановлених цим Кодексом або домовленістю (договором) сторін. Згідно п.1. ч.1\~ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Як вбачається із правової позиції, висловленої у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №572/1762/15-ц, неустойка (пеня) - це спосіб забезпечення виконання зобов`язання. Її завдання - сприяти належному виконанню зобов`язання, стимулювати боржника до належної поведінки. Однак таку функцію неустойка виконує до моменту порушення зобов`язання боржником. Після порушення боржником свого обов`язку неустойка починає виконувати функцію майнової відповідальності. Це додаткові втрати неналежного боржника, майнове покарання його за невиконання або невчасне виконання обов`язку сплатити аліменти. У\~статті 196 СК України\~не встановлено будь-яких обмежень періоду нарахування пені, навпаки, в ній зазначено, що пеня нараховується за кожен день прострочення. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто, пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої\~статті 196 СК України\~пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. У разі несплати аліментів у поточному місяці, з 01 числа наступного місяця виникає заборгованість, яка тягне відповідальність у вигляді неустойки. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на весь розмір несплачених у відповідному місяці аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Розмір пені за місячним платежем розраховується так: заборгованість зі сплати аліментів за конкретний місяць (місячний платіж) необхідно помножити на кількість днів заборгованості, які відраховуються з першого дня місяця, наступного за місяцем, у якому мали бути сплачені, але не сплачувалися аліменти, до дня їх фактичної виплати (при цьому день виконання зобов`язання не включається до строку заборгованості) та помножити та 1 відсоток. Тобто, заборгованість за місяць х кількість днів заборгованості х 1 %. За цим правилом обраховується пеня за кожним простроченим місячним платежем. Загальний розмір пені становить суму розмірів пені, обрахованої за кожним місячним (періодичним) платежем. У разі виплати аліментів частинами, необхідно зазначити, що якщо такі часткові платежі вчинені протягом місяця, у якому повинні сплачуватися аліменти, і їх загальна сума становить місячний платіж, визначений у рішенні суду про стягнення аліментів, вважається, що той з батьків, який повинен сплачувати аліменти, виконав ці зобов`язання. У разі, якщо місячний платіж сплачено не у повному розмірі, то пеня буде нараховуватися з першого дня місяця, наступного за місяцем сплати чергового платежу, на різницю між розміром, який мав бути сплачений на утримання дитини, та розміром фактично сплачених аліментів з урахуванням строку прострочення та ставки пені - 1 %. Строк прострочення вираховується з урахуванням раніше зазначеного правила і починає перебіг з першого дня місяця, наступного за місяцем внесення періодичного платежу, до дня, який передує дню сплати заборгованості. У разі, якщо заборгованість зі сплати аліментів погашено частково в іншому місяці, то визначення пені на заборгованість зі сплати аліментів розраховується з урахуванням розміру несплаченої частки аліментів за певний місяць з дня сплати частки місячного платежу і до дня, який передує дню погашення заборгованості за відповідним місячним платежем, помножену на 1 %. Такі висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц. Державним виконавцем відділу ДВС у місті Рівному Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції(м. Львів) 07.04.2022 р. по виконавчому провадженню ВП №65745717 надано розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, і станом на грудень 2021 року розмір заборгованості становить 33628, 57 грн. Згідно з наданим позивачкою розрахунку загальна сума пені, що визначена за період з березня по грудень 2021 р., становить 40 166 грн. Як вбачається з довідки №08-19-21/3-04 від 15.07.2022 р. начальника ДУ «Рівненський слідчий ізолятор» МЮУ Каламбета В., відповідач [PERSON] з моменту взяття під варту з 26.11.2020 р. і до 15.07.2022 р. не звертався із письмовою заявою до начальника установи щодо забезпечення його роботою з метою отримання доходу. Отже та обставина,\~що відповідач [PERSON] утримувався під вартою з 26.11.2020 р. в ДУ «Рівненський слідчий ізолятор», та його твердження у зв`язку з цим про неможливість\~\~працевлаштуватись\~\~не\~свідчить\~\~про\~\~відсутність його\~\~вини у виникненні боргу зі сплати аліментів. Адже відповідач не доклав зусиль щодо того, щоб отримати роботу та мати доходи і, відповідно, у повному обсязі виконувати свої зобов`язання зі сплати аліментів. Адже при прибутті до ДУ "Катеринівська виправна колонія (№ 46)" відповідач за поданою ним заявою був працевлаштований, про що сам пояснив в ході розгляду справи. \~ В ході розгляду справи було встановлено, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів, і така заборгованість виникла з його вини. А тому суд вбачає підстави для застосування ст. 196 СК України. Позивачка надала суду розрахунок, згідно якого сума неустойки (пені) складає 40166 грн., що перевищує розмір заборгованості зі сплати аліментів. Відповідач чи його представник не подали суду альтернативний розрахунок, а тому у суду немає підстав для неприйняття до уваги доводів позивачки щодо наявного розміру неустойки (пені). Щодо того, що при розрахунку позивачка не врахувала сплачені 3015 грн. у травні та стільки ж у червні 2021 року, то суд зазначає наступне. Позивачка пояснила, що донька [PERSON] дістала перелом кісток, позивачки витратила грошові кошти на лікування дитини, а тому грошові кошти у сумі 6030 грн. вона розцінює як додаткові витрати на утримання дитини. В ході розгляду справи відповідач не висловив заперечення щодо такої позиції позивачки. Тому у суду немає підстав враховувати ці грошові кошти як такі, що сплачені позивачці як аліменти, а не додаткові витрати на утримання дитини. Аналізуючи зібрані у справі докази суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність заявленого позову, але позовні вимоги підлягають задоволенню, з врахуванням вимог ч.1 ст.196\~Сімейного кодексу України, на суму 33628, 57 грн. (не більше 100 відсотків заборгованості станом на грудень 2021 року включно). Розподіл між сторонами судових витрат суд вирішує за правилами ст. 141 ЦПК України. Оскільки позивачка була звільнена від сплати судових витрат (сплата судового збору), то судові витрати повинні бути стягнуті з відповідача на користь держави.

Outcome: approved