Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

30 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів. Свій позов обґрунтовує тим, що вона з відповідачем перебувала у фактичних шлюбних правовідносинах без реєстрації шлюбу. [INFO] в них народилась дочка [PERSON] . Позивач зазначає, що її стосунки з відповідачем припинились, 21 квітня 2022 року вона уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила дошлюбне прізвище на [PERSON] . Відповідач належним чином не виконує свого батьківського обов`язку щодо матеріального утримання дочки. У позасудовому порядку вона та відповідач не змогли досягти згоди щодо участі кожного з батьків в утриманні дитини. Позивач вказує, що вона витрачає на потреби дочки приблизно 7-8 тисяч гривень щомісячно, зокрема, на придбання одягу, продуктів харчування, на оплату вартості відвідування дитиною школи гімнастики та занять з англійської мови, на розваги та відпочинок дитини. Крім того, цього року дитина піде до першого класу школи, що зумовлює необхідність придбання підручників, зошитів канцелярського приладдя, тощо. З урахуванням матеріального стану відповідача та потреб дитини позивач вважає доцільним стягувати з відповідача аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 3500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. На підставі наведеного позивач просить стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 3\~500,00 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просить стягнути з відповідача в свою користь витрати на оплату правничої допомоги. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області від 09 вересня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження в справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 10 жовтня 2022 року до суду від представника відповідача адвоката Коренги В. А. надійшов відзив на позовну заяву. Обґрунтовуючи свою позицію, представник відповідача зазначає, що [PERSON] по мірі можливостей завжди надавав кошти на утримання дочки та купував дитячі речі. Матеріальне становище відповідача є вкрай складним, оскільки в нього нема постійної роботи, офіційно працевлаштуватись йому не вдається, а тому він виконує періодичні низькооплачувані роботи. Дохід відповідача є нерегулярним. Наразі відповідач перебуває на обліку в центрі зайнятості як безробітний. 27 листопада 2021 року відповідач уклав шлюб з [PERSON] . Крім того, відповідач хворіє, йому встановлено діагноз: «Дилятаційна кардіоміопатія. Відносна мітральна недостатність ІІ-ІІІ ст. Відносна трикуспідальна недостатність ІІ-ІІІ ст. Блокада првої н.п. Гіса. СН-ІІа зі зниженою (ФВ-34 %) систологічною функцією лівого шлуночка. NYНА-ІІ. Легенева гіпертенція ІІ ст. Гіпертонічна хвороба І стадія, І ст. категорія помірного ризику». Наявність хвороби також впливає на можливість працевлаштуватись, адже йому рекомендовано уникати перенавантажень. Враховуючи вказані обставини, представник відповідача просить позов задовольнити частково, стягувати з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] в розмірі 1500 гривень щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав, які зазначені в позовній заяві, додатково суду пояснила, що раніше відповідач надавав кошти на утримання дочки приблизно 3500 гривень щомісячно, однак ситуація змінилась після того як відповідач одружився. Представник позивача адвокат Мартинюк О. І. в судовому засіданні позов підтримала з підстав, наведених у позовній заяві, просить позов задовольнити в повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні позов визнав частково. Представник відповідача адвокат Коренга В. А. в судовому засіданні, надаючи пояснення, дотримався позиції, яка висловлена ним у відзиві на позовну заяву. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши у судовому засіданні матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення, виходячи з такого. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Суд установив, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження дитини (а. с. 6). Статтею 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, який становить для: дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Положеннями ст. 1 Закону України «Про прожитковий мінімум» поняття прожиткового мінімуму визначено як вартісна величина достатнього для забезпечення нормального функціонування організму людини, збереження його здоров`я, набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних соціальних і культурних потреб особистості. Аналізуючи зазначені норми закону, суд виходить з того, що батьки дитини повинні забезпечити для дитини утримання у розмірі не меншому прожиткового мінімуму на місяць, встановленого на відповідний період для певного віку дитини, як мінімальної гарантії загального рівня забезпеченості повноцінним харчуванням для розвитку організму дитини, збереження її здоров`я та розвитку дитини, а кожен з батьків повинен надати дитині утримання у розмірі не меншому половини цього прожиткового мінімуму щомісячно. Тобто, забезпечення батьками такого прожиткового мінімуму забезпечує мінімальні потреби дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України слідує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Крім того, за змістом ст. 141 СК України батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незважаючи на розірвання шлюбу чи проживання окремо від дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю, яка її доглядає, виховує та матеріально утримує. Досліджуючи матеріальне становище відповідача, суд установив, що [PERSON] офіційно не працевлаштований, доходів не отримує, що підтверджується довідкою Пенсійного фонду України від 07 жовтня 2022 року. Довідкою Луцького міського центру зайнятості від 25 жовтня 2022 року підтверджується, що [PERSON] перебуває на обліку як безробітний в Луцькому міському центрі зайнятості з 07 жовтня 2022 року. З копії виписки КП «Луцька міська клінічна лікарня» від 28 лютого 2020 року вбачається, що [PERSON] встановлено діагноз: метаболічна кардіоміопатія СН ІІ А-Б ст. лівобічний гідроторакс. Хронічний гепатит з можливою трансформацією в цироз печінки в ст. загострення. Асцит. Хронічний гастродуоденіт. Варикозна хвороба правої та лівої н/к. Вторинний лімфостаз. При цьому суд не бере до уваги подані стороною відповідача результати обстежень в медзакладі «Благомед», оскільки такі обстеження були проведені в 2016 році, а висновки лікаря за цими обстеженнями мали консультативний характер. Копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Луцьку Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) підтверджується, що 27 листопада 2021 року [PERSON] зареєстрував шлюб з [PERSON] . На підставі наведеного, а також враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подання позову та до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Розмір аліментів, визначений судом, не є надмірним і є достатнім для забезпечення розумних потреб неповнолітньої дитини. Рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць слід допустити до обов`язкового негайного виконання. Згідно положень ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. У зв`язку з тим, що позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів на підставі п. 3 ч. 1ст. 5 Закону України «Про судовий збір», тому судовий збір в сумі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача на користь держави. Виходячи з наведеного,

Outcome: partial