Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом до [PERSON] і [PERSON] про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, треті особи - Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Комунарському району, Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Заводському району, посилаючись на те, що йому на праві власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором дарування від 19.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Ю.А. за реєстровим номером 2347, договором та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №24581744 від 26.11.2009 року. За вказаною адресою зареєстроване місце проживання колишньої дружини [PERSON] та доньки [PERSON] . Рішенням Комунарського районного суду від 21.04.2020 у справі №333/427/20 розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] . З вересня 2021 Відповідачі фактично не проживають за адресою їх місця реєстрації. Судовим наказом Комунарського районного суду від 01.03.2021 у справі №333/1047/21 стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти утримання малолітньої дитини [PERSON] , щомісяця, у розмірі 1/4 частини від заробітку (доходів), але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 22.02.2021 року і до досягнення дитиною повноліття. Відповідачі змінили адресу фактичного місця проживання, проте не змінили адресу місця реєстрації, у зв`язку із чим виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг, які не надаються, але нараховуються. Також наявність реєстрації відповідачів у квартирі приводить до обмеження права власності позивача, що виражається в неможливості розпорядитися об`єктом власності на свій розсуд. 30.05.2022 року від представника районної адміністрації ЗМР по Комунарському району, як органу опіки та піклування через канцелярію суду надійшли пояснення по цивільній справі, згідно яких зазначено, що позовні вимоги позивача під час розгляду в суді можуть бути задоволені частково, а саме: про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідачки [PERSON] , не вирішуючи питання відносно малолітньої відповідачки [PERSON] 17.06.2022 року через канцелярію суду надійшов відзив на позовну заяву від відповідачки [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої особи [PERSON] , згідно з якими відповідачка просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог позивача в повному обсязі. 06.07.2022 року в судовому засіданні представник районної адміністрації ЗМР по Заводському району пояснила, що в інтересах дитини позовні вимоги позивача можуть бути задоволені частково, а саме: про усунення перешкод в користуванні майном шляхом визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням відповідачки [PERSON] , не вирішуючи питання відносно малолітньої відповідачки [PERSON] . Позивач, будучи належним чином повідомленим про час і місце слухання справи, в судове засідання не з`явився, в попередніх судових засіданнях позовну заяву підтримав в повному обсязі та просив її задовольнити, посилаючись на обставини викладені в ній. У судові засідання відповідачка [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітньої особи [PERSON] , будучи належним чином повідомленою судом про час і місце розгляду справи, повторно не з`явилися. Надала до суду відзив на позовну заяву, та клопотання про розгляд справи за її відсутності на підставі наявних в матеріалах справи доказів, і просила суд відмовити у задоволенні позовних вимог. Суд, вивчивши матеріали справи і дослідивши письмові докази, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.2 ст.124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, ратифікованої Україною, Законом України №475/97-ВР від 17.07.1997 року, яка відповідно до ст. 9 Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Положеннями ст.4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно з свідоцтвом про народження виданого 12.01.2010 року Комунарським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції [PERSON] є батьком, а [PERSON] матір`ю - дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.17). Згідно з рішенням Комунарського районного суду від 21.04.2020 року у справі №333/427/20 розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] (а.с.18-20). Згідно з договором дарування від 19.10.2019 року, посвідченого приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Непечій Ю.А. за реєстровим номером 2347, власником об`єкту нерухомості - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] - є [PERSON] (а.с.23-24). Відповідно до витягу з Державного реєстру правочинів №7848863 наявний запис №3668171 про реєстрацію права власності на підставі договору дарування за [PERSON] об`єкту нерухомості - квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] (а.с.25-26). Згідно з витягом №24581744 про реєстрацію права власності на нерухоме майно [PERSON] на праві приватної власності належить квартира, розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.27). Судом встановлено, що в належній на праві власності квартирі яка належить позивачу [PERSON] - зареєстровані [PERSON] , відповідачка [PERSON] , та їхня спільна малолітня дитина [PERSON] . Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази і проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини, дійшов таких висновків. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні (ч.1 ст.321 ЦК України). При цьому відповідно до ст.391 ЦК України власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. За змістом ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється на підставі, в тому числі, судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Згідно з ч.2 ст.386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про вчинення певних дій для запобігання порушенню його прав. Відповідно до ч.1 ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Статтею 156 ЖК Української РСР передбачено, що члени сім`ї згідно ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися, розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 47 Конституції України кожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Частиною 4 статті 9 Житлового кодексу України встановлено, що ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. З аналізу ст.ст.71, 72 ЖК України слідує, що особа може бути визнана такою , що втратила право користування жилим приміщенням за двох умов: не проживання особи в жилому приміщенні більше шести місяців та відсутністю поважних прчин для такого не проживання. В судовому засіданні встановлено, що наявність реєстрації [PERSON] за адресою: [ADDRESS] чинить [PERSON] перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Факт реєстрації [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , підтверджується довідками з Департаменту реєстраційних послуг ЗМР, витягом з реєстру територіальної громади м. Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичних осіб. Згідно з ч.2 ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Факт не проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , довідкою ТОВ «Місто для людей Запоріжжя» вих..№447966 від 28.01.2022 року. Статтею 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в України» визначено, що зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється, зокрема, на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Суд вважає, що позивач має права вимагати усунення перешкод у користування та розпорядженні своїм майном шляхом позбавлення права користування житловим приміщенням. На підставі викладеного, враховуючи той факт, що відповідачі понад один рік не користуються квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка належить на праві власності позивачу [PERSON] , власних речей там не зберігають, обов`язки по утриманню житла не здійснюють, суд вважає, що позов підлягає задоволенню в частині визнання відповідачки [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила користування вказаним житлом. Разом з тим, згідно ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, а також особи у віці від десяти до чотирнадцяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає. Відповідно до Правил реєстрації фізичних осіб малолітні та неповнолітні діти повинні бути зареєстровані разом з тим з батьків, з ким постійно проживають. Враховуючи те, що неповнолітня [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] та перебуває на її вихованні і оскільки відповідачка немає власного нерухомого майна та можливість зареєструвати в установленому законом порядку місце проживання/перебування, суд приходить до висновку, що оскільки [PERSON] є рідним батьком малолітньої [PERSON] , то її реєстрація може бути за місцем його проживання. У зв`язку із наведеним суд вважає, що право позивача порушено та підлягає судовому захисту, а позовні вимоги є такими, що підлягають частковому задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, так як позовні вимоги задоволено частково, витрати по сплаті судового збору покладаються на позивача і відповідача [PERSON] в рівних частках.

Outcome: partial