Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

У серпні 2022 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» через представника Анастасію Петрову звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожитий природний газ в розмірі 11226 грн. 28 коп. Позов обґрунтовано тим, що позивач являється суб`єктом ринку газу й здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року та ст. cт. 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам, які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України та укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до підпункту 1 пункту 4.4. розділу IV Типового договору, об`єм (обсяг) постачання та споживання природного газу Споживачем за розрахунковий період визначається за даними Оператора ГРМ (Відкритого акціонерного товариства по газопостачанню та газифікації «Кіровоградгаз») за підсумками розрахункового періоду, що містяться в базі даних Оператора газотранспортної системи та доведені Споживачу Оператором ГРМ відповідно до умов договору розподілу природного газу. [PERSON] акцептувала запропонований позивачем по справі договір постачання природного газу побутовим споживачам, фактично споживаючи природний газ, який поставляв позивач, що підтверджується обхідним реєстром абонентів споживачів природного газу від 17.11.2021 року. Особовий рахунок відповідача по ВАТ «Кіровоградгаз» - 109004418. Відповідачем в період з вересня 2019 року по квітень 2022 року включно було спожито природний газ на загальну суму 11226 грн. 28 коп., вартість якого не сплачена. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ, яка залишились незадоволеною відповідачем. Оскільки відповідач не сплачує заборгованість за спожитий природний газ добровільному порядку, що свідчить про неналежне виконання своїх зобов`язань, чим порушує право позивача на одержання плати за поставлені послуги у встановлений договором строк, позивач звернувся до суду з даним позовом за захистом порушеного права. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 05 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з викликом сторін. Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи повідомлена належним чином. У заяві від 30.09.2022 року розгляд справи просила проводити за відсутності представника позивача за наявними у справі матеріалами. Позовні вимоги підтримала в повному обсязі. (а.с.92) Відповідач у заяві від 07.11.2022 року розгляд справи просила проводити за її відсутності, у задоволенні позовних вимог не заперечила (а.с.97). Відзив на позовну заяву, в порядку ст.178 ЦПК України відповідачем подано не було. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Позивач Товариство з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України», як суб`єкт ринку газу з 01.11.2018 року здійснює діяльність з постачання природного газу фізичним та юридичним особам. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України №867 від 19.10.2018 року «Про затвердження Положення про покладення спеціальних обов`язків на суб`єктів ринку природного газу для забезпечення загальносуспільних інтересів у процесі функціонування ринку природного газу» та є постачальником, на якого покладені спеціальні обов`язки. Правилами постачання природного газу, що затверджені постановою Національної комісії що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2496 від 30.09.2015 року, визначено, що позивач зобов`язаний постачати природний газ споживачам які використовують його (природний газ) для власних потреб, а споживачі зобов`язані здійснювати оплату за отриманий природний газ, згідно особового рахунку і встановлених тарифів. Вказаний обов`язок кореспондується і статтями 6, 7, 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Постачання природного газу побутовому споживачу здійснюється на підставі договору, що укладається між ним та постачальником на умовах Типового договору постачання природного газу побутовим споживачам, які є однаковими для всіх побутових споживачів України. Відповідно до ч.1 ст. 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надання житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, а ч.4 ст. 13 цього Закону передбачено, що з пропозицією про укладення договору про надання комунальних послуг або про внесення змін до нього може звернутись будь-яка сторона, надавши другій стороні проект відповідного договору (змін до нього) складений згідно з типовим договором. Тобто з пропозицією укласти договір міг звернутись як позивач, так і відповідач. Відповідно до ч.1 ст. 633 ЦК України, публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). За змістом ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Постановою НКРЕКП № 2500 від 30.09.2015 року «Про затвердження типового договору постачання природного газу побутовим споживачам» визначено, що договір між Постачальником природного газу та Споживачем є публічним договором приєднання, відповідно до статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України. Відповідно укладається шляхом заявочного принципу і не потребує двостороннього підписання письмової форми договору. Відповідно до вимог Правил, акцептуванням публічного договору постачання природного газу побутовим споживачам є повернення споживачем постачальнику підписаної заяви-приєднання до умов договору постачання природного газу побутовим споживачем, та/або сплата/часткова сплата споживачем вартості спожитого природного газу, та/або факт фактичного споживання природного газу (визначається за даними Оператора ГРМ ВАТ «Кіровоградгаз» та вноситься до особового рахунку споживача). За договором постачання природного газу постачальник зобов`язаний поставити побутовому споживачу природний газ у необхідних для нього об`ємах (обсягах), а побутовий споживач зобов`язаний своєчасно оплачувати постачальнику вартість природного газу у розмірі, строки та порядку, що визначені договором. Відповідач акцептувала договір, фактично споживаючи природний газ, що підтверджується Оператором ГРМ, яким надано копію обхідного реєстру абонентів споживачів природного газу від 17.11.2021 року. Особовий рахунок [PERSON] по ВАТ «Кіровоградгаз» - 109004418. (а.с.16) Позивач постачав природний газ, а відповідач отримувала його та використовувала для власних потреб. Вартість використаного природного газу відповідач зобов`язана сплачувати щомісячно, відповідно до тарифів, що визначаються нормами чинного законодавства, а саме: Законом України «Про ринок природного газу»; Постановою Кабінету Міністрів України № 293 від 03.04.2019 року «Деякі питання діяльності Акціонерного товариства «Національна акціонерна компанія «Нафтогаз України» зі змінами; Постановою НКРЕКП від 24.03.2016 року № 432 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу розподільними трубопроводами для ВАТ «Кіровоградгаз» (зі змінами, внесеними постановою НКРЕКП № 2291 від 15.12.2016 року) та постановою НКРЕКП №2001 від 21.12.2018 року «Про встановлення тимчасових тарифів для АТ «УКРТРАНСГАЗ» на послуги транспортування природного газу для точок входу і точок виходу на перший рік другого регуляторного періоду та визнання такими, що втратили чинність, деяких постанов НКРЕКП». Постачальник проводить нарахування вартості спожитого Споживачем природного газу на підставі даних Оператора ГРМ про об`єм (обсяг) розподіленого/спожитого Споживачем природного газу. Відповідно п. 4.3. Договору «Розрахунковим періодом за цим Договором є календарний місяць.» Пункт 4.5. Договору визначає, що розрахунки споживача за цим Договором здійснюються за рахунками та/або квитанціями абонентської книжки Постачальника. Дату виникнення зобов`язання відповідача по оплаті за спожитий природний газ визначає п.4.6. Типового договору «При розрахунку за квитанціями абонентської книжки Постачальника Споживач самостійно розраховує суму платежу та сплачує його Постачальнику не пізніше 10 числа місяця, наступного за розрахунковим. Оплата рахунка Постачальника про сплату послуг за цим Типовим договором має бути здійснена Споживачем в термін, визначений в рахунку, який не може бути меншим п`яти робочих днів з моменту отримання Споживачем цього рахунка.» Товариством з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» в період з вересня 2019 року по квітень 2022 року (включно) відповідачу було поставлено природний газ на загальну суму 11226 грн. 28 коп. (з урахуванням проплат відповідача), вартість якого не сплачена, про що свідчить виписка з особового рахунку - фінансового стану. В порядку досудового врегулювання спору позивачем на адресу відповідача було направлено вимогу про сплату заборгованості за спожитий природний газ №119/101-2528/209004418 від 23.07.2020 року в сумі 3369 грн. 75 коп. (станом на дату надсилання вимоги боржнику), яка залишилась незадоволеною відповідачем, заперечення щодо сплати боргу відповідачем не надано, борг не сплачено. Пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24.06.2004 року №1875-ІV передбачено обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно п.5 ч.2 ст.7\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» в редакції від 09.11.2017 року №2189-VIII, який введений в дію з 01.05.2019 року, індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з частиною першою статті 714\~ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. За змістом частини першої статті 901, частини першої статті 903\~ЦК України за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Частина 1 ст.526 ЦК України передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч.1 ст.527\~ЦК України боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, згідно з ч.1 ст.530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства (ст. 530 ЦК України). Згідно з ч.1 ст.625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Проаналізувавши у сукупності норми законодавства та матеріали справи, суд дійшов висновку, що наявність правовідносин між позивачем і відповідачем з кореспондуючими цим правовідносинам правами та обов`язками підтверджується діями сторін: позивач здійснював надання житлово-комунальних послуг до помешкання відповідача (газопостачання), а відповідач отримувала і користувалася даними послугами. Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Вказані висновки узгоджуються з постановою Верховного Суду від 10.12.2018 року у справі №638/11034/15-ц. На підставі викладеного, судом встановлено, що всупереч вказаним нормам та умовам договору відповідач не виконала взяті на себе зобов`язання та допустила заборгованість за спожитий природний газ у період з вересня 2019 року по квітень 2022 року в загальній сумі 11226 грн. 28 коп. Таким чином, суд вважає, що матеріали справи містять належні, допустимі та достатні докази, що відповідач не сплачувала нараховані суми за поставлений природний газ у встановлені строки, а тому позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Газопостачальна компанія «Нафтогаз України» задоволено повністю, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 2481 грн.

Outcome: approved