Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

05.07.2021 [PERSON] звернулася до Чугуївського міського суду Харківської області з позовною заявою до ФО-П [PERSON] , а 03.12.2021 з уточненою позовною заявою, до ФО-П [PERSON] з наступними вимогами: 1) Договір №\~00296, укладений 22.12.2020 між [PERSON] та фізичною особою - підприємцем [PERSON] - розірвати; 2) стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь грошові кошти у розмірі 31 100 грн 00 коп., сплачені нею за Договором № 00296 від 22.12.2020; 3) стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь грошову компенсацію спричиненої моральної шкоди у розмірі 10 000 грн 00 коп.; 4) стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь витрати пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 908 грн 00 коп. 5) стягнути з фізичної особи-підприємця [PERSON] на її користь збитки у вигляді витрат по оплаті юридичних послуг у розмірі 33 600 грн 00 коп. На обґрунтування позову [PERSON] зазначила, що 21.12.2020 до неї звернулись молоді люди, які назвалися представниками фізичної особи-підприємця [PERSON] та пояснили, що вони займаються встановленням металопластикових вікон та ПВХ конструкцій. Її зацікавила їх пропозиція та вона вирішила встановити балконну конструкцію. Представники відповідача в той же день провели заміри балконного блоку, за що їй довелось сплатити 100 грн 00 коп. Відповідач пред`явила їй свій паспорт та запропонувала заплатити аванс в розмірі 2 000 грн 00 коп., пояснивши, що роботи будуть виконані впродовж 28 днів. Вона відмовилась сплачувати аванс, бо хотіла укласти з ними договір, тоді відповідач запропонувала їй наступного дня приїхати в офіс, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , для укладання договору. 22.12.2020 вона уклала Договір № 00296 про організацію робіт по виготовленню та передачу їй у власність ПВХ конструкцій на загальну суму 31 000 грн 00 коп. На момент укладання Договору вищезазначеної суми у неї не було, тому її чоловік [PERSON] був вимушений оформити кредитний договір в АТ "Ідея Банк" на суму 31 000 грн 00 коп., шляхом відкриття банківського кредитного рахунку та отримання кредитної картки. Після чого грошові кошти з даного рахунку, відкритого її чоловіком, були переказані на рахунки, надані відповідачем. Вищевказана сума була сплачена в АТ "Ідея Банк" в повному розмірі, що підтверджується чеками з банку. Пунктом 2.1. Договору визначено суму завдатку в розмірі 31 000 грн 00 коп. За умовами п. 3.2. Договору відповідач зобов`язується передати у власність замовника вироби протягом 28 робочих днів з моменту внесення йому завдатку. Втім, відповідачем не було їй передано вироби у визначений Договором термін, тому вона була вимушена зателефонувати до представників відповідача для повернення їй коштів за неотримані вироби, але останні не відповідали на телефонні дзвінки. Вироби вона не отримала до теперішнього часу. Відповідач не відповідає на її дзвінки та сам їй не телефонує. Вважала зв`язок з відповідачем остаточно втраченим та зобов`язання не виконані. 05.03.2021 вона приїхала до офісу відповідача, що в м. Харків, але за адресою, яка була зазначена в Договорі жодних вивісок вже не було, а приміщення, де знаходився офіс було пусте. Нею було подано заяву до ХРУП № 1 ГУ НП В Харківській області про здійснення відносно неї протиправних дій з боку ФО-П [PERSON] , але їй було надано відповідь, де зазначено, що розгляд її звернення припинено. Таким чином, після сплати відповідачу грошових коштів у загальному розмірі 31\~100\~грн 00 коп. вона залишилась без цих грошей та без самих виробів за повної відсутності контакту з відповідачем. Всі викладені обставини спричинені виключно протиправними діями відповідача, що мають ознаки шахрайства. Внаслідок протиправних дій відповідача їй було завдано збитки у розмірі 31\~100 грн 00\~коп., які мають бути їй відшкодовані. Сплативши завдаток відповідачу на виконання вимог п. 3.1. Договору, вона належно виконала усі свої обов`язки за Договором та вправі очікувати відповідної належної поведінки з боку відповідача. З огляду на невиконання відповідачем своїх обов`язків з передачі їй виробів у власність, остання має повернути їй сплачені кошти у сумі 31 100 грн 00 коп. Отже, вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх прав та законних інтересів споживача. Оскільки за результатом порушення відповідачем умов Договору вона залишилась без виробів, а також без сплачених нею грошових коштів за них, вважала доцільним відмовитись від надання таких послуг та вимагати повернення сплачених відповідачу коштів та відшкодування збитків. Окрім зазначеного, дії відповідача підпадають під ст. 19 Закону України "Про захист прав споживачів" про нечесну підприємницьку діяльність. Зокрема, нечесна підприємницька практика забороняється. Нечесна підприємницька практика включає: вчинення дій, що кваліфікуються законодавством як прояв недобросовісної конкуренції; будь-яку діяльність (дії або бездіяльність), що вводить споживача в оману або є агресивною. Якщо підприємницька практика спонукає або може спонукати споживача дати згоду на здійснення правочину, на який в іншому випадку він не погодився б, така практика вводить в оману. Підприємницька практика відповідача спрямована на введення споживача в оману, отримання неправомірного прибутку та ухилення від відповідальності за порушення прав споживача. При укладанні нею Договору відповідачем гарантувалась вчасна передача виробів. На практиці, відповідач тільки вводив її в оману стосовно виконання своїх обов`язків, та ухиляється від повернення сплачених йому коштів, які він зберігає у себе незаконно. Безумовно, нею не було б укладено Договору у випадку такої поведінки відповідача. Відповідно до\~чинного законодавства\~моральна шкода\~може полягати,\~зокрема:\~у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. При заподіянні особі моральної шкоди, обов`язок по її відшкодуванню покладається на винних осіб незалежно від \~ \~ \~ \~того, чи була заподіяна потерпілому майнова шкода та чи відшкодована вона. Будучи чесним і законослухняним громадянином, вона змушена виступати в ролі прохача, чим грубо порушується її людська гідність - все це негативно позначається на її здоров`ї і самопочутті. Перелічені обставини порушують її права та законні інтереси, як споживача. З огляду\~на наслідки\~протиправної діяльності\~відповідача,\~що безпосередньо\~відобразились на\~її способі\~життя та\~її здоров`ї, компенсацію спричиненої їй моральної шкоди вона оцінює в 10 000 грн 00 коп. У зв`язку із порушенням її прав, відсутністю у неї спеціальних знань в області права, вона була вимушена звернутися за професійною юридичною допомогою в юридичну компанію для написання позовної заяви та відповідних скарг, в касу якої нею було сплачено суму у розмірі 10 100 грн 00 коп., що підтверджується Договором про надання юридичних послуг № м-636 від 01.04.2021, Актом про надання юридичних послуг від 22.04.2021 та відповідними фіскальними чеками, які є її збитками, понесеними з вини відповідача, внаслідок порушення норм діючого законодавства та її прав, що мають бути їй відшкодовані. Також нею було укладено ще один договір про надання юридичних послуг № м-901 від 03.06.2021, з цією юридичною компанією, а саме представництва її інтересів у суді, на суму 23 500 грн 00 коп. Ухвалою Чугуївського міського суду Харківської області від 07.07.2021 справу за підсудністю передано до Зміївського районного суду Харківської області. 26.08.2021 справа надійшла до Зміївського районного суду Харківської області. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 01.09.2021 прийнято позовну заяву, відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання на 01.10.2021 з повідомленням учасників справи. 01.10.2021 у зв`язку з участю судді в періодичному навчанні суддів місцевих загальних судів з метою підтримання кваліфікації підготовче засідання відкладено на 23.10.2021. 23.10.2021за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання. 07.12.2021 прийнято уточнену позовну заяву, задоволено клопотання про виклик свідків та відкладено підготовче засідання. 24.01.2022 підготовче засідання відкладено, у зв`язку з перебуванням судді у щорічній відпустці. 10.03.2022, 16.05.2022 підготовче засідання відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача. 16.06.2022 за клопотанням представника позивача відкладено підготовче засідання. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 19.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 24.08.2022. 24.08.2022, 22.09.2022 судовий розгляд відкладено, у зв`язку з неявкою відповідача. Належним чином повідомлені учасники справи на судовий розгляд не з`явилися. Представник позивача [PERSON] подав заяву, в якій просив розглянути справу за його та позивача відсутності, за наявними в матеріалах справи документами, на позовних вимогах наполягав. Відповідач ФО-П [PERSON] не повідомила про причини повторної неявки в судове засідання, будь-яких заяв по суті справи чи з процесуальних питань не подавала. Зважаючи на те, що всі особи, які беруть участь у справі, в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. В своїх рішеннях Європейський суд з прав людини наголошує, що сторона, яка задіяна в ході судового розгляду, зобов`язана з розумним інтервалом сама цікавитись провадженням у її справі, добросовісно користуватися належними їй процесуальними правами та неухильно виконувати процесуальні обов`язки. Як зазначає Верховний Суд, якщо представники сторін чи інших учасників судового процесу не заявилися в судове засідання, а суд вважає, що наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи, він може вирішити спір по суті. Основною умовою відкладення розгляду справи є не відсутність у судовому засіданні представників сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Отже, неявка учасника судового процесу у судове засідання, за умови належного повідомлення сторони про час і місце розгляду справи, не є підставою для скасування судового рішення, ухваленого за відсутності представника сторони спору. (Постанова КЦС ВС від 01.10.2020 у справі №\~361/8331/18.) У цій справі суд вважає, що відповідач мав достатньо часу та можливостей для реалізації своїх процесуальних прав, а наявних у справі матеріалів достатньо для розгляду справи та ухвалення законного і обґрунтованого рішення, не відкладаючи розгляду справи. Суд не має відомостей про причину неодноразової повторної неявки відповідача, яка повідомлялася про час і місце розгляду справи у порядку, визначеному ЦПК України, і від якої не надійшли відзив чи заява про судовий розгляд за її відсутності, що дало підстави вирішити справу на підставі наявних у ній даних (постановити заочне рішення) у відповідністю з ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст.\~280 ЦПК України, проти чого не заперечував представник позивача. Дослідивши доводи позовної заяви, письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частиною 1 ст. 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до угоди про завдаток на купівлю (установку) металопластикових вікон або ролетних систем, укладеного між фізичною особою - підприємцем [PERSON] та [PERSON] , вбачається, що замовник видав, а постачальник отримав задаток у сумі 100\~грн 00 коп. У разі відмови замовника від замовлення, сума задатку залишається на погашення витрат за виконані роботи (транспортні, замірні роботи, складання схем-креслень). Замовник має право отримати схему-креслення металопластикових виробів (а с. 13). З Договору Індивідуальний номер замовлення АА 00296 від 22.12.2020 та з Додатку №\~1 до договору № 00296 вбачається, що замовник [PERSON] доручила, а виконавець фізична особа - підприємець [PERSON] зобов`язалася організувати роботи по виготовленню та передачі у власність ПВХ конструкцій за максимальними розцінками виконавця, загальна площа Виробів становить: 12,385 кв. м, вартість виробів становить 31\~000\~грн 00 коп. Повідомлена, що ПВХ конструкції виготовляються з використанням скла, розкроєного під визначений [PERSON] індивідуальний розмір. Підтвердила, що їй у повному обсязі надана інформація про умови кредитування, про відсоткову ставку, сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту, строк, на який кредит може бути одержаний. Нею уважно прочитано та добровільно підписано, без будь якого примусу, з повни м розумінням його змісту (а. с. 14, 15-16). На підтвердження факту оплати позивачем вартості замовлення в сумі 31\~000 грн за рахунок кредитних коштів, отриманих чоловіком позивачки [PERSON] в АТ "Ідея Банк" надані копія платіжного доручення № 1 від 22.12.2020 АТ "Ідея Банк" та банківську виписку про рух коштів за 22.12.2020 по банківському рахунку, відкритому на ім`я [PERSON] (а. с. 19, 20). З Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 03.09.2018 вбачається, що позивач [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 22). З Довідки ВП № 1 ХРУП № 1 ГУ НП в Харківській області від 22.03.2021 вбачається, що 04.03.2020 та 19.03.2020 [PERSON] звернулася до відділу поліції із зверненням щодо протиправних дій з боку ФО-П [PERSON] в частині невиконання зобов`язань по виготовленню ПВХ, за ЖЄО № 3581 від 04.03.2021 та ЖЄО № 446 від 19.03.2021 розгляд звернень припинено (а. с. 17). Відповідно до ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в яких одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 626, 629 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну чи припинення цивільних прав та обов`язків. При цьому договір є обов`язковим для виконання сторонами. На підставі ч. 1 ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Згідно ч.ч. 1, 2 ст. 631 ЦК України строком договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати свої обов`язки відповідно до договору. Договір набирає чинності з моменту його укладення. За ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Відповідно до ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Згідно ст. 837 ЦК України за договором підряду одна сторона (підрядник) зобов`язується на свій ризик виконати певну роботу за завданням другої сторони (замовника), а замовник зобов`язується прийняти та оплатити виконану роботу. Договір підряду може укладатися на виготовлення, обробку, переробку, ремонт речі або на виконання іншої роботи з переданням її результату замовникові. Згідно із ч. 2 ст. 849 ЦК України якщо підрядник своєчасно не розпочав роботу або виконує її настільки повільно, що закінчення її у строк стає явно неможливим, замовник має право відмовитися від договору підряду та вимагати відшкодування збитків. На підставі ч. 1 ст. 611 ЦК України в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору, зміна умов зобов`язання, сплата неустойки, відшкодування збитків та моральної шкоди. За ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів» споживач має право відмовитися від договору про виконання робіт (надання послуг) і вимагати відшкодування збитків, якщо виконавець своєчасно не приступив до виконання зобов`язань за договором або виконує роботу так повільно, що закінчити її у визначений строк стає неможливим. При цьому суд вказує, що на підставі змісту ч. 2 ст. 651 ЦК України договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Питання про істотність порушення повинне вирішуватись у кожному конкретному випадку з урахуванням усіх обставин справи, що мають значення. Важливе значення для застосування положення ч. 2 ст. 651 ЦК України має співвідношення шкоди з тим, що сторона могла очікувати від виконання договору. Позивачем надано докази виникнення між сторонами правовідносин у зв`язку з укладанням 22.12.2020 договору-замовлення, за яким виконавець - ФОП [PERSON] взяла на себе зобов`язання щодо виготовлення та передачі у власність замовнику [PERSON] ПВХ конструкції. Відповідно до умов вказаного договору замовник сплатила виконавцю 31\~100 грн. в день укладання договору. Проте, ФОП [PERSON] не приступивши до виконання замовлення допустила істотне порушення договору, внаслідок чого замовник позбавлена можливості використати результат договору, оскільки ПВХ конструкції їй взагалі не були надані, а також позбавлена можливості розпоряджатися своїми коштами, які їй не були повернуті відповідачкою. При цьому, відповідачкою не надано будь-яких заперечень чи доказів на спростування зазначених обставин. На підставі вищезазначеного, суд дійшов висновку, що наявні підстави за ст. 651 ЦК України для розірвання договору судом на вимогу позивача, як сторони такого договору. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові від 28 квітня 2021 року по справі № 335/7306/19. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 653 ЦК України у разі розірвання договору у судовому порядку зобов`язання сторін припиняються з моменту набрання рішенням суду про розірвання договору законної сили. Відповідно до ч. 5 ст. 653 ЦК якщо договір розірваний у зв`язку з істотним порушенням договору однією із сторін, друга сторона може вимагати відшкодування збитків, завданих розірванням договору. Враховуючи викладене обґрунтування та відсутність доказів повернення позивачу оплати за договором №\~00296 від 22.12.2020, то заявлені позивачкою вимоги підлягають задоволенню шляхом стягнення на її користь з ФОП [PERSON] грошових коштів у сумі 31\~000 грн. Вирішуючи вимогу позивача про відшкодування моральної шкоди, суд зазначає, що відповідно до статті 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до частини 1 статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно статті 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Пункт 5 частини першої статті 4 Закону України «Про захист прав споживачів» передбачає, що споживачі під час укладення, зміни, виконання та припинення договорів щодо отримання (придбання, замовлення тощо) продукції, а також при використанні продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону. Відповідно до пункту 19 частини першої статті 1 Закону України «Про захист прав споживачів» термін «продукція» у цьому Законі вживається в значенні будь-які виріб (товар), робота чи послуга, що виготовляються, виконуються чи надаються для задоволення суспільних потреб. Відповідно до частини другої статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» при задоволенні вимог споживача суд одночасно вирішує питання щодо відшкодування моральної (немайнової) шкоди. Визначаючи розмір компенсації, що підлягає стягненню на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, суд приймає до уваги конкретні обставини справи, характер та глибину пов`язаних з невиконанням договору моральних страждань, і понесених з цим незручностей, ступінь вимушеного порушення нормального укладу життя та необхідність докладання для його організації додаткових зусиль, та, виходячи із суті позовних вимог, засад розумності і справедливості, суд вважає, що позовні вимоги про стягнення моральної шкоди слід задовольнити у повному обсязі та стягнути з ФОП [PERSON] на користь позивачки в рахунок відшкодування моральної шкоди 10000 гривень. Визначаючись щодо стягнення з відповідача судових витрат, суд виходить з того, що відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно ч. 3 ст. 22 ЗУ «Про захист прав споживачів» споживачі звільняються від сплати судового збору за позовами, що пов`язані з порушенням їх прав. Разом з тим, під час подання позову, що містить вимогу немайнового характеру та вимоги майнового характеру, за які судовий збір має бути сплачений окремо по 908 грн 00\~коп. позивач сплатив судовий збір за одну вимогу (а. с. 1). За таких обставин, оскільки позивач, який при зверненні до суду з даним позовом, будучи звільненим від сплати судового збору, здійснив його часткову оплату, враховуючи положення ч. 6 ст. 141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача та на користь держави в розмірі по 908 грн 00 коп. Відповідно до ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Зі змісту положень даної норми вбачається, що витрати на правничу допомогу адвоката складаються з: гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також сум, що підлягають сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, і ці суми встановлюються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Вказаною нормою також передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним зі: складністю справи та виконаних адвокатом робіт; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт; обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вищезазначених вимог суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися (частина третя статті 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. В позовній заяві сторона позивача зазначає, що нею понесено судові витрати на юридичну допомогу в розмірі 33\~600 грн. 00 коп. Водночас, на підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем не надано жодних доказів. З огляду на викладене, вимога про стягнення витрат на професійну правничу допомогу не підлягає задоволенню.

Outcome: partial