Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1. 11 серпня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач), третьої особи: органу опіки та піклування виконавчого комітету Борщагівської сільської Ради Бучанського району Київської області (далі - третя особа), в якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно його дитини -[PERSON] , малолітньої, [INFO] . 2. Свої вимоги мотивує тим, що позивач та відповідач перебували в зареєстрованому шлюбі з 22 жовтня 2013 року. Рішенням судді Біляївського районного суду Одеської області від 03 серпня 2017 року, Справа № 496/2254/17, шлюб між сторонами було розірвано. 21 грудня 2017 року, після розірвання шлюбу, позивач змінила прізвище на « [PERSON] ». В період шлюбу у позивача та відповідача народилася дитина - донька [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу дитина залишилася проживати з матір`ю та перебуває на її утримані, відповідач добровільно допомоги на утримання дитини не надає, жодного зв`язку з ним немає. Позивач забезпечує дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також рівень життя, необхідний для такого розвитку. Рішенням судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2018 року, справа № 496/446/18, було стягнуто на користь позивача аліменти на утримання дитини. Наразі в провадженні Біляївського міського відділу державної виконавчої служби Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) відкрите виконавче провадження № 59372389 зі стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дитини, проте відповідач фактично продовжує ухилятися від виконання батьківських обов`язків. На теперішній час позивач виховує дитину самостійно, відповідач подальшою долею дитини не цікавиться, участі в вихованні не приймає, матеріальної або будь - якої іншої допомоги не надає, де наразі знаходиться батько дитини позивачу невідомо. У зв`язку з викладеним, позивач звернулася до суду з вказаним позовом. 3. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 4. Позивач у судове засідання не з`явилася, але представником було надано до суду заяву про розгляд справи за її та представника відсутності, позовні вимоги підтримав, просив задовільнити та не заперечував проти заочного розгляду справи. (а.с. 72, 81) 5. Представником позивача було надано до суду заяву про електроне сповіщення. (а.с. 6) 6. Представник третьої особи у судове засідання не з`явилася, але надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності. (а.с. 55) ІІІ. Інші процесуальні дії у справі. 7. Згідно автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 серпня 2021 року, цивільну справу № 496/3590/21, передано на розгляд судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. 8. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 27 серпня 2021 року було відкрито загальне позовне провадження по справі з проведенням підготовчого судового засідання. 9. Ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області Галич О.П. від 19 вересня 2022 року підготовче провадження закрито та призначено до розгляду справу на 09 листопада 2022 року. 10. Відповідач, в установлені ч. 7 ст. 178 ЦПК України строки, не подав до суду відзив на позовну заяву, будучи повідомленим належним чином про наявність ухвали про відкриття провадження та необхідністю подання відзиву, а тому суд вирішує справу за наявними матеріалами, що передбачено ч. 8 ст. 178 ЦПК України. 11. Оскільки відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, відповідно до ч. 3 ст. 128 ЦПК України - шляхом направлення судової повістки про виклик до суду рекомендованим поштовим відправленням з повідомленням про вручення, в судове засідання не з`явився без поважних причин, а представник позивача не заперечував проти проведення заочного розгляду справи, Судом було постановлено ухвалу про заочний розгляд справи, що відповідає вимогам статей 280-281 ЦПК України. 12. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. ІV. Фактичні обставини, встановлені Судом та зміст спірних правовідносин. 13. Судом встановлено, що позивач 21 грудня 2017 року змінила прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про зміну прізвища серії [NUMBER] , виданого Біляївським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області 21 грудня 2017 року, актовий запис № 50. (а.с. 14) 14. Позивач зареєстрована та проживає разом зі своєю донькою [PERSON] , [INFO] , яка знаходиться на повному утримані матері, за однією адресою, що підтверджується копією довідки № 407, виданої Секретарівською сільською Радою Біляївського району Одеської області 13 вересня 2017 року (а.с. 15) та копією довідки № 327, виданої Секретарівською сільською Радою Біляївського району Одеської області 10 липня 2017 року. (а.с. 16) 15. 22 жовтня 2013 року було укладено шлюб між відповідачем та позивачем, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 22 жовтня 2013 року, актовий запис № 283. (а.с. 17) 16. [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом державної реєстрації актів цивільного стану Біляївського міськрайонного управління юстиції в Одеській області 05 вересня 2015 року, актовий запис № 743. (а.с. 18) 17. Рішенням судді Біляївського районного суду Одеської області, Справа № 496/2254/17, 03 серпня 2017 року шлюб між відповідачем та позивачем було розірвано. (а.с. 19) 18. Рішенням судді Біляївського районного суду Одеської області від 26 березня 2018 року, справа № 496/446/18, позов [PERSON] про стягнення аліментів було задоволено. На [PERSON] , [INFO] , було покладено обов`язок сплачувати аліменти [PERSON] , [INFO] , на утримання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі 1000 гривень щомісяця, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду - 08 лютого 2018 року та до досягнення дитиною повноліття, тобто до [INFO] включно. (а.с. 20) 19. Згідно з витягом з автоматизованої системи виконавчого провадження від 06 липня 2021 року відносно [PERSON] 19 червня 2019 року відкрите виконавче провадження, № АСВП № 59372389 де стягувачем є [PERSON] . (а.с. 21) 20. Факт умисного ухилення відповідачем від виконання батьківського обов`язку по утриманню дитини підтверджується листом № 43/333-24 Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 15 липня 2019 року (а.с. 22), заявою [PERSON] на ім`я слідчого СВ Біляївського ВПГУНП в Одеській області про кримінальне правопорушення від 30 липня 2019 року (а.с. 23), листом № 43/452-24 Біляївського відділу поліції ГУНП в Одеській області від 05 вересня 2019 року (а.с. 24) та ухвалою судді Біляївського районного суду Одеської області від 20 вересня 2019 року, справа № 496/3544/19. (а.с. 25) 21. На підтвердження належного виконання батьківського обов`язку позивачем та ухилення відповідачем щодо повного та гармонійного розвитку дитини надано копію довідки № 63, виданої дошкільним навчальним закладом № 686 (ясла-садок) 13 липня 2021 року (а.с. 26) та копію характеристики, виданої дошкільним навчальним закладом № 686 (ясла-садок) 29 липня 2021 року. (а.с. 27) 22. Відповідно до копії довідки № 05, виданої ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» 24 лютого 2021 року позивач працевлаштована та займає посаду бухгалтера у бухгалтерії Департаменту розвитку бізнесу в ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ». (а.с. 28) 23. На підставі довідки про доходи № MZ000000023, виданої ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ» 24 червня 2021 року, вбачається, що [PERSON] має дохід за період з лютого 2021 року по травень 2021 року в розмірі 55645,00 гривень. (а.с. 29) 24. Згідно характеристики, виданої ТОВ «МЕРЕЖА ЛАНЕТ», вбачається що [PERSON] на посаді бухгалтера відділу бухгалтерії Департаменту розвиту бізнесу з лютого 2021 року зарекомендувала себе як порядна, спокійна, врівноважена, достатньо самокритична, наполеглива людина яка доводить роботу до кінця та вміє визнавати власні помилки. (а.с. 30) 25. На підтвердження соціального захисту позивача та її доньки [PERSON] , малолітньої, [INFO] , за місцем фактичного мешкання, позивачем надано копію картки киянина. (а.с. 31) 26. Відповідно до копії Договору купівлі-продажу квартири, посвідченого Михальченко М.М., приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області 14 грудня 2018 року, зареєстрованого в реєстрі за № 6203 (а.с. 32-33) та копії гарантійного листа складеного 07 липня 2021 року [PERSON] (а.с. 34) позивач та [PERSON] , малолітня, [INFO] , забезпечені житловою площею за місцем їх фактичного проживання. 27. Висновком щодо визначення доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , органу опіки та піклування Борщагівської сільської Ради Бучанського району Київської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Борщагівської сільської Ради Бучанського району Київської області № 110/34 від 31 травня 2022 року, визнано доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно його доньки - [PERSON] , малолітньої, [INFO] . (а.с. 56-60) V. Оцінка Суду. 28. Згідно ч.ч. 1, 3, 4 ст. 12 Цивільно-процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. 29. Статтею 51 Конституції України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. 30. Положеннями ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. 31. Відповідно до ст. 3 Конвенції в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. 32. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 33. Статтею 18 Конвенції передбачено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. 34. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року (далі - Декларація), у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. 35. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють несуть відповідальність за створення необхідних умов для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. 36. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини. 37. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, поважати дитину. 38. Згідно п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. 39. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх стан здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дітей, готувати їх до самостійного життя та праці. 40. Як, роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 16 своєї постанови № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негайно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. 41. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. 42. Зазначена позиція узгоджується також з висновками ВССУ у справі № 211/559/16-ц від 01 листопада 2017 року. 43. Судом встановлено, що відповідач не приймає участі у вихованні дитини, проживає окремо від неї, не цікавиться її життям, має низький батьківський потенціал, не розуміє шляхи налагодження відносин з дитиною та не здатний створити сприятливі умови для проживання та розвитку дитини. Вищезазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, свідчать про свідоме нехтування батьком виконання батьківських обов`язків по догляду та вихованню дитини, що є підставою для позбавлення батьківських прав. 44. Відповідно до ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 45. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). 46. Надані позивачем докази, Суд визнає належними і допустимими, оскільки ці докази містять у собі інформацію щодо предмета розгляду, та підтверджують той факт, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків, не піклується про фізичний, духовний і моральний розвиток дитини, не готує її до самостійного життя, ніяким чином не цікавиться дитиною, а тому суд приходить до висновку про доцільність позбавити відповідача батьківських прав. 47. На підставі вищевикладеного, приймаючи до уваги висновок органу опіки та піклування, суд вважає, що позовні вимоги про позбавлення відповідача батьківських прав є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved