Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

\~ \~ \~ \~І. Стислий виклад позицій позивача та відповідача 1.Виклад позиції позивача [PERSON] звернувся до Шаргородського районного суду Вінницької області з означеним позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, у якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Шаргородського районного управління юстиції у Вінницькій області 04.05.2016 року за актовим записом №23. Позовні вимоги мотивовані тим, що 04.05.2016 року він уклав шлюб з відповідачем. Від шлюбу він та відповідач мають малолітню дитину: [PERSON] , [INFO] . [PERSON] просить шлюб розірвати, зсилаючись на те, що впродовж останнього часу шлюбні відносини між ним та відповідачем припинилися, вони перестали розуміти та любити один одного. Він та відповідач однією сім`єю не проживають понад шість місяців, спільного господарства не ведуть. Позивач вважає, що шлюб існує формально, а збереження сім`ї є неможливим. На примирення з відповідачем позивач не згоден, наполягає на розірванні шлюбу. 2. Виклад позиції відповідача Відповідач [PERSON] не скористалася своїм правом на подання відзиву на позов та не подала до суду відзиву на позов із викладенням своїх заперечень, відповідно до норм чинного ЦПК України, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 11.10.2022 року (а.с.14-15), яку отримала 12.10.2022 року, що вбачається із розписки (а.с.16). Натомість, відповідач [PERSON] 12.10.2022 року подала до Шаргородського районного суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить відмовити у позові з підстав наявності у шлюбі з відповідачем малолітньої дитини, яка не досягла одного року з моменту народження [PERSON] , [INFO] . Дану обставину позивач [PERSON] не повідомив суду у своїй позовній заяві, не долучивши відповідного свідоцтва про народження дитини. Розгляд справи просить провести у її відсутності, у зв`язку з неможливістю прибуття до суду (а.с.18). ІІ. Заяви, клопотання позивача, відповідача 1. Позивач [PERSON] заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, до суду не подавав. 2. Відповідач [PERSON] 12.10.2022 року подала до Шаргородського районного суду заяву, в якій зазначила, що позовні вимоги [PERSON] не визнає та просить відмовити у позові з підстав наявності у шлюбі з відповідачем малолітньої дитини, яка не досягла одного року з моменту народження [PERSON] , [INFO] . Також, відповідач просить приєднати до матеріалів справи копію свідоцтва про народження малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Розгляд справи відповідач просить провести у її відсутності (а.с.18). Інших заяв та клопотань, пов`язаних із розглядом справи, відповідач до суду не подавала. ІІІ. Процесуальні дії у справі 1. Відповідно до ухвали Шаргородського районного суду від 11.10.2022 року прийнято до розгляду позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судовий розгляд справи на 03.11.2022 року без повідомлення (виклику) сторін; роз`яснено сторонам, що у випадку наявності клопотання про виклик їх у судове засідання, його слід подати до суду у встановлені строки; запропоновано відповідачеві у п`ятнадцятиденний строк з дня вручення копії цієї ухвали подати до суду відзив на позовну заяву, а у випадку визнання позовних вимог заяву про визнання позовних вимог (а.с.14-15). 2. Частиною 1 статті 279 ЦПК України встановлено, що розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше (ч.5 ст.279 ЦПК України). Вказана вимога ЦПК України роз`яснена судом учасникам справи в ухвалі про відкриття провадження у справі від 11.10.2022 року. Сторони у справі не подавали клопотань про розгляд означеної справи з повідомленням сторін, а суд не вбачає підстав для розгляду справи з повідомленням сторін з власної ініціативи. Відповідно до ч.13 ст.7 ЦПК України, розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Згідно із вимогами ч.8 ст.178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами. Відповідачем відзив на позов у встановлений судом строк не подано, разом з тим подано заяву, у якій [PERSON] просить відмовити у позові з підстав наявності у шлюбі з відповідачем малолітньої дитини, яка не досягла одного року з моменту народження (а.с.18). Виходячи з наведеного, суд вважає, що розгляд справи у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін слід здійснювати у порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, без проведення судового засідання, в силу вимог ч.13 ст.7, ч.8 ст.178 ЦПК України. 3. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що розгляд означеної справи здійснюється у порядку письмового провадження у спрощеному позовному провадженні без повідомлення сторін, тобто за їх відсутності, то суд не вбачає підстав для здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу. Судом встановлено наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. Судом встановлено, що сторони перебувають в зареєстрованому шлюбі з 04.05.2016 року, що підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.5). Позивач [PERSON] має стійке волевиявлення, спрямоване на припинення сімейних відносин і розірвання шлюбу, що вбачається із позовної заяви (а.с.2). Відповідач [PERSON] заперечує щодо розірвання шлюбу, що вбачається із поданої до Шаргородського районного суду заяви від 12.10.2022 року (а.с.18). Статтею 56 СК України встановлено, що примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Разом з тим, судом встановлено, що позивач та відповідач від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.6), та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.21). Станом на час звернення [PERSON] до суду з позовом про розірвання шлюбу та на час розгляду справи дитина сторін [PERSON] не досягла одного року. Відповідно до ч.ч.2, 4 ст.110 СК України, позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. Пунктом 5 ч.4 ст.185 ЦПК України передбачено, що позовна заява про розірвання шлюбу повертається судом, якщо її подано під час вагітності дружини або до досягнення дитиною одного року без дотримання вимог, встановлених Сімейним кодексом України. Проте, позивач [PERSON] не зазначив у позовній заяві про розірвання шлюбу та не додав до позову доказів про народження [INFO] дитини [PERSON] , батьком якої він є, тому суд, не будучи повідомленим про вказану обставину, не виконав імперативний припис пункту 5 ч.4 ст.185 ЦПК України, та не повернув позовну заяву позивачеві. Однак, позивач, звертаючись до суду, не зазначив про народження дитини, і таким чином, уникнув повернення судом його позовної заяви та домігся відкриття провадження у справі. Обставини, які перешкоджають розірванню шлюбу між позивачем [PERSON] та відповідачем [PERSON] , а саме, наявність у сторін спільної малолітньої дитини, яка не досягла одного року, стали відомі суду після відкриття провадження у справі, зокрема, із поданої заяви відповідача від 12.10.2022 року та доданої до неї копії свідоцтва про народження дитини серії [NUMBER] . Також, судом встановлено, що позивачем до позовної заяви не додано належних та допустимих доказів, які підтверджують наявність обставин, з якими СК України пов`язує право одного з подружжя пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, зокрема, не доведено факту вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо нього або їх новонародженої дитини, а також не доведено факту визнання батьківства щодо новонародженої дитини сторін іншою особою, не надано копії судового рішення, яким відомості про нього як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини [PERSON] . Отже, з огляду на те, що позивач, всупереч обмеженням, встановлених законом, звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, однак не довів обставин, за наявності яких такий позов може бути пред`явлений, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Встановлені судом сімейні правовідносини щодо розірвання шлюбу регулюються Конституцією України, Сімейним кодексом України, Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод, яка, відповідно до вимог ч.1 ст.9 Конституції України, ратифікована Законом від 17.07.1997 року «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів №2,4,7 та 11 Конвенції», і є частиною національного законодавства України. Згідно із ст.51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Статтею 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та щодо його розірвання. Згідно із ч.1 ст.24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 2,\~3,\~4\~ст.56\~СК України\~встановлено,\~що дружина\~та чоловік\~мають право\~вживати заходів,\~які не\~заборонені законом\~і не\~суперечать моральним\~засадам суспільства,\~щодо підтримання\~шлюбних відносин. Кожен\~з подружжя\~має право\~припинити шлюбні\~відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного із подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ч.1 ст.110 СК України). Згідно зі ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Частинами 2, 4 ст.110 СК України встановлено, що позов про розірвання шлюбу не може бути пред`явлений протягом вагітності дружини та протягом одного року після народження дитини, крім випадків, коли один із подружжя вчинив протиправну поведінку, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо другого з подружжя або дитини. Чоловік, дружина мають право пред`явити позов про розірвання шлюбу до досягнення дитиною одного року, якщо батьківство щодо неї визнане іншою особою або за рішенням суду відомості про чоловіка як батька дитини виключено із актового запису про народження дитини. VІ. Висновки суду Згідно з нормами наведеного законодавства, враховуючи передбачені законом обмеження щодо пред`явлення позову про розірвання шлюбу протягом одного року після народження дитини, беручи до уваги те, що позивачем не додано до позовної заяви доказів, які надають йому право на звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу протягом одного року після народження дитини, суд приходить до висновку, що у позові про розірвання шлюбу слід відмовити. Вказана обставина не позбавляє [PERSON] права повторно звернутися до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу після досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , однорічного віку, або у випадку доведення належними, допустимими та достатніми доказами факту вчинення відповідачем протиправної поведінки, яка містить ознаки кримінального правопорушення, щодо нього або дитини, а також доказів визнання батьківства щодо дитини іншою особою або якщо за рішенням суду відомості про позивача як батька дитини виключено із актового запису про її народження.

Outcome: dismissed