Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Козельщинського районного суду Полтавської області зі позовною заявою до відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» про захист прав споживача банківських послуг шляхом стягнення коштів у порядку повернення за виконавчим написом, у якій просив суд стягнути зі товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» на його користь у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом, виданим 19.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем та зареєстрованим в реєстрі за № 8766, грошові кошти у розмірі 4 927,18 гривень. Процесуальні дії у справі Ухвалою суду від 30.08.2022 позовну заяву [PERSON] було залишено без руху та надано позивачу строк для усунення виявлених судом недоліків. Позивач усунув недоліки у строк, встановлений судом. Ухвалою Козельщинського районного суду Полтавської області від 26.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Призначено судове засідання на 20 жовтня 2022 року. 10.10.2022 до суду від представника відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» - адвоката Ходченко Олени Миколаївни надійшов відзив на позовну заяву, у якому представник відповідача просить суд відмовити у повному обсязі позивачеві у задоволенні позовних вимог. Представник відповідача у відзиві просив проводити розгляд справи без участі відповідача. На підставі ухвали суду від 26.09.2022 розгляд справи здійснюється у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Аргументи сторін Позиція позивача (а.с. 31-33) Позовні вимоги обґрунтовані тим, що згідно постанови начальника Козельщинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Донця Я.В. від 26.11.2021 було відкрито виконавче провадження № 67669711 з примусового виконання виконавчого напису, що зареєстрований в реєстрі за № 8766, виданого 19.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О., щодо стягнення з позивача на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» суми боргу у розмірі 7 800,00 грн, який у подальшому, згідно рішення Козельщинського районного суду Полтавської області від 23 червня 2022 року у справі № 533/267/22, було визнано таким, що не підлягає виконанню. У той же час за період з грудня 2021 року до квітня 2022 року зі заробітної плати позивача було утримано суму у розмірі 4927,18 грн, яка була направлена на банківський рахунок відповідача. Позивач уважає, що оскільки кошти на користь відповідача у сумі 4927,18 грн стягнуті на підставі виконавчого напису, який визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, то вказана сума повинна бути стягнута з відповідача, так як підстава, на якій відповідачем набуто право на такі грошові кошти, відпала. При нормативному обгартуванні позову позивач посилався на ст. 1212 Цивільного кодексу України. Позиція відповідача (а.с. 41-44) Відповідачем позов не визнано, заперечення проти задоволення позовних вимог викладено у відзиві. Відзив відповідача аргументовано тим, що відповідно до Договору від 21.04.2021 №210421-38726-1, укладеного між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінанс Інновація» та [PERSON] , позивач отримав кредит у розмірі 2 000 грн 00 коп., строком на 25 днів, шляхом переказу на платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УКРСИББАНК», зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2 % від суми кредиту за кожен день користування та 4,0 % від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Кредитний договір був укладений в електронному вигляді шляхом реєстрації позивача на веб-сайті в мережі Інтернет https://monetka.ua та підписання кредитного договору електронним підписом з одноразовим ідентифікатором, відповідно до Закону України «Про електронну комерцію». При укладанні кредитного договору сторони керувались ч. 1 ст. 634 Цивільного кодексу України. Кредитний договір був підписаний позивачем 21.04.2021 о 09 год. 28 хв. 40 сек. шляхом уведення одноразового ідентифікатора 897263 в особистому кабінеті на вебсайті Відповідача у мережі Інтернет https://monetka.ua. Кредитні кошти були відправлені позивачеві на його платіжну картку № [NUMBER] , емітовану АТ «УКРСИББАНК», що підтверджується чеком № 400140268 від 21.04.2021. Таким чином, між позивачем та відповідачем було укладено кредитний договір у електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору з всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором. Позивач не повернув своєчасно відповідачу суму кредиту та нараховані відсотки для погашення заборгованості за кредитом, відповідно до умов кредитного договору, що має відображення у розрахунку заборгованості, який було додано до відзиву. Таким чином, у порушення умов кредитного договору, а також ст. ст. 509, 526, 1054 ЦК України, позивач зобов`язання за вказаним договором не виконав. Не виконуючи належним чином зобов`язання за вказаним кредитним договором, позивач порушив зазначені вище норми законодавства та умови кредитного договору. Станом на 08.10.2022 заборгованість за Договором № 210421-38726-1 від 21.04.2021 становить 3 665 грн. 54 коп., та складається з: - 2 000 грн 00 коп. - прострочена заборгованість за кредитом; - 1 665 грн 54 коп. - заборгованість по процентам за користування кредитом. Станом на 05.07.2021 року нарахування процентів Позивачу було зупинено та зафіксовано розмір заборгованості, розмір заборгованості змінився з дати вчинення виконавчого напису, з урахуванням того, що відбувалися погашення у сумі 4134,46 грн, що відображено у розрахунку заборгованості. Отже, відповідач уважав, що у нього були всі обґрунтовані та законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Відносно позовних вимог позивача щодо стягнення коштів у порядку повернення за виконавчим написом, відповідач зазначає, що вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При нормативному обґрунтуванні відзиву так само як і позивач посилався на ст. 1212 ЦК України. Крім цього, відповідач зазначив, що внаслідок примусового виконання виконавчого напису нотаріуса відповідачем було отримано суму у розмірі 4 134,46 грн, а не 4 927,18 грн, як просить стягнути позивач, та, відповідно, з відповідача не може бути стягнуто суму більшу, ніж ту, що ним отримано. Фактичні обставини, встановлені судом 19.10.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем вчинено виконавчий напис (а.с. 10), який зареєстровано в реєстрі за № 8766, яким запропоновано звернути стягнення зі [PERSON] , який є боржником за договором № 210421-38726-1 від 21.04.2021, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю фінансова компанія «Фінанс інновація», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором про відступлення права вимоги від 17.06.2021 № 17/06/2021-Р/М-3 є ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» , заборгованість за договором № 210421-38726-1 від 21.04.2021 за період з 16.05.2021 по 24.09.2021у загальному розмірі 7800,00 гривень, у тому числі: - заборгованість за тілом кредиту - 2 000,00 гривень; - заборгованість за несплаченими відсотками - 5 100,00 гривень; - за вчинення виконавчого напису - 700,00 гривень. 25.11.2020 відповідачем Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» було подано до Козельщинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) заяву від 01.11.2020 № 838182 про відкриття виконавчого провадження на підставі виконавчого напису нотаріуса від 19.10.2021 (а.с. 5). 26.11.2021 начальником Козельщинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) Донцем Ярославом Вікторовичем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП № 67669711) з виконання виконавчого напису нотаріуса (а.с. 11). На підставі постанови начальника Козельщинського ВДВС у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 16.12.2021 у виконавчому провадженні № 67669711 було проведено утримання з доходу позивача за місцем його роботи в ТОВ «АВТОШАНС+» на користь стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» грошові кошти у розмірі 4927,18 грн, що підтверджується звітом про здійснені відрахування та виплати ТОВ «АВТОШАНС+» відносно [PERSON] за період з 01.01.2022 по 30.04.2022 (а.с. 13) та довідкою про здійснені відрахування та виплати від 13.07.2022 № 13/07-1 (а.с. 14). Рішенням Козельщинського районного суду Полтавської області від 23.06.2022 у справі № 533/267/22 (а.с. 15-19), яке набрало законної сили 26.07.2022, позовну заяву [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО», треті особи без самостійних вимог: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих Олександр Олександрович, Козельщинський відділ державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих Олександром Олександровичем 19 жовтня 2021 року, зареєстрований в реєстрі за № 8766, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» заборгованості у розмірі 7800,00 гривень. Стягнуто з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «РІАЛЬТО»на користь [PERSON] 1 488,60 грн у відшкодування судових витрат зі сплати судового збору. Згідно листа Козельщинського відділу державної виконавчої служби у Кременчуцькому районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 28.10.2022 № 7125, у відділі на примусовому виконанні перебувало ВП № 67669711 з примусового виконання виконавчого напису № 8766 від 19.10.2021, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» боргу у розмірі 7800,00 гривень. У межах даного виконавчого провадження 16.12.2021 було винесено постанову про звернення стягнення на заробітну плату та інші доходи боржника, яку направлено до бухгалтерії ТОВ «АВТОШАНС+» для виконання. З моменту звернення стягнення на заробітну плату боржника і до моменту закінчення виконавчого провадження у зв`язку зі визнанням виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з боржника було стягнуто кошти у сумі 4927,18 грн, з яких 4134,46 грн були перераховані на рахунок стягувача - ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО»; 492,72 грн перераховано у дохід держави як виконавчий збір; 300 грн перераховано у дохід держави як витрати виконавчого провадження (а.с. 66). Застосовані судом норми права Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Частиною 5, 6 статті 81 ЦПК України докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно з положеннями ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. 04 березня 2021 року Верховний Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду в рамках справи № 910/15621/19 (ЄДРСРУ №95502227) досліджував питання щодо повернення грошових коштів, стягнутих за виконавчим документом (виконавчий напис нотаріуса, виконавчий лист/наказ суду), який було визнано таким, що не підлягає виконанню, та зробив такі висновки: З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 Цивільного кодексу України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц (провадження № 14-84цс19). У свою чергу, виконавчий лист/наказ суду видається за результатами судового розгляду та є виконавчим документом для примусового виконання судового рішення. У разі визнання виконавчого напису нотаріуса або іншого виконавчого документу, таким що не підлягає виконання повинна відбутися реституція сторін, тобто повернення в першочерговий стан. Частиною першою статті 1212 Цивільного кодексу України визначено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Відповідно до частини другої статті 1212 Цивільного кодексу України положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Частиною третьою статті 1212 Цивільного кодексу України встановлено, що положення цієї глави застосовуються також до вимог про: - повернення виконаного за недійсним правочином; - витребування майна власником із чужого незаконного володіння; - повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; - відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 23.05.2018 у справі № 910/1238/17). Відсутність правової підстави - це такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Крім того згідно з пунктом 3 частини третьої статті 1212 ЦК України положення цієї глави застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави (висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26.06.2018 у справі № 910/9072/17). Отже для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі (аналогічний висновок викладений у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 30.08.2018 у справі № 334/2517/16-ц та від 13.01.2021 у справі № 539/3403/17). Подібний висновок також сформульовано у постанові Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27.01.2021 у справі № 910/16334/19. Сутність зобов`язання із набуття, збереження майна без достатньої правової підстави полягає у вилученні в особи - набувача частини її майна, що набута поза межами правової підстави, у випадку якщо правова підстава переходу відпала згодом, або взагалі без неї - якщо майновий перехід не ґрунтувався на правовій підставі від самого початку правовідношення, та передання майна тій особі - потерпілому, яка має належний правовий титул на нього. Висновки суду та мотиви прийнятого рішення У рамках даної справи встановлено, що рішенням суду виконавчий напис, вчинений приватним нотаріусом визнано таким, що не підлягає виконанню, а отже суд висновує, що отримані відповідачем кошти на підставі вказаного виконавчого напису кошти підлягають поверненню позивачу на підставі ст. 1212 ЦК України, адже підстава, на якій вони були отримані відпала. Висновок про можливість застосування до спірних правовідносин ст. 1212 ЦК України викладений також Верховним Судом у постанові від 06.03.2019 у справі № 910/1531/18 (ЄДРСРУ № 80308663) та від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18 (ЄДРСРУ № 87214786). Аргументи відповідача про існування між позивачем та відповідачем договірних відносин та укладення кредитного договору в електронній формі, що прирівнюється до письмової форми договору, зі всіма правовими наслідками невиконання зобов`язань за договором, суд не бере до уваги, оскільки предметом даного спору є стягнення коштів у порядку повернення стягненого за виконавчим написом, який було визнано судом таким, що не підлягає виконанню, а не стягнення заборгованості чи повернення стягненого на підставі кредитного договору. Разом з тим, з досліджених судом доказів, вбачається, що відповідач зі суми 7800,00 грн, що була запропонована у виконавчому написі нотаріуса до стягнення, отримав лише 4134,46 грн. Суд погоджується з доводами відповідача в тій частині, що з нього не може бути стягнуто суму більшу, ніж ту, що ним була фактично отримана. Відповідно, зі відповідача підлягає стягненню сума 4134, 46 грн як така, що отримана безпідставно. Позовні вимоги в частині стягнення з відповідача саме такої суми суд уважає підставними та обґрунтованими та їх задовольняє. Щодо стягнення з відповідача решти утриманих зі заробітної плати позивача коштів у сумі 792,72 грн (492,72 + 300,00 = 7925,72), то судом встановлено, що вказані кошти були перераховані в дохід держави як виконавчий збір та витрати виконавчого провадження, а тому відповідачами за таким позовом мають бути відповідний орган державної виконавчої служби та Казначейська служба, позовні вимоги до яких позивач не заявляв. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» не є належним відповідачем в цій частині позовних вимог, й суд у задоволенні вимог в цій частині відмовляє за безпідставністю. Ураховуючи вищевикладене, суд уважає, що позовні вимоги позивача про стягнення зі відповідача у порядку повернення стягнутого за виконавчим написом підлягають частковому задоволенню, а саме у частині стягнення зі відповідача 4134,46 грн. У задоволенні решти позовних вимог (4927,18 грн - 4134,46 грн = 792,72 грн) слід відмовити за безпідставністю. Розподіл судових витрат Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у сумі 992,40 грн. З врахуванням того, що позов позивача підлягає частковому задоволенню, суд в силу ч. 1 ст. 141 ЦПК України, приходить до висновку про стягнення судових витрат у вигляді судового збору з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 832,73 грн (4 134,46 : 4 927,18) х 992,40 = 832,73). На підставі викладеного та

Outcome: partial