Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач АТ «КРЕДОБАНК» звернувся до\~Києво-Святошинського районного суду Київської області з позовом до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги мотивував тим, що між 15.05.2019 року між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-191333, за умовами якого останньому було надано грошові кошти на умовах поворотності, строковості, платності та цільового характеру використання на поточні потреби позичальника та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «АЛЬФА-БАНК», перед ПАТ «ПУМБ», перед ПАТ КБ «ПРИВА БАНК» у розмірі 350000,00 грн., з процентною ставкою 36,99 % річних, на строк до 14.05.2024 року. [PERSON] умови зазначеного кредитного договору належним чином не виконував і станом на 16.12.2021 його заборгованість перед АТ «КРЕДОБАНК» склала 390979,01 грн., що складається з: заборгованість за тілом кредиту 298337,66 грн.; заборгованість за відсотками 92641,35 грн. До укладення вказаного кредитного договору, 11.05.2019 року, між АТ «Кредобанк» та [PERSON] було підписано Анкету-заяву № CL-191333 фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини та про факт спільного проживання однією сім`єю [PERSON] із [PERSON] . Також, в анкеті-заяві зазначено, що шляхом підписання цієї Анкети-заяви [PERSON] підтверджує, що не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту. Тому представник позивача просив, посилаючись на положення ч. 3 ст. 61, ч. 4 ст. 65 СК України, стягнути солідарно із [PERSON] та [PERSON] на користь АТ «Кредобанк»: суму заборгованості за кредитним договором № CL-191333 від 15.05.2019 року у розмірі 390979,01 грн.; суму сплаченого судового збору в розмірі 5864,69 грн.; суму витрат на професійну правову допомогу у розмір 39097,90 грн. Ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.07.2022 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 30.08.2022 року на адресу суду від представника відповідача-2 [PERSON] - [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, відповідно до якого вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню в частині позовних вимог до [PERSON] , оскільки виходячи з обставин, зазначених позивачем у позовній заяві, а також вказаного кредитного договору, та документів, що є невід`ємними додатками зазначеного договору, позичальником виступає [PERSON] . Зазначений кредит не забезпечений жодним майном. Будь-яких договорів поруки, з метою виконання зазначеного договору ні до ні після договору не укладалося. Однак, у своїй позовній заяві, АТ «Кредобанк», зазначає що підставою стягнення заборгованості з [PERSON] є підписання останньою анкети-заяви № CL-191333 від 11.05.2019 року фізичної особи на отримання готівкового кредиту, в якій було зазначено інформацію про фактичні сімейні відносини позичальника та [PERSON] , та проставляння підпису останньої у графі, що вона не заперечує проти отримання її чоловіком готівкового кредиту. Зазначає, що твердження позивача про факт укладення договору в інтересах сім`ї є хибним, та таким, що не підтверджено матеріалами справи. Виходячи з умов кредитного договору, позичальник отримував від банку грошові кошти з метою рефінансування вже існуючої кредитної заборгованості у трьох інших банківських установах України, та на поточні потреби. Крім того, у відповідності до паспорту споживчого кредиту, вказаний кредитний договір підпадає під визначення «споживчого кредиту», оскільки така назва безпосередньо зазначена в самому паспорті, що є невід`ємним додатком до договору. Підтвердженням того, що вказаний кредитний договір не було взято в інтересах сім`ї , як про це зазначає позивач, є інформація що міститься у відповідному паспорті кредиту. Зокрема, у вказаному документі зазначено, що відповідні кредитні кошти видаються позичальнику на побутові потреби, та рефінансування заборгованості. Таким чином, отримуючи відповідні грошові (кредитні) кошти, відповідачем 1 не мав намір витрачати останні в інтересах сім`ї, оскільки основною метою отримання таких коштів, було рефінансування заборгованості, за кредитними договорами, що укладались відповідачем 1 з іншими фінансовими установами, виключно у власних цілях та інтересах. Будь-яких доказів на підтвердження того, що отримані за спірним кредитним договором грошові кошти було отримано та витрачено відповідачем -1 в інтересах сім`ї, матеріали справи не містять, а позивачем не було належними та допустимими доказами підтверджено факту використання кредитних коштів в інтересах сім`ї, та безпосередньо в інтересах [PERSON] . Зазначила, що а ні кредитний договір № CL-191333 від 15.05.2019 року, а ні додатки до нього, а ні матеріали справи в цілому, не містять жодних доказів, що підтверджували б твердження позивача про укладення спірного договору саме в інтересах сім`ї. Призначення грошових коштів відповідно до договору визначено на задоволення особистих, індивідуальних потреб позичальника. Позивачем не надано доказів, що відповідач 2 погодився брати на себе солідарне зобов`язання з відповідачем -1 перед АТ «Кредобанк», а тому підстави для задоволення позову в частині позовних вимог про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором з відповідача - 2 відсутні. Також, у матеріалах справи про солідарне стягнення заборгованості немає жодного належного та допустимого доказу на підтвердження понесених позивачем витрат на професійну правову допомогу. Просила суд у задоволенні позову АТ «Кредобанк» до [PERSON] та [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-191333 від 15.05.2019 року у сумі 390979,01 грн. відмовити в частині солідарного стягнення заборгованості з [PERSON] 30.08.2022 року на адресу суду надійшли заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від представника відповідача-2 [PERSON] , в яких остання зазначила, що оскільки ціна позову заявлена по даній справі становить 420076 грн., такий позов не може вважатися малозназним у розумінні ЦПК України. Просила суд вирішити питання про зміну правил розгляду справи та слухати справу № 369/2170/22 в порядку загального позовного провадження. 19.09.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відмовлено у задоволені клопотання представника відповідача-2 Непомящої П. про перехід до розгляду справи у порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом Акціонерного товариства «КРЕДОБАНК» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості. 05.09.2022 року на адресу суду від представника позивача [PERSON] надійшла відповідь на відзив, 29.08.2022 року АТ «Кредобанк» отримав копію відзиву представника відповідача 2 [PERSON] адвоката Непомящої П.І., що підтверджується відміткою вхідної кореспонденції АТ «Кредобанк» № 25116/22 від 29.08.2022 року. Остання дата на подання враховуючи 5-денний строк з моменту отримання відзиву є 03.09.2022 року. Відтак, відповідь на відзив подано у межах строків встановлених судом. Представник АТ «Кредобанк» ознайомився із відзивом відповідача-2, та вважає його необґрунтованим та помилковим та таким, що не підлягає задоволенню. Зазначив, що відповідачем порушено загальні вимоги до написання відзиву. До відзиву, підписаного адвокатом відповідача-2 не додано жодного доказу, ні доказів проти позову, ні доказів не використання коштів в інтересах сім`ї, ні доказів не використання коштів в інтересах сім`ї, ні доказів, що попередні кредити були отримані перед шлюбом чи після. Наданий відповідачем -2 відзив не відповідає ст. 178 ЦПК України, так як жодних доказів проти позову АТ «Кредобанк» не було надано до суду та позивачу, відповідно не було обґрунтовано та не доведено будь-якими доказами відсутність солідарного обов`язку другого з подружжя. Тобто, відповідач-2 підтвердила у відзиві, що була не проти отримання її чоловіком кредиту та була присутня при укладенні позову, та через те, що має спільний побут та проживають у спільній квартирі усвідомлює, що кошти було витрачено в інтересах сім`ї. Представник АТ «Кредобанк» заперечує повністю твердження відповідача у відзиві та вважає їх необґрунтованими та недоведеними. В даному спорі відповідач-1 взяв кредитні кошти на поточні потреби у розмірі 143986,19 грн., які мають на меті задоволення потреб сім`ї та на погашення кредитної заборгованості перед ПАТ «АЛЬФА-БАНК», перед ПАТ «ПУМБ», перед ПАТ КБ «ПРИВА БАНК». Шлюб укладено між [PERSON] та [PERSON] 28.07.2017 року, якщо співставити дані дати, то можливо дійти висновку, що отриманий кредит у АТ «Кредобанк» 2019 року на поточні потреби та рефінансування (погашення) кредиту має на меті наявність боргового обов`язку у другого з подружжя, так як укладений шлюб між відповідачами передував виникненню 4 кредитів. До того ж відповідач 2 не заперечує, що на момент укладення кредитного договору вони були у зареєстрованому шлюбі. А навпаки, у Анкеті-заяві № CL-191333, [PERSON] підтверджує своїм підписом, що не заперечує проти отримання кредиту її чоловіком. Представник АТ «Кредобанк» вважає, що заборгованість за кредитним договором є майновим обов`язком, що включається до поняття майно, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, так як містить обов`язкову ознаку правочину вчиненого в інтересах сім`ї, як наслідок стягнення заборгованості за кредитним договором позичальника покладається на другого з подружжя у вигляді солідарного обов`язку перед банком, адже знову ж суть правочину полягає в тому, що кредитні кошти були надані позичальнику в інтересах сім`ї на поточні потреби та погашення кредитної заборгованості. Просив суд: залишити без задоволення відзив [PERSON] та повернути відзив через невідповідність вимогам ст. 178 ЦПК України; задовольнити позов АТ «Кредобанк» до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості повністю. Представник позивача ПАТ «Кредобанк» Павленко С.В. ухвалу про відкриття провадження отримав 26.08.2022 року. Надав письмове клопотання про розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження та просив суд, що у разі неявки відповідача не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідач - 1 [PERSON] ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї отримав 13.08.2022 року. На адресу суду відзиву на позовну заяву не подав. Причини неможливості подати відзив суду не повідомив. Будь-яких заяв, клопотань від відповідача станом на час прийняття рішення до суду не надходило. Відповідач - 2 [PERSON] ухвалу про відкриття провадження разом з позовною заявою та додатками до неї отримала 13.08.2022 року. На адресу суду надала відзив на позовну заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. У відповідності до ч. 5\~ст. 268 ЦПК України\~датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що на підставі анкети-заяви № CL-191333 року на отримання готівкового кредиту, поданої відповідачем [PERSON] від 11.05.2019 року, 15 травня 2019 року між Акціонерним товариством «Кредобанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № CL-191333, за умовами якого позичальнику [PERSON] банком було надано на поточні потреби та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «АЛЬФА-БАНК», перед ПАТ «ПУМБ», перед ПАТ КБ «ПРИВА БАНК» кредитні кошти в сумі 350000,00 грн., зі строком кредитування 60 місяців, терміном до 14 травня 2024 року, з відсотковою ставкою 36,99 % річних. Відповідно до п. 2.5 Договору для обліку виданих кредитних коштів Банк відкриває позичковий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до умов п. 2.4, 2.7 кредитного договору, позичальник доручає банку здійснити переказ кредитних коштів з позичкового рахунку на поточні потреби в сумі 143\~986,19 грн. на поточний рахунок позичальника № [NUMBER] , відкритий у відділенні АТ «Кредобанк» по пр. Соборності, 1, в м. Києві та на погашення (рефінансування) кредитної заборгованості перед ПАТ «АЛЬФА-БАНК» в сумі 61\~354,71 грн., перед ПАТ «ПУМБ» - 122\~153,03 грн., перед ПАТ КБ «ПРИВА БАНК» - 22\~506,07 грн. Згідно із п. 4.1 кредитного договору №СL-191333 від 15.05.2019 року за користування кредитними коштами позичальник сплачує банку відсотки за процентною ставкою 36,99% річних. Відповідно до п. 4.2 кредитного договору, проценти за користування кредитом нараховуються щомісячно на суму заборгованості по кредиту за методом факт/360 (фактична кількість днів у місяці, але умовно в році 360 днів) за ставкою , визначеною в п. 4.1 договору, з дня видачі кредиту до дня повернення кредиту в повному обсязі, якщо інше не випливає з умов цього Кредитного договору. Позичальник зобов`язаний повернути банку кредит у повному обсязі в порядку та у строки (терміни), передбачені кредитним договором та/або додатками до нього (п. 6.1 кредитного договору). Згідно із п. 6.9 кредитного договору, банк, у випадках передбачених п. 3.3. кредитного договору вправі вимагати дострокового повернення кредиту, процентів, комісій та інших належних до сплати платежів за кредитним договором, про що письмово повідомляє позичальника. Пунктом 7.1 кредитного договору передбачено, що за несвоєчасне виконання (прострочення) грошових зобов`язань за цим кредитним договором позичальник відшкодовує банку заподіяні збитки в повному обсязі та сплачує пеню в розмірі подвійної облікової ставки Національного Банку України, яка діяла в період прострочення, розрахованої від суми кожного несвоєчасного виконаного грошового зобов`язання позичальника, за кожний день прострочення від дати виникнення простроченої до дати, що передує даті погашення заборгованості позичальника. В будь-якому разі розмір пені, нарахованої позичальником на підставі цього пункту кредитного договору не може перевищувати 15% від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання. Отримання в позику відповідачем [PERSON] у позивача кредитних коштів в сумі 350\~000,00 грн. підтверджується меморіальними ордерами №27543355 від 15.05.2019 року, №27543379 від 15.05.2019 року, №27543399 від 15.05.2019 року, №27543420 від 15.05.2019 року та банківською випискою руху коштів по рахунку за період з 15.05.2019 року по 16.12.2021 року. Позивач зобов`язання\~за кредитним\~договором виконав\~у повному\~обсязі,а відповідач, взяті на\~себе зобов`язання\~за договором\~належним чином\~не виконує,\~внаслідок чого\~станом на 16.12.2021 року його заборгованість, згідно розрахунку позивача, склала 390979,01 грн., яка складається із: заборгованість за тілом кредиту 298 337,66 грн.; заборгованість за відсотками 92 641,35 грн. 27.10.2021 року позивачем АТ «Кредобанк» було надіслано [PERSON] досудову вимогу про дострокове стягнення заборгованості за кредитним договором №СL-191333 від 15.05.2019 року, у якій позивач просив повернути заборгованість протягом 30-ти днів з дня отримання цієї вимоги. Звертаючись до суду з цим позовом, АТ «Кредобанк» посилалося на те, що умови кредитного договору належним чином відповідачами не виконуються, у зв`язку з чим просило стягнути заборгованість з відповідачів солідарно, так як відповідач [PERSON] є дружиною [PERSON] , кредит був отриманий позичальником на поточні потреби і використаний в інтересах сім`ї, а тому подружжя несе солідарну відповідальність по погашенню вказаного кредиту. Між сторонами склалися цивільно-правові відносини, що витікають з кредитного договору. Відповідно до положень\~ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Підставами виникнення зобов`язань є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 та ч. 2\~ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (ч. 1\~ст. 638 ЦК України). Відповідно до\~ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до частини 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно з ч. 2\~ст. 1056-1 ЦК України, розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Згідно правил\~ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Згідно зі статтею 610, 612 ЦК України - порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. У разі порушення боржником строків сплати чергових платежів, передбачених договором, відповідно до частини 2 статті 1050 Цивільного кодексу України кредитор протягом усього часу до встановленого договором строку закінчення виконання останнього зобов`язання вправі заявити в суді вимоги про дострокове повернення тієї частини позики (разом з нарахованими процентами ст. 1048 ЦК України), що підлягає сплаті. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем не виконується зобов`язання щодо своєчасного повернення кредиту. Згідно зі статтею 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд погоджується із розрахунком заборгованості, наданого позивачем, що загальна сума заборгованості відповідача становить 390\~979,01 грн., та складається з 298\~337,66 грн. - заборгованість за тілом кредиту, 92\~641,35 грн - заборгованість за відсотками. Відповідно до статті 3 Цивільного кодексу України, загальними засадами цивільного законодавства є, зокрема, справедливість, добросовісність та розумність. Вимога справедливості, добросовісності та розумності цивільного законодавства практично виражається у встановлені його нормами рівних умов для участі всіх осіб у цивільних відносинах, закріплені можливості адекватного захисту порушеного цивільного права або інтересу. Відповідно до частини 1статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Враховуючи викладене, оскільки відповідач [PERSON] ухиляється від сплати боргу у добровільному порядку, жодних заперечень щодо позову суду не надав, то суд вважає за необхідне, частково задовольняючи позовні вимоги, стягнути з [PERSON] на користь позивача заборгованість по кредитному договору у заявленому останнім розмірі 390 979,01 грн. Щодо заявлених позовних вимог АТ «Кредобанк» до відповідача [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості за кредитним договором № CL-191333 від 15.05.2019 року, то суд приходить до переконання, що у їх задоволенні необхідно відмовити, зважаючи на наступне. Відповідно до ст. 541 ЦК України, солідарний обов`язок або солідарна вимога виникають у випадках, встановлених договором або законом, зокрема у разі неподільності предмета зобов`язання. Відповідно до ч. 3 ст. 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ч. 4 ст.65 СК України, договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Згідно з правовою позицією ВС у постанові № 61-1028св18 від 03 травня 2018 року, тлумачення частини четвертої\~статті 65 СК України\~свідчить, що той з подружжя, хто не брав безпосередньо участі в укладенні договору, стає зобов`язаною стороною (боржником), за наявності двох умов: 1) договір укладено другим із подружжя в інтересах сім`ї; 2) майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Тільки поєднання вказаних умов дозволяє кваліфікувати другого з подружжя як зобов`язану особу (боржника). Тобто, на рівні закону закріплено об`єктивний підхід, оскільки він не пов`язує виникнення обов`язку другого з подружжя з фактом надання ним згоди на вчинення правочину. Навіть якщо другий з подружжя не знав про укладення договору він вважатиметься зобов`язаною особою, якщо об`єктивно цей договір було укладено в інтересах сім`ї та одержане майно було використано в інтересах сім`ї. Такий підхід в першу чергу спрямований на забезпечення інтересів кредиторів. Той з подружжя, хто не був учасником договору, не може посилатися на відсутність своєї згоди, якщо договір було укладено в інтересах сім`ї. Як убачається із поданої відповідачем [PERSON] анкети-заяви на отримання готівкового кредиту від 11 травня 2019 року, у цій заяві він вказав, що перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , і [PERSON] у даній заяві вказав ціль отримання кредиту рефінансування кредитів, на підтвердження чого 11 травня 2019 року поставив свій підпис у даній заяві. Крім того, у вказаній заяві міститься підпис [PERSON] , про те, що вона не заперечує проти отримання її чоловіком кредиту. Однак, оскільки позивачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів того, що вказаний кредитний договір було укладено відповідачем [PERSON] в інтересах його сім`ї і отримані на підставі такого договору кредитні кошти використовувалися ним в інтересах сім`ї, то, відповідно, зазначений кредитний договір не створює обов`язків для іншого з подружжя [PERSON] , тобто дружини - відповідача 1 [PERSON] , а тому підстав для задоволення солідарної вимоги позивача суд не вбачає, у зв`язку з чим вважає необхідним в цій частині позову - відмовити. Крім того, позивачем заявлено позовну вимогу про стягнення солідарно із відповідачів суми витрат на професійну правову допомогу у роз мірі 39 097,90 грн. Згідно п. 1 ч. 3 ст.\~133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно із ч. 4 ст.\~137\~ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27.06.2018 року у справі №826/1216/16 зазначено, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. Крім того, відповідно до постанови Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. Як вбачається з матеріалів справи правова допомога надавалась позивачу адвокатом Павленко С.В. на підставі договору про надання правової допомоги від 11.02.2019 року. Проте, представником позивача в порушення вимог ч. 3 ст.\~137\~ЦПК України не надано суду розрахунків витрат, інших документів, що підтверджують обсяг, вартість наданих послуг або витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги. Крім того, неподання стороною, на користь якої ухвалено судове рішення, розрахунку (детального опису робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат часу по кожному із виду робіт, необхідних для надання правничої допомоги) позбавляє іншу сторону можливості спростовувати ймовірну неспівмірність витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи вищевикладене, наданий позивачем договір про надання правової допомоги від 11.02.2019 року у підтвердження заявленої до стягнення із відповідачів на користь позивача суми витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 39 097,90 грн. не може вважатися належним та допустимим доказом в розумінні ст. 137 ЦПК України, оскільки відсутній розрахунок (детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом та акт прийому-передачі виконаних робіт. Досліджуючи надані позивачем докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, суд дійшов висновку, що наданих доказів не достатньо для встановлення факту надання адвокатом професійної правничої допомоги позивачу у даній справі. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що адвокатом не доведено фактичного розміру понесених ним витрат, пов`язаних із розглядом справи, а тому заявлена позовна вимога про стягнення витрат на професійну правову допомогу задоволенню не підлягає. Понесення позивачем судових витрат підтверджується платіжним дорученням № 1610300 від 11.01.2022 року у сумі 5864,69 грн., який відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~підлягає стягненню з відповідача на користь позивача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 5864,69 грн.

Outcome: partial