Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У серпні 2019 р. [PERSON] , [PERSON] , звернулись до Святошинського районного суду м. Києва з вищезазначеним позовом у якому з урахуванням подальших уточнень просять зобов`язати відповідача не чинити [PERSON] перешкод у вихованні та спілкування з дітьми, а [PERSON] - перешкод у вихованні та спілкуванні з онуками: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , а також визначити [PERSON] та [PERSON] час (графік) для їх участі у вихованні дітей таким чином: кожні вихідні (з 16-ої години п`ятниці по 20-у годину неділі), а також протягом половини кожного канікулярного періоду року. В обгрунтування позовних вимог посилаються на дії відповідача спрямовані на позбавленні батька у можливості спілкування з дітьми. Можливість спілкуватися з дітьми також відсутня і у бабусі дітей. За твердженням позивачів перешкоди полягають у не допущенні до приміщення, в якому проживають діти, не надання дозволу на спілкування, а також у вчиненні інших дій, з метою усунення позивачів від виховання дітей та встановлення однособового контролю за їх життям. 09.08.2019 р. протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Марко Я.Р. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 15.08.2019 р. відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження. 18.09.2019 р. надійшов відзив від відповідача, у якому вона [PERSON] повністю заперечує позовні вимоги посилаючись на агресивну поведінку [PERSON] та відсутністю бажання спілкування з дітьми (а.с.32, том 1). 26.09.2019 р. надійшла заява від позивачів про уточнення позовних вимог (а.с. 40, том 1). 15.10.2019 р. надійшов відзив на уточнену позовну заяву, у якому відповідач заперечує проти задоволення позову посилаючись на необгрунтованість тверджень зазначених в уточненій позовній заяві та фізичну неможливість забепечити виконання рішення суду у разі задоводоелення позовних вимог (а.с.52, том 1). 02.11.2019 р. надійшов висновок Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації щодо визначення участі позивачів у вихованні дітей. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 27.02.2020 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 154, том 1). 03.04.2020 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Миколаєць І.Ю. 01.04.2021 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Войтенко Ю.В. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 02.04.2021 р. призначено підготовче провадження у справі (а.с. 200, том 1). 14.07.2021 р. надійшов відзив від відповідача, у якому він повністю заперечує проти задоволення вимоги позову посилаючись на несплату позивачем аліментів, неправдивістю тверджень позивачів, здійсненням психічного та матеріального тиску на відповідача. (а.с.213, том 1). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 16.07.2021 р. закрито підготовче провадження у справі, справу призначено до судового розгляду (а.с. 74, том.1). 12.05.2022 р. протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано на розгляд судді Миколаєць І.Ю. У судовому засіданні позивач [PERSON] наполягав на задоволенні позовних вимог. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У судове засідання відповідач не з`явилась, про дату та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. У судове засідання представник третьої особи не з`явився, про дату та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Суд, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, доходить висновку про необхідність часткового задоволення позову виходячи з наступного. Відповідно до статей 3, 18 Конвенції про права дитини 1989 року в усіх діях щодо дітей незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. На рівні внутрішнього законодавства України принцип урахування найкращих інтересів дитини викладно у п. 8 ст. 7 СК України та у ст. 11 Закону України "Про охорону дитинства", згідно з положеннями яких регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини; предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів дитини. На необхідності дотримання вказаного принципу неодноразово наголошується у практиці Європейського суду з прав людини, яка застосовується судами України на підставі частини четвертої статті 10 ЦПК України та положень Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" від 23 лютого 2006 року (Рішення ЄСПЛ від 06 липня 2010 року у справі "Neulinger and Shuruk v. Switzerland", п. 135; Рішення ЄСПЛ від 11 жовтня 2017 року "M.S. v. Ukraine", п. 77). При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (Рішення ЄСПЛ від 16 липня 2015 року у справі "Mamchur v. Ukraine", п. 100). Частиною третьою статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що дитина, яка розлучається з одним чи обома батьками, має право підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Відповідно до ст. 15 Закону України "Про охорону дитинства" батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право на спілкування з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Таким чином, законодавством України закріплено обов`язок того із батьків, який проживає окремо, брати участь у вихованні дитини. У іншого з батьків виникає зустрічний обов`язок не чинити цьому перешкоди. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Статтею 141 СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Отже, обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Згідно з ч. 2, ч. 3 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Статтею 157 СК України передбачено, що питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно зі ст. 158 СК України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Відповідно до ч. 1 ст. 10 Закону України "Про охорону дитинства" кожній дитині гарантується право на свободу, особисту недоторканність та захист гідності. При вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахування конкретних обставин справи. Судом встановлено, що рішенням Святошинського районного суду м. Києва від 15.06.2017 р. розірвано шлюб укладений між [PERSON] та [PERSON] 01.09.2010 р. у Центральному відділі реєстрації шлюбів м. Києва з Державним Центром розвитку сім`ї (актовий запис №2298). У даному шлюбі у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження. Суду не було надано будь-яких доказів родинного зв`язку [PERSON] з дітьми [PERSON] та [PERSON] , відзив також не підтверджує таких зв`язків, відтак у задоволенні частини позовних вимог [PERSON] слід відмовити. Відповідно до висновку Служби у справах дітей та сім`ї Святошинської районної в місті Києві державної адміністрації від 13.11.2019 р. №107-40/8922 про визначення способів участі громадянина [PERSON] у вихованні малолітніх синів, рекомендовано встановлення графіку побачення батька з малолітніми синами, а саме: 1 та 3 субота з 10:00 год. до 19:00 год. та 2 та 4 неділя з 10:00 до 19:00 год. Як вбачається зі змісту висновку психологічного обстеження №204 від 10.10.2019 р., на даний час визначається певна дистанція [PERSON] та [PERSON] до батька, через його поведінку та агресивне ставлення до дідуся; присутня незадоволена потреба обох дітей в спокої, стабільності та розумінні з боку батька. Рекомендовано з метою стабілізації емоційного стану [PERSON] та [PERSON] , матері [PERSON] , батьку [PERSON] скористатися сімейною медіацією для вирішення конфліктної ситуації та досягнення домовленостей щодо визначення способу участі батьків у вихованні дітей. Відповідно до довідки розрахунку заборгованості від 21.06.2019 р. у ВП №58105778, у [PERSON] станом на 01.06.2019 р. була наявна заборгованість по сплаті аліментів у розмірі 10704,85 грн. іншого суду не надано. У судовому засіданні позивач [PERSON] підтвердив наявний конфлікт між своєю колишньою дружиною [PERSON] та членами її родини. Таким чином, з наданих сторонами доказів та усних пояснень під час розгляду справи вбачається, що доступ батька до виховання дітей є ускладненим, що в свою чергу є підставою для усунення таких перешкод. В той же час, враховуючи конфлікту ситуацію, що склалася між батьками, та яка може вплинути на психологічний стан дітей, враховуючи право батька на виховання дітей, та потребу дітей у такому вихованні, враховуючи ставлення дітей до батька, що склалось у контексті зазначеного конфлікту між батьками, суд вважає що запропонований позивачем графік зустрічей дітей з батьком не відповідає інтересам дітей. Суд вважає, що діти психологічно не готові до зустрічей з батьком за запропонованим графіком, оскільки у даному випадку відсутнє налагодження достатнього рівня психологічного зв`язку дітей з батьком для встановлення зустрічей з запропонованою позивачем періодичністю та за відсутності матері. Натомість, призначаючи зустрічі з дітьми за присутності матері суд вважає за необхідне залучити до таких зустрічей Служби у справах дітей та сім`ї. Суд також зауважує, що у випадку відсутності негативних психо0емоційних реакцій зі сторони дітей на присутність батька, останній вправі поставити питанян щодо зміни графіку та порядку зустрічей із дітьми.

Outcome: partial