Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу (а.с.2-3). Заявлені вимоги обґрунтовувала тим, що з відповідачем з 1994 року перебуває у зареєстрованому шлюбі, мають повнолітніх дітей. Останнім часом спільне життя не складається, шлюбні відносини повністю припинились, спільне господарство не ведеться. За таких обставин подальше сумісне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 22 вересня 2022 року прийняв справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримують в повному обсязі. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому порядку, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позов не подав. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що сторони перебувають в шлюбі, який 05 листопада 1994 року у Відділі реєстрації актів громадянського стану Чернігівського міськвиконкому, актовий запис №2092. Відповідно до ст. 7 Сімейного Кодексу України сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Відповідно до вимог ст. 55 Сімейного Кодексу України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Згідно ч. 1 ст. 24 Сімейного Кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Згідно ч. 3, ч. 4 ст. 56 Сімейного Кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Приймаючи до уваги обставини життя подружжя, відсутність згоди позивача на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб на підставі ст. 112 Сімейного Кодексу України належить розірвати, оскільки шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер, збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін, що має істотне значення у даній справі. У відповідності до ст. 113 Сімейного Кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Оскільки позивач в заяві просить залишити шлюбне прізвище, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу залишити її шлюбне прізвище - « [PERSON] ». Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved