Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. В обґрунтування позовних вимог, позивач вказує що вона є власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями по [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину від 15 квітня 2002 р. В будинку зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та відповідач [PERSON] яка є її рідною сестрою. Відповідач близько 30-ти років не проживає у вказаному будинковолодінні, оскільки одружена з громадянином Російської Федерації і проживає на території Росії. Враховуючи ситуацію, що склалась у взаємовідносинах між країнами, наявні об`єктивні причини неможливості приїзду відповідачки на територію України для вирішення питання скасування реєстрації її місця проживання за вищевказаною адресою вимушена звернутися до суду. Крім цього, ніяких письмових чи усних угод між нею та відповідачем про безоплатне користування будинковолодінням не укладалось. Також той факт що, відповідач не проживає за місцем реєстрації понад один рік можуть підтвердити свідки, підтверджується він актами перевірки. Між нею та відповідачем відсутня домовленість про те, що остання не буде проживати в зазначеній квартирі і залишиться зареєстрованою в ній, а тому слід вважати, що відповідач втратила право на користування житлом і безпідставно перебуває на реєстраційному обліку за вказаною адресою. Перебування відповідача на реєстраційному обліку створює їй перешкоди у вільному користуванні та розпорядженні своєю власністю. Позивач просить суд винести рішення яким: усунути перешкоди їй у користуванні належним житловим будинком [ADDRESS] , шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування зазначеним житловим приміщенням. В суді позивач позов підтримала, просить його задовольнити, не заперечила щодо винесення заочного рішення по справі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи неодноразово повідомлявся судовими повістками по місцю реєстрації, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов суду не подав. Суд вважає за можливе розгляд справи провести без його участі, на підставі наявних в справі доказів із винесенням заочного рішення по справі оскільки відносно цього не заперечив позивач в суді. Заслухавши пояснення позивача, свідків, вивчивши матеріали справи, суд встановив наступне. Позивач є одноособовим власником житлового будинку з відповідними надвірними будівлями по [ADDRESS] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 15 квітня 2002 року, серія АЕР № 616861, яке зареєстровано в реєстрі за № 1-1079, виданого державним нотаріусом Другої Кам`янець-Подільської державної нотаріальної контори(а.с.5). Відповідно до копії довідки № 06.02-09-2022 від 07 вересня 2022 року виданої Гуменецькою сільською радою у зазначеному будинку були зареєстровані: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі(а.с.6). Відповідач в будинку позивача не проживає, що підтверджується актами перевірки від 17 серпня 2021 року, від 20 грудня 2021 року, від 07 липня 2022 року, від 30 березня 2022 року, від 07 вересня 2022 року складеними комісією у складі старости села Слобідка-Гуменецька, Гуменецької сільської ради Юлії Блажко та сусідів(а.с.7-11). Також факт відсутності відповідачки за місцем реєстрації понад один рік підтвердили свідки [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст. 317 ЦК України, власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статею 383 ЦК України\~передбачено, що громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квариру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей та інших осіб, мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд. Разом з цим, згідно з положеннями\~статті 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення, будинку або квартири, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі\~\~цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Відповідно до\~статті 405 ЦК України\~члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Вичерпного переліку поважності причин непроживання у житловому приміщенні законодавство не встановлює, у зв`язку з чим зазначене питання суд вирішує у кожному конкретному випадку, з урахуванням конкретних обставин справи.

Outcome: approved