Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду із позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості у розмірі 7171,23 грн. Позовні вимоги обгрунтовуються тим, що на підставі договору про надання банківських послуг (за заявою [PERSON] від 13 лютого 2019 року) позивачем відкрито кредитний рахунок із встановленим кредитним лімітом і позичальнику надано у користування кредитну картку. Позивач свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі, надавши позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором, та в межах встановленого кредитного ліміту. У процесі користування кредитним рахунком позичальник своєчасно не надала банку кошти для погашення заборгованості за зобов`язаннями, внаслідок чого виникла заборгованість в розмірі 7171,23 грн., з яких: 7035,01 грн. тіла кредиту та 136,22 грн. прострочених відсотків. [INFO] [PERSON] померла. 26 серпня 2020 року банком направлено претензію кредитора до Рожищенської державної нотаріальної контори, а 14 вересня 2020 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлої [PERSON] із заявами про прийняття чи відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не звертались, а спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «Приватбанк». Зазначають про те, що відповідачі прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої, а спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 Цивільного кодексу України (далі ЦК), так як відповідачі не відмовилися від прийняття спадщини у шестимісячний строк. 13 квітня 2020 року відповідачам [PERSON] ,\~ [PERSON] \~та [PERSON] направлено лист-претензію, але ніяких дій не вчинено, тому й заявлено АТ КБ «Приватбанк» позов до суду. Ухвалою суду від 26 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі, задоволено клопотання позивача про витребування доказів та відмовлено в задоволенні клопотання про огляд веб-сайту. Представник позивача в судове засідання не з`явився. У справі є клопотання про розгляд справи у відсутності представника позивача. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , будучи належним чином повідомлені про дату, час та місце розгляду справи відповідно до ч. 9 ст. 130 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК), в судове засідання не з`явилися, причин неявки не повідомляли, відзиву на позов не подали, тому судом ухвалено про проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі доказів, оскільки позивач проти такого вирішення справи не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, дійшов таких висновків. Судом із копії анкети-заяви від 13 лютого 2019 року встановлено, що між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено договір про надання банківських послуг. До кредитного договору банк додав Умови і правила надання банківських послуг та витяг з Тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна», а саме: «Універсальна, 30 днів пільгового періоду», «Універсальна, 55 днів пільгового періоду», «Універсальна Gold». З виписки про рух коштів за рахунком [PERSON] , яка міститься в матеріалах справи, вбачається, що позичальник користувалася кредитними коштами, а також періодично сплачувала суми на погашення кредиту. Згідно ст. 629 ЦК договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 526, 527 ЦК встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином, у встановлений строк відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 1054 ЦК за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Положенням ст. 1048 ЦК передбачено право позикодавця на одержання від позичальника процентів від суми позики, а також у разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. За змістом ч. 1 ст. 1050 ЦК слідує, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Банк, пред`являючи вимогу про стягнення кредиту, просить стягнути заборгованість за тілом кредиту та заборгованість за простроченими відсотками. Обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором від 13 лютого 2019 року, позивач посилався на «Умови та правила надання банківських послуг». Проте, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов розуміла позичальник та ознайомилася і погодилася з ними, підписуючи заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, а також те, що вказані документи на момент отримання [PERSON] кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами, та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Крім того, Умови та правила надання банківських послуг, які містяться в матеріалах справи, не містять ані особистого підпису позичальника, ані дати їх складання. Позивачем не надано доказів ознайомлення позичальника саме із такою редакцією Умов та правил надання банківських послуг. У постанові від 3 липня 2019 року у справі № 342/180/17 (провадження № 14-131цс19) Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що не підписані Умови та Правила надання банківських послуг не можна розцінювати, як частину кредитного договору, укладеного шляхом підписання заяви-анкети. Отже, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату будь-яких відсотків за користування кредитними коштами, за порушення термінів виконання договірних зобов`язань у розмірі, визначеному в розрахунку заборгованості. Без наданих підтверджень про конкретні запропоновані позичальнику Умови та Правила банківських послуг, відсутність у заяві домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, надані банком Умови та Правила надання банківських послуг не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] підтверджено, що [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до ст. 1216 ЦК спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК). У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ч. 1 ст. 1261 ЦК). Згідно із ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу (6 місяців від дня відкриття спадщини), він не заявив про відмову від неї. Виходячи із вищенаведеного, спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк до 29 січня 2020 року. Довідкою старости Топільненського старостинського округу Рожищенської міської ради підтверджено, що до складу сім`ї та зареєстрованих на [ADDRESS] станом на 29 липня 2019 року входили: [PERSON] (голова домогосподарства), [PERSON] (дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Із копії спадкової справи № 146/2020 вбачається, що на підставі претензії кредитора АТ КБ «Приватбанк» 2 вересня 2020 року заведена спадкова справа до майна померлої [INFO] [PERSON] . У матеріалах цієї справи відсутні заяви спадкоємців про прийняття спадщини чи про відмову від неї, а також відсутня інформація щодо виданих свідоцтв про право на спадщину. Із копії відповіді Рожищенської державної нотаріальної контори від 2 вересня 2020 року № 324/02-14 вбачається, що кредитору повідомлено місце проживання [PERSON] станом на день її смерті [ADDRESS] , а спадкоємцям, які проживають за вказаною адресою, про необхідність звернення до нотаріуса для оформлення спадщини. Таким чином, відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вважаються такими, що прийняли спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлої [PERSON] . Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК, так як відповідачі не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Згідно із поданим позивачем розрахунком, який не оспорений відповідачами, вбачається наявність заборгованості [PERSON] за кредитним договором від 13 лютого 2019 року в розмірі 7171,23 грн., з яких: 7035,01 грн. заборгованості за тілом кредиту та 136,22 грн. заборгованості за простроченими відсотками. Відповідно до ст. 1282 ЦК спадкоємці зобов`язані\~задовольнити вимоги\~кредитора повністю,\~але в\~межах вартості\~майна,\~одержаного у\~спадщину.\~Кожен із\~спадкоємців зобов`язаний\~задовольнити вимоги\~кредитора особисто,\~у розмірі,\~який відповідає\~його частці\~у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, враховуючи, що заборгованість [PERSON] перед АТ КБ «Приватбанк» за кредитним договором від 13 лютого 2019 року не погашена, суд вважає, що в даному випадку спадкоємці повинні нести відповідальність за порушення спадкодавцем своїх зобов`язань в розмірі фактично отриманих та використаних позичальником коштів, за винятком відсотків у сумі 136,22 грн., а тому позов слід задовольнити частково. Судові витрати АТ КБ «Приватбанк» в загальній сумі 2433,86\~грн. підлягають присудженню із відповідачів у рівних частках з кожного, оскільки позовні вимоги задоволені судом на 98,10%. На підставі викладеного,

Outcome: partial