Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси із позовною заявою до [PERSON] , третя особа: Відділ забезпечення діяльності органів опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про визнання батьківства та стягнення аліментів, звернувся адвокат Бакулін Дмитро Олександрович. В обґрунтування позовних вимог, представник позивача зазначив, що з 2009 року по 2021 рік позивач та відповідач у справі проживали однією сім`єю, вели спільне господарство, та у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Батьком дітей записано [PERSON] , в порядку передбаченому ст. 135 СК України. Відповідач факт свого батьківства по відношенню до дітей визнає, однак, через негативне ставлення до позивача відмовляється на мирне вирішення спірних питань в органах РАЦС. На підставі викладеного представник позивача просить: визнати [PERSON] , [INFO] , батьком [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дітей у розмірі: 10 500 гривень щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. Стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі: 15 000 гривень. Звільнити позивача від сплати судового збору. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 31 січня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, призначено розгляд справи за правилами загального позовного провадження, сторонам надіслано копію ухвали суду про відкриття провадження, відповідачу роз`яснено про право на подання відзиву на позовну заяву. Не погоджуючись з позовними вимогами 23.02.2022 року (вх. № 5183) [PERSON] подав відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач зазначив, що аліменти стягуються саме з батьків дітей, при цьому позивач не надала жодних належних та допустимих доказів на підтвердження того, що відповідач є біологічним батьком дітей, крім іншого, просив застосувати строки позовної давності, оскільки позивач пропустила їх. Окремо надав суду заяву про застосування строків позовної даності (а.с.55-58). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 01.08.2022 року задоволено клопотання представника [PERSON] адвоката Бакуліна Дмитра Олександровича про призначення експертизи, призначено у справі судово-генетичну експертизу, на вирішення якої поставлені питання: чи є [PERSON] біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ? Проведення судово-генетичної експертизи доручено експертам Комунальної установи «Одеське обласне бюро судово-медичної експертизи» Управління охорони здоров`я Одеської обласної державної адміністрації. Провадження у справі зупинено до закінчення проведення судово-генетичної експертизи (а.с.104-105). Разом з цим, 15.08.2022 року (вх. № 14262) надійшла заява [PERSON] про часткове визнання позовних вимог, та можливість розгляду справи за відсутності відповідача. Заява обґрунтована тим, що відповідач визнає позовні вимоги в частині визнання батьківства, та частково визнає позовні вимоги про стягнення аліментів, а саме в частині 5 000 гривень на всіх дітей. В заяві також зазначив, що він не обмежений у спілкуванні з дітьми, має право та можливість забезпечити проживання дітей в своєму житлі із всіма витратами на харчування та побут. Зазначив, що визначена позивачем сума аліментів на утримання дітей в розмірі: 10 500 гривень на місяць взагалі не підтверджена та не обґрунтована, позивач не довела витрати на зазначену суму, не надала докази неможливості працевлаштуватись, зазначив, що відповідач усвідомлює свій обов`язок утримувати дітей для їх всебічного та гармонійного розвитку, забезпечення дітей належними продуктами харчування, одягом, книгами та іграшками (а.с.107-123). Через підсистему «Електронний суд» 05.09.2022 р. надійшло клопотання, про долучення до матеріалів справи доказів за підписом представника позивача адвоката Бакуліна Д.О., згідно якого представник просить приєднати до матеріалів справи докази на підтвердження реальних витрат позивача пов`язаних з витратами на дітей - копії фіскальних чеків, що підтверджують витрати на одну дитини у розмірі: 11 500 гривень за місяць (а.с.124-191). У зв`язку з визнанням відповідачем позову в частині визнання батьківства, Суворовським районним судом м. Одеси 06.09.2022 року вих. № 9671 витребувано від експертної установи ухвалу суду про призначення експертизи без надання експертного висновку (а.с.193). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 09.09.2022 року поновлено провадження у справі, призначено розгляд справи в підготовче засідання (а.с.196). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 07 листопада 2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. В судове засідання сторони не з`явились, судом було задоволено клопотання представника позивача адвоката Бакуліна Д.О., про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції, однак, через відсутність технічної можливості розгляд справи в режимі відеоконференції провести виявилось не можливим, разом з цим, на адресу суду 04.11.2022 року надійшли заяви представника позивача та позивача щодо можливості розгляду справи за їх відсутності, в яких сторона позивача зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та наполягає на їх задоволенні (а.с.215-218). Також, 04.11.2022 року на електронну пошту суду надійшла заява представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі: 15 000 гривень (а.с.219-224). Відповідач [PERSON] до суду також не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлений належним чином та своєчасно (а.с.214), 15.08.2022 року в заяві про часткове визнання позовних вимог, просив розгляд справи провести за його відсутності (а.с.107-109). Представник третьої особи Відділ забезпечення діяльності органів опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, про час та місце слухання справи повідомлений (а.с.213) до суду представник не з`явився, про причини не явки суду не повідомив, з будь-якими заявами на адресу суду не звертався. З урахуванням зазначеного, зважаючи на наявність заяв сторін щодо можливості розгляду справи за їх відсутності, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутність сторін, що не порушуватиме прав та інтересів учасників провадження, та відповідатиме інтересам дітей. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази на підтвердження позовних вимог, заяву відповідача про часткове визнання позову в їх сукупності, докази на підтвердження обставин зазначених відповідачем про часткове визнання позовних вимог, дійшов висновку, що позовна заява підлягає частковому задоволенню враховуючи таке. Згідно свідоцтва про народження: [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис про народження № 438, її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9). [PERSON] народився [INFO] , актовий запис про народження № 4201, його батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.9 зв.) Відповідно до свідоцтва про народження [PERSON] народилась [INFO] , актовий запис № 10687, її батьками зазначені: [PERSON] та [PERSON] (а.с.10). Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначила, що відповідач після припинення проживання однією сім`єю з позивачем, відмовився визнавати своє батьківство, та взагалі припинив надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, позивач намагалась в досудовому порядку вирішити питання щодо визнання батьківства, однак, через негативне ставлення до неї, відповідач відмовився визнавати своє батьківство. У зв`язку з викладеним просить визнати відповідача батьком їх спільних дітей. Щодо стягнення аліментів просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дітей у розмірі: 10500 гривень на місяць, оскільки, через потребу у догляді за дітьми не має можливості працевлаштуватись та утримувати дітей самостійно без сторонньої допомоги. Вирішуючи позовні вимоги в частині визнання батьківства суд виходить з наступного. В першу чергу, суд вважає за необхідне зазначити, що відповідач позовні вимоги в частині визначання батьківства відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , визнав в повному обсязі. З даного приводу судом було відкликано ухвалу суду про призначення судової-генетичної експертизи. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 15, 16 ЦК України, передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, та не оспорювалось сторонами у справі, що відомості про батька дітей у свідоцтвах про їх народження під час їх реєстрації були внесені зі слів матері, відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, під час народження дітей та реєстрації їх народження сторони у зареєстрованому шлюбі не перебували. Позивачем на підтвердження факту визнання батьківства надані копії фотокарток відповідача дітьми, родиною та спільного відпочинку (а.с.13-18). Разом з цим, судом під час розгляду даної справи враховується, що відповідачем визнано дані позовні вимоги, та останній зазначив, що визнає своє батьківство відносно дітей, що в майбутньому буде відповідати інтересам дітей. Таким чином, суду не надано будь-яких інших доказів які б викликали сумнів у батьківстві щодо дітей, а відтак даний факт є встановлений та не потребує доведенню шляхом визнання позовних вимог. Згідно з ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. При цьому, зі змісту ст.ст.55, 124 Конституції України та ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливає, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами ст. 76-81 ЦПК України засобами доказування у цивільній справі є письмові, речові і електронні докази, висновки експерта, показання свідків. Суд приймає до розгляду лише ті докази, які мають значення для справи. Обставини, які за законом повинні бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися ніякими іншими засобами доказування. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, стаття 27 Конвенції про права дитини, ратифікованої Верховною Радою України 27.09.1991 року, та положення Декларації прав дитини регламентують, що інтереси дитини необхідно забезпечувати найкращим чином, дитина повинна бути серед тих, хто першим одержує захист і допомогу. Статтею 51 Конституції України, частинами другою, третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина 8 статті 7 СК України). Відповідно до частини 2 статті 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається: за заявою матері та батька дитини; за рішенням суду. Згідно ст.128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», спір про походження дитини від осіб, які не перебувають у шлюбі між собою і не подали в державні органи реєстрації актів цивільного стану (далі - органи РАЦС) спільної заяви про реєстрацію їх як батьків, суд може вирішувати за заявою про визнання батьківства, поданою: одним із батьків; особою котра вважає себе батьком; опікуном (піклувальником) дитини; іншою особою, на утриманні якої вона перебуває; самою дитиною, яка досягла повноліття. Питання щодо походження дитини суд вирішує на підставі будь-яких доказів про це. Висновки експертизи, у тому числі судово-генетичної, необхідно оцінювати з урахуванням положень ЦПК, згідно з якими жоден доказ не має для суду наперед установленого значення, він оцінює докази в їх сукупності, а результати оцінки відображає в рішенні з наведенням мотивів їх прийняття чи відхилення. Отже, сімейне законодавство України не визначає будь-яких особливостей щодо предмета доказування у даній категорії справ. Доказами у такій справі можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, а також інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, показань свідків, письмових або речових доказів, висновків експертів. Тобто при вирішенні спору про визнання батьківства мають враховуватись усі передбачені законом докази в їх сукупності.

Outcome: partial