Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач у березня 2021року звернувся до суду з позовом до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори і просить визнати за ним право власності на спадкове майно - 68/180 частин жжитлового будинку [ADDRESS] . Посилається в позові на те, що [INFO] померла його мати [PERSON] , яка 24 грудня 2002 року склала заповіт на його користь. Після її смерті він звернувся до 16-ї Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини. На момент смерті матері в нотаріальній конторі уже була відкрита спадкова справа за заявою матері про прийняття нею спадщини після смерті її батька [PERSON] , який помер [INFO] , і який склав заповіт на її користь. Спадковим майном після смерті діда було 68/180 частин будинку [ADDRESS] , яке мати прийняла, однак не оформила спадщину документально. Оформлення спадщини матір`ю затягнулося з різних причин, у тому числі в зв`язку з оспорюванням заповіту померлого на її користь у судовому порядку. Постановою державного нотаріуса від 27 січня 2021 року йому було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії в зв`язку з відсутністю документа, що підтверджує право власності спадкодавця на спадкове майно. Виходячи з цього, просить задовольнити позов. Позовна заява була зареєстрована в канцелярії суду 03 березня 2021 року та відповідно до ст. 33 ЦПК України було визначено склад суду. Ухвалою суду від 31 березня 2021 року в справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. В подальшому ухвалою суду була проведена заміна відповідача на Київську міську раду. Сторонам було направлено копію ухвали про відкриття провадження, відповідачу копію позовної заяви з додатками. 08 серпня 2022 року надійшов відзив відповідача - Київської міської ради, який заперечень проти позову не висловив. Просить ухвалити рішення відповідно до вимог закону. Сторони в судове засідання не з`явилися, про час розгляду справи повідомлені. Позивач та його представник подали заяву і просять розглядати справу в їх відстуності. Представник відповідача про причини неявки суд до відома не поставив. Відповідно до позиції Верховного Суду, висловленої у постанові в справі № 918/539/16 від 07 липня 2022 року, відкладення розгляду справи є правом та прерогативою суду, основною умовою для якого є не відсутність у судовому засіданні сторін, а неможливість вирішення спору у відповідному судовому засіданні. Виходячи з цього, на підставі ч.1 ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу в відсутності позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення вимог позивача, виходячи з наступного. Відповідно до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). У відповідності до ст.1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно зі ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ч.1 ст.1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Судом встановлено, що [INFO] померла мати позивача [PERSON] , яка 24 грудня 2002 року склала заповіт, яким усе своє майно заповідала позивачу. 07 липня 2020 року позивач звернувся до Шістнадцятої Київської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини, якою була заведена спадкова справа до майна померлої №338/2020. 06 жовтня 2020 року позивачу були видані Свідоцтва про право на спадщину за заповітом на: житловий будинок [ADDRESS] ; земельну ділянку площею 0. 1000 га по [ADDRESS] ; причеп легковий-В марки П Р8153. 1994 року випуску, шасі № [NUMBER] , р.н [NUMBER] . Постановою державного нотаріуса Шістнадцятої Київської державної нотарвальної контори від 27 січня 2021 року було відмовлено у вчиненні нотаріальної дії, а саме видачі Свідоцва про право на спадщину на частину будинку [ADDRESS] в зв`язку відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Встановлено також, що Шістнадцятою Київською державною нотаріальною контрою 06 червня 2006 року була відкрита спадкова справа № 534 до майна померлого [PERSON] , який 12 лютого 1992 року склав заповіт, яким належну йому частину житлового будинку з надвірними будівлями по [ADDRESS] заповідав матері позивача - своїй доньці [PERSON] . В матеріалах спадкової справи наявна заява матері позивача від 13 березня 2007 року про прийняття спадщини. Відповідно до ч.1 ст.1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. На підставі ч.ч.1,3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець для вступу у права на спадкування має прийняти спадщину. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. З матеріалів спадкової справи вбачається, що мати позивача та сам позивач були зареєстровані та проживали в будинку [ADDRESS] . Згідно зі ст.1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Частиною 3 ст.1272 ЦК України визначено, що за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 29 серпня 2006 року матері позивача, як спадкоємцю, був визначений додатковий строк для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом від 12 лютого 1992 року після смерті батька [PERSON] . З матеріалів спадкової справи №534 після смерті [PERSON] вбачається, що мати позивача прийняла спадщину після його смерті. З довідки КП`Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 15 листопада 2021 року вбачається, що [PERSON] на підставі Свідоцтва про право власності від 17 квітня 1961 року та рішення народного суду Московського р-ну м.Києва від 23 травня 1988 року був власником 85/180 частин житлового будинку [ADDRESS] . Рішенням Голосіївського районного суду м.Києва від 27 лютого 2008 року був визнаний частково недійсним, а саме в частині 17/180 частин, заповіт [PERSON] на користь матері позивача від 12 лютого 1992 року. Визнано за [PERSON] право власності на обов`язкову частку в спадщині після смерті [PERSON] в частині 17/180 частин будинку [ADDRESS] . Таким чином, після визнання частково недійсним заповіту частка померлого [PERSON] становить 68/180. / а.с. 110 - 116; 120 / З урахуванням викладеного вище, прийняття спадщини матір`ю позивача після смерті її батька, не оформленої у встановленому законом порядку, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача.

Outcome: approved