Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

22.09.2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із зазначеним позовом, в якому просила змінити спосіб присудження та збільшити розмір аліментів, який було встановлено рішенням суду від 27.10.2009 року у справі № 2-1554/09 та стягувати з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі в розмірі 5000 грн. щомісяця, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, і до повноліття дитини. В обгрунтування позову зазначила, що на утримання неповнолітньої дочки з відповідача стягнуто аліменти за рішенням суду від 27.10.2009 року в розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу ) щомісячно до повноліття дочки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач рішення суду останнім часом виконує самостійно, надсилаючи поштовим переказом кошти в сумі 2000 грн. На даний час такої суми утримання не достатньо для забезпечення дитини всім необхідним. Дитина в силу свого віку потребує більших витрат на її матеріальне забезпечення, розвиток, освіту. Матеріальний стан відповідача змінився із часу присудження аліментів в бік покращення У його власності з`явився автомобіль BMW X1. Крім цього він звільнився з офіційної роботи та здійснює пасажирські перевезення на іншому автомобілі, який зареєстрований на його матір. Тому для забезпечення потреб дитини вважає за доцільне змінити спосіб стягнення аліментів та їх розмір шляхом стягнення їх з відповідача в твердій грошовій сумі у розмірі 5000 грн. Тому звернулася до суду з даним позовом. 27.09.2022 року провадження у справі було відкрито та призначено справу до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 12.10.2022 року від відповідач до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому він просив відмовити у задоволенні позову в повному обсязі. В обгрунтування відзиву вказав, що його матеріальний стан погіршився, він не має постійного місця проживання, оскільки, квартиру, яку набуто в шлюбі залишив колишній дружині та своїй дитині. Твердження позивача про надання ним послуг пасажирських перевезень є надуманими, не відповідають дійсності та нічим не підтвердженні. Заявлені позивачем вимоги є неправомірними, необгрунтованими та такими, що порушують його права. 19.10.2022 року до суду надійшов відповідь на відзив від представника позивача, яка просила задовольнити позовні вимоги, в обгрунтування якого вказала, що на заперечення відповідача проти позовних не надано жодного доказу. 26.10.2022 року до суду надійшло заперечення, в якому відповідач просив відмовити у задоволенні позову повністю. В обгрунтування заперечення вказав, що його матеріальний стан погіршився, у зв`язку із введенням воєнного стану його працевлаштування значно ускладнилося, він не має змоги сплачувати аліменти в розмірі 5000 грн. щомісячно. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала у повному обсязі, які просила задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, не заперечила проти зміни способу стягнення, зокрема стягнення з відповідача аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Дослідивши матеріали справи та наявні у справі докази, заслухавши учасників у справі, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення за наступних підстав. Судом встановлено, що сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] /а.с.8/. Позивач у зв`язку з розірванням шлюбу змінила прізвище на [PERSON] /а.с.9/. Неповнолітня [PERSON] проживає з позивачем/а.с.12/. Відповідно до рішення Новоград-Волинського міськрайонного суду Житомирської області від 27 жовтня 2009 року у справі № 2-1554/09 стягнуто з [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходів) щомісячно до повноліття дитини, але не менше ніж 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /а.с.10-11/. Відповідач офіційно не працює, однак добровільно та регулярно сплачує аліменти у розмірі 2000 грн. щомісячно, що сторонами визнаєтьсята не оспорюється. Позивач посилається на те, що на даний час розмір аліментів, визначених рішенням суду та які платить відповідач, є недостатнім, щоб забезпечити дочці належний та гармонійний розвиток. Так, до матеріалів справи долучено довідки про навчання [PERSON] на платній основі у Школі мистецтв та на відділенні спортивного танцю/а.с.14,15/. У відповідача, згідно посилань позивача, змінився матеріальний стан у бік покращення, зокрема він придбав у власність автомобіль. На підтвердження даної обставини позивачем долучено до позовної заяви копію витягу з ЄДР МВС стосовно зареєстрованих засобів, з якої встановлено, що відповідач з 27.02.2020 року має у власності автомобіль BMW X1/а.с.16/. На спростування даної обставини доказів відповідачем не подано. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст.ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Виходячи із наведеного, слід зазначити, що положення ст.192 СК України не містять вичерпного переліку обставин та підстав, що можуть бути підставою для зміни розміру аліментів, оскільки ч. 1 вказаної норми передбачає можливість наявності інших обставин, що можуть слугувати підставою для звернення до суду із відповідним позовом. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст.ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження . Таким чином, у спірних правовідносинах підлягає застосуванню не тільки ст. 192 СК України, але й низка інших норм, присвячених обов`язку батьків утримувати своїх дітей (ст. 182 «Обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів», ст. 183 «Визначення розміру аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини». Відповідно до вимог ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Також, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, з огляду на встановлені обставини та надані докази, суд дійшов висновків, що з моменту прийняття рішення судом про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини його заробітку ( доходу ) щомісячно до повноліття дочки, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , суттєво змінились обставини, за яких суд виходив при встановлені такого розміру аліментів. Так, відповідач офіційно не працює, однак з 2020 року є власником автомобіля та не довів суду джерело походження коштів на його придбання. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов"язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. А тому, враховуючи пріоритетність інтересів дитини, на утримання якої стягуються аліменти, матеріальне становище позивача та відповідача, виходячи з принципів справедливості, добросовісності та розумності, відповідності моральним засадам суспільства, суд дійшов висновку, що слід змінити спосіб і розмір аліментів, задовольнивши позов частково та стягувати з відповідача щомісячно аліменти у розмірі 3500 (три тисячі п"ятсот) грн, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного вік, що буде відповідати як інтересам дитини, так і матеріальному становищу платника аліментів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить достатнє її утримання. Крім цього, задовольняючи позов частково, суд керується тим, що позивачем відповідно до вимог ст.ст. 12, 81, 89 ЦПК України не доведено та не надано достатніх доказів того, що відповідач взмозі сплачувати аліменти саме в розмірі 5000 грн. щомісячно. У новому розмірі аліменти сплачуються з дня набрання рішенням законної сили /п.23 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"/. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Outcome: partial