Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог Позивачка звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги позивач обґрунтуває тим, що вона з відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 10.12.2015. Від шлюбу мають малолітню дочку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області від 24.05.2013. Після розлучення дитина проживає разом з мамою за місцем її реєстрації. Відповідач, який є батьком дитини, участі у її вихованні не приймає, аліменти на її утримання не сплачує та ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків. Станом на вересень 2020 року заборгованість по сплаті аліментів на утримання дитини становила 59 068 гривень. З метою найбільш повного забезпечення прав та законних інтересів дитини позивач вважає за необхідне вирішити питання про позбавлення відповідача батьківських прав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позивачка звернулася до Малинського районного суду Житомирської області з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору: Служба у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, про позбавлення батьківських прав. Ухвалою Малинського районного суду Житомирської області від 27.01.2021 зазначена цивільна справа передана на розгляд до Рокитнянського районного суду Київської області за підсудністю, оскільки відповідач зареєстрований на території с. Бушеве Білоцерківського (Рокитнянського) району Київської області. Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області10.03.2021. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.03.2021 справа передана у провадження судді Чорненької О.І. На виконання вимог частини 6 статті 187 ЦПК України, судом подано запит до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи органу реєстрації Бушевської сільської ради Білоцерківського району Київської області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. Інформація на запит надійшла на адресу суду 01.04.2021 де вказано, що останнє відоме зареєстроване місце проживання [PERSON] , [INFO] : [ADDRESS] . 27.12.2013 вибув у м. Житомир, згідно погосподарської книги №3 за 2011-2015 р.р. 11.04.2014 року вся сім`я [PERSON] вибула в с. Оболоння Коропського району Чернігівської області. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 27.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання. Зазначену ухвалу разом з позовною заявою та додатками до неї, рекомендованим листом відправлено відповідачеві та третій особі, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору за місцем реєстрації. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 22.07.2021 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 08.06.2022 було задоволено клопотання представника позивачки [PERSON] про витребування від Служби у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 24.10.2022 задоволено клопотання представника позивача [PERSON] про виклик свідків. На судовий розгляд справи, призначений на 27.10.2022, прибув представник позивачки [PERSON] , який позовні вимоги підтримує в повному обсязі обгрунтовуючи обставинами викладеними у позовній заяві та доказами долученими до матеріалів справи. Також на судовий розгляд справи, призначений на 27.10.2022, прибули свідки [PERSON] та [PERSON] . Відповідач про час, дату та місце розгляду справи був повідомлений шляхом надсилання судових повісток поштовим зв`язком, які повернуто до суду з різних причин, що підтверджується зворотніми поштовими повідомленями від 03.06.2021, 10.06.2021, 15.06.2021, 07.10.2021. У зв`язку з чим, відповідач [PERSON] неодноразово викликався на розгляд справи шляхом розміщення оголошення про виклик до суду на офіційному сайті Рокитнянського районного суду Київської області. Останнє таке оголошення було опубліковані 26.10.2022. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, у судове засідання неприбув. Правом на надання відзиву не скористався, іншим чином свою позицію щодо заявленого позову не заявив. Третя особа - Служба у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області, у судове засідання свого представника не направила. Однак, на виконання ухвали Рокитнянського районного суду Київської області від 08.06.2022 Службою у справах дітей Виконавчого комітету Малинської міської ради Житомирської області підготовлено та надано до суду письмовий висновок про доцільність позбавлення відповідача батьківських прав. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. У судовому засіданні встановлено з пояснень позивачки [PERSON] , що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 10.12.2015. Від шлюбу мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Малинського районного управління юстиції у Житомирській області від 24 травня 2013 року, батьком [PERSON] є [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Після розлучення дитина фактично проживає разом з мамою за місцем її реєстрації, що підтверджується актом обстеження житлових умов проживання від 18.12.2020 та довідкою про реєстрацію місця проживання особи - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] від 20.01.2021, а також довідкою № 105 від 20.01.2021 про те, що на утримані [PERSON] знаходиться її донька [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з матір`ю. Відповідач, який є батьком дитини, за вище вказаною адресою не проживає, участі у вихованні дитини не приймає. Відповідно до рішення Малинського районного суду Житомирської області від 10.12.2015 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в загальному розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 14 травня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Малинського районного суду Житомирської області від 21.08.2019 було змінено розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , та встановлено стягнення аліментів у розмірі ј частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання рішенням законної сили, до досягнення дитиною повноліття. На виконання зазначеного рішення Малинським районним судом Житомирської області було видано виконавчий лист №2/283/446/2015 від 24.12.2015. На підставі зазначеного виконавчого листа №2/283/446/2015 було відкрито виконавче провадження по примусовому стягненню з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] у твердій грошовій сумі в розмірі 800 грн. щомісячно, починаючи з 14 травня 2015 року та до досягнення дитиною повноліття. Згідно рішення суду 283/420/19 про зміну розміру стягнення аліментів з 800 грн. на 1/4 частину щомісячно, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму. Відповідно до розрахунку заборгованості зі сплати аліментів виданого відділом державної виконавчої служби Рокитнянського районного управління юстиції Київської області № 16860, заборгованість по сплаті аліментів станом на кінець грудня 2020 року становить 59 068,50 грн. Відповідно до характеристики на ученицю Малинської ЗОШ І-ІІІ ст. №4, [PERSON] навчається в 1-А класі, виявляє інтерес до навчання, активно працює на уроках, цікавиться темами, що вивчаються, виявляє допитливість до навколишнього світу. Результатами навчання та виховання [PERSON] постійно цікавиться мама дівчинки, [PERSON] . Батько, [PERSON] , шкільним життям та інтересами доньки не цікавиться, вихованням не займається, в навчальному закладі не з`являється. Відповідно до акта обстеження житлових умов проживання № 1275 від 18.12.2020, у житловій квартирі за адресою: [ADDRESS] , проживають окрім позивачки [PERSON] та її доньки [PERSON] також батько та мати позивачки. Дитина забезпечена необхідними речами отримує належне виховання, проживає в гарних умовах, догляд за дитиною здійснює мати, батько дитини - [PERSON] дитиною не займається. Відповідно до заяви свідка [PERSON] від 19.01.2021 року та заяви свідка [PERSON] від 21.01.2021 року та згідно з наданими їх свідченями у судовому засіданні, встановлено, що донька [PERSON] проживає з мамою, [PERSON] , завжди охайна, ходить до школи №4, відвідує багато гуртків. Батько, [PERSON] , разом з ними не проживає, участі у вихованні та утриманні дитини не приймає більше семи років. З рішення виконавчого комітету Малинської міської ради від 12.07.2022 № 142 встановлено, що орган опіки та піклування виконавчого комітету Малинської міської ради дійшов висновку, що [PERSON] в порушення вимог чинного законодавства України з питань охорони дитинства ухиляється від виконання батьківських обов`язків з виховання доньки, що є підставою для позбавлення його батьківських прав. Тому, позбавлення батьківських прав [PERSON] вважає доцільним. Зазначені обставини судом розцінюються як ухилення батька від виховання дитини та свідоме нехтування ним своїми обов`язками по утриманню доньки. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Надаючи правову оцінку вказаним обставинам справи, суд зазначає наступне. Згідно з частиною 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини 1 статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до частини 1 статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Згідно з частиною 2 та 4 статті 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Частиною першою статті 164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до пунктів 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" роз`яснено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. У постанові Верховного Суду від 29.09.2021 року по справі №459/3411/17 зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною 1 статті 17 Закону України "Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини" суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Суд на перше місце має ставити «якнайкращі інтереси дитини», оцінка яких включає знаходження балансу між усіма елементами, необхідними для прийняття рішення. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, правові наслідки позбавлення батьківських прав визначено статтею 166 СК України, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращий бік неможливо, і лише за наявності вини у діях батьків. Європейський суд з прав людини зазначав, що позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Вирішення питання позбавлення батьківських прав має грунтуватися на оцінці особистості відповідача, його поведінки. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька (або матері) як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Висновки суду Вирішуючи даний спір, належно і повно дослідивши та оцінивши представлені сторонами докази, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] , щодо доньки - [PERSON] , [INFO] . В судовому засіданні встановлено, що відповідач ухиляється від виконання батьківських обов`язків відносно своєї дочки [PERSON] , що підтверджується наявними матеріалами цивільної справи та встановленими обставинами. Будь-яких доказів щодо безпідставності позовних вимог та доказів своєї участі у вихованні дитини відповідач суду не надав. Оскільки факт ухилення відповідача [PERSON] від виконання своїх обов`язків по вихованню дочки знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, суд вважає, що є підстави для позбавлення його батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] , згідно відповідних положень ст.164 Сімейного Кодексу України. Згідно з ч. 2 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. На підставі наведеного,

Outcome: approved