Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування заявлених вимог вказала, що рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.06.2022 року, у справі №607/27229/19 встановлено наступні обставини, які не підлягають доказуванню в порядку ч. 4 ст. 82 ЦПК України. 22 липня 2004 року сторони зареєстрували шлюб, про що зроблено актовий запис №72 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області, який було розірвано на підставі рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 19 листопада 2012 року. В шлюбі у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане Відділом реєстрації актів цивільного стану Кременецького районного управління юстиції Тернопільської області 18 грудня 2006 року, актовий запис №249). Дитина проживає разом із матір`ю, що підтверджується довідкою № 4825 від 13 листопада 2019 року, яка видана Виконавчим комітетом Великоберезовицької селищної ради. 09 листопада 2012 року Кременецьким районним судом Тернопільської області ухвалено рішення про стягнення із [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку, щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини, починаючи з 16.10.2012 року і до повноліття дитини. Даним рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.06.2020 року, змінено розмір аліментів, які стягуються із [PERSON] згідно рішення Кременецького районного суду Тернопільської області від 09 листопада 2012 року у цивільній справі № 1909/2612/2012 та ухвалено стягувати із [PERSON] в користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з врахуванням індексації, починаючи з дня набранням рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до довідки від 22.06.2022 року №1480 виданої Виконавчим комітетом Велиберезовицької селищної ради, [PERSON] зареєстрована та проживає в [ADDRESS] разом з [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч. 5 ст. 183 СК України, той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Згідно ч. 2 ст. 195 Сімейного кодексу України, заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Згідно інформації з сайту ГОЛОВНОГО УПРАВЛІННЯ СТАТИСТИКИ У ТЕРНОПІЛЬСЬКІЙ ОБЛАСТІ ДЕРЖАВНА СЛУЖБА СТАТИСТИКИ УКРАЇНИ, середньомісячна заробітна плата штатних працівників по районах у 2021 році: Тернопільська область Кременецький район - 12286 грн. Позивачка вказала, що має право на отримання аліментів на утримання сина у розмірі 1/4 від середньої заплати в регіоні, які можуть становити 3071,50 грн. (виходячи з розміру середньої заробітної плати у регіоні 12286 грн. х 25% = 3071,50 грн.), однак отримує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн., що є на 801,50 грн. менше. Згідно довідки про доходи виданої [PERSON] , вона працює з 22.10.2015 в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕДІСПОРТ», основне її місце роботи, займає посаду менеджера. Загальна сума доходу за період 01.01.2022 - 31.05.2022 становить: 13 480,00 грн. (тринадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок). Позивачка вказала, що з 25.02.2022 по даний час вона знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, а тому із вказаної дати у неї відсутні доходи, та погіршився матеріальний стан, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Отже, присуджений розмір аліментів на дитину 2200 грн., є меншим від мінімального рекомендованого розміру аліментів - одного прожиткового мінімуму для дитини віком від 6-ти до 18-ти років, який становить в 2022 року з липня 2744 грн., з грудня - 2833 грн. Відповідач, [PERSON] , 1983 року народження, який проживає в [ADDRESS] , є працездатним і міг би сплачувати аліменти на утримання сина у розмірі 1/4 частку від заробітку (доходу). Позивачка вказала, що дитині, в усякому разі, повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Вважає, що для гармонійного розвитку сина [PERSON] необхідно, щоб [PERSON] , сплачував аліменти в частці 1/4 від заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Відповідач сплачує аліменти у твердій грошовій сумі, яка становить 2200 грн., що є недостатньо для забезпечення належного рівня життя, необхідного для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. За змістом статті 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів, суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають значення. Відповідно до частини другої статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. За змістом наведеної норми суд визначає аліменти у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором одержувача аліментів, і водночас змінює спосіб стягнення аліментів за позовом одержувача аліментів. При цьому, вказала позивачка, закон не визначає необхідних умов чи підстав для визначення чи зміни способу стягнення аліментів, - визначення способу стягнення аліментів є виключно правом одержувача аліментів. Крім того, згідно з ч. 1 ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Отже, вказала позивачка, Сімейний кодекс України встановлює підстави для зміни розміру аліментів, визначених за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (частина третя статті 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтями 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Розмір аліментів і спосіб стягнення аліментів може бути визначений судом з урахуванням фактичних обставин справи, які встановлені судом та на які посилався позивач. При цьому право застосування норми закону належить виключно суду. Отже, вказала позивачка, вимога одержувача аліментів про зміну способу їх стягнення може мати місце як внаслідок виникнення необхідності у збільшенні розміру аліментів, так і внаслідок бажання стягувача змінити спосіб стягнення аліментів в силу інших обставин. Водночас, правомірність такого способу захисту встановлюється судом з урахуванням фактичних обставин справи та залежить від наявності відповідних підстав, передбачених положеннями статей 182-184, 192 СК України. Із вказаних підстав позивачка просить змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітнього сина, [PERSON] , [INFO] , що визначений рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 11.06.2020 в справі №607/27229/19 з твердої грошової суми, в розмірі 2200 (дві тисячі двісті) грн. 00 коп., але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на розмір 1/4 частки від всіх видів його заробітку (доходу), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 7 000 (Сім тисяч) гривень витрат на правничу допомогу адвоката. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сідоров В.М. подав відзив на позовну заяву в якому заперечив щодо задоволення позовних вимог вказавши наступне. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, саме у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Представник відповідача вказав, що аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійні підстави для зменшення або збільшення розміру аліментів. Представник відповідача вказав, що позивачка, звертаючись в суд із позовною заявою до відповідача про зміну способу стягнення аліментів, шляхом збільшення їх розміру, стверджує, що її матеріальний стан погіршився у зв`язку з перебуванням у відпустці, однак не надає жодних доказів про те, який був її матеріальний стан на момент винесення рішення суду про стягнення аліментів з відповідача та чи був він кращим ніж матеріальний стан за період із 01 січня 2022 року по 31 травня 2022 року. Крім цього, позивачка вказує, що перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, однак не вказує та не додає жодного доказу з яких підстав [PERSON] перебуває у даній відпустці. Отже, вказав представник відповідача, стороною позивача, в порушення ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надано суду доказів на підтвердження зміни матеріального стану позивачки [PERSON] та відповідача [PERSON] , зокрема щодо його спроможності сплачувати аліменти в більшому розмірі, ніж ті, що вже визначені рішенням суду, а тому її вимоги щодо збільшення розміру аліментів не підлягають задоволенню за їх недоведеністю. Представник позивачки [PERSON] - адвокат Янчишин В.Й. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] адвокат Сідоров В.М. в судовому засіданні заперечив щодо задоволення позовних вимог з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Просить врахувати, що відповідач на даний час не працює та не має постійного, стабільного заробітку (доходу), живе за рахунок домашнього (підсобного) господарства. Крім цього, відповідач має власну сім`ю та має на утриманні двоє малолітніх дітей: синів [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Вказані обставини, вказав представник відповідача, повинні братись судом до уваги при вирішенні спору по суті, оскільки свідчать про неможливість відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Суд дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення представників сторін вважає, що позовні вимоги до задоволення не підлягають виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. За результатами розгляду справи судом встановлено, що відповідачем сплачуються аліменти в користь позивачки в розмірі 2200 гривень на утримання сина [PERSON] , [INFO] . В даній цивільній справі позивачка звернулась до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів в обґрунтування якого вказала, що має право на отримання аліментів на утримання дитини у розмірі 1/4 від середньої заплати в регіоні, які можуть становити 3071,50 грн. (виходячи з розміру середньої заробітної плати у регіоні 12286 грн. х 25% = 3071,50 грн.), однак отримує аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2200 грн., що є на 801,50 грн. менше. Крім цього, вказала, що працює з 22.10.2015 року в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МЕДІСПОРТ», основне її місце роботи, займає посаду менеджера. Загальна сума доходу за період 01.01.2022р. - 31.05.2022 p., становить: 13 480,00 грн. (Тринадцять тисяч чотириста вісімдесят гривень 00 копійок), однак з 25.02.2022 по даний час вона знаходиться у відпустці без збереження заробітної плати, а тому із вказаної дати у неї відсутні доходи, та погіршився матеріальний стан, що є підставою для збільшення розміру аліментів. Виходячи із наведеного, суд вважає, що позивачка, звертаючи до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів на утримання дитини із твердої грошової суми в розмірі 2200 гривень на 1/4 частки усіх доходів відповідача, фактично має на меті збільшити розмір аліментів, які має сплачувати відповідач на утримання сина [PERSON] , оскільки у випадку задоволення позову відповідач, як непрацююча особа, буде зобов`язаний сплачувати аліменти, відповідно до положень ч. 2 ст. 195 СК України, тобто в розмірі 3071,50 гривень, що становить 1/4 частки від середньої заплати в регіоні, розмір якої у Кременецькому районі Тернопільської області становить 12286 гривень. Такі вимоги позивачки суд вважає необґрунтованими та недоведеними виходячи із наступного. Відповідно до положень ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» встановлено у 2022 році прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць для дітей віком від 6 до 18 років становить: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Отже, прожитковий мінімум на утримання сина [PERSON] , [INFO] з 01.07.2022 становить 2744 гривні. Відповідач, згідно рішення суду, сплачує на утримання сина [PERSON] , [INFO] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2200 гривень. Відповідно до положень ст. 180 СК України обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків. Згідно положень ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Звертаючи до суду із позовом про зміну способу стягнення аліментів із відповідача, що фактично має на меті збільшити розмір їх стягнення із 2200 гривень до 3071,50 гривень, позивачка не довела, що матеріальний стан відповідача покращився і він має можливість сплачувати аліменти у розмірі 3071,50 гривень. Також, позивачкою не доведено, що відповідач працевлаштувався та має постійне місце роботи із стабільним заробітком, чи інші доходи, які б давали йому можливість сплачувати аліменти у більшому розмірі. Відмовляючи у задоволенні позову, суд бере до уваги той факт, що у відповідача, окрім сина [PERSON] , [INFO] , ще є на утриманні двоє малолітніх синів: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що є важливою обставиною при вирішенні питання щодо наявності підстав для зміни способу стягнення аліментів, що полягає у фактичному збільшенні їх розміру. За вказаних обставин справи суд вважає, що відсутні законні підстави для задоволення позовних вимог позивачки [PERSON] , оскільки позивачем не доведено спроможність відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі. Посилання позивачки на те, що вона з 25.02.2022 перебуває у відпустці без збереження заробітної плати, що свідчить про те, що у неї погіршився матеріальний стан та відсутні доходи, не заслуговують на увагу, оскільки позивачка є працездатною особою та не позбавлена можливості віднайти інше місце працевлаштування з метою отримання доходу, в тому числі для утримання неповнолітнього сина [PERSON] , враховуючи той факт, що обов`язок утримувати дитину до досягнення нею повноліття покладається на обох батьків. Враховуючи, що судом відмовлено у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, а тому судові витрати у справі, зокрема щодо понесених витрат на оплату правничої допомоги адвоката слід покласти на позивачку, відповідно до положень п.2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed