Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

01.09.2022 Акціонерне товариство «Укрзалізниця» звернулося до суду з заявою про ухвалення додаткового рішення, заяву обґрунтовуючи тим, що із вступної та резолютивної частини рішення Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2022, при зверненні до негайного виконання рішення суду в частині стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу за один місяць, суд не визначив розмір середнього заробітку, визначений у грошових коштах, який звернуто судом до негайного виконання в межах платежу за один місяць та не зазначив, що виплату середнього заробітку необхідно проводити після утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, зокрема, військового збору. Учасники розгляду у судове засідання не з`явилися, про час, дату, місце проведення судового засідання повідомлялися належним чином. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За викладених обставин та відповідних тому норм процесуального законодавства, суд приходить до висновку про розгляд заяви у відсутність нез`явившихся осіб, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Розглянувши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Печерського районного суду м. Києва від 01 вересня 2022 р. було задоволено позов [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрзалізниця» про визнання незаконним та скасування наказу про звільнення, поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Так, вказаним судовим рішенням, окрім іншого, стягнуто з Акціонерного товариства «Українська залізниця» на користь [PERSON] заробітну плату за час вимушеного прогулу у розмірі 123 753 (сто двадцять три тисячі сімсот п`ятдесят три) грн. 87 коп. та допущено негайне виконання рішення в частині стягнення на користь [PERSON] розміру заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1)стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2)суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3)судом не вирішено питання про судові витрати; 4)суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Згідно із ч. 2-3 ст. 270 ЦПК України, заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Так, при дослідженні резолютивної частини судового рішення судом встановлено, що при зазначенні того, що рішення Печерського районного суду міста Києва від 23.08.2022 у справі 757/46668/20-ц допущеного до негайного виконання в частині стягнення на користь [PERSON] розміру заробітної плати за один місяць та поновлення на роботі, не зазначено точну грошову суму, що зумовлює застосування приписів частини 3 статті 270 ЦПК України. За вказаних обставин, суд вважає за необхідне взяти до уваги довідку про доходи [PERSON] № 73 від 08.09.2021. Так, при дослідженні вказаної довідки суд приходить до висновку, що середня заробітна плата за день становить 632,64 грн., а тому приймаючи до уваги, що у жовтні 2020 був 21 робочий день, то як наслідок середня заробітна плата, яка підлягає стягненню в рамках негайного виконання судового рішення становить 13285,44 грн. (632,64 грн. * 21 робочий день). Окрім цього, що стосується посилання представника відповідача про необхідність зазначити, що виплату середнього заробітку необхідно проводити після утримання з цієї суми передбачених законом податків та обов`язкових платежів, зокрема, військового збору, то суд відноситься критично, з огляду на наступне. Статтею 163 Податкового кодексу України визначені доходи, які є об`єктом оподаткування. Зокрема, об`єктом оподаткування резидента є загальний місячний (річний) оподатковуваний дохід та доходи з джерела їх походження в Україні, які остаточно оподатковуються під час їх нарахування (виплати, надання). Таким чином, середній заробіток за весь час затримки розрахунку при звільненні є доходом, який підлягає оподаткуванню. Згідно із п.п. 15.1 ст. 15 Податкового кодексу України платниками податків визнаються фізичні особи (резиденти і нерезиденти України), юридичні особи (резиденти і нерезиденти України) та їх відокремлені підрозділи, які мають, одержують (передають) об`єкти оподаткування або провадять діяльність (операції), що є об`єктом оподаткування згідно з цим Кодексом або податковими законами, і на яких покладено обов`язок із сплати податків та зборів згідно з цим Кодексом. Підпунктом 168.1.1 п.168.1 ст.168 Податкового кодексу України визначено, що податковий агент, що нараховує (виплачує, надає) оподатковуваний дохід на користь платника податку, зобов`язаний утримувати податок із суми такого доходу за його рахунок, використовуючи ставку податку, визначену ст. 167 Кодексу. Відповідно до п. 6 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 р. № 13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», задовольняючи вимоги про оплату праці суд має навести в рішенні розрахунки, з яких він виходив при визначенні сум, що підлягають стягненню. Оскільки справляння і сплата прибуткового податку з громадян є відповідно обов`язком роботодавця та працівника, суд визначає зазначену суму без утримання цього податку й інших обов`язкових платежів, про що зазначає і рішенні суду. Системний аналіз наведених норм дає підстави для висновку, що суми, які суд визначає до стягнення з роботодавця на користь працівника як середній заробіток, обраховуються без віднімання сум податків та зборів. Податки і збори із суми середнього заробітку, присудженої за рішенням суду, підлягають нарахуванню роботодавцем при виконанні відповідного судового рішення та, відповідно, відрахуванню із суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу при виплаті працівнику, внаслідок чого виплачена працівнику на підставі судового рішення сума середнього заробітку за час вимушеного прогулу зменшується на суму податків і зборів. За встановлених обставин, суд вбачає наявність підстав для постановлення додаткового судового рішення в частині зазначення розміру середнього заробітку, визначеного у грошових коштах, який звернуто судом до негайного виконання в межах платежу за один місяць, в іншій частині вимог зави слід відмовити внаслідок їх безпідставності.

Outcome: partial