Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до Корольовського районного суду м.Житомира із позовною заявою, відповідно до змісту якої, з урахуванням заяви, поданої в порядку усунення недоліків позовної заяви, просить визнати за [PERSON] право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , загальною площею 73,40 кв.м., вартістю 931 550 гривень, припинивши право спільної сумісної власності подружжя на дану квартиру. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що під час шлюбу з відповідачкою ними було придбано чотирьохкімнатну квартиру [ADDRESS] , загальною площею 73,40 кв.м., яку зареєстровано на відповідачку, та яка є їх спільною сумісною власністю. Оскільки у добровільному порядку поділити квартиру відповідачка відмовляється, [PERSON] звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою судді Корольовського районного суду м.Житомира від 10 січня 2022 року у даній справі відкрито провадження за правилами загального позовного провадження із проведенням підготовчого засідання та повідомленням сторін. 05 липня 2022 року від [PERSON] на адресу Корольовського районного суду м.Житомира надійшла зустрічна позовна заява, в якій [PERSON] просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію за 1/2 частку у праві спільної сумісної власності подружжя на автомобіль марки Mercedes-Benz E-220, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, у розмірі 214 375,50 грн. В обґрунтування зустрічного позову [PERSON] зазначила, що в шлюбі з [PERSON] ними за спільні кошти був придбаний автомобіль марки Mercedes-Benz E-220, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, який зареєстровано на [PERSON] та який є їх спільною сумісною власністю. Після розірвання шлюбу за рішенням суду від 28.07.2021, автомобілем користується тільки [PERSON] . Оскільки з відповідачем не можуть дійти згоди щодо спільного користування транспортним засобом, просить стягнути з нього компенсацію 1/2 вартості автомобіля, що згідно звіту про оцінку майна № 254/22 складає 214 375,50 грн. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 29 серпня 2022 року зустрічний позов [PERSON] об`єднано в одне провадження з первісним позовом. Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2022 року заяву про збільшення предмету спору повернуто позивачу (відповідачу за зустрічним позовом) [PERSON] . Ухвалою Корольовського районного суду м.Житомира від 02 листопада 2022 року, постановленою без виходу суду до нарадчої кімнати, у даній справі закрито підготовче провадження. Представник позивача (відповідача за зустрічним позовом) - адвокат Васинчук С.М. в судовому засіданні первісний позов підтримав в повному обсязі та просив його задовольнити з підстав, викладених у ньому. Щодо зустрічного позову зазначив, що [PERSON] дійсно користується спірним автомобілем та не заперечує проти того, щоб в подальшому він залишився у його користуванні. Визнав, що автомобіль є спільною сумісною власністю сторін. Разом з тим, вважає завищеним заявлений у зустрічному позові розмір грошової компенсації вартості 1/2 транспортного засобу. Подав до суду звіт про оцінку автомобіля від 19.09.2022, згідно якого ринкова вартість автомобіля марки Mercedes-Benz E-220, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, становить 346 200 грн, а отже 1/2 вартості складає 173 100 грн. Представник відповідача (позивача за зустрічним позовом) [PERSON] - адвокат Могильницький В.Ю. визнав первісний позов [PERSON] згідно поданої заяви [PERSON] від 01.07.2022, не заперечував проти поділу квартири [ADDRESS] . Зустрічний позов підтримав з підстав, викладених у ньому, в повному обсязі, та просив його задовольнити. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі факти, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для вирішення спору по суті, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що 23 серпня 1986 року між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , був укладений шлюб, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, про що складено відповідний актовий запис №1732. Згідно рішення Корольовського районного суду м.Житомира від 28 липня 2021 року у цивільній справі №296/4413/21 шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , розірвано. Відповідно до копії договору купівлі - продажу квартири від 18 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я., та реєстраційного посвідчення Житомирського обласного держаного комунального підприємства по технічній інвентаризації від 19 лютого 2002 року записаного в реєстрову книгу №156 стор.239 за реєстровим №12827 інв.справа №16254 вбачається, що [PERSON] на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , 14.11.2020 за [PERSON] зареєстровано автомобіль марки Mercedes-Benz, моделі Е 250 CDI, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] . Відповідно до звіту про оцінку майна №254/22, складеного Приватною фірмою ЮрЕкс Юридична консультація та майнова експертиза, та наданого до суду позивачем за зустрічним позовом, ринкова вартість автомобіля Mercedes-Benz E-220, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, станом на 28.06.2022 становить 428 751 грн (без врахування ПДВ). У відповідності до звіту про незалежну оцінку майна від 19 вересня 2022 року, складеного Товариством з обмеженою відповідальністю Партнер - ЕКС, та наданого до суду відповідачем за зустрічним позовом, ринкова вартість автомобіля марки Mercedes-Benz, моделі Е 250 CDI, 2009 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , номер шасі [NUMBER] , станом на 19.09.2022 складає 346 200 грн. Надаючи оцінку спірним правовідносинам, суд зазначає наступне. Частиною другою статті 372 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно статті 60 Сімейного кодексу України від 10.01.2002 №2947-III (далі - СК України), майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Положеннями статті 61 СК України закріплено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Статтею 63 СК України врегульовано, що дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Частиною першою статті 69 СК України передбачено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Згідно ч.1 ст.70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини 1 статті 71 СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. У відповідності до абз.1 п.22 пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 року №11 (далі - Постанова №11), сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджуються в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За змістом пунктів 23, 24 Постанови №11, вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. Згідно з п.30 Постанови №11, рівність прав кожного із подружжя на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності (якщо інше не встановлено домовленістю між ними) та необхідність взаємної згоди подружжя на розпорядження майном, що є об`єктом права його спільної сумісної власності, передбачено ч.1 ст.63, ч.1 ст.65 СК України. Згідно з ч.1 та ч.4 ст.206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. З матеріалів справи встановлено, що під час перебування у шлюбі з [PERSON] відповідачем за первісним позовом [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 18 лютого 2002 року, посвідченого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Сєтаком В.Я. за №1259, було придбано нерухоме майно - квартиру [ADDRESS] . Враховуючи, що вищезазначену квартиру було набуто подружжям під час шлюбу, що не заперечується та визнано відповідачем за первісним позовом, суд дійшов висновку, що спірна квартира є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, а тому наявні підстави для визнання права власності за [PERSON] та [PERSON] по 1/2 частині квартири кожному, у зв`язку з чим первісний позов підлягає задоволенню. Щодо зустрічного позову [PERSON] суд зазначає наступне. Згідно ч.3 ст.370 ЦК України, виділ частки із майна, що є у спільній сумісній власності, здійснюється у порядку, встановленому статтею 364 цього Кодексу. За змістом абзаців першого і другого частини другої статті 364 ЦК України, якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Неподільною є річ, яку не можна поділити без втрати її цільового призначення (частина друга статті 183 ЦК України). Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду (частини друга, четверта та п`ята статті 71 СК України). Право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї (частина перша статті 365 ЦК України). Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду (частина друга статті 365 ЦК України). У відповідності до правової позиції, викладеної у постанові Великої Палати Верховного Суду від 08.02.2022 у справі № 209/3085/20, приписи частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України і статті 365 ЦК України з урахуванням принципу розумності (пункт 6 частини першої статті 3 ЦК Украйни) треба розуміти так: (а) правила про необхідність попереднього внесення коштів на депозитний рахунок суду стосуються тих випадків, коли позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) згідно зі статтею 365 ЦК України заявив вимогу про припинення права відповідача на частку у спільній власності (такі кошти забезпечують отримання відповідачем грошової компенсації); (б) якщо позивач (один із подружжя чи колишній чоловік, колишня дружина) таку вимогу не заявив (а вимагає, наприклад, поділити неподільну річ шляхом виділення її у власність відповідача та стягнення з нього грошової компенсації замість частки позивача у праві спільної сумісної власності на цю річ), то підстави для внесення ним відповідної суми коштів на депозитний рахунок суду відсутні. Частини четверта та п`ята статті 71 СК України не передбачають обов`язкову згоду відповідача на присудження позивачеві грошової компенсації замість частки останнього у праві спільної сумісної власності на майно, а також не передбачають обов`язкове внесення відповідачем на депозитний рахунок суду грошової компенсації у спорах, у яких про припинення своєї частки у праві спільної сумісної власності й отримання компенсації на свою користь просить позивач. Згідно матеріалів справи, за час перебування [PERSON] в шлюбі з [PERSON] , 14 листопада 2020 року був придбаний автомобіль марки Mercedes-Benz E-220, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, зареєстрований на відповідача за зустрічним позовом. Враховуючи, що вказаний транспортний засіб було набуто подружжям під час шлюбу, що не заперечується та визнано [PERSON] , суд дійшов висновку, що спірний автомобіль є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. При цьому, суд враховує, що метою позивачки за зустрічним позовом є поділ спільного сумісного майна подружжя. Таким майном є неподільна річ - автомобіль. Отже, вимогу про стягнення на користь [PERSON] відповідної грошової компенсації треба розглядати як вимогу про поділ цієї неподільної речі шляхом виділення її у власність відповідача за зустрічним позовом та стягнення з нього компенсації замість частки позивачки за зустрічним позовом у праві спільної сумісної власності на автомобіль. Таким чином, оскільки спірний автомобіль, згідно наданих представником [PERSON] пояснень, перебуває у користуванні відповідача за зустрічним позовом та він не заперечує, щоб залишити транспортний засіб у подальшому своєму користуванні, відтак суд вважає за необхідне виділити у власність [PERSON] автомобіль марки Mercedes-Benz E-220, реєстраційний номер [NUMBER] , 2009 року випуску, стягнувши з нього на користь [PERSON] грошову компенсацію за належну їй 1/2 частку автомобіля у праві спільної сумісної власності. Визначаючи розмір грошової компенсації, суд враховує, що сторонами по справі було надано різні звіти про оцінку/вартість спірного автомобіля, та приходить до висновку про необхідність стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] грошової компенсації в сумі 193 737,75 грн ((214 375,50 грн +173 100 грн)/2)), що становить середнє арифметичне значення 1/2 вартості автомобіля за наданими звітами, у зв`язку з чим зустрічний позов підлягає частковому задоволенню. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи, що заява відповідача за первісним позовом [PERSON] про визнання первісного позову подана до суду до початку розгляду справи по суті, а саме в підготовчому засіданні, відповідно до частини 1 статті 142 ЦПК України позивачу за первісним позовом [PERSON] підлягає поверненню з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що складає 2 328,90 грн (4 657,75 грн/2). Відповідно до пункту 1 частини 2 статті 141 ЦПК України з відповідача за первісним позовом [PERSON] на користь позивача за первісним позовом [PERSON] підлягає стягненню 50 відсотків судового збору, сплаченого ним при поданні позову, що становить 2 328,90 грн (4 657,75 грн/2). Відповідно до положень статті 141 ЦПК України з відповідача за зустрічним позовом [PERSON] на користь позивача за зустрічним позовом [PERSON] підлягає стягненню 1 937,42 грн судового збору, сплаченого нею при поданні позову, що є пропорційним розміру задоволених зустрічних позовних вимог.

Outcome: partial