Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Стислий виклад позиції позивачки Представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. у вересні 2022 року звернувся до суду з указаним позовом в інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що позивачку було незаконно звільнено із займаної посади вагаря з 04 травня 2021 року згідно наказу від 04 травня 2021 року № 127-К. Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 28 червня 2022 року у справі №588/830/21 за позовом [PERSON] позов задоволено повністю, поновлено [PERSON] на роботі вагаря у ТДВ «Маяк», стягнуто з ТДВ «Маяк» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3441 грн 18 коп. На виконання рішення суду відповідачем було видано наказ від 01.07.2022 № 203-К «Про поновлення на роботі [PERSON] » Під час розгляду судом справи №588/830/21 було досліджено розрахункові листи ТДВ «Маяк», відповідно до яких заробітна плата [PERSON] за попередні перед звільненням два місяці становила: за березень 2021 року за 23 дні нараховано 4947,60 грн; за квітень за 27 робочих днів нараховано 7237,33 грн. За два місяці [PERSON] відпрацьовано 50 робочих днів (23+27) та усього разом нараховано 12184,93 грн (4947,60 грн. + 7237,33 грн.), отже середньоденна заробітна плата за цей період склала 243,7 грн. Суд за позовом [PERSON] стягнув з відповідача заробітну плату за 15 днів вимушеного прогулу в розмірі 3441 грн. 18 коп. Однак, станом на момент ухвалення рішення весь час вимушеного прогулу позивача складав значно більший період, ніж був заявлений нею у позовній заяві. Крім того, середній заробіток за час вимушеного прогулу за 15 днів становив 3655,5 грн. (15 днів х 243,7 грн = 3655,5 грн.), а не 3441 грн. 18 як визначено позивачкою у позові. Ураховуючи викладене, оскільки [PERSON] не було заявлено вимоги про стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу до часу ухвалення рішення, тому суд стягнув із відповідача суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі, який було заявлено позивачем, а саме 3441,18 грн. Представник позивачки [PERSON] вважає, що, [PERSON] має право на виплату середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу за період з 04.05.2021, тобто з дня незаконного звільнення, та по 28.06.2022, тобто по день ухвалення рішення суду у справі №588/830/21. За 15 днів у травні 2021 року з відповідача було стягнуто 3441 грн 18 коп. замість належних 3655 грн 50 коп., тому з відповідача має бути стягнута різниця 214,32 грн. Крім того, у травні 2021 року було 18 робочих, днів тому за 3 робочих дні травня 2021 року та 273 робочих дні з 01.06.2021 по 28.06.2022 з відповідача має бути стягнуто 67261,20 грн. (276 робочих днів х х243,70 грн.), а всього з урахуванням нестягнутої попереднім рішенням суду за 15 робочих днів травня 2021 року 214,32 грн. з відповідача підлягає стягненню 67475,52 коп. (67261,20 грн. + 214,32). Посилаючись на указані обставини, представник позивачки адвокат Сумцов Є.С. просить суд стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Маяк» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 04 травня 2021 року по 28 червня 2022 у розмірі 67475, 52 грн. Стислий виклад позиції відповідача Представник відповідача [PERSON] за змістом відзиву заперечила проти позову в частині обчислення днів вимушеного прогулу позивачки, вважала, шо представник позивачки допустив помилку, тому вважала, що середній заробіток має бути визначений виходячи з 273 робочих днів в сумі 66744,42 грн., тому відповідач визнає позов в цій частині, а у вирішенні спору покладається на розсуд суду. При цьому представник відповідача [PERSON] просила врахувати, що відповідачем позов визнано, тому відповідно до статті 142 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 50 %. Відповідач заперечує не погоджується із наведеною у позовній заяві орієнтовною сумою витрат на правову допомогу, які вважає значно завищеними. Процесуальні дії у справі та заяви (клопотання) учасників Ухвалою суду від 03.10.2022 року було прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з викликом осіб. Відповідачем 01.11.2022 подано до суду відзив на позов. Фактичні обставини, установлені судом та зміст спірних правовідносин Рішенням Тростянецького районного суду Сумської області від 28 червня 2022 року у справі №588/830/21 за позовом [PERSON] до Товариства з додатковою відповідальністю «Маяк» поновлено [PERSON] на роботі вагаря у ТДВ «Маяк», стягнуто з ТДВ «Маяк» на користь [PERSON] середній заробіток за час вимушеного прогулу у розмірі 3441 грн. 18 коп. (а.с.6-10). Наказом Голови правління ТДВ «Маяк» від 01.07.2022 року № 203-К [PERSON] поновлено на посаді вагаря з 04.05.2021 року, вказано про виплату позивачці середнього заробітку за час вимушеного прогулу в розмірі 3441 грн 18 коп. (а.с.13). Відповідно до мотивувальної частини рішення Тростянецького районного суду Сумської області від 28 червня 2022 року у справі №588/830/21 середньоденна заробітна плата [PERSON] , виходячи із заробітної плати за два місця, що передували її звільненню, становить 243,70 грн., що визнається сторонами цієї справи. Судом виходячи з позовних вимог [PERSON] було проведено розрахунок середнього заробітку за 15 робочих днів вимушеного прогулу з 04.05.2021, сума якого визначена судом в розмірі 3655,50 грн. Тому, з огляду на те, що позивачка не заявила вимог про стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу по день ухвалення рішення, а просила стягнути 3441 грн. 18 коп. за 15 днів вимушеного прогулу, суд ухвалив рішення у межах заявлених [PERSON] вимог. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Згідно статті 235 КЗпП України у разі звільнення без законних підстав працівник повинен бути поновлений на попередній роботі. При винесенні рішення про поновлення на роботі, орган, який розглядає трудовий спір одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом (частина 4 статті 82 ЦПК України). Рішенням районного суду Сумської області від 28 червня 2022 року у справі №588/830/21, у якій брали участь і позивачка, і відповідач цієї справи, установлено, що звільнення [PERSON] наказом від 04 травня 2021 року № 127-К на підставі пункту 2 статті 41 КЗпП України відбулось без законних підстав. Період вимушеного прогулу позивачки становить з 04.05.2021 по 28.06.2021 (дата ухвалення рішенням суду про поновлення на роботі). Розраховуючи суму середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд керується Порядком обчислення середньої заробітної плати, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 8 лютого 1995 року № 100 (далі - Порядок). Відповідно до пункту 5 Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час вимушеного прогулу, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пунктом 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати, як розрахункової величини для нарахування виплат, працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час вимушеного прогулу, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац 2 пункту 8 Порядку). Як установлено судом і визнається сторонами справи середньоденна заробітна плата [PERSON] виходячи із заробітної плати за фактично відпрацьовані перед звільненням за два місяці, становить 243 грн. 70 коп. Кількість робочих днів за період з 04 травня 2021 року (з дня незаконного звільнення позивача) по 31 травня 2021 року становить 18 робочих днів, тобто з відповідача не було стягнуто середній заробіток позивача за 3 робочих дні у травні 2021 року та різницю між 3655,50 грн та 3441,18 грн у сумі 214,32 грн. Кількість робочих днів за період з 01 червня 2021 року по 28 червня 2022 року (по день прийняття рішення суду) становить 273 дні (20 робочих днів у червні 2021 року + 22 робочих дні у липні 2021 року + 21 робочий день у серпні 2021 року + 22 робочих дні у вересні 2021 року + 20 робочих днів у жовтні 2021 року + 22 робочих дні у листопаді 2021 року + 22 робочих дні у грудні 2021 року + 19 робочих днів у січні 2022 року + 20 робочих днів у лютому 2022 року + 22 робочих дні у березні 2022 року + 21 робочий день у квітні 2021 року + 22 робочих дні у травні 2022 року + 20 робочих днів у червні 2022 року). Таким чином, розмір середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, який підлягає виплаті [PERSON] складає 67475 грн. 52 коп. (276 робочих днів х 243,70 грн + 214,32 грн). Твердження представника відповідача [PERSON] у відзиві про помилкове обчислення представником позивачки днів вимушеного прогулу суд вважає необґрунтованим. 273 робочих дні охоплюють період з 01.06.2021 по 28.06.2022. Ще 3 робочих дні, які включені представником позивача до обчислення днів вимушеного прогулу [PERSON] , які оспорює відповідач, припадають на травень 2021 року, в якому було 18 робочих днів, що на переконання суду є обґрунтованим, оскільки попереднім рішенням у справі №588/830/21 було обчислено середній заробіток лише за 15 робочих днів. Отже, позов представника [PERSON] в інтересах [PERSON] є обґрунтованим і підлягає задоволенню. Висновки суду щодо розподілу судових витрат Згідно із частиною 1 статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Пунктом 1 частини 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що уразі задоволення позову судовий збір стягується з відповідача. Ураховуючи, що позивач за позовами про поновлення на роботі та стягнення заробітної плати відповідно до пункту 1 частини 1 статті 5 Закону України «Про судовий збір» звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню сума судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. Посилання представника відповідача [PERSON] на необхідність застосування норм статті 142 ЦПК України при розподілі судового збору суд вважає необґрунтованим, оскільки відповідач не визнав позов у повному обсязі. На підставі викладеного та

Outcome: approved