Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до Богодухівського районного суду Харківської області із заявою, за участю заінтересованої особи: Богодухівський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), у якій просить встановити факт народження дитини - [PERSON] , чоловічої статі, який народився [INFO] , місце народження: м. Куп`нськ, Куп`янський район, Харківська область, Україна, матір`ю якої є - [PERSON] , [INFO] , уродженка смт Куп`нськ - Вузловий, м. Куп`янськ, Харківська область, Україна, громадянка України, батьком якої є - [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Куп`янськ, Харківська область, громадянин України. В обґрунтування заяви зазначила, що 24.11.2021 вона зареєструвала шлюб з [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу від 24.11.2021 серії [NUMBER] . Від шлюбу [INFO] народилася дитина [PERSON] . Син народився в м. Куп`янськ Харківської області в період, де діяльність державних органів влади України юула припинена та фактично не здійснювалася у зв`язку з тимчасовою окупацією даної території. Однак, 24.06.2022 виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області було видано свідоцтво серії [NUMBER] про народження дитини [PERSON] , актовий запис № 29. Куп`янська міська територіальна громада та Курилівська сільська територіальна громада наявна у Переліку територіальних громад, які розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25.04.2022 № 75. Після приїзду на підконтрольну Україні територію [PERSON] звернулася до відділу ДРАЦС з метою державної реєстрації народження її сина, але їй було відмовлено, оскільки свідоцтво про народження видане на території, де органи влади України тимчасово не здійснювали свої повноваження. Враховуючи викладене, з посиланням на ч.4 ст.13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану», ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», п.7 ч.1 ст.315, ч.1 ст.317 ЦПК України вказує на наявність підстав для встановлення факту народження дитини [PERSON] на тимчасово окупованій території України, що необхідно для внесення до Державного реєстру актів цивільного стану громадян актового запису про його народження. Ухвалою Богодухівського районного суду Харківської області від 09.11.2022 відкрито провадження по справі. [PERSON] в судове засідання не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Подала до суду заяву, в якій просила розглядати справу за її відсутності, вимоги заяви підтримала в повному обсязі, на задоволенні наполягала. Представник заінтересованої особи - Богодухівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) у судове засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просив цивільну справу розглядати без участі представника. Зазначив, що при вирішенні питання щодо задоволення заяви про встановлення факту народження покладається на розсуд суду. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з ч. 3 ст. 211 ЦПК України судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, судом встановлені наступні фактичні обставини. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , уродженка смт. Куп`янськ-Вузловий м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом № [NUMBER] , виданим 15.12.2021 органом 6345, та довідкою про реєстрацію місця проживання від 21.12.2021 Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області (а.с.3, 4). 24.11.2021 Куп`янським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Куп`янському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис про шлюб № 304, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 24.11.2021 серії [NUMBER] (а.с.7). З 05.10.2022 [PERSON] зареєстрована як внутрішньо переміщена особа за адресою : [ADDRESS] , що підтверджується довідкою від 05.10.2022 № 6304-7001550033, виданою Гутянським старостинським округом виконавчого комітету Богодухівської міської ради Харківської області за № 1325 від 28.10.2022 (а.с.5). [INFO] [PERSON] , перебуваючи на тимчасово окупованій території у м. Куп`янськ Харківської області, народила дитину чоловічої статі, на підтвердження чого надала суду свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.06.2022, видане Виконавчим комітетом Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області, актовий запис № 29 від 24.06.2022 складено Виконавчим комітетом Куп`янської міської ради Харківської області (а.с.6). [PERSON] звернулась до Богодухівського районного відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Богодухівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) з приводу державної реєстрації народження дитини, однак, їй було відмовлено, та роз`яснено про неможливість проведення державної реєстрації народження дитини, народженої [INFO] у м. Куп`янськ Куп`янського району Харківської області, оскільки для державної реєстрації народження заявницею надано свідоцтво про народження, видане на території, де органи державної влади України тимчасово не здійснювали свої повноваження (станом на 24.06.2022 с. Курилівка Куп`янського району Харківської області було віднесене до тимчасово окупованих територій України) та не надано документу, що підтверджує факт народження дитини. Через відсутність можливості отримання свідоцтва про народження дитини заявниця [PERSON] звернулась до суду із заявою про встановлення факту народження дитини на тимчасово окупованій території. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Положеннями ч. 2 ст. 315 ЦПК України визначено, що в судовому порядку можуть бути встановлені факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у постанові Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Пунктом 7 ч. 1 ст. 315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження. Особливості провадження у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України визначені ст. 317 ЦПК України. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана батьками або одним з них, їхніми представниками, членами сім`ї, опікуном, піклувальником, особою, яка утримує та виховує дитину, або іншими законними представниками дитини до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до ст. 1 Закону України від 15 квітня 2014 року №1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (надалі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. Згідно ч.ч. 1-3ст. 9 Закону № 1207-VIIУкраїни, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієют а законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року, що затверджений Законом України № 2102-ІХ від 24 лютого 2022 року, у зв`язку із військовою агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України введений воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 133/2022 від 14 березня 2022 року, затвердженим Законом України № 2119-ІХ від 15 березня 2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 26 березня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 259/2022 від 18 квітня 2022 року, затвердженим Законом України № 2212-ІХ від 21 квітня 2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України продовжено строк дії воєнного стану з 05 години 30 хвилин 25 квітня 2022 року строком на 30 діб. Указом Президента України № 341/2022 від 17 травня 2022 року, затвердженим Законом України № 2263-ІХ від 22 травня 2022 року, у зв`язку із триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб. Указом Президента України № 573/2022 від 12 серпня 2022 року, затвердженим Законом України № 2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, у зв`язку з триваючою широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України продовжено строк дії воєнного стану в Україні з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб. Таким чином, починаючи з 24 лютого 2022 року та по теперішній час в Україні діє режим воєнного стану. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 було затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 25 квітня 2022 року. У підпунктах 5, 6 пункту 4 розділу VІІ зазначеного Переліку зазначено Куп`янську міську територіальну громаду та Курилівську сільську територіальну громаду Куп`янського району Харківської області. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (в редакції наказу від 01.07.2022 № 143) затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року. У підпунктах 5 та 6 пункту 4 розділу VІІ зазначеного Переліку (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 01.07.2022 № 143) зазначено Куп`янську міську територіальну громаду та Курилівську сільську територіальну громаду Куп`янського району Харківської області. Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 25 квітня 2022 року № 75 (в редакції наказу від 26.09.2022 № 217) затверджено Перелік територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 23 вересня 2022 року. У підпунктах 5 та 6 пункту 4 розділу VІІ зазначеного Переліку (у редакції наказу Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України від 26.09.2022 № 217) Курилівську сільську територіальну громаду Куп`янського району Харківської області. Таким чином, станом на дату народження дитини [PERSON] ( [INFO] ) місце його народження було територією, на якій було введено воєнний стан, а з 25.04.2022 і станом на дату видачі свідоцтва про народження ( [INFO] ) Куп`янська міська територіальна громада (як і Курилівська сільська територіальна громада Куп`янського району Харківської області) входила до переліку територіальних громад, розташованих у районах проведення воєнних (бойових) дій, або які перебувають у тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні). Отже, зазначене вище свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.06.2022 про народження дитини [PERSON] видане на тимчасово окупованій території України, тому не створює правових наслідків. Положеннями ч. 3, 4 ст. 49 Цивільного кодексу України унормовано, що державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу у випадках, передбачених законом, зміна імені, смерть. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Відносини, пов`язані з проведенням державної реєстрації актів цивільного стану, внесенням до актових записів цивільного стану змін, їх поновленням і анулюванням, засади діяльності органів державної реєстрації актів цивільного стану врегульовано Законом України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Згідно з приписами ч.ч. 1, 2, 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрація актів цивільного стану» державна реєстрація народження дитини проводиться з одночасним визначенням її походження та присвоєнням їй прізвища, власного імені та по батькові. Походження дитини визначається відповідно до Сімейного кодексу України. Державна реєстрація народження дитини проводиться за письмовою або усною заявою батьків чи одного з них за місцем її народження або за місцем проживання батьків. Підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. За відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі державна реєстрація народження особи, встановлений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими Наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 №52/5. Відповідно до п. 2 розділу І зазначених Правил, відомості про народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, шлюб, розірвання шлюбу, зміну імені, смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян відповідно до Порядку ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22.08.2007 № 1064. Відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника (п.3 розділу І Правил). За приписами п.2 розділу ІІІ зазначених Правил підставами для проведення державної реєстрації народження є один із документів: а) медичний висновок про народження, сформований в Реєстрі медичних висновків електронної системи охорони здоров`я відповідно до Порядку формування та видачі медичних висновків про народження в Реєстрі-медичних висновків електронної системи охорони здоров`я, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 18 вересня 2020 року № 2136, зареєстрованого у Міністерстві юстиції України 30 вересня 2020 року за № 953/35236; б) медичне свідоцтво про народження (форма № 103/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; в) медична довідка про перебування дитини під наглядом лікувального закладу (форма № 103-1/о), форма якої затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; г) лікарське свідоцтво про перинатальну смерть (форма № 106-2/о), форма якого затверджена наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08 серпня 2006 року № 545, зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25 жовтня 2006 року за № 1150/13024; ґ) медичний документ, виданий компетентним суб`єктом іншої держави, що підтверджує факт народження, належним чином легалізований, якщо інше не передбачено міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. При відсутності підстав для державної реєстрації народження, визначених у цьому пункті, державна реєстрація народження проводиться на підставі рішення суду про встановлення факту народження такою жінкою. Суд зауважує, що заявницею [PERSON] не було надано до Богодухівського РВ ДРАЦС Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) медичного документу, п. 2 розділу ІІІ зазначених Правил підставами для проведення державної реєстрації народження. Як пояснила заявниця у своїй письмовій заяві, поданій до суду, оригінал медичного висновку про народження вона віддала до виконавчого комітету Курилівської сільської ради Куп`янського району Харківської області при видачі їй свідоцтва про народження дитини від 24.06.2022, копії у неї не залишилось. За наведених обставин, беручи до уваги приписи ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та п.2 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, єдиною підставою для державної реєстрації народження в даному випадку є рішення суду про встановлення факту народження. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частинами 1, 2, 4 ста. 10 ЦПК України визначено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Так, Європейський суд з прав людини у справах проти Туреччини (зокрема «Loizidou v. Turkey», «Cyprus v. Turkey»), a також Молдови та Росії (зокрема, «Mozer v. the Republic of Moldova and Russia», «Ilaєcu and Others v. Moldova and Russia»), ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії (Namibia case), наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони. Такий висновок ЄСПЛ слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. Застосовуючи «намібійський виняток» у справі «Кіпр проти Туреччини», ЄСПЛ, зокрема, зазначив, що, виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованій території, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цієї території при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, а це становило б позбавлення їх наймінімальніших прав, що їм належать. Враховуючи наведену практику ЄСПЛ, а також ключове значення, яке має встановлення факту народження або смерті особи для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду в такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог статті 263 ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами, що знаходяться на такій території. Таким чином, документи, видані органами та установами (зокрема, лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, як виняток можуть братись до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статті 317 ЦПК України. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 12.05.2021 по справі № 220/1582/20, встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням інформації яка міститься у документах, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Згідно з правовою позицією Верховного Суду, викладеною в постанові від 07.09.2022 по справі № 759/5313/21, яка є обов`язковою для врахування в силу приписів ч.4 ст.263 ЦПК України, суд може застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, у контексті як мінімум «реєстрація народжень, смертей і шлюбів», виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, у сукупності з іншими доказами, як встановлення можливих фактів, оскільки встановлення цих фактів має істотне значення для реалізації низки прав людини (громадянина України). Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду у справі №235/2357/17 від 22 жовтня 2018 року. Визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті, зокрема щодо смерті людини, з метою захисту прав громадян України, ніяким чином не легітимізує таку владу. Розгляд державними органами таких документів не означає автоматичного визнання окупаційної влади. У той же час держава має вживати заходів щодо ефективного захисту прав громадян на своїй території, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої держави. Встановлення факту народження або смерті особи має значення для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявника, рішення суду в такій категорії справ повинне ґрунтуватися на дотриманні вимог процесуального закону щодо повного та всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, у тому числі з урахуванням документів, виданих органами та установами самопроголошених утворень, розташованими на окупованій території України. Як зазначалось вище, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 24.06.2022 про народження дитини [PERSON] , яке було видане на тимчасово окупованій території України, є таким, що не створює правових наслідків. Разом з тим, заявницею було надано до суду копію обмінної карти пологового будинку, пологового відділення лікарні, заповненої КНП «КТМО» за формою первинної облікової документації № 113/о, затвердженою наказом МОЗ України від 13.02.2006 № 67, з якої вбачається, що [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою : [ADDRESS] , була поставлена на облік 03.08.2021 як вагітна з терміном вагітності 9 тижнів. 18.10.2021 відвідала лікаря, термін вагітності на цю дату складав 20-21 тиждень. 17.11.2021 [PERSON] пройшла ультразвукове дослідження, діагноз - вагітність 24 тижні, кількість плодів - 1. 24.11.2021, як зазначалось вище, [PERSON] уклала шлюб із [PERSON] та зміна прізвище на « [PERSON] ». 24.06.2022 [PERSON] було видане свідоцтво про народження дитини чоловічої статі, яка народилася [INFO] . Враховуючи викладене, беручи до уваги зміст наведених вище медичних документів, які були заповнені до моменту оголошення в Україні воєнного стану та тимчасової окупації місця народження дитини, зокрема, дату взяття заявниці на облік у зв`язку з вагітністю (03.08.2022), термін вагітності на цю дату (9 тижнів), термін вагітності станом на 17.11.2021 (24 тижні), кількість плодів при вагітності (1) та дату народження дитини, вказану заявницею при видачі їй свідоцтва про народження від 24.06.2022 (07.03.2022), суд вважає, що наданими заявницею доказами у їх сукупності підтверджується факт народження у [PERSON] [INFO] однієї дитини - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. З урахуванням системного аналізу зазначених вище норм та матеріалів справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення заяви [PERSON] та встановлення факту народження дитини [PERSON] , який народився [INFO] в м. Куп`янськ Харківської області. Україна, мітар`ю якого є громадянка України [PERSON] , [INFO] , а батьком якого є громадянин України [PERSON] , [INFO] . Встановлення факту народження дитини необхідно заявниці для проведення державної реєстрації народження сина - [PERSON] , [INFO] . Відповідно до ч. 2 ст. 319 ЦПК України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. Згідно з ч. 3 ст. 317 ЦПК України у рішенні про встановлення факту народження особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, мають бути зазначені встановлені судом дані про дату і місце народження особи, про її батьків. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню (ч. 4 ст. 317 ЦПК України).

Outcome: approved