Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

11.08.2022 позивачка звернулася до суду із позовом, покликаючись на те, що перебуває з відповідачем у зареєстрованому шлюбі з 25.07.2013, однак з січня 2022 вони фактично припинили шлюбні відносини, разом не проживають, спільного господарства не ведуть. У шлюбі в них народилося двоє дітей сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] .. Відповідач належним чином не виконує свій обов`язок щодо матеріального утримання дітей, всі витрати щодо належного утримання та матеріального забезпечення несе вона особисто. Як їй відомо, відповідач в Україні офіційно не працевлаштований. Вважає, що суми в 10000 грн. буде достатньо для утримання їхніх спільних дітей. Просила суд ухвалити рішення, яким стягувати з відповідача в її користь аліменти на утримання синів [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , щомісячно в твердій грошовій сумі в розмірі 10000 гривень, починаючи з часу звернення з даним позовом до суду і до досягнення синами повноліття. Згідно поданого представником відповідача відзиву на позовну заяву позов визнають частково, відповідач бажає брати участь в утриманні своїх дітей, але через відсутність постійного місця роботи не має можливості сплачувати аліменти в розмірі, про який просить позивачка. До подачі позову відповідач регулярно купляв дітям одяг, взуття, іграшки, давав кошти на інші потреби, вважаючи це своїм обов`язком та проявом батьківської турботи. Також неодноразово давав гроші особисто дружині. Він має нерегулярний дохід, однак при обовязкових витратах на себе не в змозі забезпечувати сплату заявленої суми аліментів. Визнає позов в частині сплати аліментів в сумі по 1500 грн. на кожну дитину. Представник позивача в судовому засіданні пояснив, що суми в 1500 грн. на одну дитину буде явно недостатньо для забезпечення дітей усім необхідним. Так як діти ростуть, їм постійно потрібно обновляти одяг, взуття. Крім того, в осінній період діти частіше хворіють, а відтак на їх лікування потрібно достатньо коштів, яких позивачка самостійно не спроможна забезпечити. [PERSON] працює у Комарнівській дільниці ПАТ «Львівгаз» і отримує мінімальну заробітну плату, тому цих коштів недостатньо для утримання двох неповнолітніх дітей. Їй відомо, що [PERSON] неофіційно працює в РП на фірмі з перевезень, однак доказів цього у неї немає. З позовом про стягнення додаткових витрат на утримання дітей вона не зверталася. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково, зазначив, що відповідач не відмовляється сплачувати аліменти на утримання своїх дітей, однак через відсутність роботи не буде спроможний сплачувати 10000 грн. щомісяця. Він перебивається нерегулярними заробітками, однак проживання в країнах ЄС значно дорожче, ніж в Україні, відтак він повинен утримувати і себе. Крім того обов`язок утримувати дитину покладається на обох батьків, відповідно відповідач погоджується сплачувати аліменти в розмірі, який дещо перевищує 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку. Більше того, при зростанні прожиткового мінімуму такий розмір буде постійно переглядатися виконавцем в сторону збільшення. Також відповідач при наявності доказів не буде заперечувати проти стягнення з нього додаткових витрат на утримання дітей, в тому числі понесених на їх лікування. Інших утриманців у [PERSON] не має, про протипоказання за станом здоровя до фізичної роботи йому невідомо. Заслухавши пояснення представників сторін та дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність часткового задоволення позову з наступних міркувань. Судом встановлено, що сторони перебувають між собою у шлюбі, який зареєстровано 16.07.2010 у виконавчому комітеті Татаринівської сільської ради Городоцького району Львівської області, актовий запис № 02 (а.с.26). У шлюбі в сторін народилося двоє дітей - син [PERSON] , [INFO] (а.с.4), та син [PERSON] , [INFO] (а.с.5), які проживають разом з позивачкою в будинку [ADDRESS] (а.с.3). Станом на момент розгляду справи в суді зі слів представника відповідача [PERSON] офіційно не працює, за станом здоровя не має протипоказань до фізичної роботи, інших утриманців, окрім спільних з позивачкою дітей, у нього немає. Згідно положень ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ч.7 і 8 ст.7 СК України\~при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей і, тим більше, при захисті одного із основних прав дитини - права на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до\~ст.8\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а тому є всі підстави для стягнення з відповідача аліментів на утримання його неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття. При визначенні розміру аліментів на неповнолітню дитину суд враховує її вік, стан здоров`я та матеріальне становище, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів (відповідача), якому за станом здоров`я зі слів представника відповідача не протипоказана фізична праця, у якого з огляду на тимчасову відсутність роботи дохід носить нестабільний характер, у якого немає на утриманні інших осіб. Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дітей покладається на обох батьків, згідно ст.7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" прожитковий мінімум для дітей віком від шести до вісімнадцяти років з липня 2022 встановлений у розмірі 2744 грн.. З огляду на наведене, суд вважає можливим визначити розмір аліментів у твердій грошовій сумі в розмірі по 2000 (дві тисячі) гривень щомісяця на кожну дитину, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 11.08.2022 і до досягнення дітьми повноліття. Вказаний розмір аліментів підлягає індексації відповідно до закону. Виходячи з вимог ст.430 ЦПК України, суд вважає, що слід допустити негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць. Крім того, суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам положення ч.1\~ст.192 СК України, згідно з якою розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Вирішуючи питання судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч.6\~ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли. З урахуванням частково задоволених вимог позивачки, яка згідно п.3 ч.5 Закону України "Про судовий збір" звільнена від сплати судового збору, то на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. за подання позовної заяви позивачкою і підлягають стягненню в дохід державного бюджету України. На підставі ст.180-182, 184, 191 Сімейного кодексу України,

Outcome: approved