Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У листопаді 2020 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Алексєєва О. Є. звернувся до суду із вищезазначеним позовом, в обґрунтування якого позивач посилається на те, що 18 серпня 2020 року о 09 годині 13 хвилин на вул. Шосейна, 133, м. Підгороднє Дніпровського району Дніпропетровської області, відповідач [PERSON] , в порушення вимог п. 12.1, 13.1 Правил дорожнього руху (надалі "ПДР"), керуючи автомобілем "BMW Х5", д/н [NUMBER] , здійснив зіткнення з автомобілем "Ford Kuga", д/н [NUMBER] , який знаходився під керуванням позивача [PERSON] , який від цього зіткнення здійснив неконтрольований рух та скоїв зіткнення з автомобілем "Geely", д/н [NUMBER] , що рухався попереду під керуванням [PERSON] , який також здійснив неконтрольований рух та скоїв зіткнення з автомобілем "Mitsubishi", д/н [NUMBER] , внаслідок чого транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень. Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23\~вересня 2020 року відповідача визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу у розмірі 340 грн. Зазначена постанова суду набрала законної сили 05 жовтня 2020 року. Позивачем на адресу відповідача було направлено лист від 26 серпня 2020\~року із запрошенням на проведення огляду пошкодженого автомобіля "Ford Kuga", д/н [NUMBER] , зазначений огляд було проведено у присутності представника відповідача, зауважень щодо огляду останній не мав. За результатами огляду вищезазначеного транспортного засобу судовим експертом Дрозд Ю. В. було складено висновок експерта № 0810/20/20 від 07\~жовтня 2020 року, відповідно до якого вартість матеріального збитку (з урахуванням втрати товарної цінності), заподіяного власнику колісного транспортного засобу автомобіля "Ford Kuga", д/н [NUMBER] , пошкодженого внаслідок ДТП, становить 435\~334,38 грн. 23 жовтня 2020 року позивачем на адресу відповідача була направлена вимога про сплату вищезазначеної суми матеріальної шкоди у позасудовому порядку, яка була залишена без задоволення. Додав, що на момент ДТП, цивільно-правова відповідальність відповідача [PERSON] , як власника транспортного засобу "BMW X5", д/н [NUMBER] , не була забезпечена, про що свідчать дані з бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України. У зв`язку з чим, позивач, посилаючись на положення ст.ст. 1166, 1188 ЦК України, звернувся до суду із цим позовом та просить стягнути з відповідача на його користь суму матеріальних збитків в розмірі 435 334,38 грн., заподіяних йому 18\~серпня 2020 року внаслідок дорожньо-транспортної пригоди і вирішити питання стосовно судових витрат. Не погоджуючись із поданим позовом, 25 лютого 2021 року відповідач [PERSON] через свого представника адвоката Пантюхова В. С. подав суду відзив на позовну заяву, відповідно до змісту якого останній заперечує проти позовних вимог, просить у їх задоволенні відмовити, оскільки поданий позивачем доказ розміру спричинених збитків у вигляді висновку експерта № 0810/20/20 від 07 жовтня 2020\~року, на його думку, є недопустимим та недостовірним, оскільки висновки експерта викликають сумніви щодо їх правильності. Посилався на те, що за частиною 1 статті 102 ЦПК України, висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Згідно з ч. 6 ст. 102 ЦПК України, у висновку експерта повинно бути зазначено: коли, де, ким (ім`я, освіта, спеціальність, а також, за наявності, свідоцтво про присвоєння кваліфікації судового експерта, стаж експертної роботи, науковий ступінь, вчене звання, посада експерта), на якій підставі була проведена експертиза, хто був присутній при проведенні експертизи, питання, що були поставлені експертові, які матеріали експерт використав. Інші вимоги до висновку експерта можуть бути встановлені законодавством. Відповідно до ст. 71\~Закону України "Про судову експертизу", підставою проведення судової експертизи є відповідне судове рішення чи рішення органу досудового розслідування, або договір з експертом чи експертною установою якщо експертиза проводиться на замовлення інших осіб. Відповідно до розділу 1 п. 1.8 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої\~наказом МЮУ від 08 жовтня 1998 року № 53/5, підставою для проведення експертизи відповідно до чинного законодавства є процесуальний документ про призначення експертизи, складений уповноваженою на те особою (органом), або договір з експертом чи експертною установою, укладений за письмовим зверненням особи у випадках, передбачених законом, в якому обов`язково зазначаються її реквізити, номер справи або кримінального провадження або посилання на статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, перелік питань, що підлягають вирішенню, а також об`єкти, що підлягають дослідженню. Відповідно до ст. 10 Закону України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", оцінка майна проводиться на підставі договору між суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання та замовником оцінки або на підставі ухвали суду про призначення відповідної експертизи щодо оцінки майна. У висновку експерта №\~0810/20/20 у порушення зазначених вимог закону не зазначено підставу проведення експертизи, оскільки висновок містить посилання експерта на письмову заяву [PERSON] , що не відповідає вимогам ст. 102 ЦПК України та ст.\~71\~Закону України "Про судову експертизу". Заява не є підставою для проведення експертизи. Крім того, посилався на те, що в порушення вимог п. 4.12 розділу IV Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої\~наказом МЮУ від 08\~жовтня 1998\~року № 53/5, експертом не зазначено статтю закону, якою передбачено надання висновку експерта, спосіб доставки та вид упаковки досліджуваних об`єктів із зазначенням у необхідних випадках відомостей про те, чи впливав спосіб упаковки на їх збереженість. У порушення вимог п. 4.12 розділу IV Інструкції експертом не зазначено підставу присутності осіб під час проведення дослідження. У висновку, наданому позивачем разом з позовною заявою, відсутні всі сторінки додатку 1 (протокол огляду транспортного засобу), що підтверджується нумерацією у зазначеному додатку та невідповідністю описової частини, тексту зачитаному експертом по закінченню огляду 08 вересня 2020 року, що було зафіксовано за згоди самого експерта на диктофон. Відповідно до висновку, комплектність т.з. визначена як базова, а при розрахунку експерт не вказує, яку він бере комплектність, що прямо впливає на висновки та розмір спричиненої шкоди. При розрахунку ринкової вартості КТЗ експерт не зазначив, яку саме модифікацію КТЗ він бере (Сср - середня ринкова ціна КТЗ), що впливає на розрахунок, оскільки комплектність досліджуваного КТЗ базова, а експертом могли братись дані про КТЗ іншої комплектності та модифікації. Експерт не зазначає, з якого джерела він бере середню ринкову вартість КТЗ, яку зазначає у розмірі 566\~600,00грн. Крім того, не наведено конкретно з якого джерела інформації взяті дані, експертом зазначено весь перелік з посиланням на додаток 8 з /1/ з /7/, однак додаток 8 у висновку відсутній, а джерело використане експертом, як він сам зазначив у прикладі повинно вказуватись так: (21), відповідно експертом не зазначені суттєві факти для розрахунку, що впливає на висновки, оскільки не можна перевірити достовірність розрахунків експерта. Експерт повинен використовувати лише ті джерела, які ним зазначені у висновку, а в даному випадку джерело взагалі не зазначено і посилання йде на незрозумілу літературу, що також порушує п.4.12\~розділу IV Інструкції. З висновку зовсім не зрозуміло, з якого конкретно джерела експерт брав вихідні дані. Крім того, якщо дані брались з джерела (7), то не зазначено модифікацію т.з., яка визначається у відповідному джерелі. Ринкова вартість за даними з інтернет порталів є значно меншою ніж зазначено експертом. Також, експертом у порушення п. 4.15 розділу IV Інструкції підпис у додатках не засвідчений відбитком печатки. Експерт під час розрахунку ринкової вартості зазначає, що К=1.00 і цей коефіцієнт відзначається згідно з таблицею 3.2. додатка 3/1/, однак такий додаток відсутній, а посилання "з/1/" не зрозуміле, оскільки як зазначалося вище, експерт зазначив у прикладі, що посилання на джерело повинно вказуватися так: (21). Експертом не доведено, яким чином він розраховував коефіцієнт фізичного зносу деталей, наведені у формулі значення не розкриті. Під час розрахунку величини ВТВ експерт посилається на те, що коефіцієнт Х визначається згідно з додатком 9, однак такий додаток у висновку відсутній. Окремо зазначив про те, що позивачем [PERSON] пред`явлені вимоги до неналежного відповідача, оскільки в цьому випадку належним відповідачем є саме Моторне (транспортне) страхове бюро України, а вимоги до [PERSON] можливо пред`явити тільки у разі, якщо сума відшкодування матеріальної шкоди із фонду захисту потерпілих МТСБУ не покриє всієї суми такої шкоди (а.с. 52-56). 05 травня 2021 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Алексєєва О. Є. подав суду відповідь на відзив, у якому посилався на те, що висновок експерта № 0810/20/20 від 07 жовтня 2020\~року, наданий позивачем разом з позовною заявою і доводи відповідача щодо його недоліків не викликають сумнівів у його достовірності. Пояснив, що на сторінці 6 висновку експерта № \~0810/20/20 від 07\~жовтня 2020 року вказано, що Сд\~ціна КТЗ, що був у користуванні, з урахуванням терміну його експлуатації, за інформацією довідкової літератури (зокрема наведеної у переліку рекомендованих нормативно-правових актів, методичної, довідкової літератури і комп`ютерних баз даних з програмним забезпеченням, додатки 8 з /1/), з /7/. Тобто, ціна КТЗ була взята експертом з Періодичного довіднику "Бюллетень автотоварознавця". Випуск 114/2020 ИВС СЄУ (офіційний періодичний додаток до "Методика"), який у висновку експерта позначений як джерело /7/. Додаток 8 з /1/ - це додаток 8 до Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів (стор. 2 Висновку експерта), а не додаток до Висновку експерта. Тому, відповідачем робиться з цього невірний висновок, що повинен існувати додаток 8 до Висновку експерта. Окрім того, посилання експертом на джерело інформації не у круглих дужках, а у прямих дужках не впливає на висновки експерта по суті та не впливає на розмір встановленої шкоди. Щодо модифікації/комплектації, яку оцінював експерт, то вказана модифікація встановлена експертом за він кодом в протоколі огляду КТЗ від 08\~вересня 2020\~року - це додаток № 1 до Висновку експерта та у Додатку № 3 "Калькуляція ремонту" Висновку експерта, де зазначено він код КТЗ та вказана модифікація TITANIUM, код моделі 02KG03. Таким чином, висновок сторони відповідача про те, що джерело інформації взагалі не зазначено і йде посилання на незрозумілу літературу, що порушує п. 4.12. Розділу IV інструкції, не відповідає дійсності. Також вважав необґрунтованим твердження відповідача, що експертом у порушення п. 4.12. Розділу IV Інструкції підпис у додатках не засвідчений відбитком печатки, оскільки відповідно до п. 4.15 Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої\~Наказом Міністерства юстиції України 08 жовтня 1998 року № 53/5\~(у редакції\~наказу Міністерства юстиції України від 26 грудня 2012\~року № 1950/5) установлено, що висновок експерта (експертів) оформлюється на бланку експертної установи і підписується експертом (експертами), який (які) проводив(ли) дослідження. Підписи у заключній частині засвідчуються відбитком печатки експертної установи на кожній сторінці тексту заключних висновків. Якщо до висновку експерта додаються фототаблиці, креслення, схеми, діаграми тощо, вони також підписуються експертом (експертами); підписи засвідчуються відбитком печатки експертної установи. Якщо експерт не є працівником державної спеціалізованої установи і працює на професійній основі самостійно, він засвідчує наданий ним висновок своїм підписом і печаткою із зазначенням реєстраційного номера облікової картки платника податків (ідентифікаційного номера) або серії та номера паспорта (для фізичних осіб, які через свої релігійні переконання в установленому порядку відмовилися від прийняття реєстраційного номера облікової картки платника податків). Таким чином, підпис та відбиток печатки необхідно проставляти тільки на фототаблицях, кресленнях, схемах, діаграми тощо. Протокол огляду КТЗ від 08 вересня 2020 року - це додаток № 1 до Висновку експерта, підписаний експертом та не передбачає обов`язкового проставлення на ньому печатки. Щодо посилання відповідача, що експертиза була проведена на підставі заяви, а не відповідного укладеного договору зазначив, що вказане не відповідає дійсності, оскільки між позивачем та судовим експертом Дроздовим Ю. В. 21 серпня 2020 року було укладено договір № 21 про надання експертних послуг. При цьому, дійсно, подана позивачем копія висновку експерта разом із позовною заявою, внаслідок помилки, не містила копії зворотної сторінки Додатку №\~1 (протокол огляду транспортного засобу), у зв`язку з чим до відповіді на відзив позивач додає повну копію вищезазначеного висновку. Додав, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність відповідача не була забезпечена відповідним полісом страхування, про що свідчить інформація з бази даних МТСБУ, крім того така відповідальність, станом на 18 серпня 2020\~року, не була забезпечена й у позивача, а тому вважав [PERSON] належним відповідачем у справі, який заподіяв матеріальної шкоди позивачеві (а.с. 89-92). Заперечень в порядку ст. 180 ЦПК України, від відповідача на адресу суду не надходило. Ухвалою судді від 07 грудня 2020 року постановлено про прийняття позовної заяви до розгляду за правилами загального позовного провадження і відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого засідання. Цією ж ухвалою відповідачеві було установлено строк для подання відзиву на позовну заяву та роз`яснено його право у поданні зустрічного позову (а.с. 39). Ухвалою суду від 18 лютого 2021 року було повернуто без розгляду заяву, подану від імені представника відповідача про відкладення розгляду справи (а.с. 46). Ухвалою суду від 29 квітня 2021 року було визнано заявлений представником відповідача відвід головуючому судді необґрунтованим. Зупинено провадження у цій справі до вирішення питання про відвід головуючого судді Майної Г. Є. іншим суддею Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області. Заяву про відвід судді передано до канцелярії суду для визначення судді в порядку, встановленому ч. 1 ст. 33 ЦПК України (а.с. 78). Ухвалою суду від 05 травня 2021 року заяву представника відповідача про відвід головуючого судді Майної Г. Є. від розгляду цієї цивільної справи було залишено без задоволення, а саму справу було передано судді Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області Майній Г. Є. для продовження розгляду (а.с. 82). Ухвалою судді від 07 травня 2021 року провадження у цій справі було поновлено, викликано осіб, які беруть участь у справі, в підготовче засідання (а.с.\~84). Ухвалою суду від 07 липня 2021 року було долучено до матеріалів справи докази, які подані представником позивача за відповідним клопотанням від 06 липня 2021\~року (а.с. 139-140, 150-153). Ухвалою суду від 07 липня 2021 року клопотання представника відповідача про призначення судової експертизи було залишено без задоволення (а.с. 154, 156-159). Ухвалою суду від 18 листопада 2021 року постановлено про закриття підготовчого провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с. 176). Ухвалою суду від 24 березня 2022 року було відмовлено у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] в огляді доказів, які містяться на його особистому мобільному телефоні, у вигляді фотографій пошкоджень транспортного засобу, одночасно було задоволено клопотання представника відповідача [PERSON] адвоката Пантюхова В. С. про виклик судового експерта Дроздова\~Ю.\~В. для надання пояснень з приводу висновку експерта № 0810/20/20 від 07 жовтня 2020\~року (а.с. 195-197). Ухвалою суду від 24 березня 2022 року заяву відповідача та його представника про відвід головуючого судді Майної Г. Є. було залишено без розгляду (а.с. 198-200). Ухвалою суду від 18 травня 2022 року було задоволено клопотання представника відповідача, відкладено розгляд справи у зв`язку із неявкою судового експерта Дроздова\~Ю.\~В. в судове засідання (а.с. 218). Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, клопотань про відкладення розгляду справи не подавав, тому суд вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. У судове засідання представник позивача [PERSON] адвокат Алексєєв\~О.\~Є. не з`явився, подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, заявлені вимоги підтримав в повному обсязі, просив їх задовольнити. Просив відмовити у задоволенні клопотання представникові відповідача про відкладення розгляду справи, зазначивши, що це повторна неявка представника відповідача у судове засідання без поважних причин, оскільки доказів його хвороби, на яку він посилається, як на неможливість з`явитися у судове засідання, суду не надано. Окрім того, експерт повторно не з`явився до суду, таким чином вважав можливим розглянути справу по суті (а.с. 228). Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Пантюхов В. С. у судове засідання не з`явились, про день час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, 13 жовтня 2022 року на адресу суду представником відповідача було подано клопотання про відкладення розгляду справи, у зв`язку з його хворобою, однак доказів поважності причин неявки останнім суду подано не було, у зв`язку з чим, суд, ураховуючи положення ч. 2 ст. 211, п. 1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, вважає причини неявки представника відповідача неповажними та вважає можливим провести розгляд справи за відсутності відповідача та його представника, з огляду на повторну неявку відповідача та його представника у судове засідання. Експерт [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, а тому, суд, з урахуванням ст.\~224\~ЦПК України, вважає можливим провести розгляд справи за його відсутності. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи. \~ \~ \~ \~З урахуванням положень ч. 6 ст. 259, ч. 4, ч. 5, ч. 7 ст. 268\~ЦПК України датою ухвалення цього рішення суду є 24\~жовтня\~2022\~року. Суд, вислухавши пояснення відповідача та його представника, дослідивши зібрані письмові докази, дійшов висновку про задоволення позову, виходячи з установлених у судовому засіданні таких обставин. Судом установлено, що 18 серпня 2020 року о 09 годині 13 хвилин на вул.\~Шосейна, 133, м. Підгороднє Дніпровського району Дніпропетровської області, [PERSON] , керуючи автомобілем "BMW Х5", д/н [NUMBER] , не обрав безпечної швидкості руху, не дотримався безпечної дистанції, внаслідок чого здійснив зіткнення з автомобілем "Ford Kuga", д/н [NUMBER] , який рухався попереду та знаходився під керуванням [PERSON] , який від цього зіткнення здійснив неконтрольований рух та скоїв зіткнення з автомобілем "Geely HR7151А", д/н [NUMBER] , що рухався попереду під керуванням [PERSON] , який також здійснив неконтрольований рух та скоїв зіткнення з автомобілем "Mitsubishi Lancer", д/н [NUMBER] , що рухався попереду під керуванням [PERSON] , чим порушив вимоги п. 12.1, 13.1 ПДР. Внаслідок зіткнень транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень з матеріальними збитками, зазначені обставини підтверджуються протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №\~372908 від 18\~серпня 2020 року, а також схемою місця ДТП від 18 серпня 2020\~року, наданими суду у засвідчених представником позивача копіях (а.с. 9, 10-11). Транспортний засіб автомобіль "Ford Kuga", д/н [NUMBER] , належить на праві приватної власності [PERSON] , що підтверджується відповідним свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу, наданим суду у засвідченій представником позивача копії (а.с. 7-8). Постановою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 23\~вересня 2020 року, ухваленою у справі № 175/3149/20, [PERSON] визнано винним у скоєнні вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди та притягнуто до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП (а.с. 12). Розмір завданих збитків за пошкоджений транспортний засіб "Ford Kuga", д/н [NUMBER] , відповідно до висновку експерта № 0810/20/20 (автотоварознавчої експертизи по визначенню вартості матеріального збитку заподіяного власнику КТЗ), складеному 07\~жовтня 2020\~року експертом Дроздовим Ю. В., з урахуванням втрати товарної вартості, становить 435 334,38 грн. (а.с. 106-131). Судом установлено, що вищезазначений висновок експерта складено на підставі відповідного договору № 21 про надання експертних послуг від 21\~серпня 2020\~року, укладеним між судовим експертом Дроздовим\~Ю.\~В. та [PERSON] , а також відповідної заяви останнього від 08 вересня 2020\~року (а.с. 102-104, 105). Судом встановлено, що цивільно-правова відповідальність ані позивача [PERSON] , ані відповідача [PERSON] на момент дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18 серпня 2020 року, застрахована не була, що підтверджується відповідним повідомленням Товариства з додатковою відповідальністю "Страхова компанія "Кредо" № 25/6 від 30 квітня 2021 року, повідомленням Моторного (транспортного) страхового бюро України № 9-02/15390 від 28 квітня 2021 року, а також довідками з бази даних Моторного (транспортного) страхового бюро України щодо перевірки чинності полісу внутрішнього обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників транспортних засобів (а.с. 30-32, 94-96, 100-101, 141-142, 143-144). 23 жовтня 2020 року позивач [PERSON] через свого представника адвоката Алексєєва О. Є. звертався на адресу відповідача [PERSON] із досудовою вимогою щодо відшкодування 435 334,38 грн. матеріальних збитків (а.с. 28, 29). Матеріальна шкода позивачеві відшкодована не була. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Деліктне зобов`язання виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Так, відповідно до статті 999 ЦК України законом може бути встановлений обов`язок фізичної або юридичної особи бути страхувальником життя, здоров`я, майна або відповідальності перед іншими особами за свій рахунок чи за рахунок заінтересованої особи (обов`язкове страхування). До відносин, що випливають з обов`язкового страхування, застосовуються положення цього Кодексу, якщо інше не встановлено актами цивільного законодавства. Статтею 1194 ЦК України визначено, що \~особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). У такому разі порядок здійснення регламентних виплат установлено Законом України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Суд приходить до висновку, що в цьому випадку на момент ДТП цивільно-правова відповідальність ані позивача, ані відповідача не була забезпечена полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому суд вважає можливим враховувати положення ст.ст.\~1187, 1192\~ЦК України. Таким чином посилання [PERSON] на те, що він є неналежним відповідачем у цій справі, а тому позовні вимоги не підлягають задоволенню, не можуть бути прийняті судом до уваги, оскільки позивач вправі вимагати від відповідача відшкодування зазначеної суми матеріальної шкоди через відсутність полісів обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, як у заподіювача шкоди, так і в потерпілого на момент вчинення ДТП. Поряд із цим, статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно зі ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до\~ч.\~1,\~ч.\~5,\~ч.\~6\~ст.\~81\~ЦПК України\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом.\~Докази подаються\~сторонами та\~іншими учасниками\~справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно зі ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Статтею 77 ЦПК України установлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст.\~79\~ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Відповідно до\~ст.\~80\~ЦПК\~України \~достатніми є\~докази,\~які у\~своїй сукупності\~дають змогу\~дійти висновку\~про наявність\~або відсутність\~обставин справи,\~які входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Вирішення цієї цивільної справи та ухвалення у ній відповідного законного й обґрунтованого рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Усі ці складові могли бути з`ясовані лише у процесі доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК України, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Стаття 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.ст.\~43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено, як право на участь у доказуванні (ст.\~43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставин. Відповідно до ч. 2 ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Таким чином, поданий позивачем [PERSON] висновок експерта №\~0810/20/20, складений 07\~жовтня 2020 року судовим експертом Дроздовим Ю. В., в розумінні ст.ст. 77, 79, 80 ЦПК України, є належним, допустимим та достатнім доказом розміру спричиненої йому відповідачем [PERSON] матеріальної шкоди, спричиненої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталась 18\~серпня 2020\~року, у зв`язку з чим, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з відповідача на користь позивача належить стягнути матеріальну шкоду в розмірі 435 334,38 грн., яка є завданими збитками за пошкоджений транспортний засіб. При цьому, суд ураховує, що зазначений висновок експерта складено з додержанням вимог, визначених Законом України "Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні", Законом України "Про судову експертизу", а також Інструкції про призначення та проведення судових експертиз та експертних досліджень та Науково-методичних рекомендацій з питань підготовки та призначення судових експертиз та експертних досліджень, затвердженої\~наказом МЮУ від 08\~жовтня 1998\~року № 53/5, посилання відповідача на зворотне не підтверджено відповідними доказами, а заперечення відповідача проти зазначеного висновку фактично зводиться до незгоди з його стилістичним оформленням. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.\~ На підставі викладеного,

Outcome: approved