Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

20 січня 2022 року позивач звернувся до Кіровського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позову зазначено, що відповідачка є матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Діти з 20 червня 2018 року перебувають на обліку в управлінні-службі у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради, як такі, що опинились в складних життєвих обставинах з підстав проживання у сім`ї, у якій батьки або особи, що їх замінюють, ухиляються від виконання своїх обов`язків з виховання дитини. Відповідачка злісно ухиляється від виконання батьківських обов`язків по утриманню та вихованню дітей, належним чином не піклується про них, не забезпечує відповідні умови для їх проживання, харчування, медичного нагляду, не дотримується санітарно-гігієнічних норм в житловому приміщенні, не контролює навчання дітей, зловживає алкоголем та веде аморальний спосіб життя, не працює, доходу не має та живе за рахунок своєї матері. Впродовж 2018-2021 років умови проживання родини потребували покращення: стан житла вимагав ремонту, була необхідність у приведенні житла до належного санітарного стану, в тому числі через наявність домашніх тварин. Діти були забезпечені окремими місцями для сну та місцем для навчання. Однак під час чергового виходу за місцем мешкання родини було встановлено, що 04 лютого 2020 року у квартирі сталася пожежа. З 04 лютого 2021 року діти мешкали без матері у знайомих за адресою: [ADDRESS] . З метою соціального захисту дітей та недопущення дитячої бездоглядності відповідачці запропоновано поселення до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, куди її з дітьми і було влаштовано з 12 лютого 2021 року. Під час проживання у вищевказаному центрі відповідачка неодноразово порушувала правила внутрішнього розпорядку центру, безвідповідально ставилася до виконання батьківських обов`язків, а також неодноразово була помічена на підпитку. Після повернення родини на проживання за місцем реєстрації відповідачка не змінила своє ставлення до виконання батьківських обов`язків, не забезпечила дітям гідних умов проживання, не працевлаштувалась. Відповідно до актів обстеження умов проживання, складених управлінням-службою у справах дітей Центральної адміністрації Дніпровської міської ради за адресою: [ADDRESS] , умови для проживання незадовільні, житло потребує ремонту після пожежі, в квартирі відновлено електропостачання, але світло наявне не у всіх кімнатах, наявні меблі старого вжитку, які потребують приведення до належного санітарного стану, холодильник не працює, матір з дітьми мешкає в одній кімнаті, окремі місця для сну та навчання дітей не облаштовані. В продовж 2018-2021 років з відповідачкою неодноразово проводились роз`яснювальні бесіди щодо належного виконання батьківських обов`язків, однак вона не забезпечує своїх дітей гармонійним розумовим розвитком, не сприяє реалізації прав дітей на навчання, безвідповідально ставиться до контролю за виконанням домашніх завдань, не вживає заходів щодо підвищення успішності дітей. Відомості про батька дітей внесені до актових записів про народження відповідно до ч.1 ст.135 СК України. 03 серпня 2021 року комісія з питань захисту прав дитини на своєму засіданні розглянула клопотання управління-служби у справах дітей адміністрації Центрального району ДМР щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та вирішила за доцільне рекомендувати позбавити [PERSON] батьківських прав відносно її дітей. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить суд позбавити відповідачку батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідачки аліменти на користь дітей щомісячно в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, з дня подачі позову та до досягнення кожною дитиною повноліття (а.с. а.с. 1 - 22). Після надходження з адресно-довідкового підрозділу відомостей щодо зареєстрованого місця проживання відповідачки фізичної особи [PERSON] (а.с.131), ухвалою Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 22 лютого 2022 року відкрито провадження у справі, призначено її до судового розгляду в порядку загального позовного провадження з викликом сторін (а.с. а.с. 132 - 133). В підготовче судове засідання 23 березня 2022 року з`явився представник позивача, відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В підготовчому судовому засіданні 23 березня 2022 року було ухвалено продовжити строк підготовчого провадження на 30 днів та відкласти розгляд справи на 21 квітня 2022 року - для повторного виклику відповідачки (а.с.137). В підготовче судове засідання 21 квітня 2022 року з`явився представник позивача, відповідачка в підготовче судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному підготовчому судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача про долучення доказів, долучено до справи додаткові докази, також було задоволено клопотання представника позивача про допит свідків. Оскільки всі дії з підготовки справи до розгляду в судовому засіданні були виконані 21 квітня 2022 року ухвалою суду було закрито підготовче провадження у даній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 18 травня 2022 року (а.с.а.с.152, 153). В судове засідання 18 травня 2022 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином, у зв`язку з цим розгляд справи було відкладено на 07 червня 2022 року - для повторного виклику відповідачки (а.с.158). Судове засідання 07 червня 2022 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні. (а.с. 163) В судове засідання 27 червня 2022 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було розпочато розгляд справи по суті, з`ясовано думку представника позивача щодо позовної заяви, встановлено порядок розгляду справи та оголошено перерву до 27 липня 2022 року - для виклику свідка (а.с.169). В судовому засіданні 27 липня 2022 року за участю представника позивача та відповідачки було продовжено розгляд справи по суті, задоволено клопотання представника позивача та відповідачки, долучено до справи додаткові докази, з`ясовано думку відповідачки щодо позовної заяви, досліджено письмові докази, допитано свідка [PERSON] та оголошено перерву до 29 серпня 2022 року - для підготовки до судових дебатів (а.с. а.с. 184 - 185). В судове засідання 29 серпня 2022 року з`явився представник позивача, відповідачка в судове засідання не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи належним чином. В даному судовому засіданні було задоволено клопотання представника позивача, долучено додаткові докази до справи та відкладено розгляд справи на 22 вересня 2022 року - для виклику відповідачки (а.с.189). Судове засідання 22 вересня 2022 року не відбулося через зайнятість судді в іншому провадженні (а.с. 194). Судове засідання 10 жовтня 2022 року не відбулося у зв`язку із оголошення повітряної тривоги (а.с.200). 12 жовтня 2022 року від представника позивача надійшло клопотання про долучення доказів до справи (а.с. а.с. 204 - 205). В судовому засіданні 10 листопада 2022 року за участю представника позивача було задоволено клопотання представника позивача, долучено додаткові докази до справи та завершено розгляд справи по суті. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала та, посилаючись на викладені в позові підстави, просила суд їх задовольнити. Відповідачка в судове засідання для завершення розгляду справи по суті не з`явилась, повідомлялась про дату, час та місце розгляду справи шляхом направлення на її адресу судових повісток та СМС повісток. При цьому, в судовому засіданні, в якому вона брала участь, вона зазначила, що заперечує проти задоволення позовної заяви, просила відмовити у позові, не позбавляти її батьківських прав. Заслухавши пояснення учасників по справі, допитавши свідка та дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що Кіровським відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції 19 січня 2010 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 14 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с. 25) [PERSON] народилася [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції у Дніпропетровській області 06 грудня 2011 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 517 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.26). Також встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] у м. Дніпропетровськ, про що Кіровським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції 24 січня 2014 року в Книзі реєстрації народжень вчинений актовий запис № 37 та видане свідоцтво про народження серії [NUMBER] , копія якого наявна в матеріалах справи (а.с.27) В актових записах про народження матір`ю зазначена [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Державна реєстрація народження проведена відповідно до ч.1 ст.135 СК України, про що повідомлено 05 липня 2018 року Центральним районним у місті Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.28). Згідно довідки № 4166 про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 23 квітня 2021 року за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована відповідачка та її малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с.35) Наказом Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради № 30 від 20 червня 2018 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах» малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах з підстав «батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини», сформовано особову справу дитини та складено план соціального захисту дитини. (а.с. а.с. 29 - 30). Наказом Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради № 31 від 20 червня 2018 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах» малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах з підстав «батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини», сформовано особову справу дитини та складено план соціального захисту дитини (а.с. а.с. 31 - 32). Наказом Управління-служби у справах дітей Центральної районної у місті Дніпрі ради № 32 від 20 червня 2018 року «Про взяття на облік дитини, яка опинилась у складних життєвих обставинах» малолітню дитину [PERSON] , [INFO] , взято на облік, як таку, що опинилась у складних життєвих обставинах з підстав «батьки ухиляються від виконання батьківських обов`язків з виховання дитини», сформовано особову справу дитини та складено план соціального захисту дитини (а.с. а.с. 33 - 34). З того часу родину взято під соціальний супровід. Впродовж 2018-2021 років умови проживання родини потребували покращення: стан житла вимагав ремонту, була необхідність у приведенні житла до належного санітарного стану, в тому числі через наявність домашніх тварин, діти були забезпечені окремими місцями для сну та місцями для навчання, що підтверджується Актами обстеження умов проживання від 18 червня 2018 року, 03 липня 2019 року та 14 листопада 2019 року (а.с. а.с. 36 - 38). Однак під час чергового виходу за місцем мешкання родини було встановлено, що 04 лютого 2020 року у квартирі сталася пожежа. З метою соціального захисту дітей та недопущення дитячої бездоглядності відповідачці запропоновано поселення до КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР, куди її з дітьми і було влаштовано з 12 лютого 2021 року. Під час проживання у вищевказаному центрі відповідачка неодноразово порушувала правила внутрішнього розпорядку центру, безвідповідально ставилася до виконання батьківських обов`язків, а також неодноразово була помічена на підпитку, що підтверджується наказами КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР та протоколами засідання комісії КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР (а.с. а.с. 56 - 67). З листа КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Мамине щастя» ДМР № 196 від 06 травня 2021 року встановлено, що 06 травня 2021 року згідно наказу від 06 травня 2021 року № 132 [PERSON] разом з малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , вибула із вищевказаного центру за адресою своєї реєстрації: [ADDRESS] . Також у вищевказаному листі вказано, що [PERSON] протягом проживання у центрі отримувала комплекс безоплатних соціальних, психологічних та інформаційних послуг, з нею проводилась психологічна та соціально-педагогічна робота, проте бажання дотримуватись здорового способу життя та працевлаштуватися у неї не виникло, також під час проживання [PERSON] неодноразово порушувала правила внутрішнього розпорядку центру, внаслідок чого їй неодноразово були винесені попередження (а.с. 68). Актами обстеження умов проживання від 05 лютого 2021 року, 23 квітня 2021 року та 20 травня 2021 року встановлено, що в квартирі за адресою: [ADDRESS] , умови проживання не задовільні, житло потребує ремонту після пожежі, дитяча кімната заштукатурена, в інших кімнатах залишилися сліди від пожежі, наявне водо-, газопостачання, а електроенергія є не у всіх кімнатах, діти мають окремі місця для сну, місце для навчання не облаштоване, наявні речі особистого вжитку дітей, але перевірити їх кількість, стан та відповідність віку не можливо через те що вони запаковані (а.с. а.с. 39 - 41). Актом обстеження умов проживання від 27 травня 2021 року встановлено, що в квартирі наявне водо-, газопостачання, а електропостачання вимкнуто через борги, наявні наслідки від пожежі, стеля та стіни в кіптяві, окрім однієї кімнати, наявні меблі старого вжитку, холодильник у непридатному для роботи стані, мати з дітьми мешкають в одній кімнаті де проведено ряд відновлювальних робіт, діти не мають окремого місця для сну та місця для навчання (а.с.42) В Актах обстеження умов проживання від 13 липня 2021 року та 28 липня 2021 року заначено, що працівникам управління-служби у справах дітей не вдалося потрапити до квартири, а тільки поспілкуватися із дітьми які зазначили, що мами не має вдома (а.с.43). Актом обстеження умов проживання від 29 липня 2021 року встановлено, що електропостачання в квартирі відновлено, але світло наявне не у всіх кімнатах, наявні наслідки від пожежі, в усіх кімнатах, крім дитячої, на стінах і стелі кіптява, наявні меблі старого вжитку, холодильник не працює, мати з дітьми мешкає в одній кімнаті, місця для сну та навчання так і не облаштовані (а.с. 44). Аналогічні висновки були надані комісією з обстеження умов проживання малолітніх дітей і в Актах від 02 грудня 2021 року, 08 грудня 2021 року та 10 січня 2022 року (а.с. а.с. 45 - 47). З характеристик, наданих навчальними закладами встановлено, що протягом 2018-2021 років відповідачка не сприяє реалізації права дітей на навчання, діти приходять до школи не завжди в охайному вигляду, канцелярією не забезпечені у повному обсязі, відповідачка безвідповідально ставиться до контролю за виконанням домашніх завдань, систематичністю відвідування навчального закладу не цікавиться, не вживає заходів щодо підвищення успішності дітей, батьківські збори не відвідує (а.с. а.с. 70 - 85). Дніпровський міський центр соціальних служб постійно співпрацює з родиною [PERSON] з метою подолання складних життєвих обставим в сім`ї, з відповідачкою проводяться співбесіди, надаються рекомендації щодо методів виховання дітей, щодо працевлаштування та ведення здорового способу життя, щодо необхідності участі у житі дітей та їх навчанні, однак відповідачка не прислухається до цих рекомендацій, що підтверджується листами Дніпровського міського центру соціальних служб (а.с. а.с. 87 - 99). Постановами Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 січня 2021 року та 07 червня 2021 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.184 КУпАП, та притягнуто до адміністративної відповідальності (а.с. а.с. 105 - 106). Крім того, вироком Кіровського районного суду м. Дніпропетровська від 03 вересня 2020 року [PERSON] визнано винною у скоєнні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.125 КК України та призначено покарання у вигляді штрафу в розмірі 680 грн. (а.с. а.с. 102 - 104). 03 серпня 2021 року комісія з питань захисту прав дитини на своєму засіданні розглянула подання управління-служби у справах дітей адміністрації Центрального району ДМР щодо виконання [PERSON] батьківських обов`язків відносно дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та вирішила за доцільне рекомендувати прийняти відповідне розпорядження з питання доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Так розпорядженням № 84-р від 09 серпня 2021 року вирішено затвердити висновок про доцільність позбавлення [PERSON] відносно її дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав (а.с. а.с. 119 - 126). Вказаний висновок суд вважає належним та допустимим доказом, з огляду на те, що останній складений і затверджений уповноваженою особою, відповідає вимогам до форми і змісту, і такого висновку визначений відповідний орган дійшов за результатами розгляду колегіальним органом комплексу обставин, які мають істотне значення для прав та інтересів дитини. При цьому, жодних доказів на підтвердження виконання відповідачкою, як матір`ю, своїх батьківських обов`язків щодо дітей, відповідачкою суду не надано, та такі в матеріалах справи відсутні. Також допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] зазначила, що вона як працівник соціальної служби, неодноразово приходила до відповідачки, проводила з нею співбесіди, надавала рекомендації щодо методів виховання дітей, щодо працевлаштування та ведення здорового способу життя, щодо необхідності участі у житі дітей та їх навчанні, однак відповідачка не прислухається до цих рекомендацій, умови проживання дітей не задовільні, навчанням дітей відповідачка не цікавиться та як і їх вихованням, не працює і зловживає алкоголем. Частиною 3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.8 ЗУ «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Згідно ч.1 ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною 7 ст.7 СК України визначено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до п.п.1,2 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Згідно ч.ч.1-4 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Частиною 1 ст.151 СК України визначено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Відповідно до ч.1 ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Частиною 1 ст.164 СК України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Відповідно до правових наслідків згідно ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ч.1 ст.17 ЗУ «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. Відповідно до ч.6 ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів судам необхідно мати на увазі, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, вирішення сімейних питань, на який вони йдуть лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який необхідно розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах від 29 квітня 2020 року у справі №522/10703/18 (провадження №61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі №760/468/18 (провадження №61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі №638/16622/17 (провадження №61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі №522/21914/14 (провадження №61-8179св19). Права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. У рішенні по справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. Розірвання сімейних зв`язків означає позбавлення дитини її коріння, позбавлення батька спорідненості з дитиною, а це буде вважатись виправданим лише за виняткових обставин (рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). З аналізу наведених норм матеріального права слідує, що позбавлення батьківських прав є крайньою мірою, і ця міра застосовується судом тоді, коли всі інші заходи впливу виявились безрезультатними, і змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. Звідси, пред`явленню позову про позбавлення батьківських прав передує велика профілактична, попереджувальна робота з неблагополучними батьками. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батько, мати ухиляються від їх виконання, що таким буде лише за встановлення його впертого та систематичного, незважаючи на всі міри попередження, продовження невиконання свого батьківського обов`язку. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено та підтверджено наданими матеріалами та показаннями свідка, що відповідачка у вихованні дітей участі не приймає, матеріально їх не забезпечує, не цікавиться їх навчанням та не вчиняє дій по влаштуванню побуту та санітарно-гігієнічних умов, потрібних для розвитку дітей. Відтак, оскільки обов`язок щодо виховання кожної дитини є безумовним, виникає в результаті народження дитини з моменту її народження та покладається законом рівною мірою на обох батьків, враховуючи встановлення судом обставин того, що відповідачка, будучи рідною матір`ю малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] , не піклується про їх фізичний і духовний розвиток, підготовку до самостійного життя, зокрема, не забезпечує зі свого боку необхідного харчування, одягу, лікування і медичного нагляду, що з урахуванням віку та стану здоров`я вкрай негативно впливає на їх фізичний розвиток як складову виховання, не надає дітям доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяє засвоєнню ними загальновизнаних норм моралі, не виявляє інтересу до їх внутрішнього світу, не створює умов для належного проживання у приміщенні квартири, суд, зазначені обставини в своїй сукупності розцінює як умисне ухилення від виховання дітей, зважаючи на свідоме нехтування батьківськими обов`язками відповідачкою, та приходить до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог про позбавлення відповідачки батьківських прав відносно її малолітніх дітей [PERSON] , [PERSON] , та [PERSON] . Одночасно суд відзначає, що за умов зміни (виключення) обставин, які стали підставою позбавлення батьківських прав, при додержанні порядку, встановленого ст.169 СК України відповідачка має право звернутися з позовом про поновлення її батьківських прав відносно її дітей. Відповідно до ч.ч.2,3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Враховуючи положення ст.ст.166, 180-183, 191 СК України, слід також задовольнити і позовні вимоги в частині стягнення з відповідачки аліментів та стягнути з відповідачки аліменти на кожну дитину в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше ніж 50 (п`ятдесят) % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, на користь кожної дитини в особі установи чи законного представника, на утриманні якої вони перебувають, починаючи з 20 січня 2022 року та до досягнення кожною дитиною повноліття. Згідно п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України допустити негайне виконання рішення щодо стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачки на користь держави слід стягнути судовий збір в розмірі 3 969 грн. 60 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved