Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

18 квітня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Заводського районного суду міста Миколаєва з позовом, в якому просить визнати дійсним договір купівлі-продажу нерухомого майна від 15 жовтня 1999 року №230 житлового будинку [ADDRESS] , укладений на Універсальній біржі «Південь», зареєстрований в КП «ММБТІ» від 12 листопада 1999 року за №450. В обґрунтування свого позову вказує, що 15 жовтня 1999 року вона та відповідач [PERSON] уклали договір купівлі-продажу нерухомого майна №230 за яким позивач купила, а відповідач продав домоволодіння [ADDRESS] . Вказаний договір укладено 15 жовтня 1999 року на товарній біржі «Універсальна біржа «Південь»» за реєстровим №230. В подальшому на підставі вказаного договору купівлі-продажу право власності [PERSON] було зареєстровано Миколаївським міжміським БТІ за №450. На даний час позивач має намір реалізувати своє право, щодо розпорядження житловим будинком, однак через відсутність нотаріального посвідчення спірного договору не може вчинити будь-яких дій щодо належного їй нерухомого майна, що й зумовило звернення до суду з даним позовом. Ухвалою Заводського районного суду міста Миколаєва від 20 квітня 2022 року матеріали позовної заяви передано за територіальною юрисдикцією до Жовтневого районного суду Миколаївської області в порядку виключної підсудності. Ухвалою від 27 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В судове засідання 27 жовтня 2022 року позивач [PERSON] , будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи не з`явилася, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, в судове засідання 27 жовтня 2022 не з`явився, не повідомивши суд про причини неявки. Представник третьої особа товарної біржі «Універсальна біржа «Південь» в судове засідання 27 жовтня 2022 року не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Ухвалою суду від 27 жовтня 2022 року постановлено розгляд справи здійснювати в заочному порядку за правилами спрощеного позовного провадження. Відповідно до частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши в сукупності досліджені докази, суд установив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідно до Постанови Верховної Ради України від 19 травня 2016 року №1377-VІІІ «Про перейменування окремих населених пунктів та районів» Жовтневий район Миколаївської області перейменовано на Вітовський район. Постановою Верховної Ради України від 17 липня 2020 року № 807-IX «Про утворення та ліквідацію районів» утворено Миколаївський район (з адміністративним центром у місті Миколаїв) у складі територій Березанської селищної, Веснянської сільської, Воскресенської селищної, Галицинівської сільської, Коблівської сільської, Костянтинівської сільської, Куцурубської сільської, Миколаївської міської, Мішково-Погорілівської сільської, Нечаянської сільської, Новоодеської міської, Ольшанської селищної, Очаківської міської, Первомайської селищної, Радсадівської сільської, Степівської сільської, Сухоєланецької сільської, Чорноморської сільської, Шевченківської сільської територіальних громад, затверджених Кабінетом Міністрів України. З копії договору купівлі-продажу нерухомого майна від 15 жовтня 1999 року №230, вбачається, що 15 жовтня 1999 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір купівлі - продажу нерухомого майна №230, за яким [PERSON] купила домоволодіння, яке складається з житлового будинку та прибудинкових територій, що розташоване по [ADDRESS] . Відповідно до реєстраційного напису КП «Миколаївське міжміське бюро технічної інвентаризації», на підставі вказаного договору купівлі-продажу, 12 листопада 1999 року за [PERSON] зареєстровано право власності на житловий будинок, розташований по [ADDRESS] за реєстровим №450. \~ \~ \~ \~Вказаний договір зареєстрований у відповідності до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» (чинної на момент реєстрації договору) на товарній біржі «Універсальна біржа «Південь» в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №230 від 15 жовтня 1999 року. Зі змісту спірного договору вбачається, що відчужуваний житловий будинок належав попередньому власнику [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 26 листопада 1993 року. Згідно пункту 4 спірного договору продавець засвідчував, що відчужений цілий житловий будинок нікому не проданий, не закладений, не подарований, не зданий в оренду, у спорі та під забороною не перебуває, права третіх осіб на нього відсутні. Кошти за купівлю-продаж житловий будинку в розмірі 1000,00 грн отримані продавцем [PERSON] до посвідчення договору (пункт 5 спірного договору). Згідно статті 227 ЦК УРСР від 18 липня 1963 року (в редакції, що діяла на момент виникнення спірних правовідносин) (далі ЦК УРСР) вбачається, що договір купівлі-продажу нерухомого майна укладається в письмовій формі та підлягає обов`язковому нотаріальному посвідченню, якщо хоча б одна із сторін є громадянином. Згідно приписів частини першої статті 47 ЦК УРСР недотримання вимог, передбачених статтею 227 ЦК УРСР тягне за собою недійсність договору. Відповідно до частини другої статті 47 ЦК УРСР суд може визнати дійсною угоду, що потребує нотаріального посвідчення, коли сторони досягли згоди за всіма її істотними умовами і одна сторона ухиляється від нотаріального посвідчення останньої за відсутності передбачених законодавством перешкод для цього. В судовому засіданні встановлено, що по спірному договору досягнуто всіх істотних умов, [PERSON] , в силу статті 145 ЦК УРСР, є добросовісним набувачем. Будь-яких належних та допустимих доказів, що спростовують зазначений вище висновок суду матеріали справи не містять. Таким чином, суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного та

Outcome: approved