Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі в розмірі 5 000,00 грн., з дня пред`явлення позову і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги мотивовані тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з липня 2006 року, від вказаного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач проживає окремо від сімсї, матеріальної допомоги на утримання дитини не надає, свій обов`язок щодо утримання дитини не виконує, у зв`язку з чим позивач звернулась до суду за захистом порушеного права. Ухвалою суду від 26.09.2022 розгляд справи призначено в порядку спрощеного провадження з повідомлення сторін. У судове засідання позивач не з`явилась, у позовній заяві просила розгляд справи провести у її відсутність, позовні вимоги підтримала, просила суд задовольнити, прот ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідач в судовому засіданні частково визнав позовні вимоги, та не заперечувалв проти стягнення аліментів на утримання доньки у твердій грошовій сумі у розмірі 2000,00 грн. щомісячно. Суд, вислухавши пояснення відповідача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 2 ст. 2 СК України врегульовано сімейні особисті немайнові та майнові відносини між подружжям, між батьками та дітьми, між матір`ю та батьком дитини щодо її виховання, розвитку та утримання. Відповідно до ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність з виховання, навчання і розвитку дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно вимог ч. 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» за якою, батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Судом встановлено, 22 липня 2006 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб (а.с. 6). На час розгляду справи шлюб між подружжям не розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню доньку - [PERSON] , [INFO] (а.с. 9). Спільна дитина проживає разом із позивачкою та знаходиться на її повному утриманні. Відповідач проживає окремо від сім`ї. Сторонами у позасудовому порядку не досягнуто домовленості щодо утримання спільної дитини та позивач бажає, щоб відповідач сплачував аліменти за рішенням суду. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч. 3 ст. 51 Конституції України). Згідно зі ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Таким чином, зазначена норма закону встановлює розмір аліментів у частці чи твердій грошовій сумі за вибором особи, яка звернулася до суду за захистом порушеного права і ніяк не визначає статус відповідача щодо його працездатності чи безробіття, не ставить цим в залежність суд щодо визначення порядку та способу стягнення аліментів і не зобов`язує суд діяти на свій розсуд. Частина 1 статті 184 СК України виписана законодавцем таким чином, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно ч. 2 ст. 184 СК України розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. З матеріалів справи вбачається, що позовні вимоги [PERSON] мотивовані тим, що вона просила суд про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] щомісячно у твердій грошовій сумі у розмірі 5000,00 грн. Частиною 1 ст. 182 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з положеннями ч. ч. 1, 2 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Відповідно до ч. 5 ст. 183 СК України той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не знаходиться в переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розмірів аліментів і ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини (Постанова Верховного Суду від 11 березня 2020 року у справі №759/10277/18). Позивач вказує, що відповідач працездатний, та може сплачувати аліменти на рівні, необхідному для належного розвитку дитини. Відповідач у судовому засіданні не заперечував свого обов`язку щодо утримання доньки, проте не має належного фінансового забезпечення для сплати аліменти у заявленому позивачем розмірі. Вказав, що здатний сплачувати аліменти у розмірі 2000,00 грн., щомісячно. Разом з тим, суд вважає, що позивачем дещо завищено розмір аліментів на утримання доньки. Так, фактично позивач в обґрунтування розміру заявлених вимог послалась лише на потреби дитини, залишивши поза увагою те, що обов`язок по утриманню дитини лежить на обох батьках рівною мірою, реальну можливість відповідача виконати заявлені аліментні зобов`язання, та інше. При цьому, суду не надано доказів незадовільного стану здоров`я дитини, матеріальне становище чітко не визначене, тобто який розмір доходу отримає сама позивач не встановлено, та доказів дійсного розміру доходу позивача суду також не надано. Суд враховує, що обов`язок по доказуванню позовних вимог, їх розміру, та по доказуванню тих обставин, на які позивач посилається в обґрунтування позовних вимог, покладається саме на позивача, і не може перекладатись на відповідача обов`язок по спростуванню доводів позивача. Так, прожитковий мінімум на дитину у 2022 pоці в Україні складає: на дитину вікoм до 6 рокiв, до вікової категорії якої належить дитина сторін у справі, починаючи з липня по листопад 2022 року - 2201 грн., з грудня - 2 272 грн. Мінімальний гарантований розмір аліментних виплат на одну дитину встановлений на рівні не нижче 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Визначаючи розмір аліментів у твердій грошовій сумі, які мають стягуватись з відповідача на утримання його неповнолітньої дитини, суд приходить до висновку, що з метою дотримання вимог закону, враховуючи рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Позивачем не наведено щодо обґрунтування заявленого розміру аліментів. При визначенні розміру аліментів, судом враховано вимоги статті 182 СК України, а також приписи статті 180 СК України. Приймаючи до уваги викладене, з метою захисту прав та охоронюваних законом інтересів малолітньої доньки сторін, враховуючи вік дитини, працездатний вік відповідача, відсутність у відповідача аліментних зобов`язань стосовно інших осіб, зважаючи на те, що між позивачем та відповідачем у позасудовому порядку не досягнуто домовленостей щодо утримання дитини, суд дійшов висновку про часткове задоволення вимог позивачки та необхідність визначити розмір аліментів, що підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки, на утримання малолітньої [PERSON] у розмірі 2 000 (дві тисячі) гривень 00 копійок, щомісячно,з їх індексацією відповідно до закону, починаючи з 15 вересня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Стягнення аліментів має ціль найбільш повно захищати інтереси дитини, забезпечити їй не тільки необхідні кошти для існування, але і зберегти по можливості той рівень життя, який дитина мала при сумісному проживанні з обома батьками. Суд вважає, що саме такий розмір аліментів відповідає вимогам розумності та є спів мірний витратам, які мають нести батьки на утримання дитини. Підстав для звільнення відповідача від обов`язку утримувати дитину, передбачених ст. 188 СК України, судом не встановлено. Крім того, суд також враховує, що проти вказаного розміру не заперечував також і сам відповідач, зважаючи на розмір середньомісячного доходу. Судом не встановлено обставин, що відповідач, будучи працездатною особою, не може надавати допомогу на утримання своєї дружини. Будь-яких заперечень по суті позовних вимог відповідачем суду не надано. Батьки дитини повинні у відповідності до вимог закону утримувати дитину, відчувати відповідальність за неї, забезпечувати її добрі умови для проживання та виховання, у тому числі, забезпечувати матеріально. Можливість стягнення аліментів за рішенням суду залежить не лише від факту добровільної участі одного з батьків в утриманні дітей, а й від згоди іншого з батьків із розміром та способом такого утримання. Тому за сукупності наведених висновків позов підлягає до часткового задоволення. У разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я платника або одержувача аліментів - їх розмір може бути зменшено або збільшено за рішенням суду (частина перша стаття 192 Сімейного кодексу України). Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України та Закону України "Про судовий збір" з відповідача належить стягнути в дохід держави судовий збір в розмірі 992 грн. 40 коп. за вимогу про стягнення аліментів, так як позивач при подачі позовної заяви про стягнення аліментів звільнений від його сплати на підставі закону. Рішення підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць, відповідно до ст. 430 ЦПК України.

Outcome: partial