Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

1. Короткий зміст позовних вимог. В липні 2020 року АТ «Райффайзен Банк Аваль» звернувся до суду з вказаним позовом, який обґрунтував тим, що рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2017 солідарно з [PERSON] та ТОВ «Енерджі Стар» на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» була стягнута заборгованість за кредитним договором про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів №010/01-0303/0545 від 03 червня 2013 року у розмірі 1109042 гривень 93 копійки та заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів №015/01-03-3/00628 від 14 травня 2014 року у розмірі 342056 гривень 57 копійок. Приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. було відкрито виконавче провадження №61125587 з примусового виконання вказаного судового рішення. В ході виконавчого провадження стало відомо, що на підставі договору дарування від 20 грудня 2016 року [PERSON] відчужив на користь [PERSON] житловий будинок [ADDRESS] . Рішенням приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року право власності на вказаний житловий будинок було зареєстровано за [PERSON] . Зважаючи на те, що [PERSON] було достеменно відомо про наявність заборгованості за кредитними договорами перед АТ «Райффайзен Банк Аваль» з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань ним був вчинений договір дарування нерухомого майна на користь свого батька, тому даний договір є фіктивним. У зв`язку з цим, АТ «Райффайзен Банк Аваль» просив визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715, а також скасувати рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року про державну реєстрацію права власності [PERSON] на житловий будинок [ADDRESS] . В квітні 2021 року ПАТ «Родовід Банк» пред`явив позов, який обґрунтував тим, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року з [PERSON] на користь АТ «Родовід Банк» була стягнута заборгованість за кредитним договором №2005-141 від 05 липня 2005 року у розмірі 357224 доларів США 86 центів та витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 138186 гривень 59 копійок. 05 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Донецької області Івановим А.В. було відкрито виконавче провадження №64750816, яке в подальшому було приєднано до зведеного виконавчого провадження №61126752. Під час ознайомлення з матеріалам зведеного виконавчого провадження ПАТ «Родовід Банк» стало відомо про відчуження [PERSON] належного йому майна на користь батька [PERSON] . Зважаючи на те, що договір дарування житлового будинку був укладений під час існування судового спору про стягнення заборгованості, що свідчить про його укладення з метою уникнення виконання зобов`язань за кредитним договором. Тому ПАТ «Родовід Банк» просив суд визнати недійсним договір дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, укладений між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715. 2. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 04 листопада 2020 року було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче засідання (т.1 а.с.52-53). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 18 січня 2021 року у приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. було витребувано належним чином завірену копію договору дарування, укладеного 20 грудня 2016 року між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрованого в реєстрі за №2715, а також копії усіх документів наявних в нотаріальній справі щодо укладення цього договору (т.1 а.с.92-93). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2021 року у приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. була витребувана інформація стосовно майна, належного [PERSON] та на яке накладено арешт в межах виконавчого провадження №61126752 (т.1 а.с.181-182). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2021 року було відмовлено у задоволенні клопотання представника відповідача [PERSON] про об`єднання справ в одне провадження (т.1 а.с.184). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 19 березня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, було задоволено клопотання представника відповідачів [PERSON] про виклик та допит свідків (т.1 а.с.185-188). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 12 травня 2021 року, занесеною до протоколу судового засідання, позов ПАТ «Родовід Банк» був прийнятий до розгляду, а ПАТ «Родовід Банк» був залучений до участі в розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка заявляє самостійні вимоги щодо предмета спору (т.2 а.с.22-23). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 22 жовтня 2021 року було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті (т.2 а.с.106). Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду Київської області від 17 лютого 2022 року, занесеною до протоколу судового засідання, до участі в розгляду цивільної справи був залучений правонаступник ПАТ «Родовід Банк» - ТОВ «ФК «Ю-Бейс» (т.2 а.с.156-157). 3. Ставлення учасників справи до пред`явленого позову. Представник позивача Хуторянець О.В. підтримав позовні вимоги та просив їх задовольнити. Представник третьої особи з самостійними вимогами щодо предмета спору [PERSON] також підтримав пред`явлений позов та наполягав на його задоволенні. Представники відповідачів [PERSON] надав до суду відзив на позовну заяву, яким просив відмовити у задоволенні пред`явленого позову у повному обсязі. В обґрунтування заперечень проти пред`явленого позову вказав на те, що позивачем не надано доказів, які б підтверджували укладення оскаржуваного договору дарування з фіктивним умислом. В межах зведеного виконавчого провадження №61126752 на майно [PERSON] накладено арешт, яке в десять разів і більше перевищує суму боргу, що свідчить про його матеріальну спроможність погасити заборгованість за кредитними договорами. Тому [PERSON] мав право на відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна (т.1 а.с.60-66) Приватний нотаріус Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. направила до суду лист, яким просила розглянути цивільну справу за її відсутності (т.1 а.с.96). Приватний виконавець виконавчого округу Донецької області Іванов А.В. у судове засідання не з`явився та свої пояснення щодо пред`явлених позовів не надав. Про час та місце розгляду цивільної справи повідомлявся належним чином. 4. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. щодо позовних вимог, пред`явлених АТ «Райффайзен Банк». Встановлено, що заочним рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ТОВ «Енерджі Стар» та ТОВ «Джерело 2006» заборгованість за кредитним договором №010/01-0303/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 03 червня 2013 року та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 8508181 гривень 17 копійок, а також стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ТОВ «Енерджі Стар» заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів від 14 травня 2014 року та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 343134 гривень 33 копійок (т.1 а.с.7-9). 21 березня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР ГТУЮ у Донецькій області Шмаковим Р.С. було відкрито виконавче провадження №50557000 з примусового виконання виконавчого листа №242/4382/15-ц, виданого 25 грудня 2015 року Селидівським міським судом Донецької області. В той самий день головним державним виконавцем ВПВР ГТУЮ у Донецькій області Шмаковим Р.С. була винесена постанова, якою був накладений арешт на все майно, належне [PERSON] у межах суми звернення стягнення 8917700 гривень 37 копійок (т.1 а.с.11). Ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року було скасовано заочне рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року та призначено цивільну справу до розгляду в загальному порядку (т.1 а.с.10). 25 жовтня 2016 року головним державним виконавцем ВПВР ГТУЮ у Донецькій області Шмаковим Р.С. була винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №50557000 у зв`язку з тим, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 29 вересня 2016 року було скасовано заочне рішення на підставі якого був виданий виконавчий документ (т.1 а.с.12). 20 грудня 2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали договір дарування житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715 (т.1 а.с.99-100). За умовами якого [PERSON] передав безоплатно у власність [PERSON] житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року право власності на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , було зареєстровано за [PERSON] , що підтверджується копією Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 09 липня 2020 року (т.1 а.с.25-27). Рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2016 року у задоволенні позовних вимог ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» в частині стягнення заборгованості за кредитними договорами з [PERSON] було відмовлено. Рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року, яке залишено без змін постановою Верховного Суду від 04 грудня 2019 року, було скасовано рішення Селидівського міського суду Донецької області від 27 грудня 2016 року та ухвалено нове судове рішення, яким стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ТОВ «Енерджі Стар» заборгованість за кредитним договором №010/01-0303/0545 про відновлювальну кредитну лінію на поповнення обігових коштів для корпоративних клієнтів від 03 червня 2013 року та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 7239620 гривень 23 копійок за тілом кредиту, у розмірі 1109042 гривень 93 копійки за процентами, всього - 8348663 гривень 16 копійок, а також стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» солідарно з ТОВ «Енерджі Стар» заборгованість за кредитним договором про овердрафт «Гнучкий» для корпоративних клієнтів від 14 травня 2014 року та всіма додатковими угодами до нього станом на 10 серпня 2015 року у розмірі 300557 гривень 56 копійок за тілом кредиту, у розмірі 41499 грн 01 копійок за процентами, всього - 342056 гривень 57 копійок (т.1 а.с.13-18). 31 січня 2020 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. була винесена постанова про відкриття виконавчого провадження №61125587 з примусового виконання виконавчого листа №242/4382/15-ц, виданого 20 січня 2020 року Донецьким апеляційним судом (т.1 а.с.19). Згідно Виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань (т.2 а.с.92-93) встановлено, що АТ «Райффайзен Банк Аваль» змінив своє найменування на АТ «Райффайзен Банк». 4.2. щодо позовних вимог, пред`явлених ТОВ «ФК «Ю-Бейс». Встановлено, що рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Родовід Банк» заборгованість за кредитним договором №2005-141 від 05 липня 2005 року у розмірі 357224 доларів США 86 центів (т.1 а.с.202-207). Постановою Апеляційного суду Донецької області від 16 травня 2018 року було залишено без змін рішення Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року (т.1 а.с.208-217). 05 березня 2021 року приватним виконавцем виконавчого округу м. Києва Івановим А.В. було відкрито виконавче провадження №64750816 з примусового виконання виконавчого листа №242/4703/16-ц, виданого 04 грудня 2017 року про примусове стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором у розмірі 357224 доларів США 86 центів (т.1 а.с.233). На підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. від 09 березня 2021 року виконавче провадження №64750816 було приєднано до зведеного виконавчого провадження №61126752 (т.1 а.с.234). 16 грудня 2021 року ПАТ «Родовід Банк» уклав з ТОВ «ФК «Ю-Бейс» договір №1 про відступлення прав вимоги (т.2 а.с.120-123). За цим договором ПАТ «Родовід Банк» передав ТОВ «ФК «Ю-Бейс» право вимоги, яке він мав до [PERSON] за кредитним договором №2005-141 від 05 липня 2005 року, договором застави №2005-141/2 від 05 липня 2005 року, а також договором іпотеки №2005-141/4 від 30 листопада 2010 року. Дана обставина підтверджується копією Реєстру договорів, права вимоги за якими відступаються, та боржників за такими договорами, що є додатком №1 до договору №1 про відступлення прав вимоги від 16 грудня 2021 року (т.2 а.с.124-126). Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.16 «Правочини» та гл.19 «Позовна давність» розділу V «Строки та терміни. Позовна давність» розділу IV «Правочини. Представництво» книги першої «Загальні положення» ЦК України. 5. Норми права та судова практика, якими суд керується при вирішенні спору. 5.1. норми матеріального права щодо визнання недійсним договору дарування. Відповідно до ст.717 цього Кодексу за договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність. Згідно з ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. За змістом ч.5 ст.203 ЦК України правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Відповідно до змісту ч.1 та ч.2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. У відповідності до положення ч.3 ст.26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення відповідні права чи обтяження повертаються у стан, що існував до відповідної державної реєстрації, шляхом державної реєстрації змін чи набуття таких речових прав, обтяжень речових прав. За висновками Верховного Суду, викладеними у постанові від 24 липня 2019 року у справі №405/1820/17 (провадження №61-2761св19) суд дійшов висновку про те, що в обранні варіанта добросовісної поведінки боржник зобов`язаний піклуватися про те, щоб його юридично значимі вчинки були економічно обґрунтованими. Також поведінка боржника повинна відповідати критеріям розумності, що передбачає, що кожне зобов`язання, яке правомірно виникло, повинно бути виконано належним чином, а тому кожний кредитор вправі розраховувати, що усі існуючі перед ним зобов`язання за звичайних умов будуть належним чином та своєчасно виконані. Тому усі боржники мають на меті добросовісно виконати усі свої зобов`язання, а в разі неможливості такого виконання - надати справедливе та своєчасне задоволення прав та правомірних інтересів кредитора. Угоди, що укладаються учасниками цивільних відносин, повинні мати певну правову та фактичну мету, яка не має бути очевидно неправомірною та недобросовісною. Будь-який правочин, вчинений боржником у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, внаслідок якого боржник перестає бути платоспроможним, має ставитися під сумнів у частині його добросовісності та набуває ознак фраудаторного правочину. При цьому, та обставина, що правочин за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Поручитель, який став солідарним боржником у зв`язку з невиконанням позичальником свого обов`язку у кредитному зобов`язанні, що виникло первинно з його волі та згідно з його бажанням, не є абсолютно вільним у обранні варіантів власної поведінки, його дії не повинні призводити до такого стану, у якому він ставатиме неплатоспроможним перед своїми кредиторами. У відповідності до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ч.1 ст.514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав. 5.2. норми матеріального права та судова практика щодо застосування строку позовної давності до спірних правовідносин. Відповідно до положення ст.256 та ст.257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч.4 ст.267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом правової позиції Верховного Суду, викладеної у постанові від 01 лютого 2021 року у справі №442/2196/19 (провадження №61-12275св20) формулювання загального правила щодо початку перебігу позовної давності пов`язане не тільки з часом безпосередньої обізнаності особи про певні обставини (факти порушення її прав), а й з об`єктивною можливістю цієї особи знати про ці обставини. Можливість знати про порушення своїх прав випливає із загальних засад захисту цивільних прав та інтересів, за якими особа, маючи право на захист, здійснює його на власний розсуд у передбачений законом спосіб, що створює в неї цю можливість знати про посягання на права. Обов`язок доведення часу, з якого особі стало відомо про порушення її права, покладається на позивача. Перебіг позовної давності за вимогами про визнання недійсним правочину починається за загальними правилами, визначеними у частині першій ст.261 ЦК України, тобто від дня, коли особа довідалася або могла довідатися, про вчинення цього правочину. 5.3. норми процесуального права. Згідно вимог ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України яка кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч.1 та ч.4 ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. 6.1. щодо позовних вимог, пред`явлених АТ «Райффайзен Банк». Встановлено, що [PERSON] доводиться рідним сином [PERSON] , згідно з Повного Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження від 09 липня 2020 року (т.1 а.с.22-24). З довідки про реєстрацію місця проживання особи, виданої відділом реєстрації місця проживання управління «Центр надання адміністративних послуг у м. Суми» Сумської міської ради від 29 липня 2020 року вбачається, що з 11 листопада 2002 року та по теперішній час [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (т.1 а.с.46). Акт, складений мешканцями житлового будинку [ADDRESS] , від 15 травня 2021 року за змістом якого [PERSON] фактично не проживає за адресою реєстрації з березня 2005 року та станом на день складення цього акту, не спростовує обставини щодо дійсної зареєстрованої адреси місця проживання [PERSON] в м. Суми (т.2 а.с.88). Суд не приймає до уваги твердження представника відповідачів [PERSON] з приводу відсутності у [PERSON] заборгованості за кредитними договорами станом на день укладення спірного договору дарування житлового будинку. Оскільки, станом на час укладення договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року [PERSON] було достеменно відомо про наявність в провадженні Селидівського міського суду Донецької області цивільної справи №242/4382/15-ц за позовом ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ «Енерджі Стар», ТОВ «Джерело 2006» та [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитними договорами. З огляду на те, що заява про перегляд заочного рішення Селидівського міського суду Донецької області від 12 листопада 2015 року була подана саме [PERSON] та в подальшому вказане заочне рішення було скасовано з призначенням цивільної справи до розгляду в загальному порядку, що підтверджується змістом ухвали Селидівського міського суду Донецької області (т.1 а.с.10). З цієї підстави, договір дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року, посвідчений приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В., зареєстрований в реєстрі за №2715, належить визнати недійсним на підставі ст.234 ЦК України. Крім цього, суд враховує, що [PERSON] здійснив відчуження належного йому на праві власності нерухомого майна після пред`явлення до нього позову про стягнення заборгованості; майно було відчужено на підставі безоплатного договору; майно було відчужено на користь близького родича - батька; обдаровуваний, тобто [PERSON] зареєстрований в м. Суми, а не за адресою місця знаходження спірного домоволодіння. Аналізуючи вищевказані обставини, суд вважає, що [PERSON] діяв недобросовісно, зловживаючи своїми правами вчинив відчуження належного йому майна з метою уникнення звернення стягнення на майно як майно боржника, чим завдав шкоди правам інших осіб. За таких обставин, суд приходить до висновку, що спірний договір дарування житлового будинку був укладений [PERSON] на користь свого батька [PERSON] з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами та приховування житлового будинку від звернення стягнення в рахунок погашення заборгованості в порядку примусового виконання рішення суду. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що особисто знайомий з [PERSON] з 2002 року. Свідок працював консультантом у банківській установі, а [PERSON] був головою обласної державної адміністрації. Тому свідок консультував [PERSON] з фінансових питань. Свідку відомо про те, що [PERSON] проживав в м. Києві та у Бориспільському районі, де були розташовані 5-6 будинків. Свідок допомагав [PERSON] розраховувати податок з нерухомості. Одного разу свідок давав в борг [PERSON] грошові кошти на будівництво. Всі активи [PERSON] були оформлені на сина [PERSON] у зв`язку з тим, що він обіймав посаду на державній службі і така кількість нерухомого майна у власності могла йому завадити. В грудні 2016 року відповідачі вирішили навести лад в своїх справах і переоформити нерухоме майно на [PERSON] , щоб останній не ніс додаткового податкового навантаження. Про існування судових рішень про стягнення заборгованості за кредитними договорами свідку нічого не відомо. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона знайома з відповідачами з 1999 року, вони товаришують. Свідок допомагає відповідачам по господарству. Свідок часто відвідує відповідачів, іноді залишається на ночівлю. Тому свідку відомо про те, що [PERSON] проживає разом з дружиною, а [PERSON] ніколи не проживав в с. Проців Бориспільського району. Спірний житловий будинок будував [PERSON] . Його син [PERSON] участі в будівництві не приймав. Щодо обставин укладення договору дарування спірного будинку свідку нічого не відомо. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що особисто знайомий з [PERSON] . Свідок був очевидцем будівництва спірного житлового будинку [PERSON] , останній фінансував будівництво та запрошував бригаду будівельників. [PERSON] іноді приїздив на будівництво, але участі в будівництві не приймав. Земельні ділянки були оформлені на ім`я [PERSON] . Допитана у судовому засідання сідок [PERSON] показала, що в 2012 році вона допомагала з оформленням новобудов в СТ «Природа» в с. Проців Бориспільського району, які побудував [PERSON] . У вказаних збудованих житлових будинках проживав [PERSON] разом з дружиною. Земельні ділянки під житловими будинками були оформлені на ім`я [PERSON] , тому було вирішено і житлові будинки оформити на нього. Проте, всі витрати по оформленню сплачував [PERSON] . Між [PERSON] та [PERSON] була домовленість з приводу того, що після залишення державної служби [PERSON] подарує спірну нерухомість батькові. Свідок особисто ніколи не бачила [PERSON] від його імені та по дорученню діяв [PERSON] . Аналізуючи показання свідків, допитаних у судовому засіданні, встановлено, що спірний житловий будинок був споруджений за грошові кошти [PERSON] . Право власності на даний житловий будинок виключно формально було зареєстровано за [PERSON] . Проте, дані обставини не стосуються предмета доказування у даній цивільній справі. У зв`язку з цим показання вказаних свідків не є належними доказами. Зважаючи на те, що державна реєстрація права власності [PERSON] на житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , здійснена на підставі недійсного договору дарування житлового будинку від 20 грудня 2016 року. Тому рішення приватного нотаріуса Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. №33042364 від 20 грудня 2016 року про реєстрацію права власності належить скасувати. 6.2. щодо позовних вимог, пред`явлених ТОВ «ФК «Ю-Бейс». Встановлено, що ухвалою Селидівського міського суду Донецької області від 12 грудня 2016 року було відкрито провадження в цивільній справі за позовом ТОВ «Родовід Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено попереднє судове засідання на 21 грудня 2016 року (т.1 а.с.201). В той же час спірний договір дарування житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , між [PERSON] та [PERSON] був укладений 20 грудня 2016 року, тобто вже після відкриття провадження в цивільній справі про стягнення заборгованості. Доводи представника відповідачів [PERSON] стосовно відсутності заборгованості [PERSON] перед ПАТ «Родовід Банк» та стосовно його необізнаності про існування такої заборгованості спростовуються письмовими доказами, які містяться в матеріалах цивільної справи, зокрема довідкою про погашення кредитної заборгованості (т.1 а.с.232), згідно з якою останній платіж на погашення заборгованості перед ПАТ «Родовід Банк» [PERSON] був здійснений 29 червня 2016 року. Тобто в червні 2016 року [PERSON] було достовірно відомо про наявність у нього кредитної заборгованості перед ПАТ «Родовід Банк», зважаючи на той факт, що ним вносились кошти на погашення такої заборгованості. Крім цього, враховуючи викладені вище обставини, щодо укладення спірного договору дарування з метою ухилення від виконання своїх зобов`язань за кредитними договорами, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовні вимог ТОВ «ФК «Ю-Бейс». 6.3. Доводи представника відповідача, які відхилені судом, та мотиви їх відхилення. Судом критично сприймаються доводи представника відповідачів [PERSON] з приводу пропуску АТ «Райффайзен Банк» та ПАТ «Родовід Банк» при зверненні до суду з даним позовом строку позовної давності, передбаченого п.5 ч.2 ст.258 ЦК України. Зважаючи на те, що до спірних правовідносин підлягає застосуванню загальний строк позовної давності тривалістю три роки, а не спеціальний тривалістю в один рік та передбачений п.5 ч.2 ст.258 ЦК України. Сплив трирічного строку з часу укладення спірного договору дарування житлового будинку сам по собі не свідчить про пропуск строку позовної давності. Натомість, з листа №1009-61125587/20 від 09 липня 2020 року (т.1 а.с.20-21) вбачається, що приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. повідомив АТ «Райффайзен Банк» за наслідками розгляду клопотання про звернення стягнення на нерухоме майно боржника, що житловий будинок [ADDRESS] , був відчужений [PERSON] на користь [PERSON] на підставі договору дарування від 20 грудня 2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Сумського міського нотаріального округу Марченко І.В. Зважаючи на це, суд приходить до висновку, що відлік строку позовної давності у даних спірних правовідносинах слід відраховувати, починаючи з 09 липня 2020 року. Викладене у повній мірі узгоджується з правовим висновком, викладеним Верховним Судом у постанові від 01 лютого 2021 року у справі №442/2196/19 (провадження №61-12275св20). З огляду на це, ПАТ «Райффайзен Банк» та ТОВ «ФК «Ю-Бейс» не пропущено строк позовної давності при зверненні до суду з позовом до [PERSON] та [PERSON] про визнання недійсним договору дарування житлового будинку. Інших доказів, які б спростовували вищезазначені висновки суду, сторони не надали. Крім цього, представник відповідачів [PERSON] вказав на те, що відповідно до висновку, складеного суб`єктом оціночної діяльності ТОВ «Оцінка-Власності» від 19 жовтня 2020 року (т.1 а.с.76) ринкова вартість житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , становить 6337827 гривень. В той час як загальна сума заборгованості [PERSON] відповідно за рішенням Селидівського міського суду Донецької області від 15 листопада 2017 року у розмірі 357224 доларів США 86 центів, а також за рішенням Апеляційного суду Донецької області від 05 квітня 2017 року у розмірі 8690719 гривень 93 копійки. За твердженням представника відповідача [PERSON] загальна вартість належних [PERSON] активів, зокрема без урахування вартості житлового будинку, відчуженого за спірним договором дарування, перевищує суму його заборгованості. Таким чином, спірний житловий будинок не є єдиним активом [PERSON] , від якого залежить погашення заборгованості перед банком. В той же час, вказані твердження спростовуються тим, що станом на час розгляду даної цивільної справи [PERSON] не погашена заборгованість за вищевказаними судовими рішеннями та у добровільному порядку рішення суду не виконані. З листа приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Іванова А.В. вбачається, що [PERSON] вчиняє дії, спрямовані на унеможливлення та ускладнення виконання судових рішень, які полягають в не допуску приватного виконавця до житла та іншого володіння, приміщень і сховищ, що належать йому або якими він користується, для проведення виконавчих дій, ненадання декларації про доходи та майно боржника тощо (т.2 а.с.51-68). 7. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З платіжного доручення №10158 від 10 липня 2020 року (т.1 а.с.6) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Райффайзен Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2102 гривень. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1051 гривень Крім цього, з платіжного доручення №57114 від 25 березня 2021 року (т.1 а.с.200) вбачається, що при пред`явленні позову АТ «Родовід Банк» сплатив судовий збір у розмірі 2270 гривень. Пред`явлений позов задоволений. Тому з [PERSON] та [PERSON] на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору у розмірі 1135 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: approved