Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Відповідно до позовної заяви від 06.06.2022 року, позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання малолітніх дітей у розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини, до досягнення дітьми повноліття. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що 26.02.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис 135. Від шлюбу мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що шлюбні відносини між сторонами припинено. Було подано до Голосіївського районного суду міста Києва позов про розірвання шлюбу. Сторони разом не проживають, а діти перебувають на її матеріальному утриманні, відповідач, в свою чергу, участі в утриманні дітей не приймає, в зв`язку з чим вона просить стягнути аліменти в судовому порядку. 01.09.2022 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, саме тому суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах справи доказах. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 26.02.2011 року між сторонами було зареєстровано шлюб Відділом реєстрації актів цивільного стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №135. Від шлюбу у сторін народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Суд враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і дітей. Відповідно до статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Висновки Верховного Суду, викладені у постанові від 11 березня 2020 року у справі № 759/10277/18 зводяться до того, що інтереси дитини превалюють над майновим становищем платника аліментів, з огляду на що суд відхиляє доводи відповідача щодо неможливості сплати аліментів у визначеному позивачем розмірі з огляду на рівень його доходу. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яку ратифіковано постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27 лютого 1991 року, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої-другої статті 27 вказаної Конвенції держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України» на 2022 рік встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: 2618,00 грн (січень-червень), 2744,00 грн (липень-листопад), 2833,00 грн (грудень) Відповідно до положень ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що на час розгляду справи діти проживають з матір`ю і вона несе витрати на їх утримання. Також суд враховує розмір витрат, які необхідно здійснити на дітей відповідного віку щомісяця для забезпечення їх належного гармонійного розвитку . Суд не може надати оцінку наявності у сторін нерухомого або рухомого майна, розміру їх доходів, оскільки такі докази не надані суду. Також суд враховує, що обов`язок по утриманню дитини покладено на обох батьків і такі зобов`язання щодо забезпечення життєдіяльності дитини та її гармонійного розвитку не можуть виникати лише у одного з батьків. Беручи до уваги викладені обставини, аналізуючи всі зібрані у справі докази, суд вважає за необхідне визначити аліменти на утримання дітей сторін в розмірі 1/3 частки від всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше, ніж 50 % прожиткового мінімуму встановленого для відповідного віку дитини, до досягнення дітьми повноліття. Відповідно до ст. 191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved