Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

До Ірпінського\~міського суду\~Київської області\~звернувся [PERSON] \~до ТОВ\~«Фінансова компанія\~«Еліт Фінанс»,\~треті особи:\~приватний нотаріус\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Івано-Франківської\~області Личук\~Т.В.,\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Житомирської області\~Клименюк А.М.\~про визнання\~виконавчого напису\~нотаріуса таким,\~що не\~підлягає виконанню.\~Позов мотивує\~тим,\~що 20\~листопада 2007\~року між\~ним та\~ВАТ КБ\~«Надра» було\~укладено кредитний\~договір №\~20/11/2007/840-АП/02/117\~щодо надання\~кредиту у\~розмірі 15\~893,00\~доларів США,\~під 14,4\~відсотків річних\~за користування\~кредитними коштами,\~із кінцевим\~терміном повернення\~до 19.11.2014\~року.\~11\~червня 2010\~року Малинський\~районний суд\~Житомирської області\~ухвалив рішення\~у справі\~№ 2-212/10\~задовольнив позовні\~вимоги банку\~зокрема про:\~розірвання кредитного\~договору;\~стягнення з\~нього на\~користь банку\~139\~065,66\~грн.\~за користування\~кредитом по\~кредитному договору.\~Судове рішення\~не оскаржувалось\~та набрало\~законної сили\~22\~червня 2010\~року.\~В порядку\~примусового виконання\~судового рішення\~на підставі\~виданого Малинським\~районним судом\~виконавчого листа\~банк ініціював\~відкриття 04.10.2016\~р.\~виконавчого провадження\~№ 52522092\~державним виконавцем\~Малинського районного\~відділу державної\~виконавчої служби\~Головного територіального\~управління юстиції\~у Житомирській\~області.\~На сьогодні\~дане виконавче\~провадження не\~закінчено.\~Ухвалою Малинського\~районного суду\~Житомирської області\~від 10.12.2020\~р.\~у справі\~№ 2-212/10\~було задоволено\~заяву ТОВ\~«ФК «ЕЛІТ\~ФІНАНС»,\~код ЄДРПОУ\~40340222\~про заміну\~сторони виконавчого\~провадження у\~виконавчому листі\~№2-212/10\~у справі\~за позовом\~банку до\~нього про\~стягнення заборгованості\~за кредитним\~договором,\~а саме\~замінено стягувача\~-\~з банку\~ВАТ КБ\~«Надра» на\~відповідача.\~Ухвала набрала\~законної сили\~26.12.2020\~р.\~За заявою\~відповідача 17.12.2020\~р.\~приватний нотаріус\~Личук Т.В.\~вчинив оспорюваний\~виконавчий напис,\~згідно з\~яким:\~передбачено стягнення\~з нього\~заборгованості за\~кредитним договором\~за період\~з 26.08.2020\~р.\~по 22.10.2020\~р.,\~сума заборгованості\~складається з:\~суми заборгованості\~за кредитом\~-\~402\~176,48\~грн.;\~суми заборгованості\~за користування\~кредитом -\~71\~067,02грн.;\~суми заборгованості\~за штрафними\~санкціями -\~176\~795,88грн.;\~суми плати,\~що здійснена\~відповідачем за\~вчинення виконавчого\~напису \~300,00грн.,\~-\~загальна сума\~заборгованості становить\~650\~339,\~38грн.\~14.05.2021\~р.\~за заявою\~відповідача приватний\~виконавець Клименюк\~А.М.\~відкрив виконавче\~провадження №\~65439740\~щодо примусового\~виконання оспорюваного\~виконавчого напису. Вважає вказаний\~виконавчий напис\~таким,\~що вчинений\~з порушенням\~встановленого законом\~порядку,\~а саме:\~сума заборгованості\~не є\~безспірною,\~крім того,\~кредитний договір\~не посвідчувався\~нотаріально.\~Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 17.12.2020 р. приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем (реєстр. № 6245) щодо стягнення у безспірному порядку заборгованості з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» у загальному розмірі 650 339,38 грн., судові витрати покласти на відповідача. Відповідачем подано\~відзив на\~позовну заяву\~в якому\~просить у\~задоволені позову\~ [PERSON] \~до ТОВ\~«ФК «Еліт\~Фінанс»,\~треті особи:\~приватний виконавець\~виконавчого округу\~Житомирської області\~Клименюк Андрій\~Миколайович,\~приватний нотаріус\~Івано-Франківського\~міського нотаріального\~округу Личук\~Тарас Володимирович,\~відмовити в\~повному обсязі,\~судові витрати\~покласти на\~позивача. Оскільки,\~заборгованість [PERSON] \~перед ТОВ\~«ФК «Еліт\~Фінанс» за\~договором є\~непогашеною,\~зобов`язання по\~виплаті кредитних\~коштів не\~виконані та\~не виконуються. Вважає заявлені позивачем витрати на правничу допомогу документально не підтвердженими, а тому відсутні підстави для відшкодуванні таких витрат. В судове засідання позивач не з`явився, його представник через канцелярію суду подав заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали, не заперечували щодо винесення заочного рішення. Відповідач ТОВ «ФК «Еліт Фінанс», в судове засідання не забезпечив явку свого представника. Через канцелярію суду подав заяву про слухання справи за його відсутності. Подав заяву про визнання позову у частині визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, в зв`язку з цим просив повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову та заявив клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомогу адвокату до 1000грн. Третя особа приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личук Тарас Володимирович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа приватний виконавець виконавчого округу Житомирської області Клименюк Андрій Миколайович в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. вчинено виконавчий напис 17.12.2020 року, за № 6245, яким стягнуто на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» заборгованість, що виникла за кредитним договором № 20/11/2007/840-АП/02/117 від 20 листопада 2007 року, з усіма додатками та додатковими угодами, який укладений між Відкритим акціонерним товариством "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" та [PERSON] . Правонаступником усіх прав та обов`язків ПАТ "КОМЕРЦІЙНИЙ БАНК "НАДРА" (код ЄДРПОУ 20025456) за вказаним кредитним договором є ТОВ "ФК "ЕЛІТ ФІНАНС" (код ЄДРПОУ 40340222) на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 26 серпня 2020 року. Строк платежу по кредитному договору настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості здійснюється за період з 26 серпня 2020 року по 22 жовтня 2020 року. Сума заборгованості складається з: суми заборгованості за кредитом - 402\~176,48грн.; суми заборгованості за відсотками за користування кредитом - 71\~067,02грн.; суми заборгованості за комісією 0,00грн.; суми заборгованості за штрафними санкціями - 176\~795,88 грн.; суми плати, що здійснена стягувачем за вчинення виконавчого напису 300,00грн. Загальна сума заборгованості становить 650\~339,38грн. Згідно постанови про відкриття виконавчого провадження № 65439740 від 14.05.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Житомирської області Клименюком Андрієм Миколайовичем відкрито виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису № 6245, виданий 17.12.2020 приватним нотаріусом Івано-Франківського МНО Личук Т.В. про стягнення з боржника, яким є: [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова Компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» заборгованість у розмірі 650\~339,38 грн. Відповідно до ст.18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок здійснення виконавчого напису нотаріусом регулюється Законом України «Про нотаріат», Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, в редакції від 29.11.2001 року, Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України № 296/5 від 22.02.2012 року з наступними змінами. Виконавчий напис - це розпорядження нотаріального органу про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачу чи повернення майна кредитору, вчинене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії лежить факт безспірності певної заборгованості. Згідно з ч.1 ст.88 Закону України «Про нотаріат» № 3425-XII від 02.09.1993 року, зі змінами, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Отже, виконавчий напис вчиняється нотаріусом за наявності двох умов: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем і якщо з моменту виникнення права на позасудове вирішення спору не минув строк, передбачений законом. Частиною 1 статті 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Згідно приписів ч.2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат» перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктами 1.1, 1.2, 3.2, 3.5 Глави 16 «Вчинення виконавчих написів» Розділу ІІ «Порядок вчинення окремих видів нотаріальних дій» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України №296/5 від 22.02.2012 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Під час вчинення виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року. Як вбачається зі змісту спірного виконавчого напису, під час його вчинення приватний нотаріус Івано-Франківського міського нотаріального округу Личук Т.В. керувався ст. 34, 87-91 Закону України «Про нотаріат», та п.2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Пунктом 2 Розділу 2 «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року, встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з цим, Київський апеляційний адміністративний суд постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» зокрема в частині пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Київський апеляційний адміністративний суд дійшов висновку про необхідність визнання нечинною Постанови Кабінету міністрів України № 662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині п.1 та п.2 зазначеної постанови. Згідно приписів ч.2 ст.265 КАС України у разі визнання рішенням суду нормативно-правового акта протиправним та нечинним, такий нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» № 1172 в редакції від 29.11.2001 року. Така позиція суду узгоджується з правовим висновком Верховного Суду, викладеним у постанові від 29 січня 2019 року, справа № 910/13233/17. Пунктом 1 зазначеного Переліку, в редакції від 29.11.2001 року, передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Позивач зазначає, що у нього відсутні будь які зв`язки з відповідачем, суму заборгованості не визнає, крім того відсутній нотаріально засвідчений кредитний договір. Суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду України від 5 липня 2017 року у справі № 6-887цс17, які також знайшли своє відображення в постанові Великої Палати Верховного Суду по справі № 320/8269/15-ц від 16 травня 2018 року, в якій Великою Палатою Верховного Суду наголошено на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів ст.ст.15, 16, 18 ЦК України, ст.ст.50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст.ст.87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Отже, на думку суду, у даному випадку, нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом, чим порушив норми Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Згідно ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, і сторони у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. За таких обставин, суд приходить до висновку, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом було вчинено з порушенням чинного законодавства, а тому він підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Щодо стягнення витрат на правничу допомогу. В своїх роз`ясненнях, наданих у п.п.47-48 Постанови Пленуму «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах» від 17.10.2017 року №10, ВССУ зазначив, що право на правову допомогу гарантовано статтями 8, 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України (Рішення від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000; Рішення від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009; Рішення від 11 липня 2013 року № 6-рп/2013). Витрати, пов`язані з оплатою правової допомоги адвоката або іншого фахівця в галузі права, несуть сторони, крім випадків надання безоплатної правової допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність") або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (статті 12, 42, 56 ЦПК). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Підстави, межі та порядок відшкодування судових витрат на правову допомогу, надану в суді як адвокатом, так і іншим фахівцем у галузі права, регламентовано у пункті 2 частини третьої статті 79, статтях 84, 88, 89 ЦПК України. Витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Надання платної правової допомоги регламентується Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність», згідно частини 1 статті 26 якого, адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Документами, що посвідчують повноваження адвоката на надання правової допомоги, можуть бути: договір про надання правової допомоги; довіреність; ордер; доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. В матеріалах справи міститься лише копії договору про надання правової допомоги № 23/06/21-1 від 23.06.2021 року, з якого вбачається, що адвокатське об`єднання «Чудовський та Партнери» в особі керуючого партнера Чудовської Ірини Василівни надає професійну правничу допомогу [PERSON] , ордер на надання правничої допомоги від від 07.09.2021 року серія АІ № 1149433 та свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю серія № 4143 від 30.11.2011 року, жодного документального підтвердження оплати наданої правової допомоги не надано. Враховуючи викладене суд приходить до висновку, що вимога [PERSON] щодо стягнення витрат, пов`язаних з розглядом справи на суму 65034,00грн. не підлягає задоволенню в повному обсязі, як така, що необґрунтована та безпідставна. Також, при задоволенні позову у відповідності до ст.141 ЦПК України, з відповідача слід стягнути на користь позивача сплачений судовий збір. Судом встановлено, що позивачем згідно квитанцій сплачено судовий збір у розмірі 454,00грн за подачу заяви про забезпечення позову. Суд не бере до уваги твердження відповідача щодо вирішення питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, оскільки відповідно до ч. 1 ст.142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - відповідачем позов визнано лише частково. На підставі викладеного,

Outcome: partial