Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Калинівська селищна рада звернулася до суду в порядку цивільного судочинства з позовом, в якому просить позбавити [PERSON] , [PERSON] батьківських прав відносно їх малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Свої вимоги мотивували тим, що на обліку у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради Фастівського району перебувають малолітні діти [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які опинилися в складних життєвих обставинах у зв`язку з ухиленням батьків від виконання батьківських обов`язків. [PERSON] та [PERSON] , які перебувать у зареєстрованому шлюбі, є батьками трьох малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Відповідачі не приділяють належної уваги та догляду за дітьми, діти знаходяться з занедбаному стані, не відвідують дитячі заклади, голодують, батьки систематично зловживають спиртними напоями і взагалі самоусунулись від виховання та утримання своїх трьох малолітніх дітей. Відповідно до актів обстеження житлових умов від 15.07.2020 року, 05.08.2020 року. 28.04.2021 року, 06.05.2021 року, відомо, що для дітей не створені належні умови для проживання і діти не забезпечені всім необхідним. Відповідачі життям, здоров`ям та навчанням дітей не цікавилися, будь-якої допомоги по їх матеріальному утриманню не надавали. Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 06.05.2021 року № 66-07 було вирішено питання «Про негайне відібрання малолітніх дітей». Дітей було вилучено у батьків та влаштовано до КНП «Васильківська багагопрофільна лікарня інтенсивного лікування» Васильківської міської ради» для обстеження. Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 06.05.2021 року № 66-07 було вирішено питання «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» [PERSON] , [INFO] до Комунального Закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини «Боярка». Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 06.05.2021 року № 66-07 було вирішено питання «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» [PERSON] [INFO] та [PERSON] , [INFO] до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків». За час перебування дітей в закладах, батьки жодного разу не відвідали їх, не цікавилися їхнім життям та станом здоров`я. Через ситуацію що склалась та з метою визначення юридичного статусу дітей, які фактично проживають без підтримки та піклування батьків, службою у справах дітей та сім`ї Калинівської селищної ради було надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] . Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 20.10.2021 року прийнято цивільну справу №362/5051/21 за позовом Калинівської селищної ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав, до розгляду та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с.37). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 16.05.2022 року закрито підготовче провадження у справі (а.с.49-50). Представник позивача в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити в повному обсязі (а.с. 62). Відповідачі, які належним чином повідомлялися про відкриття провадження по справі в порядку загального позовного провадження за останнім відомим місцем проживання (а.с.64, 61) та у порядку ч. 11 статті 128 ЦПК України (а.с. 56, 57) не скористалися своїм правом подати відзив на позовну заяву та в судове засідання не з`явилися. З`ясувати думку дітей, щодо позбавляння відносно них батьківських прав, суду не видалося можливим, так як відповідно до Наказу від 28.02.2022 року у зв`язку введенням на території України воєнного стану, на підставі Положення «Про Київський обласний центр соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» служби у справах дітей Київської обласної державної адміністрації та Постанови Кабінету Міністрів України від 28.02.2022 року № 166 «Про внесення змін до Правил перетинання державного кордону громадянами України» - для збереження здоров`я і безпеки дітей - вивезти усіх вихованців КОЦСПРД «Сезенків» в Румунію, а тому діти на даний час у зв`язку із іх безпекою перебувають в Руминії (а.с. 63-76). На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідачів, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та задоволення позовних вимог. Згідно з ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами ст. 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Васильківським мвіськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київській області 06 вересня 2018 року, актовий запис про народження № 471; [PERSON] , [INFO] ., що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області 22 січня 2019 року, актовий запис про народження № 34; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке видане Виконавчим комітетом Калинівської селищної ради Васильківського району Київської області 22.01.2019 року, актовий запис про народження № 52 (а.с.13-15). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу 20.11.2011 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб (а.с.16). Відповідно до актів обстеження житлових умов від 15.07.2020 року, 05.08.2020 року. 28.04.2021 року, 06.05.2021 року, вбачається, що в будинку брудно, речі грязні та розкидані, грязна постіль, на стінах та стелі пліснява, посуд брудний. Антисанітарні умови проживання для дітей, не створені належні умови для проживання дітей, батьки свідомо не виконують свої обов`язків та несуть загрозу життю та здоров`ю дітям (а.с. 25-28). Згідно до психологічної характеристики учениці 1 класу Калинівської ЗОШ І-ІІІ ступенів №2 [PERSON] , [INFO] , за результатами спостережень та дослідженнями на контакт із дорослою людиною йде вибірково, більше контактує з ровесниками. Контакт встановлюється поступово, швидше проявляє пасивність, ніж активність. Інтерес до співпраці з дорослими епізодичний, поверховий (а.с. 30). Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 06.05.2021 року було вирешено негайно відібрати малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які фактично проживають за адресою: [ADDRESS] із сім`ї [PERSON] та [PERSON] в зв`язку з винекненням безпосередньої загрози для життя та здоров`я малолітніх дітей (а.с.24). Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 27.05.2021 року №81-08 вирішено вважати доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно їхніх малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ., [PERSON] , [INFO] (а.с.17-20). Рішеннями виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 06.05.2021 року № 66-07, №68-07 було вирішено питання «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до Київського обласного центру соціально-психологічної реабілітації дітей «Сезенків» (а.с. 21-22). Рішенням виконавчого комітету Калинівської селищної ради від 06.05.2021 року № 67-07 було вирішено питання «Про тимчасове влаштування малолітньої дитини» [PERSON] , [INFO] до Комунального Закладу Київської обласної ради «Спеціалізований обласний будинок дитини м. Боярка» (а.с. 23). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України (далі - СК України) право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім'я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 СК України передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Відповідно до частини першої статті 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько, можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Виходячи з тлумачення пункту 2 частини першої статті 164 СК України суд має підстави для висновку, що ухилення від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав виключно за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою надзвичайні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Суд може у виняткових випадках при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох з урахуванням її характеру, особи батька і матері, а також інших конкретних обставин справи відмовити в задоволенні позову про позбавлення батьківських прав, попередивши відповідача про необхідність змінити ставлення до виховання дитини (дітей) і поклавши на органи опіки та піклування контроль за виконанням ним батьківських обов`язків. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» (заява № 10383/09) від 16 липня 2015 року Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Як роз`яснено у пунктах 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. З огляду на зазначене, та встановлено в ході розгляду справи, відповідачі добровільно відмовилися від батьківських прав та обов`язків щодо своїх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав. Та, приймаючи до уваги те, що [PERSON] , [PERSON] , свідомо ухиляється від виконання батьківських обов`язків, а саме: долею дітей та їхнім станом здоров`я не цікавляться, участі у їхньому вихованні не приймають, не піклуються про фізичний і духовний розвиток дітей, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідним харчуванням, медичного догляду, лікування, що негативно впливає на їхній фізичний розвиток як складову виховання, в спростування вказаних доводів відповідачами доказів суду надано не було, суд вважає вимоги позивача про позбавлення батьківських прав доведеними та такими, що ґрунтуються на вимогах закону, а тому є законні підстави для їх задоволення. Згідно ч. 6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь держави.

Outcome: approved