Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі по тексту позивач) звернувся до суду із вищевказаним позовом до [PERSON] (далі відповідач), у якому просить суд позбавити відповідача батьківських прав відносно неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Підставність вимог позивач обґрунтовує тим, що із відповідачем перебували у зареєстрованому шлюбі, в якому мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Шлюб між ними було припинено шляхом його розірвання, після чого відповідачка залишила сім`ю та проживає окремо, фактично самоусунулась від виконання батьківських обов`язків, що полягає в тому, що не тільки не приїздить до дитини, а взагалі не займається його вихованням, утриманням, не цікавиться його життям та станом здоров`я, не спілкується з дитиною взагалі, матеріальної допомоги на утримання сина не надавала, у зв`язку із чим позивачем було ініційовано позов про присудження аліментів із відповідача на утримання дитини, однак остання їх не сплачує, має велику заборгованість та встановлені обмеження в рамках виконавчого провадження, що свідчить про свідоме нехтування відповідачем своїх батьківських обов`язків та є наслідком винної поведінки відповідача, що стало підставою звернення до суду із даним позовом. Відповідач, у відповідності до ст. ст.\~174,\~178 ЦПК України, не скористалась своїм процесуальним правом та не направила суду відзив на позовну заяву. Ухвалою суду\~від 14.01.2022\~було відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, відповідно до вимог ст. 19 СК України залучено до участі у справі орган\~опіки та\~піклування за місцем постійного проживання дитини - в особі органу опіки і піклування Вінницької міської ради, зобов`язано останніх надати висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] стосовно дитини - [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 11.02.2022, 21.04.2022 було відмовлено у задоволенні клопотання представника позивача - адвоката Чубенко Сніжани Василівни про проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду від 29.04.2022, 24.05.2022, 08.07.2022, 01.08.2022 було задоволено клопотання представника позивача - адвоката Чубенко Сніжани Василівни про проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. Ухвалою суду\~від 31.08.2022\~закрито\~підготовче провадження\~у справі\~та призначено\~справу до\~судового розгляду, задоволено клопотання представника про допит неповнолітньої дитини стосовно якої вирішується питання про позбавлення батьківських прав - [PERSON] . Ухвалою суду від 31.08.2022 було задоволено клопотання представника позивача - адвоката Чубенко Сніжани Василівни про проведення судового засідання дистанційно в режимі відеоконференції, поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів. 02.11.2022 протокольною ухвалою було прийнято відмову представника позивача від допиту неповнолітньої дитини в судовому засіданні. У судове засідання позивач не з`явився, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду справи. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позові, просила суд здійснювати розгляд справи у даному судовому засіданні за відсутності позивача, явка якого є поважною та відсутність будь яких обмежень відповідно до наділених її повноважень, надала згоду на заочний розгляд справи. Відповідач, будучи повідомленою у встановленому законом порядку про час і місце розгляду справи, на що вказує рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення із відміткою Укрпошти, що адресат «відмовився від отримання», в судове засідання не з`явилась, заяви про відкладення розгляду справи або розгляд справи у її відсутність до суду не подала, про причини неявки суд не повідомила. За підписом начальника служби у справах дітей Вінницької міської ради Шафранської Л. надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, не заперечувала щодо задоволення позову, висновок складений органом опіки та піклування підтримала. Ураховуючи наведене, суд не вбачає правових підстав, передбачених ст.223 ЦПК України для відкладення розгляду справи. 02.11.2022 ухвалою суду було вирішено здійснювати заочний розгляд даної справи. Суд, вислухавши представника позивача, вивчивши та дослідивши матеріали цивільної справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши усі зібрані у справі докази, встановив, що згідно із свідоцтвом про народження серія [NUMBER] (а.с.7), батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2015 у цивільній справі №127/22317/15-ц з [PERSON] присуджено аліменти на утримання сина [PERSON] [INFO] , в розмірі ј частки усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 18.09.2015, і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 13.11.2015 та за заявою стягувача було звернуто до виконання. У рамках виконавчого провадження ВП №49571639 державним виконавцем Липовецького відділу ДВС у Вінницькій області Центрально Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) було винесено ряд постанов за неналежне виконання аліментних обов`язків [PERSON] , зокрема: про встановлення тимчасового обмеження боржника: у праві виїзду за кордон; у праві полювання; у праві користування зброєю; у праві користування транспортними засобами; постанова про арешт коштів; про звернення стягнення на заробітну плату та доходи (а.с.10-15). Згідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів по виконавчому провадженні №49571639 (а.с.16), за період з 18.09.2015 по 30.09.2021 загальна сума заборгованості [PERSON] за виконавчим документом №127/22317/15-ц становить 121\~736,50 (сто двадцять одна тисяча сімсот тридцять шість грн. 50 коп) грн. Як убачається із довідки ОСББ «Хлібна-23» м. Вінниця, вул. Хлібна, буд.23, до складу сім`ї позивача входять: [PERSON] власник, [PERSON] , [PERSON] , (а.с. 17). Відповідно до Акту про фактичне проживання від 20.10.2021 (а.с.18) констатовано, що дитина [PERSON] , 2006 року народження проживає в [ADDRESS] , разом з бабусею [PERSON] , та дідусем [PERSON] . Позивач звернувся до суду із позовом про позбавлення відповідача батьківських прав стосовно її неповнолітньої дитини. Суд вирішуючи даний спір керується приписами ст.141, 150, 164 Сімейного кодексу України. Крім цього враховує, що згідно з частиною третьою статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша\~статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою\~статті 7 Сімейного кодексу України\~(далі -\~СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених\~Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою\~Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII\~(далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до пунктів 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Статтею 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Аналізуючи встановлені факти у контексті позбавлення батьківських прав, суди повинні зважувати на те, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Аналогічний правовий висновок викладений Верховним Судом у постановах: від 29 квітня 2020 року у справі № 522/10703/18 (провадження № 61-4014св20), від 13 квітня 2020 року у справі № 760/468/18 (провадження № 61-8883св19), від 11 березня 2020 року у справі № 638/16622/17 (провадження № 61-13752св19), від 23 грудня 2020 року у справі № 522/21914/14 (провадження № 61-8179св19). Судом встановлено, що питання про позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно дитини [PERSON] , [INFO] , було предметом розгляду Виконавчого комітету Вінницької міської ради, за наслідками якого було складено висновок за №01/00/011/119114 від 04.05.2022 (а.с.94-95), відповідно до якого визнано за доцільне позбавити відповідача [PERSON] батьківських прав стосовно її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Вирішуючи спір, належним чином дослідивши та давши оцінку зібраним у справі доказам, суд дійшов висновку про те, що зібрані у справі докази підтверджують свідоме ухилення та нехтування батьківськими обов`язками з боку матері, що принижує гідність дитини, а «юридичне батьківство» матері, яка фактично залишається чужою людиною може призвести до негативних наслідків у житті дитини як з моральної, так і з правової точки зору. Таке відношення відповідача до своїх батьківських обов`язків хибно впливає на виховання та формування світогляду неповнолітньої дитини, мати свідомо самоусунулась від виконання своїх обов`язків щодо виховання та утримання дитини, будучи належним чином повідомленою про явку до органу опіки та піклування щодо вирішення питання про позбавлення її батьківських прав заперечень не надала, не з`являлась жодного разу до суду, відмовившись від адресованих їй вкладень та судових викликів, що свідчить про свідоме небажання цікавитись питанням по відношенню до її неповнолітньої дитини. За таких обставин, суд вважає, що достатні усі правові підстави для застосування крайнього заходу впливу по відношенню до відповідачки шляхом позбавлення її батьківських прав, який відповідає інтересам дитини, отож позов підлягає до задоволення у повному обсязі. При цьому, суд зауважує, що із відповідача вже було присуджено аліменти на утримання дитини за рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 02.11.2015, отож таке питання судом не вирішується. Питання розподілу судових витрат суд приймає з урахуванням приписів визначених Главою 8 ЦПК України.

Outcome: approved