Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку. \~ \~ \~ \~В обгрунтування позову зазначила, що вони з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням суду від 27.01.2016 року та від якого мають двох неповнолітніх дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Пізніше, після розірвання шлюбу у них народилася ще одна дитина [PERSON] , [INFO] . \~ \~ \~ \~Вказала, що відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, а вона не може працювати, оскільки доглядає за малолітньою дитиною, у зв`язку з чим звернулася до суду із вказаним позовом. \~ \~ \~ \~Прохала стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку доходів , аліменти на власне утримання до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1/6 частини його доходів та судові витрати. \~ \~ \~ \~В подальшому позивач позовні вимоги уточнила , остаточно прохала стягнути з відповідача її користь аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини його заробітку доходів , аліменти на власне утримання до досягнення дитиною 3-річного віку в розмірі 1/9 частини його доходів та судові витрати в розмірі 5000 гривень. \~ \~ \~ \~Від відповідача на адресу суду надійшов відзив на позов в якому він зазначив, що позовні вимоги визнає частково. Вказав, що на утримання двох неповнолітніх дітей сплачує позивачу аліменти в розмірі 1/3 частки його доходів,крім того, сплачує аліменти на утримання непрацездатного батька в розмірі 1/7 частини його доходів, виплачує кредит за транспортний засіб та із його заробітної плати здійснюються відрахування на потреби ЗСУ до закінчення воєнного стану. Не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку ( доходів ) та заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку, оскільки наразі немає можливості надавати таку матеріальну допомогу. Крім того, вважає витрати позивача на правову допомогу завищеними, такими, що є неспівмірними зі складністю справи, а тому прохав зменшити їх розмір. \~ \~ \~ \~Від представника позивача адвоката Хворост Д.М. на адресу суду надійшла відповідь на відзив в якій вона позов підтримала в повному обсязі та прохала задовольнити. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримала, прохала задовольнити. \~ \~ \~ \~Відповідач не заперечував проти стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку ( доходів ), в задоволенні решти позовних вимог проохав відмовити. \~ \~ \~ \~Заслухавши думку представника позивача, відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовна заява підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони по справі перебували в зареєстрованому шлюбі, який розірвано рішенням Київського районного суду м. Полтави від 27.01.2016 року ( а.с. 14 ). У шлюбі у сторін народилося двоє дітей : [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ( а.с. 7,8 ), на утримання яких, на виконання рішення Київського районного суду м. Полтави від 01.02.2016 року, відповідач сплачує позивачу аліменти в розмірі 1/3 частини його заробітку ( доходів ), але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно ( а.с. 9,99-102 ). Після розірвання шлюбу, у сторін народилася ще одна дитини [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на утриманні матері ( а.с. 6 ). Також встановлено, що з відповідача рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 21.06.2019 року стягнуто аліменти в розмірі 1/7 частини його доходів ( заробітку ) на утримання непрацездатного батька ( а.с. 63 ) . Як повідомив відповідач, зазначене рішення не перебуває на примусовому виконанні, оскільки ним в добровільному порядку сплачуються аліменти на утримання батька. З заробітної плати відповідача здійснюються відрахування в розмірі 20 % від заробітної плати на потреби ЗСУ ( а.с. 98 ). Відповідно до ст.ст. 141, 155, 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності, проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Статтями 8, 11\~ЗУ «Про\~охорону дитинства» визначено, що батько та мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Окрім того, ратифікувавши у 1991 році Конвенцію про права дитини 1989 року, Україна прийняла на себе міжнародно-правові зобов`язання по здійсненню міжнародних стандартів прав дитини, відповідно з якими вона повинна забезпечити добробут, охорону здоров`я, житло, освіту для кожної дитини без будь-якої дискримінації, забезпечити якнайкраще здійснення інтересів і прав дитини в усіх сферах суспільного життя. Норми цієї Конвенції, відповідно до ст.9 Конституції України 1996 р., діють як складова національного законодавства України з 27 вересня 1991 року, тобто з часу її ратифікації Україною. Відповідно до ст. ст.\~180-181\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а у разі недосягнення згоди між батьками щодо їх участі у витратах на утримання дитини, суд своїм рішенням визначає розмір аліментів на утримання дитини. Зі змісту зазначених норм закону вбачається, що обов`язок по утриманню дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, при цьому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Достатність рівня забезпечення дитини оцінюється виходячи з участі в цьому обох батьків, частка яких є рівноцінною. Згідно положень ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. При цьому, розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч.2 ст.182 СК. Тому суд, враховуючи обставини, передбачені ст.182 СК України, стан здоров`я та матеріальне становище дитини , стан здоров`я , матеріальний , сімейний стан відповідача, вважає, що [PERSON] в змозі надавати аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] в розмірі 1/6 частини всіх видів його заробітків (доходів) , а тому позов в цій частині підлягає до часткового задоволення. Згідно з ч. 2 ст. 91 СК України жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої-четвертої статті 84 та статтей 86 і 88 цього Кодексу. Частиною 2 статті 84 СК України передбачено, що дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Відповідно до ч. 4 ст. 84 СК України, право на утримання має вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, незалежно від того, чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки - матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того, чи працює вона, а також незалежно від її матеріального становища за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить останній незалежно від цієї обставини. Враховуючи вищевикладене,виходячи\~із зазначених\~норм матеріального\~права вбачається,\~що як\~матері дітей,\~так і\~діти мають\~рівні права\~щодо їх\~матеріального забезпечення\~батьками незалежно\~від факту\~перебування матері\~у шлюбі\~з батьком,\~а отже\~,\~позивач має\~право на\~стягнення аліментів\~на своє\~утримання до\~досягнення дитиною\~ 3-ьох\~років,\~тому позов\~в цій\~частині також\~підлягає частковому\~задоволенню,\~враховуючи обставини\~передбачені ст.\~182\~СК України, матеріальний\~стан,\~стан здоров`я\~позивача,\~відповідача, розмір прожиткового мінімуму для працездатних осіб, визначений законодавством України, виходячи з принципу справедливості та розумності, з [PERSON] підлягають стягненню аліменти на утримання позивача у розмірі 1/25 частини усіх видів заробітку ( доходів ) щомісячно, до досягнення дитиною 3-річного віку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь держави підлягають стягненню судові витрати по сплаті судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог. За позовною вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини позов задоволено на 66 %, а тому з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 659,60 грн. витрат по сплаті судового збору ; за позовною вимогою про стягнення з відповідача аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною 3-річного віку позов задоволено на 36 %, а тому з [PERSON] на користь держави необхідно стягнути 359,79 грн. витрат по сплаті судового збору, а всього підлягають до стягнення 1019,39 грн.

Outcome: partial