Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Стислий виклад позицій позивача, та заперечень відповідача. [PERSON] звернулася в суд з вищевказаним позовом. В обґрунтування вимог стверджувала те, що [INFO] померла її бабуся [PERSON] , яка заповіла все своє майно їй (позивачу). Заповіт було посвідчено секретарем Шешорської сільської ради Косівського району Івано-Франківської області 10.11.2005 року, та зареєстровано в реєстрі за №124. Померла [PERSON] була матір`ю [PERSON] , [INFO] , яка є матір`ю позивача. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, яка складається з житлового будинку [ADDRESS] , та земельної ділянки площею 0,2500 га, кадастровий номер 2623688801:02:001:0524 та земельної ділянки площею 0,1764 га, кадастровий номер 2623688801:02:001:0525. Для отримання спадщини позивач не могла вчасно звернутися до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини, оскільки не проживала разом із спадкодавцем, та не знала про посвідчений на її ім`я заповіт. Вказаний заповіт, [PERSON] знайшла лише під час ремонту в житловому будинку 01.09.2022 року. Маючи намір прийняти спадщину, позивач звернулася до нотаріуса, однак їй було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, з підстав пропущення строку для подання заяви про прийняття спадщини. Однак вказаний строк був пропущений нею з поважних причин, а саме необізнаністю про існування заповіту. З цих підстав, [PERSON] просила її позов задовольнити, та встановити додатковий строк терміном два місяці з часу набрання рішенням суду законної сили для подання заяви про прийняття спадщини за заповітом. Відповідачу було забезпечено право подати відзив на позовну заяву, однак такий не було подано. Заяви, та клопотання учасників справи. Позивач у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву в якій просила проводити розгляд справи без її участі (а.с. 34). Відповідач Косівська міська рада, будучи належним чином повідомленою, не забезпечила явку свого представника в судове засідання, однак подала клопотання про розгляд справи без участі представника Косівської міської ради. У вирішенні справи по суті покладались на розсуд суду, щодо позову не заперечили (а.с. 27-28). Процесуальні дії у справі. Ухвалою від 27.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження, розгляд справи ухвалено проводити за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче судове засідання на 26.10.2022 року (а.с. 23). Ухвалою суду від 27.10.2022 року витребувано докази (а.с.24). Ухвалою суду від 26.10.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті на 10.11.2022 року. У відповідності до ч. 3 ст. 211 ЦПК України судом проведено розгляд справи у відсутності сторін. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступне. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а.с.5). 10.11.2005 року від імені [PERSON] в Шешорській сільській раді було посвідчено заповіт, згідно з яким, все своє, де б воно не було, і з чого б воно не складалося заповіла [PERSON] (а.с.6). Вказаний заповіт зареєстрований в спадковому реєстрі за номером 69138623 (а.с.7). Відповідно до копії довідки виданої Шешорським старостинським округом Косівського району, [PERSON] , яка померла [INFO] була зареєстрована та проживала по день смерті за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Відповідно до інформаційної довідки зі спадкового реєстру, спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася (а.с.10). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про шлюб [PERSON] 28.08.2006 року уклала шлюб з [PERSON] у виконавчому комітеті сільської ради Косівського району Івано-Франківської області (а.с.13). Згідно з копією свідоцтва про право власності на нерухоме майно, [PERSON] на праві приватної власності на будинковолодіння в [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до копії довідки виданої Шешорським старостинським округом Косівського району, Івано-Франківської області Житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами який належав [PERSON] знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Кутки села Шешори перейменовані на вулиці відповідно до рішення №1-27/2009 сесії Шешорівської сільської ради від 15.12.2009 року (а.с.9). Відповідно до копії державного акту серії ЯД №839506 від 16.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,1764 га в [ADDRESS] (а.с.18). Відповідно до копії державного акту серії ЯД №839505 від 16.11.2007 року [PERSON] є власником земельної ділянки площею 0,2500 га в с. Шешори участок Самбір, Косівського району, Івано-Франківської області (а.с.19). Відповідно до роз`яснення №129/01-16 від 16.09.2022 року, [PERSON] звернулася до приватного нотаріуса Косівського РНО Маркуц У.М. про видачу свідоцтва про право на спадщину, однак їй було відмовлено, у зв`язку з пропуском встановленого строку для подання відповідної заяви, та роз`яснено право звернутися до суду із позовом про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини (а.с.20). Зміст спірних правовідносин. Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з наявністю у позивача права на спадкування і неможливістю реалізації цього права через пропуск строку для подання заяви про прийняття спадщини. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи (частина перша та друга статті 1220 ЦК України). Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до положень частини першої, третьої та п`ятої статті 1268 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Фактичний вступ в управління або володіння будь-якою частиною спадкового майна розглядається як прийняття всієї спадкової маси. Таким чином, внаслідок відкриття спадщини у спадкоємців за законом або за заповітом виникає право спадкування. Спадкове майно переходить до спадкоємців лише за умови, що вони виявили згоду щодо прийняття спадщини. Прийняття спадщини - це не обов`язок спадкоємців, а їх право. Частиною першою та другою статті 1269 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Заява про прийняття спадщини подається спадкоємцем особисто. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1270 ЦК України). Наслідки пропуску строку для прийняття спадщини визначені статтею 1272 ЦК України. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя статті 1272 ЦК України). Пленум Верховного Суду України у пункті 24 постанови від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування" судам роз`яснив, що, вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами\~пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини кожної справи. Крім того, відповідно до пункту 1 статті 6 Конвенції кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Право на справедливий судовий розгляд, закріплене в пункті 1 статті 6 Конвенції, необхідно розглядати як право на доступ до правосуддя. Тобто Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови щодо забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Гарантоване статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод право на справедливий суд включає в себе принцип доступу до суду, ефективність якого обумовлюється тим, що особі має бути забезпечена можливість звернутися до суду за вирішенням певного питання, і що держава не повинна чинити правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. Принцип «пропорційності» тісно пов`язаний із принципом верховенства права: принцип верховенства права є фундаментом, на якому базується принцип «пропорційності», натомість принцип «пропорційності» є умовою реалізації принципу верховенства права і водночас його необхідним наслідком. Судова практика Європейського суду з прав людини розглядає принцип «пропорційності» як невід`ємну складову та інструмент верховенства права, зокрема й у питаннях захисту права власності. Дотримання принципу «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності, навіть якщо воно здійснюється згідно з національним законодавством і в інтересах суспільства, все одно буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу, якщо не було дотримано розумної пропорційності між втручанням у право особи та інтересами суспільства. Ужиті державою заходи мають бути ефективними з точки зору розв`язання проблеми суспільства, і водночас пропорційними щодо прав приватних осіб. Оцінюючи пропорційність, слід визначити, чи можливо досягти легітимної мети за допомогою заходів, які були б менш обтяжливими для прав і свобод заінтересованої особи, оскільки обмеження не повинні бути надмірними або такими, що є більшими, ніж необхідно для реалізації поставленої мети. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що померла [INFO] [PERSON] була зареєстрована та проживала по день смерті в житловому будинку за адресою [ADDRESS] . В житловому будинку на день смерті також була зареєстрована [PERSON] . Заповіт від імені [PERSON] посвідчувався в Шешорській сільській раді 10.11.2005 року і зареєстрований в реєстрі за №124. Спадкова справа після смерті [PERSON] не відкривалася. Інших спадкоємців немає. Оцінюючи причини пропуску встановленого законом шестимісячного строку для подання заяви про прийняття спадщини, суд враховує ту обставину, що позивач є єдиним спадкоємцем за заповітом після смерті своєї бабусі [PERSON] і пропустила строк з поважних причин, оскільки не знала про існування заповіту. За таких обставин, викладені позивачем причини пропуску подання заяви про прийняття спадщини сумніву у суду не викликають. Додатковий строк, достатній для подання заяви про прийняття спадщини, не може перевищувати шестимісячного строку, встановленого статтею 1270 ЦК України для прийняття спадщини. Якщо виникнення у особи права на спадкування залежить від неприйняття спадщини або відмови від її прийняття іншими спадкоємцями, строк для прийняття нею спадщини встановлюється у три місяці з моменту неприйняття іншими спадкоємцями спадщини або відмови від її прийняття. На підставі викладеного та

Outcome: approved