Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач відокремленого структурного підрозділу «Гірничого фахового коледжу Криворізького національного університету» звернувся до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якому просив стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 47\~371 (сорок сім тисяч триста сімдесят одна) гривня 17 копійок, відсотки річних за користування чужими грошовими коштами у розмірі 1\~095 (одна тисяча дев`яносто п`ять) гривень, 32 копійки, інфляційні витрати у розмірі 4 094 (чотири тисячі дев`яносто чотири) гривні 39 копійок, загальна сума позову - 52\~560 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят) гривень, 88 копійок, а також відшкодувати судові витрати у розмірі 2 481 (дві тисячі чотириста вісімдесят одна) гривня. Позивач вказує, що він є балансоутримувачем гуртожитку за адресою: [ADDRESS] . З [PERSON] 17 лютого 2004 року було укладено договір № 7 оренди житла в гуртожитку [ADDRESS] , яким було передано в оренду житлове приміщення площею 57 кв.м., на третьому поверсі в гуртожитку [ADDRESS] . Всупереч вимогам договору, станом на теперішній час, відповідач продовжує проживати в гуртожитку. У зв`язку з неналежним виконанням вимог договору заборгованість відповідача складає 52\~560 (п`ятдесят дві тисячі п`ятсот шістдесят) гривень 88 копійок, яку позивач просить стягнути в судовому порядку з відповідача, а також просить судові витрати покласти на відповідача. Ухвалою суду позовну заяву було прийнято до розгляду відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та надано відповідачу строк для подання заперечень (відзиву) на позовну заяву. Представник позивача в судове засідання не з`явився, у наданій до суду письмовій заяві просив розглядати справу за його відсутності, позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив, скористався правом подання відзиву в якому просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Вказав, що дійсно 17.02.2004 року він уклав договір № 7 оренди нерухомого майна, який не містив орендної плати за користування нерухомим майном та плати за надання орендодавцем послуг з утримання орендованого майна та діяв до 31.12.2004. 09.07.2013 відповідач [PERSON] звернувся до позивача про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги за період 2006-2013 року, відповідно до якої було укладено договір №7/13-72 про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги. [PERSON] вимоги даного договору виконані у повному обсязі, що підтверджується договором реструктуризації, квитанціями про оплату та розрахунком зі сплати. [PERSON] підтверджує, що здійснює оплату частково, на момент здійснення розрахунку по заборгованості, заборгованість склала з 01.01.2019 по 01.02.2022 - 27\~424 (двадцять сім тисяч чотириста двадцять чотири) гривень, 41 коп., що підтверджується розрахунками на оплату та квитанціями про сплату послуг. Крім того, [PERSON] зазначає, що до позовної заяви не надано акт прийому-передачі майна та розрахунку плати за житло, які були зазначені у договорі оренди, відсутня технічна документація щодо наданого житла, а тому перевірити відповідно до якої площі здійснюються нарахування неможливо. Період, за який нарахована заборгованість, у позовній заяві не зазначений. Суми нарахувань взагалі не підтверджені жодним документом, термін позовної давності по нарахуванням, щодо заборгованості станом на 01.01.2019 у розмірі 16\~436 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 86 копійок - сплив, розрахунок боргу не обґрунтований документально. Детальний розрахунок заборгованості за період з 01.09.2019 по 01.02.2022, розрахунки суми компенсації за інфляцію та 3 % річних є неналежним доказом, так як не мають ознак юридичного документу, передбачених ДСТУ 4163-2003 «Вимоги до оформлення документів», затвердженого наказом Держпоживстандарту України від 07.04.2003. З розрахунку суми компенсації за інфляцію та 3% річних взагалі неможливо встановити, яким чином проводилися нарахування, оскільки даний розрахунок не містить посилань на формули та алгоритм його проведення, що виключає можливість здійснити його перевірку. Крім того, всі розрахунки не затверджені посадовою особою. Також, [PERSON] посилається на те, що в матеріалах справи відсутні рішення органів місцевого самоврядування та відповідних уповноважених органів державної виконавчої влади щодо встановлення у спірний період цін, тарифів, так і посилань на них про розрахунку розміру цін та тарифів на послуги, які безпідставно нараховані йому в межах періоду заявленому у позові, що виключає можливість перевірки їх правомірності, вірності та обґрунтованості. Також [PERSON] зазначає, що позивачем пропущено строк позовної давності звернення до суду, обґрунтовуючи тим, що позивач звернувся з позовом до суду 16.06.2022, вимогу про стягнення заборгованості заявлено за період з січня 2019 року по лютий 2022 року, з врахуванням суми заборгованості станом на 01.01.2019, тобто з пропуском трирічного строку позовної давності до вимог по заборгованості нарахованим до 16.06.2019 року. Доказів про переривання строку позовної давності в матеріалах немає. На підставі вищезазначеного, [PERSON] просить суд в задоволенні позовних вимог позивача відмовити у повному обсязі. Справа розглядається за відсутності учасників справи, тому у відповідності до ст. 247\~ч.\~2\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази по справі у їх сукупності, суд приходить наступних висновків. 17.02.2004 між відокремленим структурним підрозділом «Гірничого фахового коледжу Криворізького національного університету» та [PERSON] було укладено договір № 7 оренди житла. Предметом договору є оренда приміщення площею 57 кв. м. на 3 поверсі в гуртожитку [ADDRESS] . Строк дії договору до 31.12.2004 року. Відповідно до п. 7.2 вказаного договору, якщо сторони протягом одного місяця закінчення терміну дії договору, не подають письмової заяви про припинення або зміну договору, він вважається продовженим на той самий термін і на тих самих умовах, які були передбачені договором. Відповідно до п. 3.3 договору в обов`язки орендаря входить вносити своєчасно до 15 числа наступного місяця, за минулий місяць плату за житло та тарифом вартості квартирної плати, а також комунальні послуги (газ, водопостачання, електроенергія, теплова енергія та інші послуги) згідно помісячного розрахунку орендодавця, на підставі його розрахунків або показників лічильників, за тарифами діючими у м. Кривому Розі, борг за минулий час повністю сплатити в термін дії цього договору. (а.с. 54) Відповідно до наказу № 188 від 16.06.2020 Гірничий коледж Криворізького національного університету перейменовано на Відокремлений структурний підрозділ «Гірничого фахового коледжу Криворізького національного університету» (а.с. 4). Відповідно до довідки № 177 від 21.04.2022 на балансі відокремленого структурного підрозділу «Гірничий фаховий коледж Криворізького національного університету» перебуває гуртожиток № 2, що розташований за адресою: [ADDRESS] . (а.с.48) Відповідно до акту про фактичне проживання від 19.05.2022 [PERSON] разом з жінкою [PERSON] та донькою [PERSON] проживає у гуртожитку [ADDRESS] . (а.с.49) За відомостями реєстру Криворізької міської територіальної громади [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 72) Відповідно до договору про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 7/13-72 від 09.07.2013 між [PERSON] та відокремленим структурним підрозділом «Гірничого фахового коледжу Криворізького національного університету» Крижановському Г.В. надано розстрочку у погашені заборгованості, яка утворилася з 2006 року по 09.07.2013. (а.с. 55) Відповідно до копій квитанцій наданих [PERSON] з липня 2013 року по грудень 2014, [PERSON] здійснювалася оплата за договором про реструктуризацію заборгованості за житлово-комунальні послуги № 7/13-72 від 09.07.2013. Згідно з розрахунку заборгованості по оренді житлової площі та за комунальні послуги в гуртожитку ВСП «ГФК КНУ», за адресою: вул. Невська, 3, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області, у наймача [PERSON] , заборгованість станом на 01.02.2022 у розмірі 47 371 (сорок сім тисяч триста сімдесят одна) гривня 17 копійок, яка складається з суми заборгованості на 01.01.2019 у розмірі 16 436 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 86 копійок, та заборгованості за період з 01.01.2019 по 01.02.2022 у розмірі 30\~934 (тридцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 31 коп. (а.с.51) Крім того, відповідно до розрахунку заборгованості по оренді житлової площі та за комунальні послуги в гуртожитку ВСП «ГФК КНУ», за адресою: вул. Невська, 3, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області наймачу [PERSON] разом нараховано до сплати, за період з 01.01.2019 по 01.02.2022, суму у розмірі 76\~771 (сімдесят шість тисяч сімсот сімдесят одну) гривню 91 коп. та сплачено [PERSON] відповідно до розрахунку заборгованості суму у розмірі 45 837 (сорок п`ять тисяч вісімсот тридцять сім) гривень 60 коп. (а.с.51), що також підтверджується доданими до відзиву відповідачем [PERSON] копії квитанцій про сплату. Частиною 1 ст.\~4\~ЦПК України визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Статтею 89\~ЦПК України встановлено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України «Про житлово-комунальні послуги». Статтями 20, 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV\~(який був чинний на час виникнення спірних правовідносин)\~визначені права та обов`язки\~споживача та виконавця житлово-комунальних послуг, за якими споживач, зокрема, має право одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, та зобов`язаний оплачувати їх у строки, встановлені договором або законом. Закон України\~«Про житлово-комунальні послуги» № 2189-VIII\~набув чинності 09 листопада 2017 року на підставі якого втратив чинність\~Закон України «Про житлово-комунальні послуги» від 24 червня 2004 року № 1875-IV. На підставі вимог ст. ст. 66, 67, 162 ЖК України плата за користування житлом (квартирна плата) обчислюється, виходячи із загальної площі квартири, а плата за комунальні послуги/водопостачання, газ, та інші послуги береться, крім квартирної плати, за затвердженими в установленому порядку тарифами у відповідності до кількості проживаючих в квартирі осіб. Згідно з ч. 1\~ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У відповідності до правової позиції Верховного Суду України: «Під час розгляду справ про стягнення заборгованості за комунальні послуги, визначальним є встановлення факту надання обслуговуючою організацією комунальних послуг особам, які є їх споживачами (постанова від 09.11.2016 р. у справі №1238/8935/12). В пунктах 76-79 постанови Верховного Суду від 22.05.2019 року (справа N 642/8210/16-ц\~, провадження № 61-7787св18) йдеться мова про обов`язковість (з`ясування) доведення відповідного обсягу\~фактично наданих\~(а\~не тільки\~нарахованих за твердженням позивача) житлово-комунальних послуг. Зобов`язання оплатити житлово-комунальні послуги виникає у будь-якого споживача, якщо ці послуги були фактично надані (а не тільки нараховані), а також у разі, якщо споживач фактично користувався фактично наданими комунальними послугами. Такі правові позиції зазначені в постановах Верховного Суду\~від 20.04.2016 року (справа №6-2951цс15); від 26.09.2018 року (справа №750/12850/16-ц); від 06.11.2019 року (справа № 642/2858/16). Як вбачається з матеріалів справи, спірні правовідносини виникли з приводу несплати відповідачем наданих позивачем послуг по оренді житлової площі та за комунальні послуги гуртожитку ВСП «ГФК КНУ» по сумі заборгованості, яка виникла з 2006 року та станом на 01.01.2019 сума заборгованості складає - 16 436 (шістнадцять тисяч чотириста тридцять шість) гривень 86 копійок, та заборгованість за період з 01.01.2019 по 01.02.2022 у розмірі 30\~934 (тридцять тисяч дев`ятсот тридцять чотири) гривні 31 коп. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Приписи цієї статті поширюються на всі види грошових зобов`язань, якщо інше не передбачено договором або спеціальними нормами\~закону, який регулює, зокрема, окремі види зобов`язань. Аналогічний висновок міститься у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі №686/21962/15-ц. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України (висновок Верховного Суду України, висловлений у постанові від 16 грудня 2015 року у справі №6-2023цс15). Доказів повного погашення вказаної у розрахунку заборгованості по оренді житлової площі та за комунальні послуги в гуртожитку ВСП «ГФК КНУ», за адресою: вул. Невська, 3, м. Кривого Рогу, Дніпропетровської області та спростування розрахунку заборгованості до суду відповідачами не надано. Відповідач додав до відзиву лише квитанції про часткову оплату комунальних послуг та оренду житлової площі, які не входять в суму заборгованості, що утворилася за вказаний період. Згідно із ч. 1\~ст. 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Заперечуючи проти вимог позивача, відповідач [PERSON] не надає власного розрахунку заборгованості та не спростовує розрахунок заборгованості, наданий позивачем. Відповідач [PERSON] вказував на те, що витрати, на які посилається позивач, не підтверджені будь-якими документами, а також, що в матеріалах справи відсутні рішення органів місцевого самоврядування та відповідних уповноважених органів державної виконавчої влади щодо встановлення у спірний період цін, тарифів, так і посилань на них про розрахунку розміру цін та тарифів на послуги, які безпідставно нараховані йому в межах періоду заявленому у позові, що виключає можливість перевірки їх правомірності, вірності та обґрунтованості. При цьому, відповідачем не було надано доказів, які б підтверджували його звернення до позивача із заявами або скаргами щодо не надання чи неналежного надання послуг по оренді житлової площі та за комунальні послуги гуртожитку ВСП «ГФК КНУ» та/або включення в розрахунки послуг, які не надаються позивачем. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (частина третя статті 12 ЦПК України). Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частина друга статті 77 ЦПК України). Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Щодо аргументів відповідача про відсутність акту прийому-передачі майна, технічної документації наданого житла, що нібито позбавляє його можливості перевірити обґрунтування нарахувань, суд виходить з того, що площа житла 57 кв. м зазначена в самому договорі оренди житла, який сам відповідач не оспорює. Посилання відповідача на не обґрунтування суми заборгованості та ненадання позивачем розрахунку, спростовується самим розрахунком на аркуші справи 51. Крім того, суд приймає до уваги, що часткова сплата послуг відповідачем, на підтвердження чого ним надані квитанції, вже враховано у вказаному вище розрахунку. Разом із тим, відповідачем заявлено клопотання про застосування строку позовної давності. Відповідно до ч. 1 ст.\~256\~ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно з ч. 4 ст.\~267\~ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Статтею 257\~ЦК України визначений загальний термін позовної давності три роки. Також, необхідно зазначити, що згідно з усталеної практики Верховного Суду, суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем (постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 травня 2018 року у справі №369/6892/15-ц, від 31 жовтня 2018 року у справі №367/6105/16-ц, від 07 листопада 2018 року у справі №575/476/16-ц, від 14 листопада 2018 року у справі №183/1617/16 (п.73), від 28 листопада 2018 року у справі №504/2864/13-ц (п.80), від 05 грудня 2018 року у справах №522/2202/15-ц (п.61), №522/2201/15-ц (п.62) та №522/2110/15-ц (п.61), від 07 серпня 2019 року у справі №2004/1979/12 (п.71), від 18 грудня 2019 року у справі №522/1029/18 (п.134), від 16 червня 2020 року у справі №372/266/15-ц (п.51)). Отже, суд доходить висновку, що право позивача на отримання орендної плати та оплати комунальних послуг було порушено відповідачем. При цьому судом встановлено, що вимоги до відповідача позивач пред`явив за період по 01.02.2022, а позов поданий до суду 16.06.2022. Тобто, з урахуванням строку позовної давності, стягнення заборгованості є можливим лише за період часу з 16.06.2019 по 01.02.2022. Отже, з урахуванням вищенаведеного та тих обставин, що відповідачем заявлено клопотання про застосування позовної давності, судом застосовується позовна давність до вимог по 16.06.2019, у зв`язку з чим, суд відмовляє в задоволенні позовних вимог, заявлених за цей період часу у зв`язку зі спливом строку позовної давності. З розрахунку заборгованості по оренді житлової площі та за комунальні послуги в гуртожитку ВСП «ГФК КНУ» встановлено, що [PERSON] за період з 16.06.2019 по 01.02.2022 нараховано суму до сплати у розмірі 60\~609 (шістдесят тисяч шістсот дев`ять) гривень 45 копійок, а сума сплати [PERSON] , за період 16.06.2019 по 01.02.2022, відповідно до розрахунку складає 35 197 (тридцять п`ять тисяч сто дев`яносто сім) гривень 61 копійка. Таким чином, заборгованість по сплаті, відповідно до розрахунку складає 25 311 (двадцять п`ять тисяч триста одинадцять) гривень 84 копійки. (а.с. 51) Заборгованість за період часу з 16.06.2019 по 01.02.2022 по оренді житлової площі та за комунальні послуги у розмірі 25 311 (двадцять п`ять тисяч триста одинадцять) гривень 84 копійки підлягає стягненню з відповідача [PERSON] та з огляду на те, що відповідач прострочив виконання грошового зобов`язання, він на вимогу позивача повинен сплатити інфляційні втрати та 3% річних від простроченої суми, що складає за період з 16.06.2019 року по 01.02.2022 року суму індексу інфляції 3\~083 (три тисячі вісімдесят три) гривні 30 коп. та 3% річних у розмірі 914 (дев`ятсот чотирнадцять) гривень, 83 коп., а тому позов суд задовольняє частково. Крім того, відповідно до ч. 1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позовні вимоги задоволені частково, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при подачі позову до суду судовий збір пропорційно до розміру задоволених вимог .

Outcome: partial