Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» (надалі - ОСББ «К5») звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з вищевказаним позовом, в якому просило стягнути з [PERSON] заборгованість по сплаті внесків на утримання спільного майна, внесків до ремонтного та резервного фондів ОСББ «К5» у сумі 8438,65 грн., 3 % річних за прострочення строку виконання грошового зобов`язання - 62,28 грн., витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн.; витрати на правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог зазначено, що відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , в якому створено та діє ОСББ «К5». 02.02.2020 Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «К5» встановлені з 01.05.2020 року розміри обов`язкових щомісячних внесків на утримання спільного майна будинку, внесків до ремонтного та резервного фондів за один квадратний метр загальної площі нерухомого майна співвласника. Відповідач [PERSON] отримує послуги, проте щомісячні внески не сплачує, у зв`язку з чим, станом на 29.07.2022 у нього перед позивачем утворилась заборгованість у сумі - 8438,65 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також 3 % річних - 62,28 грн. у зв`язку з порушенням відповідачем грошового зобов`язання. Також позивач просить стягнути з відповідача витрати, пов`язані з розглядом справи, а саме: витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду від 12.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до розгляду. 19.09.2022 представником відповідача - адвокатом Дегтярьової О.П. через підсистему «Електронний суд» подано відзив на позовну заяву, в якому остання заперечує проти заявлених позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні з наступних підстав. Зазначила, що позовна заява не відповідає вимогам ст. 175 ЦПК України, зокрема: вирішення питання щодо розподілу судових витратне потребує їх додаткового заявлення як позовних. При цьому, на її думку, представник позивача не мала права підписувати позовну заяву, а також засвідчувати копії доданих до неї документів, оскільки останньою на підтвердження повноважень не надано ордер на представництво інтересів ОСББ «К5» у суді. Таким чином, вказана позовна заява при відкритті провадження повинна була бути залишена без руху. Крім того, наданий позивачем розрахунок 3% річних не може вважатись обґрунтованим з огляду на Порядок сплати внесків (платежів) на утримання та обслуговування будинку та у фонди Об`єднання, затверджений Протоколом №2 Загальнихзборів ОСББ «К5» від 02.02.2020, відповідно до якого сплата внесків здійснюється до 20 числа поточного місяця, а отже, позов не містить обґрунтування періодів прострочення відповідачем відповідних внесків, визначених позивачем. Крім цього, представник відповідача не погоджується із розміром витрат на правничу допомогу, оскільки позивачем не дотримано вимоги стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та ціною позовної заяви, у зв`язку з чим просить зменшити розмір витрат на правничу допомогу до 500,00 грн. Крім цього, представник відповідача просила проводити розгляд справи у відсутність сторони відповідача. 30.09.2022 представником позивача - адвокатом Ільчук О.С. надіслано відповідь на відзив, у якому остання зазначає, що твердження представника відповідача про те, що п.2 прохальної частини позовної заяви не є позовними вимогами по своїй суті, а також про порушення п.4 ч.3 ст. 175 ЦПК України є суб`єктивним тлумаченням норм цивільного законодавства України, яке зводиться до надмірного формалізму. Таким чином, представник позивача вважає, що висновки представника відповідача про необхідність залишення позову без руху є безпідставними. Зазначає, що нею при пред`явленні позову до суду були надані усі необхідні документи, які підтверджують її повноваження на представництво інтересів ОСББ «К5», а твердження представника відповідача щодо зменшення розміру витрат на правничу допомогу вважає необґрунтованими. Вказала на те, що підставою стягнення відповідних внесків з відповідача на користь позивача є спеціальний закон та вимоги статуту ОСББ «К5». 17.10.2022 представником відповідача подано заперечення на відповідь на відзив, в яких останні просила визнати позовну заяву такою, що має штучний характер; відмовити у задоволенні позову, а також зменшити розмір судових витрат на правничу допомогу позивача до 500,00 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримала повністю. Відповідач [PERSON] та його представник у судове засідання не з`явилися, у відзиві, а також у письмових запереченнях представник відповідача просила здійснювати розгляд справи за їх відсутності. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих та нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно із статтею 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав співвласників на володіння та користування спільним майном співвласників, належне утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території, сприяння співвласникам в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. За змістом статті 12 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. Частиною шостою статті 13 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що у разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду. Згідно із частиною першою статті 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Відповідно до статті 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» з метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Положеннями частини третьої статті 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначено, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником квартири, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Судом встановлено, що згідно з інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 23.11.2021 квартира [ADDRESS] на праві приватної власності належить [PERSON] . Так, на підставі Протоколу №1 установчих зборів об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] від 14.04.2019 було прийнято рішення про створення ОСББ «К5» . ОСББ «К5» діє на підставі Статуту, який затверджено рішенням Установчих зборів ОСББ «К5» (протокол №01 від 14.04.2019). Метою створення об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та цим Статутом (п.1 розділу ІІ Статуту). Згідно п. 1 розділу І Статуту ОСББ «К5» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцем знаходження: [ADDRESS] відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Зі змісту п.п. 2, 3 розділу ІІІ Статуту вбачається, що вищим органом управління об`єднання є загальні збори. До виключної компетенції загальних зборів в тому числі належить питання про визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Пунктом 11 розділу ІІІ Статуту встановлено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Зі змісту п. 2 розділу V Статуту вбачається, що співвласник зобов`язаний, зокрема, своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «К5» від 02.02.2020 встановлено з 01.05.2020 року обов`язкові щомісячні внески для здійснення витрат на управління будинком: внесок на утримання спільного майна будинку у розмірі 7,83 грн./1 кв.м загальної площі нерухомого майна, внесок до ремонтного фонду - 0,20 грн./1 кв.м загальної площі нерухомого майна, внесок до резервного фонду - 0,35 грн./1 кв.м загальної площі нерухомого майна, що загалом складає 8,38 грн./1 кв.м загальної площі нерухомого майна Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «К5» від 02.02.2020 затверджено порядок сплати внесків (платежів) на утримання та обслуговування будинку та у фонди об`єднання. Встановлено строк сплати усіх внесків - до 20 числа поточного місяця. Докази про визнання вказаних рішень загальних зборів співвласників ОСББ незаконними або їх скасування, у матеріалах справи відсутні. З наданих позивачем розрахунків вбачається, що заборгованість [PERSON] зі сплати внесків за період з березня 2022 року по липень 2022 року становить 8438,65 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 322 ЦК України передбачено, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Такий правовий висновок викладено Верховним Судом у постанові від 13 березня 2019 року у справі № 521/3743/17-ц (провадження № 61-26462св18). Частиною другою статті 382 ЦК України встановлено, що усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Статтею 7 Закону Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» передбачено, що співвласники зобов`язані, зокрема: виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. При цьому, відповідачем не надано до суду доказів на підтвердження того, що ним належним чином сплачувались щомісячні внески у період з 01.03.2022 по 31.07.2022. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку, що позивачем доведено, що відповідач несвоєчасно та не в повному обсязі здійснює сплату внесків на утримання спільного майна, внесків до ремонтного та резервного фондів ОСББ «К5», що не спростовано відповідачем відповідно до наявних у матеріалах справи доказів. При цьому, суд не приймає до уваги доводи відповідача щодо неналежного оформлення позовної заяви, оскільки її відповідність вимогам ст.ст. 175-177 ЦПК України перевірялась судом на стадії відкриття провадження. Також суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, а також положення Конвенції. Так, відповідно до статті 6 Конвенції кожній фізичній або юридичній особі гарантовано право на розгляд судом протягом розумного строку цивільної, кримінальної, адміністративної або господарської справи, а також, справи про адміністративне правопорушення, у якій вона є стороною. У такий спосіб здійснюється «право на суд», яке відповідно до практики Європейського суду з прав людини (далі ЄСПЛ) включає не тільки право ініціювати провадження, але й право отримати «вирішення» спору судом (рішення у справі «Кутіч проти Хорватії», заява № 48778/99). Україна як учасниця Конвенції повинна створювати умови для забезпечення доступності правосуддя як загальновизнаного міжнародного стандарту справедливого судочинства. Рішеннями ЄСПЛ визначено, що право на доступ до суду має «застосовуватися на практиці і бути ефективним» (рішення у справі Белле проти Франції від04 грудня 1995 року). Суворе трактування національним законодавством процесуального правила (надмірний формалізм) можуть позбавити заявників права звертатись до суду (рішення ЄСПЛ у справі Перес де Рада Каванил`ес проти Іспанії від 28 жовтня 1998 року). Також Європейським судом з прав людини зазначено, що «надмірний формалізм» може суперечити вимозі забезпечення практичного та ефективного права на доступ до суду згідно з пунктом 1статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Це зазвичай відбувається у випадку особливо вузького тлумачення процесуальної норми, що перешкоджає розгляду скарг заявника по суті, із супутнім ризиком порушення його чи її права на ефективний судовий захист (рішення у справах «Zubac v. Croatia», «Beles and Others v. the Czech Republic», №47273/99, пп. 50-51 та 69, та «Walchli v. France», № 35787/03, п. 29). При цьому Європейський суд з прав людини провів лінію між формалізмом та надмірним формалізмом. Так, формалізм є явищем позитивним та необхідним, оскільки забезпечує чітке дотримання судами процесу. Надмірний же формалізм заважає практичному та ефективному доступу до суду. Формалізм не є надмірним, якщо сприяє правовій визначеності та належному здійсненню правосуддя. Отже, як зазначила Велика Палата Верховного Суду у своєму рішенні від 5 грудня 2018 року (справа №11-989заі18) згідно з практикою Європейського суду з прав людини, реалізуючи положення Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, необхідно уникати занадто формального ставлення до передбачених законом вимог, так як доступ до правосуддя повинен бути не лише фактичним, але і реальним. Надмірний формалізм при вирішені питання щодо прийняття позовної заяви або скарги - є порушенням права на справедливий судовий захист. Отже, на підставі досліджених у судовому засіданні доказів установлено те, що [PERSON] є власником житлового приміщення і, в свою чергу, є співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку, з урахуванням наданого позивачем розрахунку, який відповідачем не спростований, заборгованість по сплаті внесків на утримання спільного майна, внесків до ремонтного та резервного фондів ОСББ «К5» за період з березня по липень 2022 року становить 8438,65 грн. та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Крім того, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача 3 % річних за прострочення строку виконання грошового зобов`язання у розмірі 62,28 грн. Так, частиною 1 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Беручи до уваги, що відповідач узяті на себе грошові зобов`язання перед позивачем не виконав, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідача на користь позивача 3 % річних. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, заборгованість [PERSON] зі сплати 3% річних за період з 01.03.2022 по 29.07.2022 складає 62,28 грн. Разом з тим, відповідно до Порядку сплати внесків (платежів) на утримання та обслуговування будинку та у фонди об`єднання, затвердженого Протоколом № 2 загальних зборів ОСББ «К5» від 02.02.2020, сплата внесків здійснюється не пізніше 20 числа поточного місяця. Таким, чином нарахування 3% річних на заборгованість поточного місяця до 20 числа у березні 2022 року є необґрунтованим. Таким чином, перевіривши наданий позивачем розрахунок 3% річних, суд вважає, що вимоги позивача в частині стягнення 3% річних підлягають задоволенню лише за період з 21.03.2022 по 29.07.2022 включно. У зв`язку з цим, суд, самостійно провівши розрахунок 3% річних за період з 21.03.2022 по 29.07.2022, з розрахунку: (сума боргу станом на відповідний календарний місяць заборгованості) х 3% х (кількість прострочених днів відповідного календарного місяця заборгованості) : 365 (кількість днів у році) встановив, що загальний розмір 3% річних, який підлягає стягненню з відповідача становить 48,41 грн. Саме така сума 3% річних за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ч. 2 ст. 625 ЦК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо вимог позивача про стягнення витрат на правову допомогу, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000, від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно ст. 15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 ЦПК України). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. З матеріалів справи вбачається, що представництво інтересів позивача ОСББ «К5» у суді здійснювала адвокат Ільчук О.С., повноваження якої були підтверджені довіреністю № 05/01-2022-1 від 05.01.2022 та Договором №1 юр про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2022, укладеним між ОСББ «К5» та адвокатським об`єднанням «ОСА ЛЕКС», в особі керуючого партнера Тягнирядно О.М. Суд не приймає до уваги доводи представника відповідача щодо відсутності повноважень адвоката Ільчук О.С. на представництво інтересів позивача у суді, оскільки у відповідності до ч.4 ст. 62 ЦПК України, повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність». Так, представником позивача на підтвердження своїх повноважень було надано довіреність № 05/01-2022-1 від 05.01.2022, з тексту якою вбачається, що остання уповноважена представляти інтереси ОСББ «К5» по всіх справах, зокрема, у судах загальної юрисдикції зі всіма правами, наданими законом позивачу, у тому числі з правом підписання і подання позовних заяв. Крім того, п.1.4. Договору №1 юр про надання правової (правничої) допомоги від 04.01.2022 передбачено представництво інтересів ОСББ «К5» адвокатом Ільчук О.С. у суді. Відповідно до п.4.1 Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 юр від 04.01.2022, за надання правової допомоги, що передбачена в п.1.2 договору клієнт сплачує адвокатському об`єднанню винагороду (гонорар). Розмір винагороди (гонорару) за надання правової допомоги визначається додатковоми угодами до даного Договору. Відповідно до умов Додаткової угоди №6 від 26.07.2022 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 юр від 04.01.2022 клієнт доручає здійснити адвокатському об`єднанню комплекс послуг з надання правої (правничої) допомоги, зокрема, ознайомлення та вивчення документів, складання позовної заяви та попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, правового супроводу, а також представництво клієнта у суді. Згідно п. 5 Додаткової угоди №6 від 26.07.2022 до Договору, сторони домовились, що розрахунок вартості комплексу послуг здійснюється шляхом множення кількості годин, витрачених адвокатським об`єднанням, на ціну однієї години роботи співробітника даного об`єднання. Ціна однієї такої години роботи є договірною та на момент укладення цієї додаткової угоди складає 1000,00 грн. Відповідно до Акту №1 надання правової (правничої) допомоги від 29.07.2022 до Договору про надання правової (правничої) допомоги №1 юр від 04.01.2022 (Додаткова угода №6 від 26.07.2022), сторони погодили кількість годин роботи, суми вартості всіх наданих клієнту послуг, перелік та тарифи які узгоджені сторонами. Згідно Акту №1 від 29.07.2022 вбачається, що адвокатським об`єднанням виконано роботи, визначені Додатковою угодою №6 від 26.07.2022, щодо підготовки документів та позовної заяви Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «К5» до [PERSON] про стягнення заборгованості. Загальна вартість наданих послуг становить 3000,00 грн. Вказана сума перерахована ОСББ «К5» на користь адвокатського об`єднання «ОСА ЛЕКС», що підтверджується платіжним дорученням № 1624 від 29.07.2022. Таким чином, надавши оцінку наданим представником позивача доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на користь ОСББ «К5» витрат на правничу допомогу, беручи до уваги доводи відповідача щодо зменшення розміру заявлених позивачем витрат на правову допомогу,враховуючи критерій складності справи, виходячи з обсягу фактично наданих послуг, з урахуванням характеру виконаної адвокатом роботи, принципу співмірності та розумності судових витрат і ринкових цін на адвокатські послуги, враховуючи фінансовий стан обох сторін, суд вважає можливим стягнути з відповідача витрати на надання професійної правничої допомоги на користь позивача ОСББ «К5» у розмірі 3000,00 грн., що є обґрунтованим і пропорційним до предмета спору та задоволених вимог. Посилання представника відповідача на необґрунтованість та не співмірність заявленого розміру понесених позивачем витрат на правничу допомогу є необґрунтованим, оскільки цей критерій суд застосовує за наявності наданих стороною, яка вказує на неспівмірність витрат, доказів та обґрунтування невідповідності заявлених витрат цим критеріям. Таких доказів або обґрунтувань, у тому числі розрахунків, які б свідчили про неправильність розрахунку витрат або про неналежність послуг адвоката, відповідачем не надано. Крім того, суд, оцінюючи співмірність заявленого представником позивача розміру витрат на правничу допомогу складності справи та обсягу робіт враховує також те,що представником відповідача, у свою чергу, до відзиву на позовну заяву також наданий орієнтовний розрахунок суми витрат на правничу допомогу, розмір яких становить 1500 грн., тобто втричі більше, ніж представник відповідача вважає достатнім для стягнення на користь позивача. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно - правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тому, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ЦПК України. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Судом надана оцінка заперечень відповідача проти позову, та суд вважає, що останні спростовуються вищевикладеним. Інші доводи сторін, які наведені у позові та відзиві до нього, в межах наданих сторонами доказів, не впливають на висновку суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимоги позивача підлягають частковому задоволенню. Оскільки позовні вимоги підлягають до часткового задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial