Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

11.05.2022 представник позивача адвокат Переверзєв О.О. через засоби поштового зв`язку звернувся до Деснянського районного суду м. Чернігова з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача безпідставно отримані кошти в розмірі 56\~700,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 5\~000,35 грн, 3% річних в розмірі 1\~579,83 грн, а всього 63\~280,18 грн. Ухвалою судді від 02.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання для розгляду справи по суті на 22.06.2022. 22.06.2022 розгляд справи відкладений на 20.07.2022 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 20.07.2022, за клопотанням представника позивача, витребувано в Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро), у строк до 23.08.2022, інформацію про повний номер картки ( [NUMBER] ), рахунок у форматі IBAN, що належить [PERSON] , [INFO] (зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ). Розгляд справи відкладений на 23.08.2022 на 10.00 год. 23.08.2022 розгляд справи відкладений на 06.09.2022 у зв`язку з неявкою сторін. 06.09.2022 розгляд справи відкладений на 21.09.2022 у зв`язку з неявкою сторін. Ухвалою суду від 21.09.2022, за клопотанням представника позивача, витребувано в Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» (вул. Набережна Перемоги, 30, м. Дніпро), у строк до 21.09.2022, інформацію про повний номер картки ( [NUMBER] ), рахунок у форматі IBAN, що належить [PERSON] , [INFO] (паспорт серії [NUMBER] , виданий 25.12.1996; ідентифікаційний номер [NUMBER] ; зареєстроване місце проживання: [ADDRESS] ). Розгляд справи відкладений на 18.10.2022 на 10.00 год. 18.10.2022 розгляд справи відкладений на 07.11.2022 у зв`язку з клопотанням представника позивача. 07.11.2022 позивач та її представник в судове засідання не з`явилися, представник позивача у поданих через канцелярію суду письмових поясненнях від 20.07.2022 просив розглянути справу без його участі в порядку заочного провадження, позов підтримав; позивач про причини неявки суду не повідомила. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час і місце розгляду справи оповіщалася у встановленому законом порядку, про причини неявки суду не повідомила, відзиву не подала. За письмовою згодою позивача суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи, у відповідності до статті 223 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом ЦПК України). Згідно вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, що позивачем в касі банку за адресою: вул. Серьожнікова, 6, м. Чернігів, було здійснено поповнення картки в сумі 56 700,00 грн отримувача [PERSON] , що підтверджується довідкою Акціонерного товариства комерційного банку «ПриватБанк» від 16.12.2021 № HT76IBMJFHA78P7A (а.с. 11). Як убачається з позовної заяви, позивач здійснив переказ помилково і не мав наміру передавати відповідачу вищевказану суму грошових коштів. Позивач зазначив, що між сторонами не виникли зобов`язальні (договірні) відносини, сторони між собою не знайомі і ніколи не бачились. Зазначені кошти позивач в дійсності планував перерахувати митному брокеру за послуги, які як виявилось, залишились не оплачені, а через АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» повернути кошти не вдалося. Отже, отримані відповідачем грошові кошти не повернуті та є набутими без достатньої правової підстави в розумінні\~статті 1212 Цивільного кодексу України (далі за текстом ЦК України). Позивачем направлено на адресу відповідача претензії від 20.02.2022 та від 30.04.2022 щодо повернення грошових коштів (а.с. 13, 14), однак відповіді щодо врегулювання в позасудовому порядку спірної ситуації від [PERSON] не надходило, у зв`язку з чим позивач просить стягнути з неї безпідставно набуті грошові кошти в сумі 56\~700,00 грн, інфляційні втрати в розмірі 5\~000,35 грн, 3% річних в розмірі 1\~579,83 грн, а всього 63\~280,18 грн. Згідно з положеннями статті 11 ЦК України цивільні права\~та обов`язки\~виникають із\~дій осіб,\~що передбачені\~актами цивільного\~законодавства,\~а також\~із дій\~осіб,\~що не\~передбачені цими\~актами,\~але за\~аналогією породжують\~цивільні права\~та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Предметом регулювання\~глави 83 ЦК України\~є відносини, що виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна і не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до частин першої та другої\~статті 1212 ЦК України\~особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення\~глави 83 ЦК України\~застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом приписів\~глави 83 ЦК України. За змістом приписів глави 83 ЦК України для кондикційних\~зобов`язань, характерним є, зокрема, приріст майна у набувача без достатніх правових підстав. Вина заподіювача шкоди є обов`язковим елементом настання відповідальності у деліктних зобов`язаннях. Натомість, для кондикційних зобов`язань вина не має значення, оскільки важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої. Обов`язок набувача повернути потерпілому безпідставно набуте (збережене) майно чи відшкодувати його вартість не є заходом відповідальності, оскільки набувач зобов`язується повернути тільки майно, яке безпідставно набув (зберігав), або вартість цього майна. Аналогічна правова позиція викладена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 та від 13 лютого 2019 року у справі № 320/5877/17. За приписами частин першої та сьомої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Враховуючи той факт, що між сторонами не виникли зобов`язальні (договірні) відносини, позивач здійснив переказ помилково і не мав наміру передавати відповідачу спірну суму грошових коштів, а через АТ «Комерційний банк «ПриватБанк» повернути кошти не вдалося, суд дійшов висновку про необхідність задоволення даного позову шляхом стягнення із [PERSON] на користь позивача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 56\~700,00 грн. Згідно з частиною другою статті 1214 ЦК України у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536\~цього Кодексу). Положеннями статті\~536\~ЦК України\~встановлено,\~що за\~користування чужими\~грошовими коштами\~боржник зобов`язаний\~сплачувати проценти,\~якщо інше\~не встановлено\~договором між\~фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. Згідно з частиною другою статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У зв`язку з тим, що відповідач своєчасно не повернула безпідставно отримані грошові кошти, з неї, в силу вимог частини другої статті 1214, статті 536, статті 1048, статті 625 ЦК України, за період з 22.03.2021 по 23.02.2022, підлягають стягненню на користь позивача: інфляційні втрати в розмірі 5\~000,35 грн, три відсотки річних в розмірі 1\~579,83 грн. Вищевказані до стягнення з відповідача суми підтверджуються розрахунками, долученими позивачем до позовної заяви, які відповідачем не спростовані, у зв`язку з чим позовні вимоги підлягають задоволенню. За змістом\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; - розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України\~при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частини восьмої\~статті 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Підсумовуючи, можна зробити висновок, що\~ЦПК України\~передбачено такі критерії визначення та розподілу судових витрат: 1) їх дійсність; 2) необхідність; 3) розумність їх розміру, з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Із запровадженням з 15 грудня 2017 року змін до\~ЦПК України\~законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Відповідно до пунктів 1, 2, 4, 5, 6, 12 частини третьої\~статті 2 ЦПК України\~основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права; повага до честі і гідності, рівність усіх учасників судового процесу перед законом та судом; змагальність сторін; диспозитивність; пропорційність; відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення. Зі змісту статей\~10,\~11,\~12,\~13 ЦПК України\~в узагальненому вигляді, при вирішенні цивільного спору, у тому числі і при вирішенні питання щодо розподілу судових витрат, суд керується\~Конституцією України, законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, застосовує інші правові акти, враховує завдання цивільного судочинства, забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами, особливості предмета спору та ціну позову, складність справи, її значення для сторін та час, необхідний для розгляду справи, покладення доведення обставин, які мають значення для справи, саме сторонами, права яких є рівними, як і покладення саме на кожну сторону ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій та з урахуванням меж заявлених вимог та заперечень та обсягу поданих доказів. При розгляді справи судом учасники справи викладають свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення, міркування щодо процесуальних питань у заявах та клопотаннях, а також запереченнях проти заяв і клопотань (частина перша\~статті 182 ЦПК України). Тобто саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Це підтверджується і такими нормами\~ЦПК України. Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Велика Палата Верховного Суду у додатковій постанові від 19.02.2020 у справі № 755/9215/15-ц при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу вважала за необхідне надати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких позивач має заперечення. Зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони у разі, на її думку, недотримання вимог стосовно співмірності витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд, ураховуючи принципи диспозитивності та змагальності, не має права вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи (постанови Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19 та від 06 грудня 2019 року у справі № 910/353/19, а також постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 25 травня 2021 року у справі № 910/7586/19). Правничу допомогу позивачеві надавав адвокат Переверзєв О.О. на підставі договору про надання правничої допомоги № б/н від 19.02.2022. Згідно Типової форми № КО-1 до прибуткового касового ордера від 19.02.2022 [PERSON] сплатив адвокату 5 000,00 грн за правничу допомогу, що підлягає стягненню з відповідача, яка в ході судового розгляду не висловила свої заперечення щодо розміру цих витрат (а.с. 9). Також, відповідно до\~статті 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача належить стягнути судовий збір.

Outcome: approved