Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з уточненою позовною заявою до публічного акціонерного товариства «Миколаївський домобудівельний комбінат» (далі ПАТ «Миколаївський домобудівний комбінат», третя особа Перша Миколаївська державна нотаріальна контора ПМУЮ Міністерства юстиції (м. Одеса), [PERSON] , [PERSON] про зняття арешту з майна. Свої позовні вимоги мотивує тим що, вона на праві приватної спільної часткової власності є власником ј частки квартири [ADDRESS] . Також власниками зазначеної квартири в рівних частках є: чоловік [PERSON] , який помер [INFO] , донька [PERSON] та [PERSON] . Право власності набуте на підставі свідоцтва про право власності на житло, видане службою приватизації житлового фонду «Дочірне В.К.П Водопій» 14.02.2000 за № 6/18 зареєстрованому в ММБТІ 07.03.2000. На зазначену квартиру реєстратором Першої Миколаївської державною нотаріальної контори на підставі ухвали Народного суду Ленінського району б/н від 30.09.1998, ОАО «ДСК» накладено арешт. 10.08.2021 ухвалою суду відкрито провадження по справі за правилами загального позовного провадження. 01.12.2021 ухвалою суду залучено до участі у розгляді справи в якості третіх осіб [PERSON] та [PERSON] 17.01.2022 ухвалою суду витребувано з Другої Миколаївської державної нотаріальної контори Миколаївської області, завірені належним чином, матеріали спадкової справи після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , спадкова справа №395/2018. 05.08.2022 ухвалою суду замінено первісного відповідача ТОВ "ДСК Сервіс на ПАТ «Миколаївський домобудівельний комбінат». 05.09.2022 ухвалою суду закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання позивач не з`явилась, надала до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання представник позивача не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався. Відзив на позовну заяву до суду не надходив. В судове засідання треті особа не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, надали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі. Не заперечував проти винесення заочного рішення. У зв`язку з неявкою сторін та їх представників у судове засідання в силу вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло заяви про розгляд справи за його відсутності з повідомленням причин неявки, ненадання відповідачем відзиву на позовну заяву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За відсутності заперечень позивача суд ухвалив, провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення, що відповідає положенням ст.ст. 280-281 ЦПК України. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог. Відповідно до копії свідоцтва про прав власності на житло видане службою приватизації житлового фонду « Дочірне В.К.П. « Водопій» 14.02. 2000р. на праві приватної спільної часткової власності є власником 1/4 частки квартири [ADDRESS] . Також власниками вказаної квартири в рівних частках чоловік - [PERSON] , донька [PERSON] та [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після звернення до нотаріальної контори для оформлення спадщини, в цьому позивачці було відмовлено з посиланням на наявність обтяження (арешту) на квартиру. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна об`єкта нерухомого айна за № 222669205 від 04.09.2020 року, на квартиру [ADDRESS] реєстратором Першої Миколаївської держаної нотаріальної контори на підставі ухвали Народного суду Ленінського району від 30.09.1998 року, ОАО « ДСК» накладено арешт . 10.12.2020 р. позивач звернулась до Першої Миколаївської держаної нотаріальної контори Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ОДЕСА) із заявою про зняття арешту з квартири [ADDRESS] у зв`язку зі смертю боржника, але отримала відмову з підстав того, що Перша держана нотаріальна контора Миколаївської області включно до 2004 року була єдиним реєстратором ( виконавцем) обтяжень на нерухоме майно, яке накладалося на підставі заяв державних та приватних нотаріусів, листі та повідомлень будь- яких підприємств, установ, організацій; банків, які виступали в якості кредиторів, ухвал, рішень суду, слідчих органі, рішень виконкомів тощо, які були зацікавлені у захисті прав та інтересів фізичних та юридичних осіб. Строк зберігання листування по накладенню та зняттю арешті (заборон) -три роки. Але арешт по кв. [ADDRESS] Першою миколаївською державною нотаріальною конторою , було зареєстровано як реєстратором , а ні ініціатором виникнення обтяжень. Також було повідомлено, що арешт було накладено на підставі ухвали б/н від 30.09.1998р. Народного суду Ленінського районум. Миколаєва , ОАО « ДСК». Додатково мені у листі від 10.12.2020р. за № 1382/01- 16 було роз`яснено, що мені необхідно звернутись до суду з позовною заявою про зняття арешту на нерухоме майно. Також для з`ясування обставин накладення арешту позивач у жовтні 2020 року звернулась до Інгульського відділу ДВС у м. Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. ОДЕСА). Останнє листом від 23.10.2020 р. за № 109/98 їй повідомили, що згідно відомостей АСВП станом на 26.10.2020р. відкритих виконавчих проваджень у відношенні [PERSON] на виконанні не перебувало на не перебуває та підтвердили, що арешт на квартиру [ADDRESS] було накладено Першою Миколаївською державною нотаріальною конторою , який було зареєстровано реєстратором за № 3570887 від 08.08.2006р. на підставі ухвали б/н від 30.09.1998р. Народного суду Ленінського району м. Миколаєва , ОАО « ДСК». Також звернулась до Ленінського районом судуд м. Миколаєва з заявою про отримання копії ухали Народного суду Ленінського району м. Миколаєва від 30.09.1998р. Але листом від 16.10.2020р. за № 01-13/326/2020 було повідомлено, що при опрацюванні відповідного запиту перевіркою даних номенклатури Ленінського районного суду м. Миколаєва цивільних справ за 1998 рік, ухвали суду б/н від 30.09.1998 про накладення арешту - не виявлено. Відповідно до ч.1 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч.ч.1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Згідно з ч.5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», діючого на цей час, у всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно роз`яснень, викладених в п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про виключення майна з опису» від 27.08.1976 № 6 - вимоги особи, які ґрунтуються на її праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Крім того, Пленумом Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у постанові №5 від 03.06.2016 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна», роз`яснено, що у порядку цивільного судочинства захист майнових прав здійснюється у позовному провадженні; позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Вимоги позивача, що ґрунтуються на праві власності на арештоване майно, розглядаються за правилами, установленими для розгляду позовів про звільнення майна з-під арешту. Такий висновок відповідає правовій позиції Верховного Суду України, висловленій у постанові від 15 травня 2013 року у справі №6-26цс13 (підлягає обов`язковому врахуванню в розумінні ч. 4 ст. 263 ЦПК України). Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Відповідач не надав заперечень проти скасування арешту та наявність правових підстав для його подальшого існування. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право власності позивача. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення з заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно, порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття (скасування) арешту з майна. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved