Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до Приморського районного суду\~м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу, що зареєстрований 22 серпня 2003 року Міськім відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, актовий запис № 838, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та різні характери. Втратили почуття, любов та повагу один до одного, спільне життя не вдалося, а тому, подальше збереження шлюбу не можливе. Спільне господарство між [PERSON] та [PERSON] не ведеться. Від шлюбу у подружжя народилися діти : [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . На даний момент діти проживають та знаходяться на утриманні у матері-позивача. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між позивачем та відповідачем немає. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 06 жовтня 2022 року було відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін з призначенням судового засідання на 03 листопада 2022 року. У судове засідання 03 листопада 2022 року учасники справи не з`явилися. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Від позивача суду надійшла заяви про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Від відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Згідно зі ст. ст. 110, 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Тоді суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя і постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] 22 серпня 2003 року Міськім відділом реєстрації актів громадянського стану Одеського обласного управління юстиції, зареєстровано шлюб, актовий запис № 838, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Позовні вимоги мотивовані тим, що позивач з відповідачем мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння та різні характери. Втратили почуття, любов та повагу один до одного, спільне життя не вдалося, а тому, подальше збереження шлюбу не можливе. Спільне господарство між [PERSON] та [PERSON] не ведеться. Від шлюбу у подружжя народилися діти : [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] . На даний момент діти проживають та знаходяться на утриманні у матері-позивача. Спору з приводу поділу спільного майна подружжя між позивачем та відповідачем немає. Загальна декларація прав людини у ч. 2 ст. 16 містить положення, за яким шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються, а за ст. 23 Міжнародного пакту про громадянські і політичні права, жоден шлюб не може бути укладений без вільної і цілковитої згоди тих, що одружуються. За аналогією можливо зробити висновок, що й подальше існування сім`ї як добровільного союзу у разі відсутності добровільної згоди чоловіка чи жінки на такий союз - сім`ю - шлюб, не може мати місце, а також, приймаючи бажання й право одного з них розірвати шлюб не може бути незаконно порушене або одного з подружжя не можливо насильно, без його волі змусити перебувати у таких зареєстрованих як шлюб відносинах. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії реєстрації шлюбу. Добровільність шлюбу, тобто наявність вільної згоди, - це його довічна риса. Саме добровільністю шлюбу зумовлена можливість його розірвання. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. За ч. 3 ст. 109 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України "Про судовий збір" судовий збір справляється за подання до суду позовної заяви та іншої заяви, передбаченої процесуальним законодавством. Відповідно до пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір" за подання позовної заяви про розірвання шлюбу ставка судового збору становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Прожитковий мінімум для працездатних осіб визначений ст. 7 Закону України "Про державний бюджет на 2022 рік" на 01 січня 2022 року становить 2481 гривня. Отже, за подачу до суду позовної заяви про розірвання шлюбу сума судового збору становить 992,40 грн. Відповідно до квитанції № ПН3209050 від 8 вересня 2022 року позивачем було сплачено судовий збір у розмірі 992,40 грн., виходячи з розміру, встановленого пп. 3 п. 1 ч. 2 ст. 4 Закону України "Про судовий збір". У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи викладене, суд дійшов до висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] судового збору у сумі 992,40 грн. За таких обставин суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам сторін та унеможливлює їх примирення, тож позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими.

Outcome: approved