Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

у серпні 2022 року [PERSON] звернувся з позовом до ТОВ «Везем Шиппінг» про стягнення грошові кошти у розмірі 243812,60 грн. В обґрунтування позову посилався на те, що у грудні 2021 року попередньо домовився з ТОВ «Везем Шиппінг» про купівлю автомобіля VOLKSWAGEN JETTA 2016 року випуску, номер шасі [NUMBER] . За умовами домовленості він зобов`язався у день підписання попереднього договору платити на користь ТОВ «Везем Шиппінг» грошові кошти у розмірі 243 812,55 грн. за вказаний автомобіль, а товариство повинно було вжити заходів щодо викупу цього транспортного засобу на аукціоні і передати у його власність шляхом укладання основного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.12.2021 року № ПКП-11648. Разом з попереднім договором, ТОВ «Везем Шиппінг» було йому направлено рахунок на оплату № 11648-ВШ0454 від 31.12.2021 року на суму 243812,55 грн. Проте, у день направлення йому попереднього договору останній не був підписаний сторонами, тому його не можна вважати укладеним. Зазначив, що для купівлі автомобіля попередньо ним був також укладений кредитний договір з АТ «ОТП Банк» № 2038704568, у відповідності до умов якого він отримав кошти в сумі 195000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 7450181 від 06.01.2022 року. Отримавши кредит та додавши до отриманих у кредит грошових коштів власні, він 06.01.2022 року здійснив перерахування грошових коштів в сумі 221050,00 грн. на користь ТОВ «Везем Шиппінг» у якості оплати за легковий автомобіль згідно рахунку № 11648-ВШ0454 від 31.12.2021 року, що підтверджується квитанцією № 125Т00537Х від 06.01.2022 року, а також сплатив на користь товариства грошові кошти в сумі 22762,60 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2406849496.1 від 06.01.2022 року (а.с. 10). Зазначив, що після здійснення оплати між нім та товариством не було підписано жодного договору чи документа, що підтверджує взяття сторонами на себе будь-яких зобов`язань, автомобіль він також не отримав. На його звернення ТОВ «Везем Шиппінг» не реагує. Тому, вважав, що грошові кошти, що були ним сплачені у загальній сумі 243812,60 грн. є такими, що отримані ТОВ «Везем Шиппінг» без достатньої правової підстави. Враховуючи викладене, просив позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.08.2022 року відкрито провадження з проведенням розгляду за правилами спрощеного позовного провадження, без повідомлення сторін на 01.11.2022 року (а.с. 16). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Відповідач відзив на позовну заяву не подав. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує зокрема: чи мали місце обставини, якими обґрунтовуються вимоги і заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; які правовідносини випливають зі встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин. Отже, суд розглядає справу за наявними у справі доказами, які надані сторонами, за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що у грудні 2021 року попередньо домовився з ТОВ «Везем Шиппінг» про купівлю автомобіля VOLKSWAGEN JETTA 2016 року випуску, номер шасі [NUMBER] (а.с. 7-8). За умовами домовленості позивач зобов`язався у день підписання попереднього договору платити на користь ТОВ «Везем Шиппінг» грошові кошти у розмірі 243 812,55 грн. за вказаний автомобіль, а товариство повинно було вжити заходів щодо викупу цього транспортного засобу на аукціоні і передати у його власність шляхом укладання основного договору купівлі-продажу транспортного засобу від 31.12.2021 року № ПКП-11648. В матеріалах справи наявна попередня угода, однак підписи сторін відсутні. З матеріалів справи вбачається, що, ТОВ «Везем Шиппінг» позивачу було направлено рахунок на оплату № 11648-ВШ0454 від 31.12.2021 року на суму 243 812,55 грн. Також, судом встановлено, що 06.01.2022 року між позивачем та АТ «ОТП Банк» укладено кредитний договір з № 2038704568, у відповідності до умов якого позивач отримав кошти в сумі 195 000,00 грн., що підтверджується заявою на видачу готівки № 7450181 від 06.01.2022 року. Встановлено, що 06.01.2022 року позивач здійснив перерахування грошових коштів в сумі 221 050,00 грн. на користь ТОВ «Везем Шиппінг» у якості оплати за легковий автомобіль згідно рахунку № 11648-ВШ0454 від 31.12.2021 року, що підтверджується квитанцією № 125Т00537Х від 06.01.2022 року, а також сплатив на користь товариства грошові кошти в сумі 22 762,60 грн., що підтверджується квитанцією № 0.0.2406849496.1 від 06.01.2022 року (а.с. 10). Відповідно до ч. 1ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з ч. 1ст. 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Положеннями ст. 638 ЦК України передбачено, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно із ч.1 ст.202 ЦК правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (ч.4 цієї ж статті). У ст.203 ЦК України визначено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має вчинятися у формі, встановленій законом. Згідно із ч.2 ст.207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.4 ст.263 ЦК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах ВС. У постанові колегії суддів другої судової палати КЦС від 22.01.2020 року у справі №674/461/16-ц зроблено висновок, що «підпис є обов`язковим реквізитом правочину, вчиненого в письмовій формі. Наявність підпису підтверджує наміри та волю й фіксує волевиявлення учасника(-ів) правочину, забезпечує їх ідентифікацію та цілісність документа, в якому втілюється правочин. Внаслідок цього підписання правочину здійснюється стороною (сторонами) або ж уповноваженими особами». Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Однак, як встановлено судом, позивач договору не підписував, відповідно, істотних умов цього договору не погоджував, тому у позивача було відсутнє волевиявлення на укладення договору. Враховуючи те, що попередній договір між сторонами підписаний не був, суд приходить до висновку про те, що він вважається таким, що не був укладеним. Судом встановлено, що відповідачем було видано позивачу рахунок на оплату № 11648-ВШ0454 від 31.12.2021 року на суму 243 812,55 грн. З матеріалів справи вбачається, що з метою сплати вказаних коштів позивачем попередньо був укладений кредитний договір з АТ«ОТП Банк» № 2038704568 на отримання коштів у розмірі 195000,00 грн., що підтверджується заявкою на отримання готівки № 7450181 вид 06.01.2022 року (а.с. 9), які в той же день були перераховані відповідачу у розмірі 221050,00 грн. Перерахунок вказаних коштів на користь позивача підтверджується квитанцією №125Т00537Х від 06.01.2022 року та квитанцією на користь відповідача №. 0.0.2406849496.1 від 06.01.2022 року. Відповідно ч. 1 ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених ст. 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені ч. 2 ст. 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, ст. 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Встановлено, що договір між сторонами не є укладеним. Також, судом встановлено факт отримання відповідачем від позивача грошових коштів у розмірі 243 812,55 грн., що не спростовано відповідачем. Таким чином, виходячи з установленої судом обставини відсутності укладеного між сторонами договору, суд дійшов висновку про безпідставність отриманої відповідачем від позивача грошової суми, яку відповідач зобов`язаний повернути позивачу. З огляду на викладене, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Питання судових витрат слід вирішити відповідно до ст. 141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: approved