Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

До Приморського районного суду м. Одеси звернулась Одеська міська рада з позовною заявою до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова Марія Вячеславівна, про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння, обґрунтовуючи свої вимоги наступним. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина, що складається з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . На підставі заяви відповідача [PERSON] від 28.10.2018\~року про відкриття спадщини після померлого [PERSON] державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори у місті Одесі Масловою Марією Вячеславівною заведена спадкова справа №\~419/2015. Інших заяв спадкоємців до майна померлого [INFO] [PERSON] матеріали спадкової справи не містять. 26.06.2018\~року Приморським судом м.\~Одеси ухвалено рішення у цивільній справі №\~522/23146/17-ц за заявою [PERSON] , за участю заінтересованої особи Житлово-будівельного кооперативу «Технологічний», про встановлення факту проживання однією сім`єю , яким заяву [PERSON] задоволено, встановлено факт проживання [PERSON] , як член сім`ї [PERSON] , померлого [INFO] , з 2000 року і по день смерті та його утримання [PERSON] протягом 2010-2015 років. 18.08.2018\~року на підставі вищевказаного рішення Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.05.2018\~року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою Марією Вячеславівною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-961, на ім`я [PERSON] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2019\~року у цивільній справі №\~522/23146/17-ц апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.06.2018\~року скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду. Посилаючись на вищевикладене, позивач просить визнати спадщину після смерті [PERSON] , що складається з квартири [ADDRESS] відумерлою, визнати за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради право власності на квартиру [ADDRESS] , визнати недійсним та скасувати свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.08.2018\~року, серія та номер: 1-961, видане державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою Марією Вячеславівною на ім`я [PERSON] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] , витребувати з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради квартиру [ADDRESS] , стягнути з [PERSON] на користь Одеської \~міської ради судовий збір у розмірі 7095,00 грн, встановити порядок виконання рішення суду, відповідно до якого після набрання ним законної сили це рішення є підставою для Управління державної реєстрації Юридичного департаменту Одеської міської ради для скасування рішення (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 42606534 від 18.08.2018\~року, прийнятого державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою Марією Вячеславівною, а також є підставою для реєстрації за територіальною громадою м. Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру [ADDRESS] . Ухвалою суду від 24.02.2020\~року Позовну заяву Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В., про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння, залишено без руху надавши позивачу строк для усунення недоліків, зазначених в цієї ухвали, протягом п`яти днів з дня її отримання. Ухвалою суду від 11.03.2020\~року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовною заявою Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В., про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння. Ухвалою суду від 22.04.2020\~року заяву представника Одеської міської ради про забезпечення позову по справі за позовом Одеської міської ради [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В., про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння задоволено, також ухвалою суду від 22.04.2020\~року клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів задоволено, витребувано з Одеського державного нотаріального архіву копію матеріалів спадкової справи № 419/2015 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 07.07.2020\~року клопотання представника Одеської міської ради про витребування доказів задоволено, витребувано з Приморської державної нотаріальної контори копію матеріалів спадкової справи № 419/2015 до майна [PERSON] , померлого [INFO] . Ухвалою суду від 25.05.2021\~року закрито підготовче провадження по справі за позовом Одеської міської ради до [PERSON] , третя особа: Державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова М.В., про визнання спадщини відумерлою, визнання права власності, визнання недійсним та скасування свідоцтва про право на спадщину за законом, витребування майна з незаконного володіння та призначено справу до розгляду по суті. Представник позивача надав до суду заяву про проведення судового засідання згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України, позовні вимоги підтримав та просив задовольнити в повному обсязі. Представник відповідача надав до суду заяву про проведення судового засідання згідно з ч.\~2 ст.\~247 ЦПК України, проти задоволення позову заперечувала. Також від відповідача до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просив відмовити в задоволені позову у повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійні вимоги щодо предмету спору, на стороні відповідача державний нотаріус Приморської державної нотаріальної контори у місті Одесі Маслова Марія Вячеславівна в судове засідання не з`явилась, надала до суду клопотання про розгляд справи за її відсутності. Розглянувши матеріали справи суд з`ясував наступні обставини та дійшов до наступних висновків. [INFO] помер [PERSON] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина, що складається з двокімнатної квартири, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Вищезазначена квартира належала померлому на підставі свідоцтва про право власності на квартиру від 26.11.1998\~року, виданого управління житлово-комунального господарства виконкому Одеської міської ради народних депутатів, на підставі розпорядження УЖКГ Одеського міськвиконкому від 26.11.1998\~року №\~1001. Відповідно до ст.ст. 1218, 1220, 1268, 1277 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Спадщина належить спадкоємцю незалежно від часу її прийняття з часу відкриття спадщини. У разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Після смерті [PERSON] державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою М.В., за заявою [PERSON] заведено спадкову справу 419/2015 до майна померлого [PERSON] . Також [PERSON] було роз`яснено про необхідність звернення до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю зі спадкодавцем не менше як п`ять років до часу відкриття спадщини. Рішенням Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.06.2018\~року у справі 522/23146/17 заяву [PERSON] , за участю заінтересованої особи житлово-будівельного кооперативу «Технологічний», про встановлення факту проживання однією сім`ю, задоволено, встановлено факт проживання [PERSON] , як член сім`ї [PERSON] , померлого [INFO] , з 2000 року і по день смерті та його утримання [PERSON] протягом 2010-2015 років. 18.08.2018\~року на підставі вищевказаного рішення Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.05.2018\~року державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою Марією Вячеславівною видано свідоцтво про право на спадщину за законом, серія та номер: 1-961, на ім`я [PERSON] , як спадкоємця після смерті [PERSON] , на квартиру [ADDRESS] . Одночасно, державним нотаріусом Другої одеської державної нотаріальної контори Масловою М.В. проведено реєстрацію права власності на квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] (рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 18.08.2018\~року №\~42606534, номер запису про право власності: 27549893, реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна: 1624283451101). Постановою Одеського апеляційного суду від 19.11.2019\~року у цивільній справі №\~522/23146/17-ц апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.06.2018\~року скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду. Відповідно до ст. 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Оскільки рішення Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.06.2018\~року по справі №\~522/23146/17-ц, на підставі якого було оформлено свідоцтво про право на спадщину за законом, скасовано, а [PERSON] не зверталася з позовними вимогами на підтвердження свого права на спадкування після смерті [PERSON] в будь-якому іншому судовому проваджені чи з зустрічними позовними вимогами в даному судовому проваджені, суд приходить до висновку що свідоцтво про право на спадщину за законом від 18.08.2018\~ркоу, серія та номер: 1-961, на ім`я [PERSON] , є недійсним відповідно до положень ст.\~1301 ЦК України. Згідно зі ст. 1277 ЦК України, у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини. Територіальна громада, яка стала власником відумерлою майна, зобов`язана задовольнити вимоги кредиторів спадкодавця, що заявлені відповідно до статті 1231 цього Кодексу. Спадщина, не прийнята спадкоємцями, охороняється до визнання її відумерлою відповідно до статті 1283 цього Кодексу. Відповідно до ст. 334 ЦПК України, заява про визнання спадщини відумерлою у випадках, встановлених Цивільним кодексом України, подається до суду за місцем відкриття спадщини або за місцезнаходженням нерухомого майна, що входить до складу спадщини. Відповідно до статті 335 ЦПК України, у заяві про визнання спадщини відумерлою мають бути зазначені відомості про час і місце відкриття спадщини, про майно, що становить спадщину, а також докази, які свідчать про належність цього майна спадкодавцю, про відсутність спадкоємців за заповітом і за законом, або про усунення їх від права на спадкування, або про неприйняття ними спадщини, або про відмову від її прийняття. Відповідно до ст. 338 ЦПК України, суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді відповідно до закону. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що до органу місцевого самоврядування може переходити спадкове майно в силу закону, хоча органу місцевого самоврядування не є спадкоємцем ані за законом, ані за заповітом. Причому частина перша статті 1277ЦК України передбачає власне обов`язок, а не право органу місцевого самоврядування подати відповідну заяву до суду. Тобто, спадкове майно, яке залишилось без визначеного законом правонаступника (спадкоємця), повинно перейти у власність до певного суб`єкта цивільних правовідносин, і в конкретних обставинах справи, за допомогою правового механізму визнання спадщини відумерлою, суд забезпечує перехід такого права до органу місцевого самоврядування. Отже, враховуючи, що в даному випадку відсутні спадкоємці після смерті [PERSON] , які в передбачений цивільним законодавством спосіб прийняли спадщину, оскільки Постановою Одеського апеляційного суду від\~19.11.2019\~року у цивільній справі №\~522/23146/17-ц апеляційну скаргу Одеської міської ради задоволено частково, рішення Приморського районного суду м.\~Одеси від 26.06.2018\~року скасовано, заяву [PERSON] залишено без розгляду, право [PERSON] на спадкування після смерті [PERSON] не підтверджено належним чином, суд вважає, що спадщина після смерті [PERSON] підлягає визнанню відумерлою. Отже на момент відкриття спадщини після померлої [PERSON] квартира за адресою: [ADDRESS] належала спадкодавцю на праві власності, тобто, входила до складу спадщини, а тому, враховуючи відсутність у спадкодавця спадкоємців за заповітом та за законом ,вказана квартира є відумерлою спадщиною та власністю територіальної громади міста Одеси. Щодо позовних вимог Одеської міської ради про витребування майна з незаконного володіння [PERSON] на користь територіальної громади м. Одеси в особі Одеської міської ради суд зазначає наступне. Згідно зі ст. 330 ЦК України якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Тлумачення ст. 330 ЦК України свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребуване у добросовісного набувача. Власник має право витребувати майно з чужого незаконного володіння (ст.\~387 ЦК України). Відповідно до частини першої ст.\~388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Таким чином, право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі ч.\~1 ст. 388 ЦК України залежить від того, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Ця норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом. Власник, з дотриманням вимог ст.\~388 ЦК України, може витребувати належне йому майно від особи, яка є останнім його набувачем, незалежно від того, скільки разів це майно було відчужене до того, як воно потрапило у володіння останнього набувача. Для такого витребування оспорювання наступних рішень органів державної влади чи місцевого самоврядування, договорів, інших правочинів щодо спірного майна і документів, що посвідчують відповідне право, не є ефективним способом захисту права власника. Оскільки спірна квартира вибула з комунальної власності на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке скасовано в судовому порядку у даній справі через його недійсність, волі територіальної громади м. Одеси на таке вибуття не було. Установлення цього факту є достатнім для того, щоб у позивача виникли правові підстави для витребування спірної квартири в порядку ст. 388 ЦК України. Вказане узгоджується з висновками Верховного Суду України, викладеними у постановах від 25 січня 2017 року у справі № 916/2131/15,від 23 листопада 2016 року у справі № 916/2144/15, від 02 листопада 2016 року у справі № 522/10652/15-ц і від 5 жовтня 2016 року у справі № 916/2129/15та з висновком, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 29 травня 2019 року у справі №367/2022/15-ц. У практиці Європейського суду з прав людини (надалі ЄСПЛ), наприклад, рішення ЄСПЛ у справах «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від\~23.09.1982 року, «Джеймс та інші проти Сполученого Королівства» від\~21.02.1986 року, «Щокін проти України» від 14.10.2010 року, «Сєрков проти України» від 07.07.2011 року, «Колишній король Греції та інші проти Греції» від\~23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014 року напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним: чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес: чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям.від 23.11.2000 року, «Булвес» АД проти Болгарії» від 22.01.2009 року, «Трегубенко проти України» від 02.11.2004 року, «East/WestAllianceLimited» проти України» від 23.01.2014 року напрацьовано три критерії, які слід оцінювати, аналізуючи сумісність втручання в право особи на мирне володіння майном з гарантіями статті 1 Першого протоколу, а саме: чи можна вважати втручання законним: чи переслідує воно «суспільний», «публічний» інтерес: чи такий захід (втручання в право на мирне володіння майном) є пропорційним визначеним цілям. Втручання держави у право на мирне володіння майном є законним, якщо здійснюється на підставі закону нормативно-правового акта, що має бути доступним для заінтересованих осіб, чітким та передбачуваним щодо застосування та наслідків дії його норм. Втручання є виправданим, якщо воно здійснюється з метою задоволення суспільного, публічного інтересу, за наявності об`єктивної необхідності у формі суспільного, публічного, загального інтересу, який може включати інтерес держави, окремих регіонів, громад чи сфер людської діяльності. Критерій «пропорційності» передбачає, що втручання в право власності буде розглядатися як порушення статті 1 Першого протоколу до Конвенції, якщо не було дотримано справедливої рівноваги (балансу) між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з втручанням, та інтересами особи, яка так чи інакше страждає від втручання. «Справедлива рівновага» передбачає наявність розумного співвідношення (обґрунтованої пропорційності) між метою, що передбачається для досягнення, та засобами, які використовуються. Необхідний баланс не буде дотриманий, якщо особа несе «індивідуальний і надмірний тягар». При цьому ЄСПЛ у питаннях оцінки «пропорційності», як і в питаннях наявності «суспільного», «публічного» інтересу, визнає за державою достатньо широку «сферу розсуду», за винятком випадків, коли такий «розсуд» не ґрунтується на розумних підставах. З огляду на характер спірних правовідносин, обставини справи, правові норми, втручання держави в право відповідачів на мирне володіння майном не суперечить критеріям правомірного втручання в це право, сформульованим в усталеній практиці ЄСПЛ. Так, витребування майна з володіння відповідача відповідає критерію законності: витребування здійснюється на підставі норм статей 387, 388, 396 ЦК України, у зв`язку з визнанням спірної квартири відумерлою спадщиною (ст.\~1277\~ЦК України) та визнанням права власності територіальної громади міста Одеси на спірну квартиру (ст. 392 ЦК України). Норми ЦК України відповідають вимогам доступності, чіткості, передбачуваності, офіційний текст цього Кодексу є загальнодоступним. Крім того, з огляду на положення статтей 1, 2, 6, 10, 16 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» орган місцевого самоврядування представляє відповідну територіальну громаду і здійснює від її імені та в її інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України, цим та іншими законами. Однак, первинним суб`єктом місцевого самоврядування, основним носієм його функцій і повноважень є територіальна громада жителі, об`єднані постійним проживанням у межах села, селища, міста, що є самостійними адміністративно-територіальними одиницями, або добровільне об`єднання жителів кількох сіл, що мають єдиний адміністративний центр. При цьому нерухоме майно, що є у комунальній власності територіальних громад, це одна зі складових матеріальної і фінансової основи місцевого самоврядування. Отже, правовідносини, пов`язані з вибуттям нерухомого майна, що має бути у власності територіальної громади міста Одеси, становлять «суспільний», «публічний» інтерес, а незаконність (якщо така буде встановлена) вибуття майна з власності територіальної громади цьому суспільному інтересу не відповідає. Крім того, ЄСПЛ визнає за державою право користуватися «значною свободою (полем) розсуду» при визначенні суспільного інтересу в контексті втручання в право мирного володіння майном. Саме національні органи влади мають здійснювати первісну оцінку існування проблеми, що становить суспільний інтерес, яка б вимагала заходів втручання. Поняття «суспільний інтерес» має широке значення (рішення від 23.11.2000 року в справі «Колишній король Греції та інші проти Греції»). Разом з тим, ЄСПЛ також визнає, що й саме по собі правильне застосування законодавства незаперечно становить «суспільний інтерес» (рішення від 02.11.2004 року в справі «Трегубенко проти України»). При цьому стаття 1 Першого протоколу гарантує захист права на мирне володіння майном особи, яка законним шляхом, добросовісно набула майно у власність, і для оцінки додержання «справедливого балансу» в питаннях позбавлення майна мають значення обставини, за якими майно було набуте у власність, поведінка особи, з власності якої майно витребовується, її матеріальний стан та джерела доходів, відповідність заявлених прав власності поданим для державної реєстрації документам на спірну квартиру тощо. Таким чином суд прийшов до висновку про те, що витребування нерухомого майна у відповідача [PERSON] не порушуватиме принцип пропорційності втручання у право мирного володіння майном. \~ На підставі викладеного, враховуючи, що спірна квартира вибула з володіння позивача на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, яке скасовано в судовому порядку у даній справі через його недійсність, суд вважає обґрунтованими та такими, що частково підлягають задоволенню, позовні вимоги Одеської міської ради про витребування спірного майна від [PERSON] та встановлення порядку виконання рішення, яке після набрання ним законної сили, буде підставою для реєстрації за територіальною громадою м.\~Одеси в особі Одеської міської ради права власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також скасування рішення (з відкриттям розділу), індексний номер рішення: 42606534 від 18.08.2018\~року, прийнятого державним нотаріусом Другої одеської нотаріальної контори Масловою М.В. Також, на підставі ст. 141 ЦПК України, суд доходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь Одеської міської ради суми судового збору, сплаченого позивачем при подачі позовної заяви у розмірі 7095,00\~грн.

Outcome: approved