Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] (далі Заявник) звернулася до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа, зокрема, свідоцтва про народження. В обгрунтування своїх позовних вимог заявник посилається на те, що на початку листопада 2021 року вона звернулася до Іванківського відділу Державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Мінінстерства юстиції (м. Київ ) про заміну пошкодженого її свідоцтва про народження. Однак, 06.11.2021 року отримала відмову, оскільки проведеною перевіркою було виявлено розбіжність в її актовому записі про народження № 18 від 29.04.1964 року, складеного виконавчим комітетом Малинської сільської ради Житомирської області відносно [PERSON] , а саме, невірно вказана дата народження дитини « [INFO] » та по батькові вказано дитину « [PERSON] ». Даний факт суперечить даним у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Малинівської сільської ради Малинського району Житомирської області, зокрема, дата народження вказано « [INFO] ». Заявник вважає, що помилка щодо написання в свідоцтві про її народження по батькові « [PERSON] » та дати народження « [INFO] » могла статися через неуважність посадових осіб. З урахуванням уточнених позовних вимог від 11.10.2022 року, заявник просить суд «Встановити факт народження, зокрема, про те, що [PERSON] народилася [INFO] в селі Різня Малинського району Житомирської області. У судове засідання сторони не з`явилися, про розгляд справи судом повідомлені вчасно. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] звернулася до суду із заявою про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник заінтересованої особи, Іванківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Вишгородському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) заяв та клопотань не надіслали. Враховуючи вимоги частини 2 статті 247 ЦПК України «у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється». Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно та в повному обсязі проаналізувавши всі обставини справи, належність та допустимість доказів, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно положень до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі "Христов проти України" суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що "стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права". Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Правилами ст. 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частини першої статті 81 зазначеного вище Кодексу кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Під час розгляду цієї цивільної справи судом були створені всі умови для реалізації прав та виконання обов`язків учасниками справи, у тому числі й в частині подання ними доказів та заяви клопотань з приводу забезпечення доказів. За змістом п. 1 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України, від 31.03.1995, № 5 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", зазначено, що суди можуть встановлювати факти реєстрації народження якщо в органах реєстрації актів громадянського стану відсутній відповідний запис чи відмовлено у його відновленні або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Відповідно до Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" підставою для проведення державної реєстрації народження дитини є визначені центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я документи, що підтверджують факт народження. Згідно з абз. 5 ч. 4 ст. 13 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» - за відсутності документа закладу охорони здоров`я або медичної консультаційної комісії, що підтверджує факт народження, підставою для проведення державної реєстрації актів цивільного стану є рішення суду про встановлення факту народження. Згідно зі ст. 14 ЦПК України, рішення про встановлення факту, що має юридичне значення, яке набрало законної сили, є обов`язковим для органів, які реєструють такі факти або оформлюють права, що виникають у зв`язку із встановленим судом фактом. Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 18жовтня 2000 р. за № 719/4940 (далі - Правила), визначено підстави для проведення державної реєстрації народження дитини. Відповідно до п. 1 ст. 7 Конвенції про права дитини: «дитина має бути зареєстрована одразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування». Згідно ч. 3 ст. 49 Цивільного кодексу України державній реєстрації підлягають народження фізичної особи та її походження, громадянство, шлюб, розірвання шлюбу, зміна імені та смерть. Народження фізичної особи та її походження, усиновлення, позбавлення та поновлення батьківських прав, укладення та розірвання шлюбу, зміна імені та смерть підлягають обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Реєстрація актів цивільного стану провадиться відповідно до закону. Реєстрація народження дитини провадиться державним органом реєстрації актів цивільного стану з одночасним визначенням її походження та присвоєнням прізвища, імені та по батькові і засвідчується свідоцтвом про народження (ст. 144 Сімейного кодексу України). Судом встановлено, що [PERSON] народилася [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 29 квітня 1964 року Малинівською сільською радою Малинського району Житомирської області /а.с. 4/. Згідно свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого Розважівською сільської радою Іванківського району Київської області, - [PERSON] 08 жовтня 1988 року зареєстрував шлюб з [PERSON] ( [INFO] , місце народження: с. Різня Малинського району Житомирської області) /а.с. 5/. [PERSON] народилася [INFO] в селі Різня Малинського району Житомирської області, що підтверджується копією паспорту (серія [NUMBER] , виданого 27 квітня 2000 року Іванківським РВ ГУ МВС України в Київській області) /а.с. 7-8/. З письмових пояснень, наданих до суду [PERSON] , слідує, що [PERSON] є її донькою, яка народилася [INFO] в селі Різня Малинського району Житомирської області. Встановлення даного факту необхідно заявнику для здійснення державної реєстрації її народження та отримання дублікату свідоцтва про народження, видане відповідним державним органом України. Даючи оцінку встановленим обставинам та доказам в їх сукупності, суд дійшов висновку про обґрунтованість вимог [PERSON] та про існування правових підстав для їх задоволення. Відповідно до ч. 4 ст. 317 ЦПК України, ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства. На підставі викладеного,

Outcome: approved