Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

07.10.2022 [PERSON] подала до Турківського районного суду Львівської області позовну заяву до Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області, в якій просить визнати за нею право власності на житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] в порядку спадкування за законом. Обґрунтування позовних вимог. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] , а ще раніше [INFO] помер батько [PERSON] . Після смерті матері залишилося спадкове майно, а саме: житловий будинок та господарські споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . Інших спадкоємців немає. У зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно вона не взмозі в нотаріальному порядку оформити спадкові права, а тому змушена звернутись до суду. Ухвалою суду від 07.10.2022 відкрито провадження у справ за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Позивачка [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, 21.10.2022 представник позивачки - адвокат Канарєєв І.О. подав до суду заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області в підготовче засідання не з`явився, 21.10.2022 на електронну пошту суду надіслав заяву, в якому просить суд розглядати справу без їх участі, позов визнають. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. З урахуванням того, що відповідач визнає позов, суд вирішив розглядати справу на підставі наявних у ній матеріалів у підготовчому засіданні. Водночас у зв`язку з неявкою в підготовче засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Родинні відносини між позивачкою [PERSON] та [PERSON] підтверджуються свідоцтвом про народження позивачки [PERSON] серії [NUMBER] від 17.05.1961, свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 14.01.1984. [INFO] померла мати позивачки [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 11.05.2022. Відповідно до довідки виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 09.05.2022 за № 501, останнім місцем проживання спадкодавця відповідно до ст. 29 ЦК України, [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] був житловий будинок за адресою: [ADDRESS] . На день її смерті проживала сама. Від імені [PERSON] заповіт не посвідчувався. Як видно з довідки виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 09.05.2022 за № 500, згідно погосподарської книги № 2 особ. рах. [NUMBER] її покійній матері [PERSON] належав житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За житловим будинком, який належав [PERSON] і знаходився за адресою: [ADDRESS] закріплена земельна ділянка в кількості 0,25 га, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Боринської селищної ради Самбірського району Львівської області від 26.05.2022 за № 555. З Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (№ 301913716 від 01.06.2022), відомості щодо права власності, інших речових прав, іпотеки, обтяження житлового будинку за адресою: [ADDRESS] - відсутні. Будучи спадкоємцем за законом після смерті своєї матері [PERSON] , позивачка звернулася із заявою до нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав. Проте постановою приватного нотаріуса Самбірського районного нотаріального округу Федаш М.М. від 11.05.2022 № 68/02-31, їй було відмовлено у оформленні спадкових прав після смерті матері [PERSON] , оскільки нотаріусу не представлено правовстановлюючі документи про право власності на нерухоме майно, а саме на житловий будинок разом з приналежними йому господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] що унеможливлює встановити його належність спадкодавцеві [PERSON] . Відтак, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими, а позивачка через відсутність правовстановлюючих документів на спірний будинок, позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулася до суду. Вирішуючи спір суд виходить з таких мотивів та норм права. Відповідно до абз.3 п. 23 Постанови Пленуму ВСУ № 7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування» у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Суд вважає, що на час смерті [PERSON] , яка померла [INFO] діяв Цивільний Кодекс УРСР (в редакції 1963 року). Відповідно до статті 525 ЦК УРСР (в редакції 1963 року), часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим - день, зазначений в статті 21 цього Кодексу. Відповідно до ст. 527 ЦК УРСР 1963 року спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. Статтями 529, 530 ЦК УРСР в редакції 1963 року, передбачено, що при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти, дружина і батьки померлого. Згідно ст. 548 Цивільного кодексу Української РСР (надалі - ЦК УРСР), чинної на час виникнення спірних правовідносин, для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Відповідно до ст. 549 ЦК УРСР, чинної на час виникнення спірних правовідносин, визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином, за ст. 549 ЦК УРСР спадкоємець вважається таким, що фактично прийняв спадщину, якщо він довів, що він вступив в управління або користування спадковим майном. Доказом цього може бути наявність у спадкоємця ощадної книжки на ім`я померлого, іменних цінних паперів, квитанцій про оплату комунальних та інших послуг, обов`язкового страхування майна та інших документів, виданих на ім`я померлого, на майно, користування, управління і розпорядження яким можливе тільки після оформлення прав на нього. Як зазначено у п. 3.1. Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ №24-753/0/4-13 від 16.05.2013р. "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", при вирішенні спору про визнання права власності на спадкове майно потрібно розмежовувати час і підстави виникнення права власності у спадкодавця, які кваліфікуються відповідно до законодавства України чинного на час виникнення права власності та підстави спадкування зазначеного майна, що визначаються на час відкриття спадщини та згідно із п. 5 Прикінцевих та перехідних положень ЦК. Належність правовстановлюючих документів встановлюється судом відповідно до законодавства, яке було чинним на час набуття права власності на житловий будинок, споруду, зокрема, відповідно до Переліку правовстановлюючих документів, на підставі яких провадиться реєстрація будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затвердженого Міністерством комунального господарства УРСР 31 січня 1966 року та погодженого з Верховним Судом УРСР 15 січня 1966 року, який втратив чинність згідно з наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству від 13 грудня 1995 року (далі - Інструкція). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень". У період чинності зазначеної Інструкції державна реєстрація нерухомого майна не проводилась в сільській місцевості. Право власності на нерухоме майно, що знаходиться в сільській місцевості, може бути підтверджено довідкою виконавчого комітету відповідної ради. Суд встановив, що спірний будинок є збудований в 1964 році, що доводиться технічним паспортом та такий не містить відмітки про самочинне будівництво, будинок знаходиться в задовільному стані, конструктивні елементи та будівля в цілому придатні до експлуатації, встановлено її відповідність вимогам надійності та безпечної експлуатації, чинним державним будівельним нормам і правилам, що доводиться технічним звітом від 09.10.2021, а належність будинку покійній матері доводиться довідкою виконавчого комітету селищної ради. Також суд встановив, що право власності на такий житловий будинок не зареєстровано у встановленому законом порядку в державному реєстрі речових прав на нерухоме майно. Проте, як зазначено у п. 3.3. згаданого вище Листа ВССУ, перші власники не оформляли документи на належне їм нерухоме майно та не реєстрували його в органах БТІ, а тому спадкоємець не може отримати у нотаріуса свідоцтво про право на спадщину і його право має бути визнано в судовому порядку. Відповідно до пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5 доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути, зокрема наявність у спадкоємців, зокрема ощадної книжки. Наведене узгоджується також із правовим висновком Верховного суду від 05 березня 2021 року в справі № 585/2993/17 (провадження №61-14279св20). Копією ощадної книги № 7675870 за рахунком № [NUMBER] доведено, що спадкоємець [PERSON] прийняла спадщину після [PERSON] , шляхом фактичного вступу в управління спадковим майном. Враховуючи те, що позивачка у відповідності до вимог ст. 549 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) прийняла спадщину за померлою [INFO] матір`ю [PERSON] оскільки вступила у володіння та управління спадковим майном, приймаючи до уваги заяву представника відповідача, який не заперечує проти позовних вимог, суд дійшов висновку, що позивачка, як спадкоємець майна покійної матері підставно просить суд визнати за нею право власності на спадкове майно в порядку спадкування за законом, так як інший правовий механізм оформлення таких прав у неї відсутній. При цьому, сам факт відсутності правовстановлюючого документу на ім`я спадкодавця не може бути підставою для відмови у задоволенні вимог про оформлення права власності, за умов доведення таких обставин як належність спадкодавцю цього майна. За таких обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових прав, а тому підлягають до задоволення.

Outcome: approved