Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним цивільним позовом, який представник підтримав у клопотанні про розгляд справи без його участі, та вимоги мотивує тим, що 14.12.2021 року [PERSON] було звільнено з роботи у ДП «Завод ОБ та ВТ» за власним, у зв`язку з невиконанням власником умов колективного договору. На день звільнення підприємство нарахувало позивачу заборгованість із заробітної плати в сумі 59685,45 грн., проте виплатити її відмовилося. Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2022 року по справі № 592/15994/21 стягнуто з ДП «Завод ОБ та ВТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 59685,45 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 9581,25 грн. Остаточний розрахунок зі звільненим працівником було проведено в результаті примусового виконання рішення суду 30.06.2022 року. Тому позивач просить суд стягнути з ДП «Завод ОБ та ВТ» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 18.01.2022 року по 30.06.2022 року включно у розмірі 53381,25 грн., виходячи з розміру середньоденної заробітної плати 456,25 грн. Ухвалою суду від 27.09.2022 року відкрито спрощене позовне провадження в даній цивільній справі та призначено судове засідання для розгляду справи по суті з викликом сторін. Представник відповідача, повідомлена належним чином про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явилася, надала суду письмовий відзив на позовну заяву, в якому просила справу розглянути без її участі та зазначила про наявність заперечень з приводу заявлених вимог щодо стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні у період з 24.02.2022 року по день фактичної проведення виплати заробітної плати 30.06.2022 року, оскільки через збройну військову агресію Російської Федерації проти України указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року на території України введено воєнний стан із 05:30 год. 24.02.2022 року, який був неодноразово продовжений і наразі триває. За правилом ч.ч. 3, 4 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Від початку запровадження воєнного стану в Україні підприємством прийнято рішення припинити роботу, у зв`язку з неможливістю забезпечити безпеку працівників; 24.02.2022 року видано наказ № 24/П «Про початок простою ДП «Завод ОБ та ВТ»; 24.03.2022 року видано наказ № 25/П «Про організацію трудових відносин в ДП «Завод ОБ та ВТ» в умовах воєнного стану». Листом № 2021/02.0-7.1 від 28.02.2022 року ТПП України засвідчила військову агресію РФ проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили). Суд, дослідивши надані докази і пояснення, викладені у заявах по суті справи, дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що з 06.05.2017 року по 14.12.2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ДП «Завод ОБ та ВТ», звідки був звільнений наказом № 326-К від 14.12.2021 року за власним бажанням, у зв`язку з невиконання власником умов колективного договору, на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України (а.с.6). Рішенням Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2022 року по справі № 592/15994/21 стягнуто із ДП «Завод ОБ та ВТ» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в розмірі 59685,45 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні за період з 15.12.2021 року по 17.01.2022 року в розмірі 9581,25 грн., з послідуючим утриманням з цієї суми податків і обов`язкових платежів (а.с.7). Остаточний розрахунок із [PERSON] був проведений 30.06.2022 року, що підтверджується випискою банку (а.с.8). Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України. За правилом ч. 4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду, зокрема, у цивільній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст.ст. 22, 94, 97 КЗпП України, ст.ст. 1, 21, 24 ЗУ «Про оплату праці», на власника підприємства, установи, організації або уповноваженого ним органу покладений обов`язок виплачувати працівнику заробітну плату. Згідно із положеннями ст.ст. 116, 117 КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. У разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наданих в п. 20 постанови № 13 від 24.12.1999 року «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці», установивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при непроведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Разом з тим, згідно із ч. 3 ст. 10 ЗУ «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. Указом Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 року «Про введення воєнного стану в Україні» в Україні введено воєнний стан із 05 год. 30 хв. 24 лютого 2022 року строком на 30 діб. В подальшому термін дії воєнного стану в Україні було продовжено. Наразі правовий режим воєнного стану в Україні триває. Від початку запровадження воєнного стану в Україні, відповідачем 24.02.2022 року видано наказ № 24/П «Про початок простою», яким прийнято рішення про припинення роботи підприємства. Листом від 28.02.2022 року № 2021/02.0-7.1 Торгово-промислова палата України засвідчила військову агресію Російської Федерації проти України як форс-мажорні обставини (обставини непереборної сили), а тому з 24.02.2022 року затримка розрахунку при звільненні з працівником (позивачем) триває не з вини роботодавця (відповідача), а внаслідок ведення бойових дій на території України. З рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2022 року вбачається, що розмір середньоденної заробітної плати [PERSON] становив 456,25 грн. Таким чином, з урахуванням встановлених судовим розглядом обставин справи, оскільки остаточний розрахунок із [PERSON] був проведений 30.06.2022 року, зважаючи на наявність рішення Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.01.2022 року, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в розмірі 12318 грн. 75 коп. за період з 18.01.2022 року по 23.02.2022 року, що складає 27 робочих днів, при середньоденній заробітній платі позивача 456,25 грн. У відповідності зі ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави необхідно стягнути судовий збір у розмірі 992,40 грн., оскільки позивача було звільнено від його сплати.

Outcome: partial