Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

До Фрунзенського районного суду м. Харкова 16.03.2021 надійшла позовна заява [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хижняк О.С. до ФОП [PERSON] , ПрАТ «СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В якій прохали : стягнути з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 9 669 грн. 95 коп. Стягнути з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь [PERSON] матеріальну шкоду у розмірі 3 723 грн., яка пов`язана із тимчасовою втратою працездатності. Стягнути з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду заподіяну здоров`ю. Стягнути з ФОП [PERSON] на користь [PERSON] моральну шкоду у розмірі 50 000 грн. (а.с.1-3). 22 березня 2021 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова (Горпинич О.В.) позовну заяву [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хижняк О.С. до ФОП [PERSON] , ПрАТ «СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди - залишено без руху (а.с.17, 18). 05 квітня 2021 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м. Харкова (Горпинич О.В.) прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хижняк О.С. до ФОП [PERSON] , ПрАТ «СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження. Призначено судове засідання на 25.05.2021 на 14.00 годин (а.с.23, 24). 11 травня 2021 року до Фрунзенського районного суду м.Харкова надійшов відзив на позовну заяву від ФОП [PERSON] в якому прохала : в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON] про стягнення моральної шкоди відмовити в повному обсязі (а.с.31-35) 17 серпня 2021 року ухвалою судді Фрунзенського районного суду м.Харкова (Ульяніч І.В.) цивільну справу за позовом [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Хижняк О.С. до ФОП [PERSON] , ПрАТ «СК «Глобал Гарант» про відшкодування матеріальної та моральної шкоди прийнято до провадження судді Фрунзенського районного суду м. Харкова Ульяніч І.В. Розгляд справи призначено на 27.10.2021 о 14.00 годин (а.с.60). 10 грудня 2021 року ухвалою Фрунзенського районного суду м.Харкова (Ульяніч І.В.) клопотання представника [PERSON] - [PERSON] про витребування доказів у цивільній справі задоволено. Витребувано у ПрАТ «СК «Глобал Гарант» відомості щодо розміру страхової виплати [PERSON] за полісом №200056236 (а.с.70-72). Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №133/2022 від 14.03.2022, на часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 26.03.2022 строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №259/2022 від 18.04.2022, на часткову зміну ст.1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25.04.2022 строком на 30 діб. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №341/2022 від 17.05.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 25.05.2022 строком на 90 діб. Відповідно до Указу Президента України «Про введення воєнного стану в Україні» №574/2022 від 15.08.2022, на часткову зміну статті 1 Указу Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 "Про введення воєнного стану в Україні", затвердженого ЗУ від 24.02.2022 №2102-ІХ, продовжити строк дії воєнного стану в Україні з 05.30 години 23.08.2022 строком на 90 діб, в тому числі на території Харківської області. Розпорядженням голови Верховного Суду від 08.03.2022 №2/0/9-22 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема, справи підсудні Фрунзенському районному суду м. Харкова підлягають розгляду Октябрським районним судом м. Полтави. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями Октябрського районного суду м.Полтави від 09.09.2022 з Фрунзенського районного суду м. Харкова судді Октябрського районного суду м. Полтави Блажко І.О. розподілена справа №645/1627/2021 (а.с.88). Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.91). Представник позивача [PERSON] адвокат Хижняк О.С. в судове засідання не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим. Надіслав суду клопотання про розгляд справи без участі позивача та його представника. В якому прохав : розглянути справу без участі позивача та його представника. Зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та прохає їх задовольнити (а.с.102). В судове засідання відповідач ПрАТ «СК «Глобал Гарант» 25.05.2021 до Фрунзенського районного суду м.Харкова свого представника не направили будучи повідомлені шляхом отримання судової повістки, копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви та 27.10.2021 та 07.02.2022 до Фрунзенського районного суду м.Харкова свого представника не направили будучи повідомлені шляхом направлення судових повісток на останню відому судові адресу, до суду поштою повернуто конверти з відміткою, що адресат відсутній за вказаною адресою та за закінченням терміну зберігання. 10.11.2022 до Октябрського районного суду м. Полтави свого представника не направили будучи повідомлені шляхом направлення судової повістки на електронну адресу. Відзив на позовну заяву суду не наданий (а.с.67, 68, 82, 83, 96, 97). В судове засідання відповідач ФОП [PERSON] не з`явилася, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомлена (а.с.94). В судове засідання представник відповідача ФОП [PERSON] за ордером [PERSON] не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим. Надіслав суду клопотання, в якому прохав : відкласти розгляд справи №645/1627/2021 на іншу дату, у зв`язку з тим, що відповідач ФОП [PERSON] та її представник [PERSON] є внутрішньо переміщеними особами і по причині обставин, пов`язаних з дією воєнного стану не можуть прибути у судове засідання. При цьому доказів поважності неявки у судове засідання суду не надано (а.с.100, 105). В судове засідання третя особа [PERSON] не з`явився, будучи у встановлений ЦПК України спосіб повідомленим (а.с.99). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про задоволення позову частково. Судом встановлено, що 28.02.2020 постановою слідчого відділу розслідування злочинів у сфері транспорту СУ ГУНП в Харківській області Луньової О.С. кримінальне провадження №12018220000001344 за фактом дорожньо-транспортної пригоди, подальшим провадженням закрито, за відсутністю ознак складу злочину передбачених ст.286 КК України (а.с.4, 5). Як слідує із постанови, що 12.11.2018 приблизно о 11.10 годин в району будинку №4 по вулиці Роганській в м. Харкові стався наїзд автомобілем ЗАЗ, р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] на пішохода [PERSON] , в результаті чого останній отримав тілесні ушкодження. Таким чином, ДТП сталася з вини [PERSON] . Автомобіль марки ЗАЗ Vida, державний номерний знак [NUMBER] на момент ДТП був застрахований в ПрАТ «СК «Глобал Гарант» згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №200056236 (а.с.6). Відповідно до висновку експерта №12-14/166-А/19 від 01.04.2019 лікаря судово-медичного експерта відділення №1 відділу СМЕ трупів ХОБСМЕ на базі прозектури КНП МКЛШНМД ім. проф. О.І. Мещанінова ХМР Тонкого Д.В., встановлено, що у зв`язку із подією 12.11.2018 у [PERSON] мали місце наступні ушкодження : забійна рана області проекції надбрівної дуги та спинки носу, перелом кісток носу; закритий перелом лівої клубової кістки. Вищевказані ушкодження утворилися в єдиний проміжок часу від травматичної дії тупих твердих предметів (предмета), індивідуальні особливості яких в ушкодженнях не відобразилися, не виключено в умовах дорожньо-транспортної події, при зіткненні рухомого транспортного засобі із пішоходом при обставинах та в строк відомих з ухвали слідчого судді. Закритий перелом крила лівої клубової кістки належить до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я (а.с.12, 13). [PERSON] перебував на лікуванні в КНП «Міська клінічна лікарня швидкої та невідкладної допомоги ім. проф. О.І.Мещанінова» ХМР з 11.11.2018 по 26.11.2018, що підтверджується випискою №28774 із медичної картки амбулаторного (стаціонарного) хворого (а.с.8). За період лікування [PERSON] витратив на лікування 9 669,95 грн., що підтверджується копіями квитанцій (а.с.9-11). Таким чином, розмір матеріальної шкоди (витрати на лікування) складає 9 669,95 грн. Відповідно до ч.1 ст.979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст.990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Відповідно до ст.8 ЗУ «Про страхування», страховий випадок - це подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно ст.22 ЗУ «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третіх осіб». Відповідно ст.28 ЗУ «Про страхування», шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно ст.29 ЗУ «Про страхування», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ст.1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт необхідних для відновлення пошкодженої речі. Таким чином, з ПрАТ «СК «Глобал Гарант» на користь [PERSON] підлягає стягненню матеріальна шкода (витрати на лікування) у розмірі 9 669,95 грн. Відповідно до висновку судово-медичної експертизи №12-14/166-А/19 від 01.04.2019 щодо встановлення тілесних ушкоджень, у позивача мали місце ушкодження, які належать до категорії ушкоджень середнього ступеня тяжкості за критерієм тривалості розладу здоров`я та легкі тілесні ушкодження, що спричинили короткочасний розлад здоров`я (а.с.12, 13). Згідно п.2.3.3 «Правил судово-медичного визначення ступеня тяжкості тілесних ушкоджень», затверджених наказом №6 МОЗ України від 17.01.1995, короткочасним належить вважати розлад здоров`я понад шести днів, але не більше як три тижні (21 день). Статтею 8 ЗУ «Про державний бюджет України на 2018 рік» передбачено мінімальну заробітну плату у місячному розмірі з 01 січня - 3 723 гривні. Відповідно до ст.25 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності потерпілим відшкодовуються не отримані доходи за підтверджений відповідним закладом охорони здоров`я час втрати працездатності. Доходи потерпілого оцінюються в таких розмірах: для працюючої особи (особи, яка працює за трудовим договором) - неотримана середня заробітна плата, обчислена відповідно до норм законодавства України про працю; для особи, яка забезпечує себе роботою самостійно, - неотримані доходи, які обчислюються як різниця між доходом за попередній (до дорожньо-транспортної пригоди) календарний рік та доходом, отриманим у тому календарному році, коли особа була тимчасово непрацездатною; для непрацюючої повнолітньої особи - допомога у розмірі, не меншому мінімальної заробітної плати, встановленої чинним законодавством. Якщо особа була в зазначеному статусі менше вказаних розрахункових термінів, то до уваги береться середньомісячний доход з розрахунку суми сукупного доходу такої особи за попередній до настання страхового випадку календарний рік та доход протягом фактичного терміну (повні місяці) перебування особи в зазначеному статусі. Таким чином, позивач [PERSON] має право на відшкодування 3 723 грн. у зв`язку з тимчасовою втратою працездатності. Загальна сума, що підлягає стягненню з ПрАТ «Глоба Гарант» на користь [PERSON] 13 392,95 грн. (9669,95+3723). На підставі викладеного суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог про стягнення матеріальної шкоди з ПрАТ «Глоба Гарант». Оскільки не можна заперечити той факт, що [PERSON] отримав тілесні ушкодження та перебував на лікуванні, що підтверджується матеріалами справи. Згідно 26-1 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховиком (у випадках, передбачених підпунктами «г» і «г» пункту 41.1 та підпунктом «в» пункту 41.2 ст.41 цього закону) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час ддорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Відповідно до п.4 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 №4 „Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди" крім інших вимог, передбачених ст.137 ЦПК України, має бути зазначено, в чому полягає ця шкода, з яких міркувань виходив позивач, визначаючи розмір шкоди, та якими доказами це підтверджується. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ПрАТ «Глоба Гарант» про відшкодування моральної шкоди. Оскільки позивачем не визначено розмір відшкодування моральної шкоди, не надано належних та допустимих доказів на її підтвердження. Відповідно до ч.2 ст. 1187 Цивільного кодексу України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частиною першою статті 1172 ЦК України встановлено, що юридична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно абзацом третім пункту шостого Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальність за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем; лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК України. Також, у постанові № 6-229цс14 Верховний Суд України дійшов висновку про те, що відповідно до положень статті 1172 ЦК України відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяно шкоду, перебуває з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкода заподіяна особою у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, передбаченої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Отже відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду така особа заподіяла у зв`язку з виконанням трудових і (службових) обов 'язків. Саме такі висновки щодо застосування положень статті 1172 ЦК України висловлені Верховним Судом України у постанові від 28 січня 2015 року по справі № 6-229цс14. За змістом ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Виходячи із змісту ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частини 1, 2 ст. 77 ЦПК України встановлює, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. На підставі викладеного, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог [PERSON] до ФОП [PERSON] про відшкодування моральної шкоди. Оскільки суду не надано належних та допустимих доказів, що [PERSON] на момент ДТП перебував у трудових відносинах з ФОП [PERSON] . Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» [PERSON] від сплати судового збору під час розгляду страви звільнений. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторонни звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial