Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

В серпні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму боргу за позикою в розмірі 100 450,00 гривень, 5\~267,43 гривень - 3% річних від суми боргу, 12\~952,27 гривень - інфляційні витрати, моральну шкоду 20 000,00 гривень. А також стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 17\~548,70 гривень Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 14.11.2017 року він надав відповідачу позику - грошові кошти в розмірі 100\~150 гривень, що підтверджується доданою до позовної заяви складеною відповідачем власноруч розпискою від 14.11.2017 року, згідно якої відповідач зобов`язувалася повернути позивачу позику до 01.09.2019 року. Позивач зазначає, що станом на 01.09.2021 року відповідач борг не повернув, на вимоги повернути суму позики, відповідач під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов`язання про повернення боргу. Крім цього, неправомірними діями відповідача, які виразились у неповерненні позичених коштів, йому була нанесена моральна шкода, яку він оцінює у 20 000 гривень. Ухвалою судді від 30 вересня 2021 року було відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання у справі. Ухвалою суду від 30 червня 2022 року було закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. У судовому засіданні позивач підтримав позовні вимоги, просив їх задовольнити, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку з тим, що відповідач повідомлений належним чином про час та місце слухання справи, відповідач не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, відповідач не подав відзив та враховуючи згоду позивача на заочний розгляд справи, суд вважає за необхідне ухвалити рішення про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до розписки від 14.11.2017 року [PERSON] отримала від [PERSON] грошові кошти у сумі 100\~450 гривень, які вона зобов`язалася повернути в строк до 01 вересня 2019 року (а.с.8). Відповідно до ч.1 ст.1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або на інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з ч.2 ст.1047 цього ж Кодексу на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно з ч.1 ст.1049 цього ж Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до ч.1 ст.1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Згідно з ч.2 ст.625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч.1, ч.2 ст.533 цього ж Кодексу грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Згідно з ч.1 ст.81 ЦПК Україна кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] не подала жодного доказу на підтвердження того, що вона повернула позику в обумовлений строк. Тому у відповідача виник борг по поверненню позики в розмірі 100 450 грн., інфляційних витрат в розмірі 12\~952,27 грн., 3% річних у сумі 5\~267,43 грн. за період з 01.09.2019 року по 31.05.2021 року. З огляду на це суд вважає, що з відповідача на користь [PERSON] належить стягнути борг по поверненню позики в розмірі 100 450 грн., інфляційних витрат в розмірі 12\~952,27 грн. та 3% річних у сумі 5\~267,43 грн. За змістом ч.1 та п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. За змістом вимог ч.8\~ст.141 ЦПК України\~розмір витрат,які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів,рахунків тощо). Встановлено, що [PERSON] поніс витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. Вказана обставина підтверджується договором про надання правової допомоги від 08 липня 2021 року, укладеним між ним та адвокатом Органюком Ю.Ю. (а.с.11), додатковою угодою №1 від 08 липня 2021 року (а.с.12), квитанцією до прибуткового касового ордеру №28/07 від 28.07.2021 року про сплату витрат за надання правової допомоги (а.с.14). Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що з [PERSON] , як з відповідача на користь [PERSON] слід стягнути витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 15000 гривень. Щодо вимоги позивача про стягнення з відповідача на його користь моральної шкоди, суд враховує наступне. Згідно з положеннями ст. 611 ЦК України моральна шкода підлягає відшкодуванню у разі порушення зобов`язання, якщо таке відшкодування встановлено договором або законом. Приписами ст. 1167 ЦК України визначено, що моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У відповідності до п. 4 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної шкоди» від 31 березня 1995 року №4 (з наступними змінами і доповненнями), позивачем має бути доведено в чому полягає ця шкода, з яких міркувань він виходив визначаючи розмір шкоди та якими доказами це підтверджується. Враховуючи вищезазначене, а також те, що сторонами при укладенні 14 листопада 2017 року договору позики не було передбачено відшкодування відповідачем моральної шкоди за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання та ненадання позивачем жодних доказів, які б підтверджували факт заподіяння йому такої шкоди, суд приходить до висновку про необґрунтованість цих позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати пропорційно до розміру задоволених позовних вимог у сумі 1\~186,70 гривень. На підставі викладеного та

Outcome: partial