Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

23.05.2022 представник позивача ДПП Ісак\~Д.І.\~звернулася до суду із вищевказаним позовом до відповідача [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача на користь позивача майнову шкоду у сумі 8527, 55 грн. та судові витрати. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17.03.2020 о 02 год. 40 хв. в м. Ужгороді за адресою пр. Свободи, 28 сталася дорожньо-транспортна пригода за участю засобу «Peugeot» моделі «406» д.н.з [NUMBER] словацької реєстрації під керуванням відповідача водія [PERSON] , за постановою суду останнього визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. В ході ДТП службовий транспортний засіб марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] (на синьому фоні) отримав значні механічні пошкодження. Згідно зі свідоцтвом про реєстрацію серії [NUMBER] вказаний автомобіль належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. Проведеним автотоварознавчим експертним дослідженням (копія висновку №13/17ЕД від 23.03.2020) встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] в результаті ДТП, яка сталася 17.03.2020, станом на момент проведення експертного дослідження складає 8 527 гривень 55 коп. Таким чином, за твердженням позивача, внаслідок вищезазначеної ДТП, зумовленої винними протиправними діями відповідача, було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 8 527 гривень 55 коп. Разом з тим позивачем було зроблено спробу досудового врегулювання спору. Так, відповідачу надіслано лист (претензію) від 08.07.2020 №11323/41/15/01-2020 щодо відшкодування суми завданих збитків у добровільному порядку. Однак вищезазначені збитки не були відшкодовані. Відтак позивач для захисту своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з даною позовною заявою. В судове засідання представник позивача не з`явився, в матеріалах справах наявна заява [PERSON] про розгляд справи без участі сторони позивача, позовні вимоги просять задовольнити у повному обсязі. В судовому засіданні відповідач обставини, викладені в позові, підтвердив, позовні вимоги визнав, не заперечував проти задоволення позову. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи визнання позову відповідачем суд здійснює розгляд в порядку ст. 206 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, врахувавши доводи сторін, суд приходить до наступного висновку. 17.03.2020 о 02 год. 40 хв. в м. Ужгороді за адресою пр. Свободи, 28 сталася ДТП за участю засобу «Peugeot» моделі «406» д.н.з [NUMBER] словацької реєстрації під керуванням водія [PERSON] , який здійснив зупинку біля правого краю проїзної частини, не вжив всіх заходів для недопущення самовільного руху транспортного засобу, діючи усупереч вимог п. 1.3, п. 1.5, п. 2.3 б), а також п. 15.12 Правил дорожнього руху, будучи самовпевненим, нехтуючи особистою безпекою та безпекою інших учасників дорожнього руху, не забезпечив безпеку дорожнього руху та допустив зіткнення зі службовим транспортним засобом патрульної поліції марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] (на синьому фоні) під керуванням [PERSON] - інспектора взводу № 2 роти № 4 Управління патрульної поліції в Закарпатській області. В результаті ДТП зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Ужгородського місьіфайонного суду від 07.05.2020 у справі №308/2978/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП і накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 20 неоподатковуваних мінімумів доходів громадян (340 грн.). Постановою суду встановлено, що водій [PERSON] керував транспортним засобом «Peugeot» моделі «406» д.н.з [NUMBER] словацької реєстрації здійснив зупинку біля правого краю проїзної частини, не вжив всіх заходів для недопущення самовільного руху транспортного засобу та допустив зіткнення зі службовим транспортним засобом патрульної поліції марки «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] (на синьому фоні), який стояв позаду, що призвело до пошкодження вказаних транспортних засобів, чим порушив п. 15.12 ПДР, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10.10.2001 №1306, вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Висновком №13/17ЕД від 23.03.2020 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого власнику колісного транспортного засобу «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] станом на момент проведення експертного дослідження складає 8 527 гривень 55 коп. Згідно зі свідоцтва про реєстрацію серії [NUMBER] вказаний автомобіль належить на праві власності Департаменту патрульної поліції. Відповідно до ч. 2 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно з ч. 1 ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі І особою, яка ЇЇ завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Згідно з ч. 1 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів. Частиною 2 ст. 1187 ЦК України встановлено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно з ч. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). За ч. 3 ст. 22 ЦК України збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Згідно з правової позиції Верховного Суду України викладеної в постанові від 16.12.2015 у справі за № 6-760цс15, за змістом п. 1 ч. 2 ст. 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Верховним судом України в п. 2 Постанови Пленуму «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди» від 27 березня 1992 року за № 6 (з подальшими змінами та доповненнями) роз`яснено судам, що розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Якщо особа під час керування транспортним засобом має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії і реєстраційний документ на транспортний засіб, переданий їй власником або іншою особою, яка на законній підставі використовує такий транспортний засіб, то саме ця особа має нести відповідальність за завдання шкоди (пункт 2.2. Правил дорожнього руху України), що роз`яснено у п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 01.03.2013 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки». Також згідно з вимогами ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`яснень, які містяться в п. 10 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 01.03.2013 № 4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», особи, винними діями яких завдано шкоди майну, яке використовується при здійсненні діяльності, що є джерелом підвищеної небезпеки, якщо таким особам не було завдано шкоди цим джерелом, відповідають за завдану шкоду на підставі ст. 1166 ЦК України. Таким чином, внаслідок вищезазначеної ДТП, зумовленої винними протиправними діями Відповідача, ДПП було спричинено майнову шкоду шляхом пошкодження службового автомобіля «Mitsubishi» моделі «Outlander» д.н.з. [NUMBER] у розмірі 8527 гривень 55 коп. Позивачем було зроблено спробу досудового врегулювання спору, відповідачу надіслано лист (претензію) від 08.07.2020 №11323/41/15/01-2020 щодо відшкодування суми завданих збитків у добровільному порядку. Однак вищезазначені збитки не були відшкодовані відповідачем, що зумовило звернення позивача до суду з даним позовом. Вищевказані обставини не заперечуються відповідачем, як було зазначено вище, в судовому засіданні він визнав позов. З огляду на вказане суд приходить до висновку про наявність підстав для задоволення вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 8527, 55 грн. майнової шкоди, а також судових витрат в порядку ст. 141 ЦПК України.

Outcome: approved