Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить розірвати шлюб, укладений між ним та [PERSON] зареєстрований 14 червня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №699. В обґрунтування вимог зазначив, що з 14.06.2003 року перебуває з відповідачем в зареєстрованому шлюбі. Від спільного шлюбу мають двох дітей: доньку [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначає, що протягом кількох років вони з дружиною проживають окремо. Роздільному проживанню передували певні конфлікти, через що їх стосунки погіршились. Як результат - згасли колишні почуття, зникли спільні інтереси, і їх сім`я просто перестала існувати. Дружина не робила жодного кроку аби покращити їх стосунки, стала проживати окремо, що переконало його в тому, що фактично їх шлюб розпався. При цьому вони спілкуються, дружина не заперечує, аби він проводив час з дітьми та приймав участь у їх вихованні. Він також робить все, аби його доньки були забезпечені всім необхідним для комфортного життя. Оскільки їх шлюб став формальним, тому просить розірвати його. Згоди відносно майна, нажитого під час шлюбу досягнуто, спір з приводу поділу майна відсутній. Справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 01.11.2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу із позивачем [PERSON] , але викладені у позовній заяві факти не відповідають дійсним обставинам справи та є надуманими (а.с.27). 02.11.2022 року від відповідача [PERSON] надійшла відповідь на відзив в якому зазначає, що відповідач окрім слів ніяким чином не підтвердила свої звинувачення документально. Позов підтримує та просить задовольнити (а.с.31). Позивач в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав та просив їх задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні не заперечила щодо розірвання шлюбу. Також вказала, що позивач має іншу сім`ю, дітьми не цікавиться. Заслухавши учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступних висновків. Так, згідно ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб (повторне) серії [NUMBER] , [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14 червня 2003 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Житомирського міського управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №699 (а.с. 5). Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.51 Конституції України та ст.24 Сімейного Кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ст. 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватись про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Чоловік зобов`язаний утверджувати в сім`ї повагу до матері. Дружина зобов`язана утверджувати в сім`ї повагу до батька. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. За приписами ч. 3 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до збереження шлюбних відносин є порушенням права чоловіка, дружини на свободу та особисту недоторканість. Відповідно до ч. 3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. З урахуванням обставин справи, позиції сторін щодо неможливості збереження шлюбу, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам сторін, що відповідно до ст.112 Сімейного кодексу України є підставою для розірвання шлюбу, а тому позовна заява підлягає до задоволення.

Outcome: approved