Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

30.12.2021 року заявник [PERSON] звернулася до Жовтневого районного суду м. Харкова із заявою, в якій просила встановити факт встановити той факт, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] та [PERSON] , визнаного померлим згідно рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2004 року та бабусею [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог заявник посилається на те, що [INFO] помер батько заявника [PERSON] . [INFO] . Після його смерті залишилась спадщина, яка складається з житлового будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав на праві спільної сумісної власності [PERSON] та її синам [PERSON] та [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності б/н від 16.11.1949 року № 637. Так, [PERSON] померла [INFO] . [PERSON] рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2004 року визнаний померлим. Єдиним спадкоємцем, який фактично прийняв спадщину після смерті матері та брата був [PERSON] , але, за життя він свої спадкові права не оформлював, оскільки мав неточності в документах. Після смерті батька, заявник також фактично прийняла спадщину. Однак, при зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав, заявнику було роз`яснено, що у особистих документах маються розбіжності, крім того, відсутні документи, що підтверджують факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] . Так, відповідно до свідоцтва про народження № 282 від 02.04.1927 року [PERSON] народився [INFO] . В графі «батько» вказаний [PERSON] - українець, в графі «мати» вказана [PERSON] . Крім того, згідно вироку - цивільного від 29.02.1940 року, винесеного Конотопським народним судом, встановлено наступне: «закріпити будинок № 12 за [PERSON] та її синами [PERSON] та [PERSON] . Тобто, вказаним рішенням фактично встановлено, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] та [PERSON] . Встановлення факту родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] та [PERSON] необхідно заявнику для оформлення своїх спадкових прав після смерті батька, тобто має для заявника юридичне значення, оскільки від встановлення даного факту залежить виникнення, зміна або припинення її особистих майнових прав. У зв`язку з викладеним заявник вимушена звернутися до суду з даною заявою. Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 05.01.2022 року прийнято заяву до розгляду та відкрито окреме провадження у цивільній справі за заявою [PERSON] , заінтересована особа: Конотопська міська рада про встановлення факту родинних відносин. Призначено судове засідання. В судове засідання 10.11.2022 року учасники справи не з`явилися, повідомлені про дату, час та місце судового засідання належним чином. Представник заявника [PERSON] - [PERSON] надала на адресу суду письмову заяву, в якій просила розглянути справу у її відсутність та у відсутність заявника, вимоги підтримала у повному обсязі, просила задовольнити. Представник заінтересованої особи Конотопської міської ради надав на адресу суду письмову заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, проти встановлення факту за вищевказаною заявою не заперечував. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши письмові докази, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення даної заяви, враховуючи наступне. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] народилася [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №168 та підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 08.09.1964 року. Її батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.5). [INFO] [PERSON] , [INFO] , уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №605 та підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданого 27.09.1984 року. Прізвище дружини після реєстрації шлюбу - « [PERSON] » (а.с. 5 (зворот)). При цьому відповідно до свідоцтва про народження № 282 від 02.04.1927 року [PERSON] народився [INFO] , в графі «батько» вказаний [PERSON] - українець, в графі «мати» вказана [PERSON] (а.с. 10). Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 01.06.2004 року, [PERSON] помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №551 (а.с.10 (зворот)). [PERSON] (зазначено російською мовою), померла [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №77 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17.02.1969 року (а.с.7). [PERSON] (зазначено російською мовою) помер [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис №161 та підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 06.04.1970 року (а.с.7 (зворот)). Рішенням Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2004 року за заявою [PERSON] [PERSON] визнаний померлим. В рішенні також зазначено, що задоволення заяви має юридичне значення для заявника у зв`язку з необхідністю оформлення спадщини після смерті дяді. Також у вказаному рішенні встановлено, що [PERSON] є батьком заявника, яка після шлюбу змінила прізвище на [PERSON] (а.с.8). Крім того, вироком - цивільним від 29.02.1940 року, винесеним Конотопським народним судом, встановлено: «що будинки під [ADDRESS] залишилось два будинки після смерті [PERSON] який помер [INFO] а після смерті остались будинки не за кім не закріплені до цього часу, хоч є й наслідники. Вище зазначені не суперечать щоб закріпити будинок №12 за [PERSON] та її синами [PERSON] та [PERSON] будинок №10 за [PERSON] та [PERSON] ». Присуджено «визнати за наслідників на будинки, яки мистяться в [ADDRESS] , яке раніше належало [PERSON] . Будинок №12 визнати за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в рівних долях. №10 будинку визнати право за [PERSON] та [PERSON] яки містяться по улиці [PERSON] в рівних долях». (а.с. 9). Як вбачається з копії реєстру прав власності на нерухоме майно конотопського міжміського бюро технічної інвентаризації, будинок [ADDRESS] зареєстрований на праві спільної сумісної власності за [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до ч. 1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з до ч.ч. 1, 5 та 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасникам справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Частиною 2 статті 78 ЦПК України зазначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, зокрема на підставі п.1 ч.1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. Відповідно до положень Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» вимога про встановлення факту, що має юридичне значення, розглядається, якщо такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Як вбачається із вищенаведеного, відсутність документального підтвердження родинних відносин між заявником [PERSON] та [PERSON] ( [PERSON] - російською мовою) має юридичне значення, оскільки позбавляє заявника можливості оформити спадщину. Враховуючи відомості, які містяться в письмових доказах, оскільки всі дані осіб, між якими заявник просить встановити факт родинних відносин - [PERSON] ( [PERSON] - російською мовою), [PERSON] , та [PERSON] , співпадають, але різняться лише написанням окремих літер, в тому числі у зв`язку з перекладом, суд приходить до висновку, що дійсно [PERSON] ( [PERSON] - російською мовою), яка померла [INFO] , є матір`ю [PERSON] , померлого [INFO] , та [PERSON] , визнаного померлим на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 08.12.2004 року, відтак заява в цій частині підлягає задоволенню. Що стосується вимоги заявника про встановлення факту родинних відносин між заявником та її бабусею [PERSON] ( [PERSON] - російською мовою), то заява у вказаній частині задоволенню не підлягає, оскільки вказана вимога вже випливає за законом з наданих документів про батька заявниці та встановленого вище факту, що батько заявниці є сином [PERSON] ( [PERSON] - російською мовою), отже встановлення рішенням суду факту родинних відносин між заявницею та її бабусею є зайвим. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах - учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial