Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач звернулася до Сихівського районного суду м.Львова із позовною заявою, в якій просить стягувати з відповідача на свою користь аліменти на утримання їх сина [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 з усіх видів його заробітку (доходу), покликаючись на невиконання відповідачем обов`язку щодо утримання дитини. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 07 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем, 26 вересня 2022 року подано відзив на позовну заяву, в якому не заперечує щодо стягнення з нього ј частки від його доходу, зазначив, що постійно надає кошти на отримання сина. Представником позивача адвокатом Сибаль О.Б., 04 жовтня 2022 року подано відповідь на відзив, в якому просить позовні вимоги задоволити у повному обсязі. Водночас просить зобов`язати відповідача надати суду докази надання ним коштів на утримання його сина, про які він зазначав у відзиві на позовну заяву. Сторони у судове засідання не з`явилася, призначене на 10.30 год 24 жовтня 2022 року не з`явилися, скористалася правом відповідно до ч.3 ст.211 ЦПК України, подали заяву про розгляд справи у їх відсутності. У зв`язку із неявкою у судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється згідно із вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно з ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень (ст.ст.12, 81 ЦПК України). Позивач та відповідач є батьками малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , про що складено відповідний актовий запис № 710, що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого Міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Львівського міського управління юстиції 16 лютого 2013 року. Відповідачем не заперечено, що дитина проживає разом з матір`ю. У відповідності до\~ст.51 Конституції України\~та\~ст.180 Сімейного кодексу України\~батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Виходячи з положень ст.ст.141,\~181,\~182 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому, за ч.2\~ст.150 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Указане кореспондується із вимогами ч.1\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства», якою передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Наведені положення закону дають підстави для висновку, що аліменти - це платіж, спрямований саме на утримання дитини, який повинен бути достатнім для цього, разом з тим, він повинен бути співрозмірним з урахуванням мети аліментного зобов`язання, яке є в обох із батьків, і має бути рівним, та покликаний захистити інтереси дитини в коштах у розмірі, необхідному для її життєдіяльності, збереження достойного рівня життя, який мала дитина до виникнення спору про стягнення аліментів та їх розмір, і який необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку, її гармонійного розвитку, з врахуванням визначеного законом розміру прожиткового мінімуму на дитини, її потреб, зважаючи на обов`язок обох батьків брати участь в матеріальному утриманні дитини. Так, звертаючись до суду із позовом про стягнення аліментів на дитину віком 9 років, позивач скориставшись професійною правничою допомогою адвоката, не обґрунтувала та не надала жодних доказів, що є її процесуальним обов`язком, згідно із ст.ст.12,\~81 ЦПК України, у підтвердження визначених\~ст.182 СК України, про стан здоров`я та матеріальне становище дитини, стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів, не надала жодних доказів щодо її працевлаштування та доходу. При цьому, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.4\~ст.12 ЦПК України), а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст.81 ЦПК України). Однак ураховуючи однозначну необхідність у витратах на гармонійний розвиток дитини до її повноліття, рівність батьків у матеріальному утриманні, позицію відповідача, та виходячи із засад справедливості, добросовісності і розумності сімейного законодавства (ч.9\~ст.7 СК України), з відповідача слід стягувати аліменти на користь позивача на утримання їх малолітньої дитини у розмірі однієї четвертої всіх видів заробітку (доходу), щомісячно. Указаний розмір не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Позивачем не доведено належними та допустимими доказами підстав для стягнення аліментів в іншому розмірі. Покладення обов`язку матеріально забезпечувати неповнолітню дитину винятково на батька є порушенням норм закону. Отже, позов підлягає частковому задоволенню. У відповідності до вимог ч.1 ст.79, ч.1 ст.191 СК України\~аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, тобто з 19 серпня 2022 року та в порядку ч.1\~ст.430 ЦПК України\~допускається негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Оскільки, позивач при зверненні до суду з позовом про стягнення аліментів звільнена від сплати судового збору відповідно до\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», то за приписами\~ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає до стягнення 992,40 грн судового збору.

Outcome: approved