Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

У жовтні 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до колишньої дружини [PERSON] , у якому просить змінити розмір аліментів, що був встановлений рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року, а саме просив про зменшення розміру аліментів на утримання двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] з 1/3 частини заробітку з усіх видів доходу на 1/4 частку. Позов обґрунтовує тим, що після прийняття судового рішення про стягнення аліментів його фінансово-матеріальне становище суттєво погіршилося у зв`язку з необхідністю виплачувати суму боргу згідно договору позики оформленого на погашення заборгованості по аліментах та утримувати непрацюючу дружину і ще одну дитину народжену у новому шлюбі. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити з підстав наведених у позовній заяві. Відповідач в судове засідання не з`явилась, про час та дату судового засідання повідомлялась належним чином. Причини неявки в судове засідання суду не повідомила. Згідно ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши матеріали справи та надані докази судом встановлено наступне. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають двох дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Шлюб між сторонами розірвано рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 17.04.2015 року. При цьому, рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року задоволено частково позов про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей та вирішено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку з розрахунку на кожну дитину. Аліменти присуджені з 28.01.2015 та до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Ухвалою апеляційного суду м. Києва від 06.10.2015 року апеляційну скаргу [PERSON] , в тому числі щодо зменшення розміру аліментів відхилено, а рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року залишено без змін. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 5 статті 183 СК України визначено, що той із батьків, або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Таким чином, законодавством встановлено гарантований мінімальний розмір аліментів на утримання двох дітей у разі звернення до суду з такими вимогами. Ст. 182 СК України, на яку посилається у своїй позовній заяві [PERSON] , системно входить до Глави 15 «Обов`язок матері, батька утримувати дитину та його виконання» і встановлює обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, а ч. 2 вказаної Статті регламентує, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, при цьому мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку . Також вказує, що мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. З огляду на зазначене, зміст ст. 182 СК України свідчить про можливість її застосування при присудженні аліментів та визначенні їх можливого розміру, а не зміні їх розміру, більше того в сторону зменшення від розміру гарантованого державою. Зі змісту рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року вбачається, що при визначенні розміру аліментів на двох дітей судом було враховано майновий стан [PERSON] , його доходи, наявність у нього на утриманні матері [PERSON] , на яку останній також сплачував аліменти. Згідно ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Обґрунтовуючи підстави для зменшення розміру аліментів, позивач наголошує на тому, що ним було укладено договір Безвідсоткової позики від 01.11.2019 року на суму 500 000 грн., яку він начебто використав для погашення заборгованості за існуючими аліментними зобов`язаннями і має повернути до 31.12.2022 року. Про те, суд звертає увагу позивача, що долучений до позову договір Безвідсоткової позики від 01.11.2019 року не містить мети використання коштів, а Довідка - розрахунок Подільського районного ВДВС м. Київ ГТУЮ у м. Києві від 30.11.2018 року №5752767/3 вказує не лише іншу суму заборгованості, але й підтверджує систематичне невиконання [PERSON] зобов`язань по належній сплаті встановлених аліментів. Згідно рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року [PERSON] працював на посаді генерального директора ПАТ «СК Довіра та Гарантія», при цьому на даний час останній не лише займає посаду генерального директора ПАТ «СК Довіра та Гарантія», а ще й одночасно займає посаду директора в ТОВ «Розумію». Таким чином, з врахуванням займаних посад, на думку суду, стан справ у [PERSON] навпаки покращився. У відповідності до ст. 7 Закону України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» у 2022 році установлено прожитковий мінімум на одну особу в розрахунку на місяць у розмірі з 1 січня - 2393 гривні, з 1 липня - 2508 гривень, з 1 грудня - 2589 гривень. Обґрунтовуючи свою позовну заяву [PERSON] вказує, що працюючи на посаді директорів двох товариств його посадовий оклад становить лише 10 333 грн. та 750 грн. на місяць. З огляду на декларовану позивачем заробітну плату та зміст рішення Оболонського районного суду м. Києва від 18.06.2015 року про стягнення на користь [PERSON] аліментів, остання на утримання дітей може отримати лише 3 694 грн. 33 коп. (11 083 грн.:3=3 694 грн. 33 коп.), що в свою чергу явно не відповідає гарантованому державою розміру прожиткового мінімуму для утримання 2-х дітей відповідного віку. За загальновідомими даними інформаційної мережі Інтернет, що ґрунтуються на статистичних відомостях Міністерства фінансів України, середня заробітна плата станом на березень-жовтень 2022 року по місту Києву становить 17 500,00 грн., при цьому, розмір середньої заробітної плати топменеджмента, керівництва вищої ланки, стартує з 27 759 грн. Суд критично ставиться до тверджень позивача щодо погіршення його матеріального становища з огляду на зменшення доходів оскільки свідоме отримання заробітної плати менше середньостатистичної, добровільне утримання родичів які не працевлаштовані не має ставати на заваді для сплати обов`язкових аліментних зобов`язань встановлених рішенням суду у розмірі, гарантованому державою. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Матеріали справи не містять належних та допустимих доказів на підтвердження зміни майнового стану позивача після ухвалення рішення суду про стягнення аліментів в сторону погіршення у результаті втрати роботи або неможливості працювати за станом здоров`я. Окрім того, позивачем суду не надано доказів, що з нього проводяться будь-які інші стягнення, окрім аліментів, визначених судовим рішенням, при цьому наявність на його утримання іншої дитини, крім тих дітей, на яких сплачуються аліменти не є самостійною підставою для зменшення розміру аліментів. Таким чином, аналізуючи мінімальні прожиткові мінімуми на дитину в Україні, позивач не доводить неможливість сплати аліментів у зв`язку зі зміною майнового стану, сімейного стану чи стану здоров`я, та, відповідно, добросовісність своїх намірів, а намагається піддати сумніву рішення суду, яке набрало законної сили, та уникнути його виконання. Проаналізувавши позовні вимоги, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи викладене та виходячи із принципу справедливості та розумності, закріпленого у ст. 3 ЦК України, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог необхідно відмовити.

Outcome: dismissed