Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовною заявою, в якій, збільшивши свої позовні вимоги, просить суд зобов`язати відповідача не чинити перешкоди йому у спілкуванні з дитиною [PERSON] , 2015 року народження, та встановити йому для участі у вихованні та спілкуванні з неповнолітньою дитиною - [PERSON] , 2015 року народження, наступні способи участі: - побачення через тиждень у суботу, перші та треті вихідні місяця з 10.00 год, до 14.00 год наступного дня; - день народження [PERSON] кожен парний рік: з 15 години до восьмої години наступного дня; - день народження [PERSON] [INFO] кожен рік: з 15 години до восьмої години наступного дня; - 15 днів під час літніх канікул з 15 липня до 30 липня на цілодобовий час; - новій рік кожен непарний рік: з 15:00 години до 9 години наступного дня; - новорічні та різдвяні свята три доби разом або окремо; - 8 березня Міжнародний жіночий день: кожен парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - 1 травня День праці: кожен не парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - День перемоги над нацизмом у другій світовій війні, кожен парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - Трійця не парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - 28 червня День конституції України, кожен парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня.серпня день незалежності, кожен не парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - 24 серпня День незалежності, кожен не парний рік з 17:00 години попереднього дня до 16:00 наступного дня; - 14 жовтня День захисника та захисниці України, кожен парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - 25 грудня Різдво Христове за Григоріанським календарем, кожен не парний рік, з 17:00 попереднього дня до 16:00 наступного дня; - одну добу, після пред`явлення наказу про відпустку, або наказу про звільнення зі Збройних сил України. На обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що у 2015 року у них народився син, [PERSON] , 2015 року народження. 22.06.2015 року він з відповідачем уклали шлюб та мешкали в його квартирі за адресою: [ADDRESS] . Починаючи з грудня 2019 року, шлюбні відносини фактично припинились і жінка разом з сином переїхали мешкати окремо від нього за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 16.01.2021 року шлюб між ними був розірваний, місце проживання сина після розірвання шлюбу визначено з матір`ю - [PERSON] . Син навчається в дитячому садочку при гімназії №27 м. Кам`янське. Відповідачка чинить перешкоди щодо його побачень з сином та не виконує рішення виконкому, не дає йому можливості бачитися з сином, а коли дає, то забороняє спілкуватись с дитиною особисто, саме тому він вимушений звернутися до суду. Ухвалою від 03.05.2022 року у справі було відкрито провадження за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 14.09.2022 року підготовче судове провадження у справі було закрито та справу призначено до судового розгляду. 03.06.2022 року представник відповідача подала до суду відзив на позовну заяву, в якій позовні вимоги визнала частково та зазначила наступний порядок позивачу у вихованні та спілкування з дитиною: - побачення через тиждень у суботу з 10.00 год. до 10.00 год. наступного дня, після спливу першого року після набрання чинності рішенням суду з попереднім повідомленням про місцезнаходження дитини з урахуванням розкладу навчання дитини, стану здоров`я дитини, інтересів дитини та погодних умов; - день народження [PERSON] кожен парний рік з 10.00 до 15.00 години, у присутності матері у протягом першого року після набрання чинності рішенням суду. У разі перебування матері в визначений день побачень на роботі, побачення переноситься на наступний день з урахуванням розкладу навчання дитини, стану здоров`я дитини, інтересів дитини та погодних умов. За спливом першого року після набрання чинності рішенням суду - побачення за графіком без присутності матері, однак з попереднім повідомленням про місцезнаходження дитини, з урахуванням розкладу навчання дитини, стану здоров`я дитини, інтересів дитини та погодних умов. - день народження [PERSON] кожен парний рік з 10.00 до 15.00 години, у присутності матері у протягом першого року після набрання чинності рішенням суду. У разі перебування матері в визначений день побачень на роботі, побачення переноситься на наступний день з урахуванням розкладу навчання дитини, стану здоров`я дитини, інтересів дитини та погодних умов. За спливом першого року після набрання чинності рішенням суду - побачення за графіком без присутності матері, однак з попереднім повідомленням про місцезнаходження дитини, з урахуванням розкладу навчання дитини, стану здоров`я дитини, інтересів дитини та погодних умов. - 15 днів під час літніх канікул з 15.07 по 30.07 на цілодобовий час з урахуванням розкладу навчання дитини, стану здоров`я дитини, інтересів дитини та погодних умов, після спливу першого року після набрання чинності рішенням суду з попереднім повідомленням про місцезнаходження дитини. На обґрунтування відзиву на позов зазначено, що неодноразово, на виконання рішення Служби у справах дітей КМР №576 від 25.09.2020 року, відповідач надавала позивачу можливість реалізувати своє право на побачення сина, в результаті чого Позивач зловживав своїм правом та спричинив стрес у дитини таким зловживанням. 01.05.2021 року Позивач забрав сина та мав повернути його у встановлені рішенням Служби у справах дітей час, однак не виконав свої зобов`язання та затримав дитину у себе аж на п`ять діб. На дзвінки Позивач не відповідав, місцезнаходження його з дитиною Відповідачу було не відомо з огляду на проживання за адресою реєстрації Позивача орендарів, телефонний апарат дитини відібрав та не надавав можливості поспілкуватись з матір`ю. Зазначений інцидент був зафіксований Дніпровським відділенням поліції Кам`янського ВП ГУНП в Дніпропетровській області у відповідь на звернення Відповідача з заявою про скоєння злочину. Після такого тривалого перебування малолітньої дитини далеко від матері без можливості спілкування та пояснень щодо виниклої ситуації, дитина отримала значний стрес та стала боятись батька. Жодні подальші спроби батька побачитись з сином не були успішними через небажання дитини їхати до батька, пояснюючи Відповідачу своє небажання страхом бути розлученим з матір`ю на тривалий час. Інші, більш ранні зустрічі також не завжди були вдалими, через нехтування батьком своїми батьківськими обов`язками. Тобто не тільки Позивач нехтує своїми батьківськими обов`язками щодо виховання дитини, а і дитина через таке ставлення Позивача не має прихильності до батька. 10.06.2022 року позивач надав відповідь на відзив, у якому просив позов задовольнити. На обґрунтування відповіді на відзив зазначив, що зауваження щодо того, що він не приймав участі у вихованні сина помилкові. Відповідач не надала доказів, які б свідчили про наявність у сина стресу після того, як він його забрав з дитячого садку. Позивач у судовому засіданні просив позов задовольнити повністю та пояснив, що відповідач рішення виконкому не виконує, всі зустрічі з дитиною проходили у присутності відповідача у м. Кам`янське. Він просив її надавати можливість бачитись з сином наодинці, але вона заперечувала та перешкоджала їх зустрічам. Відповідач відмовила надавати сина на його 45-річчя, так як вона працювала. 2 січня він приїхав, завчасно повідомив їй. Він побачив сина у вікні, хотів з ним провести час, але вона йому відмовила, так як син сам не бажає бачитись з батьком, але вони з сином ладнають, вони мають нормальний контакт. На різдвяні свята у 2022 році, він звернувся у поліцію, так як у суботу він приїхав, погуляв з сином і хотів взяти сина з собою, але відповідач забрала його, пояснивши, що їм треба їхати на навчання. 11.02. він гуляв з сином біля години, але відповідач не дала сина з собою. З моменту подачі позову до суду, відповідач почала давати йому сина і додому. Він приймає активну участь у вихованні сина та приймає матеріальну участь. Цим літом сина йому на 2 тижні так і не дали. Представник відповідача у судовому засіданні позовні вимоги визнала частково та пояснила, що її довіритель ніколи не перешкоджала позивачу спілкуватись з дитиною. 12 липня була комісія та винесли рішення. Позивачу пропонували мирову угоду. Зазначила, що її довіритель визнає графік, встановлений комісією, просять урахувати графік навчання, стан здоров`я та заняття дитини. Щодо держсвят, то у разі задоволення позову за домовленістю сторін. Представник третьої особи Служба у справах дітей Виконкому Кам`янської міської ради - у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі. Просили винести рішення у справі в найкращих інтересах малолітньої дитини та надали висновок. Вислухавши позивача, представника відповідача, вивчивши матеріали справи, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню частково з наступних підстав. В ході судового розгляду встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 22.07.2015 року по 16.12.2020 року, що підтверджується копіями свідоцтва про шлюб та рішенням Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська від 08.11.2019 року (а.с. 9, 10). Від шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а.с. 8). Відповідно до рішення №576 від 25.09.2020 року, виданого виконавчим комітетом Кам`янської міської ради (а.с. 7), позивачу було визначено порядок участі у вихованні малолітнього сина: перші та треті вихідні дні місяця, в суботу з 10.00 до 17.00 години, в неділю з 10.00 до 15.00 години; в середу щотижня з 16.00 до 18.00 години; день народження батька; один тиждень влітку, три дні під час Новорічних та Різдвяних свят. Всі зустрічі проводити за попередньою домовленістю з матір`ю та з урахуванням потреб дитини. Позивач звертався до працівників поліції та Служби у справах дітей КМР з приводу чинення перешкод відповідачкою у спілкуванні з сином, що підтверджується копіями скарг, довідками за матеріалами ЄО №69 (а.с. 14-16, 17-18, 19-20, 57-62). Відповідно до акту № 14/2/3 про підтвердження факту проживання осіб від 30.05.2022 року (а.с. 54 оберт), відповідач проживає за адресою: [ADDRESS] разом зі своїм сином. Відповідач зверталась до працівників поліції з приводу того, що батько дитини забрав сина та не повернув, що підтверджується копіями повідомлення № 44.1/26-3050 від 30.05.2022 року та довідкою (а.с. 55 оберт, 56) Відповідно до висновку Виконавчого комітету Кам`янської міської ради № 8вих201/298 від 13.07.2022 року про визначення [PERSON] порядку участі у вихованні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с. 126-127), було визначено наступний спосіб участі у вихованні : у свій день народження [INFO] з ночівлею та поверненням дитини до школи, а також попереднім повідомленням свого місцезнаходження; два тижні влітку цілодобово з 15 липня по 01 серпня для оздоровлення дитини на цілодобовий час; три доби разом або три окремих дні під час Новорічних та Різдвяних свят; перші та треті вихідні дні місяця в суботу з 10.00 до 12 години неділі; в день народження дитини [INFO] почергово з матір`ю [PERSON] . [PERSON] всі зустрічі з дитиною проводити за попередньою домовленістю з [PERSON] . Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено у ст. 7 СК України, згідно з якою жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з пунктами 1, 2 статті 3 «Конвенції про права дитини», яка відповідно до статті 9 Конституції України є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. У статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв?язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 1 б липня 2015 Року). Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків (HUNT v. UKRAINE, № 31111 /04, § 54, ЄСПЛ, від 07 грудня 2006 року). Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України (надалі по тексту - "СК України") мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з частинами 2, 3 ст. 157 СК України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно із частинами 1, 2 ст. 159 СК України, якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. У відповідності до ч.ч. 4-6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Висновок органу опіки і піклування має базуватися на достовірній інформації про усі фактичні обставини, які можуть мати істотне значення та ретельному їх з`ясуванні. Такий висновок є рекомендаційним, тому суд може постановити інше рішення, ніж пропонує орган опіки та піклування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У постанові Верховного Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 01.04. 2020 року в справі № 165/2839/17 (провадження № 61-6769св19) зроблено висновок, що «будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини, зокрема, якщо орган опіки та піклування не визначив способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею, не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону». Згідно із ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст. 155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного тлумачення ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ст.ст. 7, 141, 159 СК України випливає, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 липня 2019 року у справі № 523/11605/16-ц) зазначено, що «обов`язки щодо забезпечення розвитку дитини покладаються на обох батьків, кожен з батьків зобов`язаний брати участь у вихованні дитини не епізодично, а постійно, характер таких зустрічей не повинен носити формальний характер, а між батьками та дитиною повинен існувати систематичний психоемоційний контакт, при цьому слід дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини». Враховуючи викладене, з максимально можливим врахуванням інтересів дитини, її малолітнього віку, стану здоров`я, психологічного стану дитини, зайнятості сторін, звичок та розкладу дня дитини, зважаючи на відносини між батьками, їх стосунки,

Outcome: partial