Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Виклад позиції позивача. 26.07.2022 року [PERSON] звернулася в суд із позовною заявою до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей Немирівської міської ради, про позбавлення батьківських прав, мотивуючи її тим, що з 2005 року вона проживала із відповідачем [PERSON] у зареєстрованому шлюбі. За час спільного проживання в м. Немирові, у сторін народився син - [PERSON] , [INFO] . [PERSON] практично після народження, отримавши прививку, став виявляти порушення як психічного та фізичного стану. На сьогоднішній день дитині встановлено інвалідність з дитинства підгрупи А, ДЦП, симптоматичну епілепсію. Він постійно прикутий до ліжка, практично не рухливий, майже не розмовляє. Спільне сімейне життя між позивачем та відповідачем не склалось, що стало причиною розірвання шлюбу, яке мало місце офіційно ще в 2008 році, про що свідчить наявність свідоцтва про розірвання шлюбу від 15 жовтня 2008 року. Після розірвання шлюбу, [PERSON] залишився проживати разом зі позивачем і проживає зараз за адресою в [ADDRESS]. Дитина перебуває повністю на матеріальному забезпеченні позивача. Батько сина матеріальної допомоги на його утримання взагалі не надає, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, зовсім не цікавиться про нього та про його стан здоров`я, так як це встановлено у ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства». Син не отримує від батька жодного подарунку на день народження, жодної іграшки, тощо. Таким чином, відповідач взагалі ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню, утриманню сина, взагалі не цікавиться його життям, на протязі всього часу після розлучення він, як батько дитини, навіть жодного разу не побажав його побачити. Позивач звернулась з письмовою заявою до служби у справах дітей Немирівської міської ради з метою отримати висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно сина [PERSON] , [INFO] . В липні місяці 2022 року такий висновок був отриманий, в якому зазначено, що опікунська рада вважає доцільним щодо позбавлення батьківських прав відповідача щодо своєї дитини. Виклад позиції відповідача. Відповідач [PERSON] відзив на позов із викладенням своїх заперечень щодо заявлених позовних вимог до суду не подав, не дивлячись на пропозицію суду, викладену в ухвалі від 28.07.2022 року. Заяви, клопотання позивача, відповідача Заяв і клопотань від позивача, відповідача та третьої особи по справі не надходило. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 28.07.2022 року відкрито провадження по справі та призначено підготовче судове засідання по. Ухвалою суду від 12.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі, та призначено справу до розгляду по суті. В судове засідання для розгляду справи по суті сторони не з`явилися, від відповідача подана заява про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить їх задовольнити. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала та просить їх задовольнити. Від представника третьої особи на адресу суду найшла заява про розгляд справи у його відсутність. Згідно з частиною 3 статті 211 ЦПК України особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. У такому разі фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності з вимогами частини 2 статті 247 ЦПК України, не здійснюється. Згідно ч.1 ст. 206 ЦПК України, позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Фактичні обставини, встановлені судом, зміст спірних правовідносин, докази Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 78. Батьками [PERSON] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с.7) Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 15 жовтня 2008 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис № 67 (а.с.10) Як вбачається із довідки, виданої виконкомом Немирівської міської ради від 22 липня 2022 року, [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Склад сім`ї: чоловік, [PERSON] , [INFO] , дочка, [PERSON] , [INFO] та син, [PERSON] , [INFO] (а.с.11) Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 11 січня 2013 року, про що зроблено відповідний актовий запис № 1 (а.с.12) Відповідно до довідки, виданої Немирівським відділом державної виконавчої служби у Вінницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 22.07.2022 року, згідно Виконавчого листа № 2-460 від 27.03.2008 року Немирівського районного суду Вінницької області про стягнення аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 30% заробітку відповідача, але не менше 30% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 22.02.2008 року, до досягнення сином повноліття. Заборгованість по аліментах станом на 01.07.2022 року становить 231 525,24 гривень (а.с.13) Відповідно до висновку органу опіки та піклування про позбавлення батьківських прав громадянина [PERSON] відносно його неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , встановлено що доцільно позбавити батьківських прав громадянина [PERSON] [INFO] , відносно його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.15) Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно ст.6 СК України неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно з ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 2 ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Згідно ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Пунктом 2 частини 1 статті 164 Сімейного кодексу України передбачено, що батько може бути позбавлений батьківських прав, якщо він ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» передбачено, зокрема, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Абзацом 1 і 2 пункту 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» встановлено, зокрема, що особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розглядати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно зі ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основної уваги. Вимогами ст. 27 даної Конвенції передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, нести основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей та фінансових можливостей рівень життя, необхідний для розвитку дитини. Статтею 12 Закону України "Про охорону дитинства" передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з приписами пунктів 15,16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття, і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки батьків…, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці Конвенції забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї… (ст.9 Конвенції про права дитини). При вирішенні даної справи, суд враховує також і практику ЄСПЛ, зокрема у справі "М.С. проти України" від 11.07.2017 року, вказано на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16.07.2015 року у справі "Мамчур проти України"). Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Це означає, що позбавлення батьківських прав допускається лише, коли змінити поведінку батьків в кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Висновки суду Приймаючи рішення про позбавлення відповідача батьківських прав, з метою забезпечення належного захисту дитини, суд приймає до уваги, як доказ висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, оскільки такий ґрунтується на вимогах закону, є обґрунтованим, вмотивованим, переконливим та не викликає сумнівів у суду щодо викладених у ньому обставин, а також бере до уваги свідоме нехтування відповідачем батьківськими обов`язками та ухилення від їх виконання, тому з урахуванням усіх обставин справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обгрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Внаслідок цього, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved