Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування заявлених вимог вказує, що 08 серпня 2015 року між ними зареєстровано шлюб. Від шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає, що подальше спільне проживання з відповідачем та збереження шлюбу є неможливим, оскільки вони мають різні погляди на життя, відсутнє взаєморозуміння. Сторони спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. З цих підстав позивач просить суд шлюб розірвати. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 травня 2022 року справу передано на розгляд судді Банасько І.М. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 187 ЦПК України, суддею скеровано запит до Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в м. Києві та Київській області щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання (перебування) відповідача. 07 червня 2022 року надійшла відповідь щодо зареєстрованого місця проживання [PERSON] . Ухвалою суду від 08 червня 2022 року відкрито провадження по справі, визначено, що справа підлягає розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання з розгляду справи по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений судом належним чином. 10 листопада 2022 року [PERSON] надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, окрім того зазначивши, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечує, витрати, пов`язані зі сплатою судового збору просить покласти на нього. Відповідач [PERSON] у судове засідання вкотре не з`явилася, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, що підтверджується наявними у справі документами. При цьому, 10 листопада 2022 року [PERSON] через засоби електронного зв`язку надіслала на адресу суду клопотання/заяву про відкладення розгляду справи, мотивоване тим, що немає фізичної можливості бути на судовому засіданні, оскільки їх спільна з позивачем дитина захворіла, немає можливості її залишити саму, а також у дитини запис до лікаря-педіатра на первинний огляд з приводу хвороби. За наслідками розгляду клопотання відповідача про відкладення судового засідання суд дійшов висновку відмовити у його задоволенні з огляду на те, що [PERSON] будучи належним чином повідомленою вже неодноразово не з`являється в судові засідання у справі, явку уповноваженого представника також не забезпечила, у встановлений законом строк не подала до суду заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та відзиву на позовну заяву. Тоді як ч.1 ст. 44 ЦПК України, передбачено, що учасники судового процесу та їхні представники повинні добросовісно користуватись процесуальними правами, зловживання процесуальними правами не допускається. Відтак, подальше відкладення розгляду справи призведе до безпідставного затягування розгляду справи, порушення розумних строків її розгляду, порушуватиме права інших учасників справи та не сприятиме своєчасному розгляду справи по суті. Таким чином, суд вважає, що впродовж розгляду справи ним було вжито усіх залежних від нього заходів для належного повідомлення відповідача про дату, час та місце розгляду справи (через засоби поштового, електронного зв`язку, шляхом направлення смс повідомлення, телефонограми), а також для реалізації [PERSON] своїх процесуальних прав на участь у судових засіданнях та надання власних правових позицій щодо заявлених позовних вимог, забезпечення принципів змагальності та рівності учасників справи перед законом і судом. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. В зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Як вбачається з матеріалів справи, 08 серпня 2015 року між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Оболонського районного управління юстиції у м. Києві, про що зроблено актовий запис №1433, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . Від спільного шлюбу сторони мають неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 10 травня 2022 року Оболонським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Судом встановлено, що сімейні стосунки між сторонами не склалися, сім`я розпалась внаслідок відсутності взаєморозуміння, різних поглядів на сімейне життя, сторони шлюбно-сімейні відносини не підтримують, спільного господарства не ведуть. Клопотань про надання терміну для примирення сторони не заявляли. Відповідно до ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній (ст. 55 СК України). Згідно положень ч. 3 та ч. 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. За змістом ч. 2 ст. 104, ст. 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. У п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 зазначено, що охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З огляду на викладене, суд дійшов висновку, що рішення позивача про розірвання шлюбу є виваженим та свідомим, причини з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї стали неможливими та суперечитимуть інтересам подружжя, поновлювати сімейно-шлюбні відносини сторони наміру не мають. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов підлягає задоволенню. Зважаючи на клопотання [PERSON] від 10.11.2022 витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 992,40 грн покласти на позивача.

Outcome: approved