Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, зазначивши на обґрунтування позовних вимог, що нею ( [PERSON] ) після смерті батька [PERSON] , який помер [INFO] , був успадкований будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 29.04.2021 року, та, відповідно, вона (позивач) є одноособовим власником зазначеного будинку. Крім того, позивач зазначила, що в 2009 році з дозволу її батька в будинку була зареєстрована його знайома [PERSON] , якій реєстрація була потрібна лише для працевлаштування, а не для проживання. В січні, 2017 року її (позивача) батько також дозволив зареєструвати в будинку сина відповідача [PERSON] , для того, щоб [PERSON] змогла отримувати соціальні виплати. Зазначила, що відповідачі у будинку ніколи не проживали, не з`являлися в будинку відсутні їх речі. Вказала, що після смерті батька вона зателефонувала відповідачу [PERSON] з проханням знятися з реєстрації, на що відповідач спочатку погодилася, проте на теперішній час зв`язок з нею втрачено, місцезнаходження їх не відомо, та, поряд з цим, останні продовжують бути зареєстрованими в будинку, а тому вона (позивач), як власник житла вимушена звернутися до суду з даною позовною заявою, оскільки реєстрація відповідачів у належному їй (позивачу) на праві приватної власності нерухомому майні створює їй перешкоди у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном. З огляду на викладене вище, позивач просила визнати [PERSON] та [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 16.06.2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі з викликом в судове засідання учасників справи. Надано учасникам справи процесуальний строк для подання заяв по суті справи. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, при цьому подала заяву, зареєстровану судом 14 жовтня 2022 року за вх. № 19680, в якій зазначила, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просила позов задовольнити. Судове засідання просила провести без її (позивача) участі. Відповідач [PERSON] , яка також діє, як законний представник в інтересах малолітньої дитини [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце судового розгляду справи повідомлялася судом належним чином, в порядку п. 2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі, заяви, клопотання, відзив на позов, - не подавала. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: управління з питань захисту прав дітей Кропивницької міської ради в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлявся судом належним чином, при цьому, про наявність судового провадження в Ленінському районному суді м. Кіровограда, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача обізнана, про що свідчать отримана останньою 01.07.2022 року ухвала про відкриття провадження та копія позовної заяви з додатками. Заяви, клопотання, письмові пояснення, до суду не надходили. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.\~12\~та ст.\~13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача обґрунтовані, ґрунтуються на вимогах закону, що регулює спірні правовідносини, та є такими, що підлягають задоволенню, виходячи з наступного. З наданих позивачем до позову письмових доказів, судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.04.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за № 168 (спадкова справа № 8/2020), посвідченого приватним нотаріусом Кропивницького міського нотаріального округу Шполянською А.О., позивачу [PERSON] , [INFO] , як спадкоємцю майна спадкодавця [PERSON] , 1952 року народження, який помер [INFO] , належить на праві приватної спільної часткової власності 11/100 часток домоволодіння з господарсько-побутовими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] . Крім того,\~зазначене речове\~право зареєстровано\~за [PERSON] \~в Державному\~реєстрі речових\~прав на\~нерухоме майно,\~що підтверджується\~Витягом з\~Державного реєстру\~речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію права\~власності від\~30.04.2021\~року №\~255166316,\~за яким\~за [PERSON] \~на підставі\~свідоцтва про\~право на\~спадщину за\~законом №\~168,\~виданого 30.04.2021\~приватним нотаріусом\~Кропивницького міського\~нотаріального округу\~Шполянською А.О.,\~на праві\~приватної спільної\~часткової власності,\~зареєстровано\~11/100\~частини\~домоволодіння, що знаходиться в [ADDRESS] . Згідно з інформацією відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 09 червня 2022 року (довідки № 007177/1 та № 007179/1 відповідно про реєстрацію місця проживання особи), місце проживання [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , з 10.06.2009 року та з 19.01.2017 року відповідно по теперішній час зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Поряд з цим, відповідно до довідки, виданої квартальним комітетом № 23 Подільського району м. Кропивницького від 01 червня 2022 року № 57, в будинку за адресою: [ADDRESS] , в якому проживає [PERSON] , зареєстровані [PERSON] , 1979 року народження та [PERSON] , 2010 року народження, які за вказаною адресою не проживають. Крім того, факт не проживання [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , в будинку який належить на праві приватної спільної часткової власності позивачу [PERSON] , підтверджується актом про не проживання особи від 01.06.2022 року, складеного за участю: [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] ; [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] та [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , підписи яких посвідчено головою квартального комітету № 23 Подільського району м. Кропивницького [PERSON] , за яким останні засвідчили, що проживають по сусідству з [PERSON] , яка мешкає в сусідньому будинку за адресою: [ADDRESS] та підтвердили, той факт, що [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ніколи не проживали за вищевказаною адресою та на теперішній час в даному будинку проживає лише цивільна дружина померлого [PERSON] [PERSON] .. Крім того, оглядом будинку [ADDRESS] встановлено, що будь - які речі [PERSON] та [PERSON] в будинку відсутні. Конституція України\~встановила основні засади права власності.\~Статтею 41 Конституції України\~визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, та складається з правомочностей власника щодо права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до\~ст. 150 ЖК України\~громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Крім того, ч. 4 ст. 156 ЖК України передбачає збереження права користування житлом лише для членів сім`ї, які припинили сімейні відносини з власником будинку, при умові збереження права власності на будинок цього ж власника, тобто при незмінності власника, тим самим, судом відзначається, що відповідачі [PERSON] , та [PERSON] не належать до членів сім`ї нового власника будинку позивача [PERSON] , та враховуючи відсутність встановленого житлового сервітуту на користування зазначеним нерухомим майном з новим власником будинку позивачем [PERSON] , - втратили право користування зазначеним нерухомим майном. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. В свою чергу,\~ст. 47 Конституції України\~проголошує, що кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Реалізація встановлених конституційних гарантій, поряд з іншими, відображається в збереженні житла за його власниками без обмежень, а члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону, при цьому член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом (ст. 405 ЦК України). Більш того, на підставі\~ст. 391 ЦК України\~власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому, суд звертає увагу на те, що ч. 2\~ст. 18 Закону України «Про охорону дитинства»\~передбачено, що діти - члени сім`ї наймача або власника жилого приміщення мають право користуватися займаним приміщенням нарівні з власником або наймачем. Право користування житловим приміщенням дитини є похідним від права користування житловим приміщенням батьків. З втратою права користуванням житловим приміщенням батьками припиняється і право користування житловим приміщенням їх дітьми. Згідно з ч. 1 ст. 163 СК України батьки мають переважне право перед іншими особами на те, щоб малолітня дитина проживала з ними. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою Україною 27.02.1991 року держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Залишаючи за малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] , право користування жилим приміщенням, а саме будинком [ADDRESS] та визнаючи його матір (відповідача [PERSON] ) такою, що втратила право користування зазначеним житловим приміщенням, суд допустить порушення принципу 6 Декларації прав дитини від 20.11.1959 року, яким передбачено, що малолітня дитина не може бути розлучена з матір`ю, батьком крім виняткових обставин.\~\~ Окрім того, обмеження дієздатності особи в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами\~\~частини 4 статті 29 ЦК України. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що малолітня/неповнолітня дитина не має права вільно та самостійно обирати місце свого проживання, і набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права малолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини не проживання малолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від її волі, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для малолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Малолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Враховуючи зазначене, а також приймаючи до уваги, що під час судового розгляду достеменно встановлено, що відповідач [PERSON] та її малолітній син [PERSON] , які набули права користування житловим приміщенням будинком [ADDRESS] , не проживали в зазначеному домоволодінні з моменту реєстрації, та не використовували житло за цільовим призначенням для проживання, а так само не встановлено, що відповідач [PERSON] претендувала на користування зазначеним будинком або ж намагалася вселитися в нього, або ж відсутня за вказаною вище адресою з поважних причин, приймаючи також до уваги, що між сторонами не було встановлено іншого порядку втрати права на користування житлом, ніж той, який встановлений Законом, суд приходить до висновку про те, що існують передбачені законом підстави для задоволення позовних вимог позивача [PERSON] про визнання відповідача [PERSON] , яка також діє в інтересах малолітньої дитини [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням - домоволодінням за адресою: [ADDRESS] , при цьому судом при вирішенні справи враховується також правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постанові від 16.01.2012 р. у справі №6-57цс11, відповідно до якого у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. З урахуванням викладеного вище, необхідним є визнання відповідача [PERSON] , яка також діє як законним представник в інтересах малолітньої дитини [PERSON] такими, що втратили право на користування вищевказаним житловим приміщенням. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 24 Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні» № 1871-ІХ від 05.11.2021 року, орган реєстрації вносить зміни до реєстру територіальної громади на підставі \~судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житло або права користування житлом, про виселення, визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ст.\~141\~ЦПК\~України судові витрати по справі, які складаються з судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп., понесені позивачем [PERSON] по справі, залишити по фактично понесеним останньою. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved