Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із вищевказаною заявою, в обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] у м. Бердянську Запорізької\~області та\~був похований\~в селі\~Андрівка Бердянського\~району Запорізької\~області.\~Через воєнну\~агресію РФ\~територія Бердянського\~району Запорізької\~області знаходиться\~в окупації,\~всі державні\~органи не\~здійснюють своїх\~повноважень,\~внаслідок чого\~отримати свідоцтво\~про смерть\~встановленого законодавством\~зразка не\~має можливості.\~На сьогоднішній\~день у\~неї відсутнє\~свідоцтво про\~смерть батька\~відповідного зразка\~чинного законодавства\~України,\~у зв`язку\~з чим,\~просила встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , помер [INFO] на тимчасово окупованій території України в м. Бердянську Запорізької області. Заявник [PERSON] надала суду заяву в якій просила заяву задовольнити у повному обсязі та розгляд справи проводити за її відсутності. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Суд вважає можливим розглядати справу у відсутності сторін. Враховуючи, що сторони у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розгляд вказаної справи проводиться з дотриманням ст. 317 ЦПК України. Вивчивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню з таких підстав. Відповідно до вимог п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно із ч. ч. 1, 2 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Відповідно до роз`яснень, даних в п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Статтею 18\~Закону України\~«Про забезпечення\~прав і\~свобод громадян\~та правовий\~режим на\~тимчасово окупованій\~території України» передбачено, що громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який народився в м. Запоріжжя, є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] , виданим Андрівською сільською Радою Бердянського району Запорізької області, про що зроблено запис № 19 (а. с. 5). Матеріалами справи\~підтверджено,\~що 27 квітня 1991 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб , що підтверджується свідоцтвом про укладання шлюбу Серії [NUMBER] , виданим Андрівською сільською Радою Бердянського району Запорізької області, про що зроблено запис № 08, після чого дружина змінила прізвище на « [PERSON] » (а. с. 5). На підтвердження факту смерті [PERSON] до суду надано свідоцтво про смерть [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Бердянську Запорізької області, видане Сімферопольським\~районним відділом\~ЗАГС №\~3\~Департаменту ЗАГС\~Міністерства юстиції\~Республіки Крим,\~про що\~зроблено запис\~№ 170229910003101014001 (а. с. 7). Також надане лікарське свідоцтво про смерть № 512 від 20 вересня 2022 року [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Бердянську Запорізької області в Україні, причина смерті: постінфарктний кардіосклероз (а. с. 6). На цей час заявник не має можливості отримати свідоцтво про смерть її батька встановленого зразка, оскільки вказані документи, що підтверджують смерть [PERSON] на території України не визнаються та не приймаються державними органами. Стаття 3 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» містить поняття тимчасово окупованої території України, до якої відноситься у тому числі й сухопутна територія Автономної Республіки Крим та міста Севастополя, внутрішні води України цих територій. За положеннями ч. 2, 3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Проте, оцінюючи надані заявником документи про смерть, суд дійшов висновку, що смерть особи є юридичним фактом, що має наслідком припинення, зміну та виникнення багатьох правовідносин, а тому має безпосереднє значення для реалізації різними особами своїх прав. Відповідно до ст. ст. 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». Виходячи з практики ЄСПЛ, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватись судами як джерело права, необхідно враховувати висновки суду у справах проти Туреччини (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001), Молдови та Росії (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016), де наголошено, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони (тобто є окупованою). Цей висновок в контексті сформульованого у Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого «намібійського винятку», який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Виходячи з інтересів мешканців, що проживають на окупованих територіях, треті держави та міжнародні організації, особливо суди, не можуть просто ігнорувати дії фактично існуючих на такій території органів влади. Протилежний висновок означав би цілковите нехтування всіма правами мешканців цих територій при будь-якому обговоренні їх у міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Таким чином, суд вважає можливим застосувати названі загальні принципи («Намібійські винятки»), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Крім того, чинним законодавством не передбачено іншого порядку його встановлення. Встановлення факту смерті [PERSON] необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть та подальшого його використання в цивільно-правових відносинах. Неможливість отримати у м. Бердянську Запорізької області необхідних документів для реєстрації факту смерті [PERSON] виникла у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України. Крім того, суд зазначає, що ведення активних бойових дій, у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України на території м. Бердянську Запорізької області у період смерті батька заявника та на цей час є загальновідомим фактом, який згідно із ч. 3 ст. 82 ЦПК України не потребує доказування. Із огляду\~на викладене\~суд вважає,\~що надані\~докази підтверджують\~той факт,\~що [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~помер [INFO] у\~м.\~Бердянську Запорізької\~області в\~Україні,\~а тому\~заява [PERSON] є обґрунтованою та підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 5 ст. 317 ЦПК України копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. З урахуванням вимог вищевказаної статті судом копію цього рішення на виконання буде надіслано до Новокодацького відділу державної реєстрації актів цивільного стану у місті Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро). Пунктом 8 частини 1 статті 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання рішень у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. З урахуванням\~вказаних вимог\~діючого законодавства\~суд допускає\~негайне виконання\~цього судового\~рішення.

Outcome: approved