Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Представник позивача органу опіки та піклування Бібрської міської ради звернувся до суду в інтересах малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , із позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить позбавити останніх батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Обґрунтування позовних вимог. В обгрунтування позовних вимог представник позивача зазначає, що 26 серпня 2022 року на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Бібрської міської ради розглянуто інформацію служби у справах дітей Бібрської міської ради щодо малолітніх [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та вжиття заходів щодо захисту прав та інтересів малолітніх дітей. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2021 року у справі №443/295/19 від [PERSON] та [PERSON] відібрано малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав. Розпорядженням Бібрського міського голови від 14 вересня 2021 року №509 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , надано статус дітей, позбавлених батьківського піклування. Розпорядженням Бібрського міського голови від 29 жовтня 2021 року №583 призначено [PERSON] опікуном над малолітніми дітьми. За період з 29 жовтня 2021 року до 28 квітня 2022 року сім`я [PERSON] , жителя [ADDRESS] , перебувала під соціальним супроводом КЗ "Центр надання соціальних послуг" Бібрської міської ради. Під час надання соціальної послуги з отримувачем послуг неодноразово проводилися профілактичні бесіди щодо негативного впливу вживання алкогольних напоїв, налагодження контактів між членами сім"ї, відповідального батьківства та працевлаштування. Відповідно до Висновку оцінки потреб сім"ї основними ознаками та чинниками, що спричиняють складні життєві обставини в сім`ї є неналежне виконання батьківських обов`язків обома батьками. Помешкання в задовільному стані, сім`я незабезпечена продуктами харчування. Батьківський потенціал дуже слабкий. Згідно з Критеріями визначення типу складності випадку, випадок є складний. За результатами соціального супроводу сім"ї [PERSON] та на підставі рішення комісії з питань захисту прав дитини Бібрської міської ради №8 від 03 травня 2022 року надання соціальних послуг припинено у зв`язку із закінченням строку договору про здійснення соціального супроводу та невиконання плану соціального супроводу. 14 грудня 2021 року комісією у складі фахівців із соціальної роботи КЗ "Центр надання соціальних послуг" Бібрської міської ради, депутата Бібрської міської ради складено акт про підтвердження факту відсутності [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання в с. Старі Стрілища Львівського району Львівської області. 25 січня 2022 року комісією у складі начальника служби у справах дітей Бібрської міської ради, фахівця соціальної роботи КЗ "Центр надання соціальних послуг" Бібрської міської ради, поліцейського офіцера громади, здійснено виїзд до даної сім`ї з метою обстеження матеріально-побутових умов проживання. Під час відвідування сім`ї в будинку був присутній [PERSON] , який знаходився у стані алкогольного сп`яніння. Стан алкогольного сп`яніння підтверджувався різким запахом спирту, нечіткою мовою. В присутності [PERSON] було складено акт, який останній відмовився підписувати. Зі слів [PERSON] , дружина [PERSON] з ним давно не проживає і знаходилася в с. Черемхів Стрийського району Львівської області, а діти перебувають у родинному домі "Жива перлина" у с. Бортники Стрийського району Львівської області. 28 липня 2022 року комісією черговий раз здійснено виїзд в сім`ю [PERSON] . На час обстеження батько дітей був відсутній. Зі слів повнолітньої доньки [PERSON] - батько часто зловживає спиртними напоями, ніде не працює. Згідно з характеристиками [PERSON] та [PERSON] від 06 липня 2022 року №309, виданими старостою смт. Нові Стрілища виконавчого комітету Бібрської міської ради, [PERSON] зарекомендував себе з негативної сторони, зловживає спиртними напоями, безвідповідальний, конфліктний, в п`яному стані вчиняє бійки з членами сім`ї, що зумовлювало неодноразові звернення до правоохоронних органів, тривалий час ніде не працює. [PERSON] зареєстрована в с. Старі Стрілища, але по місцю реєстрації тривалий час не проживає. За час проживання в селі зарекомендувала себе з негативної сторони, безвідповідальна, конфліктна, схильна до пияцтва, у вихованні і догляді дітей участі не приймала. [PERSON] тривалий час проживає в с. Черемхів Стрийського району Львівської області в будинку свого співмешканця. Згідно з актом обстеження умов проживання від 3 серпня 2022 року, складеного посадовими особами Ходорівської міської ради, умови проживання задовільні, однак мати дітей не впевнена, чи зможе забезпечити їм належні умови проживання, виховання, утримання та навчання. Згідно з актом оцінки потреб сім`ї від 9 серпня 2022 року [PERSON] не працює, зі слів сусідів жінка часто вживає алкоголь. Згідно з листом відділення поліції №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області від 10 серпня 2022 року №2328/49/01-2022 [PERSON] неодноразово притягалася до адміністративної відповідальності. Опікун дітей [PERSON] надав інформацію щодо відвідування батьків [PERSON] та [PERSON] дітей, які перебувають у нього під опікою. Опікун зазначив, що у період з серпня 2021 року до березня 2022 року батько дітей [PERSON] жодного разу дітей не відвідав, не цікавився долею дітей, не надавав жодної матеріальної підтримки на їх утримання. Мати дітей [PERSON] відвідувала дітей декілька разів, жодної матеріальної підтримки на утримання дітей не надавала. Згідно з інформацією наданою опікуном [PERSON] діти [PERSON] та [PERSON] заперечують щодо позбавлення їхніх батьків батьківських прав. З березня 2022 року, у зв`язку із воєнним станом в України та з метою забезпечення безпеки дітей, опікун [PERSON] виїхав з усіма дітьми на тимчасове проживання в Чехію. За час перебування дітей за кордоном батьки [PERSON] та [PERSON] не цікавилися долею дітей ні телефонним дзвінком, ні жодним іншим способом комунікації. У зв`язку із чим з метою захисту законних прав та інтересів малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зокрема, права на життя та охорону здоров`я, створення безпечних умов для проживання дітей, враховуючи висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , позивач просить позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Процесуальні рішення, постановлені по справі. Ухвалою судді Жидачівського районного суду Львівської області Равлінко Р.Г. від 15.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та призначено до відкритого підготовчого засідання в порядку загального позовного провадження на 03.10.2022 /а.с.42-43/. Ухвалою Жидачівського районного суду Львівської області від 03.10.2022 закрито підготовче провадження. Справу призначено до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні на 20.10.2022 /а.с.50-51/. 20.10.2022 судове засідання відкладено на 08.11.2022 у зв`язку з неявкою відповідача та відсутність повідомлення про розгляд справи у суді/а.с.58-59/. Розгляд справи по суті відбувся 08.11.2022 за відсутності сторін. Заяви та клопотання сторін, узагальнення їх доводів та інші процесуальні дії у справі. Представник позивача органу опіки та піклування Бібрської міської ради, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи у судове засідання не з`явилася. Подала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідачі, [PERSON] та [PERSON] , будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явилися, про причини неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності не подали, правом на подання відзиву не скористалися, а тому суд вважає, що наявні умови для проведення заочного розгляду справи на підставі наявних у справі даних та доказів, що відповідає вимогам частини 4 статті 223 та статті 280 ЦПК України. Небажання відповідачів надавати докази в обґрунтування своїх заперечень проти позову, зокрема, з причини ухилення від участі в судових засіданнях, дає суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч. 1 ст. 280 ЦПК України. Згідно ч.1 ст. 223 ЦК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи вимоги ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод, відповідно до якої кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків, суд вважає, що справу слід вирішити в межах тих доказів, які були отримані в ході судового розгляду, а також на підставі наявних письмових доказів, які містяться у матеріалах справи. Дотримуючись принципів змагальності та диспозитивності судового процесу, оцінивши докази з точки зору належності, допустимості та достатності, суд дійшов висновку, що неявка відповідачів не є перешкодою для розгляду справи, оскільки в матеріалах справи достатньо доказів про права та взаємовідносини сторін і позов слід задовольнити, ухваливши заочне рішення. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Відповідачі у справі є батьками [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 13.12.2010 Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області, та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 18.08.2009 Новострілищанською селищною радою Жидачівського району Львівської області /а.с. 6,7/. Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2021 року позовну заяву органу опіки та піклування Бібрської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволено частково. В задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено [PERSON] та [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та піклування про них і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Відібрано у [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, передавши їх Органу опіки та піклування Бібрської міської ради. Роз`яснено [PERSON] та [PERSON] , що відповідно до ст. 170 Сімейного кодексу України вони мають право на звернення до суду з позовом про повернення їм дітей, якщо відпадуть причини, що перешкоджали належному вихованню дітей /а.с.64-69/. Згідно довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні будинку осіб від 06.07.2022 вих№275 [PERSON] зареєстрований за адресою [ADDRESS] , до складу сім`ї зареєстрованих входять: [PERSON] , [INFO] - дружина, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - онука, [PERSON] , [INFO] - онук, [PERSON] , [INFO] - дочка, [PERSON] , [INFO] - син, [PERSON] , [INFO] - син /а.с.30/. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Бібрської міської ради Стрийського району Львівської області від 02.09.2022 № 02-13/398 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , орган опіки та піклування Бібрської міської ради вважає за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] /а.с.4-5/. Розпорядженням міського голови Бібрської міської ради Львівського району Львівської області від 14 вересня 2021 року №509 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , надано статус дитини, позбавленої батьківського піклування /а.с.8/. Розпорядженням міського голови Бібрської міської ради Львівського району Львівської області від 29 жовтня 2021 року №583 [PERSON] призначено опікуном над малолітніми дітьми [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.9-10/. Згідно з актом обстеження умов проживання від 03.08.2022, з метою обстеження умов проживання [PERSON] , за адресою [ADDRESS] , проведено обстеження умов проживання, будинок загальною площею 31 кв.м., складається з однієї кімнати та коридору, умови проживання: задовільні на момент обстеження в будинку частково прибрано, є свіжоприготована їжа. Для виховання та розвитку дитини не створено жодних умов. На момент обстеження мати перебувала в адекватному стані, однак, зі слів сусідів час від часу зловживає алкоголем. Мати хотіла б повернути дітей у сім"ю, однак не впевнена, що зможе забезпечити їм належні умови проживання, виховання, навчання /а.с.12/ Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 29.07.2022 зі слів сусідів остання часто вживає алкоголь, не слідкує за дітьми, оскільки діти відібрані від матері у 2021 році. Класифікація випадку - середньої тяжкості /а.с. 13-15/. Згідно листа ВП №1 Стрийського РУП ГУНП у Львівській області начальнику СуСД Л. Ольшанській повідомлено, що [PERSON] , [INFO] , притягалася до адміністративної відповідальності за ч. 3 ст. 184 КУпАП (Невиконання батьками або особами, що їх замінюють, обов"язків щодо виховання дітей) від 02.11.2017, ст. 183 КУпАП від 18.09.2021, ст. 44 ч. 2 КУпАП від 13.04.2021 та ст. 44-3 ч.2 від 14.08.2022 /а.с.16/. Відповідно до листа [PERSON] від 04.08.2022 адресованого начальнику служби у справах дітей Бібрської м/ради Львівського району Львівської області батько дітей [PERSON] від серпня 2021 року до березня 2022 року не відвідував дітей жодного разу, також не цікавився долею дітей ні дзвінком, ні листом і не надавав жодної матеріальної підтримки на утримання дітей. Мати дітей [PERSON] відвідувала дітей декілька разів у період з серпня 2021 року до березня 2022 року, під час відвідин вона спілкувалася лише з дітьми. Жодної матеріальної підтримки на утримання дітей вона не надавала /а.с.17/. Згідно з актом обстеження матеріально-побутових умов проживання [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . У результаті перевірки встановлено, що [PERSON] проживає та зареєстрований за вказаною адресою. Житловий будинок в доброму технічному стані, складається з 3-х кімнат, кухні, коридора. До будинку підведено світло, газопостачання відключено через борги, вода у криниці. На момент обстеження у будинку була присутня дочка [PERSON] - [PERSON] , 1998 року народження з двома дітьми. У будинку чисто, прибрано, приготування їжі здійснюється на електричній плиті, кімнати належним чином обмебльовані. [PERSON] під час обстеження умов проживання в будинку не було. Зі слів дочки мати [PERSON] , 1978 року народження, проживає у с. Черемхів Ходорівської ТГ з громадянським чоловіком, а також було зазначено, що батько зловживає алкоголем, не працює. Висновок комісії: вважати за недоцільне повернення дітей за місцем проживання і реєстрації батьків /а.с.18/. Відповідно до наказу КЗ «Центр надання соціальних послуг» Бібрської міської ради від 29.10.2021 №173/1 «Про взяття під соціальний супровід» у відповідності до рішення комісії з питань захисту прав дитини Бібрської міської ради Львівського району Львівської області № 28 від 29.10.2021 "Про призначення опікуна над дітьми, позбавленими батьківського піклування, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ", вирішено: матір [PERSON] та батька [PERSON] , котрі проживають за адресою: [ADDRESS] , у яких від\-повідно до рішення Жидачівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2021 року справа № 443/295/19 провадження № 2/443/328/21, відібрано дітей без позбавлення їх батьківських прав: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято під соціальний супровід для надання комплексу соціальних послуг на пері\-од з 29.10.2021 по 28.04.2022 /а.с.19/. Згідно наказу КЗ «Центр надання соціальних послуг» Бібрської міської ради від 03.05.2022 «Про зняття із соціального супроводу» відповідно до рішення комісії з питань захисту прав дитини Бібрської міської ради № 8 від 03.05.2022 "Про розгляд матеріалів надісланих КЗ «Центр надання соціальних послуг» Бібрської міської ради» сім`ю [PERSON] жителя смт. Старі Стрілища Львівського району Львівської області знято із соціального супроводу 03.05.2022, у зв`язку із закінченням строку дії договору про здійснення соціального супроводу /а.с.20/. Відповідно до акту про підтвердження факту відсутності [PERSON] та [PERSON] за місцем проживання в с. Старі Стрілища від 14.12.2021 мати [PERSON] та батько [PERSON] були відсутні вдома, двері в будинку зачинені на замок /а.с.21/. Згідно акту про перебування [PERSON] в нетверезому стані від 25.01.2022 встановлено, що [PERSON] знаходився в стані алкогольного сп`яніння. Надати будь-які письмові пояснення [PERSON] відмовився /а.с.22/. Відповідно до звіту за результатами соціального супроводу сім`ї/особи [PERSON] дотримання санітарно-гігієнічних норм в помешканні досягнуто частково, налагодження емоційних контактів з дітьми не досягнуто, зміцнення родинних зв`язків не досягнуто, не працевлаштовано. Надання соціального супроводу припинено у зв`язку з невиконанням отримувачем соціальних послуг плану соціального супроводу без поважних причин, не подолано СЖО у зв`язку з письмовою відмовою отримувача соціальних послуг від їх надання /а.с.23-24/. Відповідно до акту оцінки потреб сім`ї/особи [PERSON] від 28.07.2022 зі слів доньки батько вживає алкоголь. Дружина проживає в с. Черемхів Ходорівської ОТГ вже 5 років. На час обстеження матеріально-побутових умов проживання сім"ї незадовільні. [PERSON] був відсутній. До помешкання не підведено газопостачання, в кімнаті знаходиться тільки пічка /а.с.25-26/. Рішенням комісії з питань захисту прав дитини Бібрської міської ради Львівського району Львівської області від 26.08.2022 № 21 «Про доцільність позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх [PERSON] та [PERSON] » вважати за доцільне позбавити [PERSON] та [PERSON] , жителів [ADDRESS] , батьківських прав відносно малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] /а.с.27-29/. Згідно характеристики виконавчого комітету Бібрської міської ради вих№308 від 06.07.2022 [PERSON] , 1978 року народження зареєстрована в селі Старі Стрілища по місцю реєстрації тривалий час не проживає. Народила п`ятеро дітей. За час проживання в селі зарекомендувала себе з негативної сторони: безвідповідальна, конфліктна, схильна до пияцтва, у вихованні і догляді дітей участі не приймала. Участі в громадському житті села не приймає, повагою серед односельчан не користується /а.с.31/ Згідно характеристики виконавчого комітету Бібрської міської ради вих№309 від 06.07.2022 [PERSON] , 1974 року народження народився і проживає в селі Старі Стрілища. За час проживання в селі зарекомендував себе з негативної сторони: безвідповідальний, конфліктний, в п`яному вигляді вчиняє бійки з членами сім`ї, що породжувало неодноразові звернення до правоохоронних органів. Грубий в поводженні з членами родини. Тривалий час ніде не працює. Разом з дружиною народили п`ятеро дітей. Вихованням дітей належної уваги не приділяв. Участі в громадському житті села не приймає, повагою серед односельчан не користується /а.с.32/. Відповідно до листа [PERSON] адресованого начальнику служби у справах дітей Бібрської м/ради від 02.09.2022 повідомляє, що підопічні [PERSON] та [PERSON] не хочуть, щоб їхніх батьків - [PERSON] та [PERSON] позбавляли батьківських прав. Надіються, що з часом повернуться до своїх батьків і заперечують щодо позбавлення останніх батьківських прав /а.с.33/. Норми права, які застосовує суд. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція). Відповідно до частини першої статті 19 Конвенції держава вживає усіх необхідних заходів з метою захисту дитини від відсутності піклування або недбалого ставлення до неї з боку батьків. За положеннями частин першої, другої статті 27 цієї Конвенції кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до частини восьмої статті 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 3 Конвенції передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. У статті 7 СК України визначено необхідність забезпечення дитині можливості здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України; регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Так, відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. За змістом ст.150 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» та ст.141 СК України кожна дитина має право на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.155 СК України батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Аналіз наведених норм права дає підстави для висновку, що права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Згідно ст.165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини (ст. 164 СК України). Так, батьки можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо своєї дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст.164 СК України. Тлумачення п.2 ч.1 ст.164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, батьки, питання про позбавлення батьківських прав яких вирішується судом із вказаної підстави, мають бути повнолітніми. За змістом, характером та значенням як для батька (матері), так і для дитини правових наслідків позбавлення батьківських прав, передбачених ст.166 СК України, позбавлення батьківських прав є винятковою мірою. Позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) у рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» (заява №31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» (заява №10383/09) ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Наведене узгоджується з правовим висновком щодо врахування найкращих інтересів дитини при розгляді справ, які стосуються прав дітей, викладеним Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі №402/428/16-ц. Звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав має передувати виважена та ґрунтовна підготовка, збір необхідної доказової бази, адже більшість чинників, які є підставою для прийняття позитивних рішень у вказаних категоріях справи, мають оціночний характер, залежать від конкретних обставин справи та особистості учасників цих правовідносин. При цьому за положенням ст.19 СК України суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування (про доцільність чи недоцільність позбавлення батьківських прав), якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. При вирішенні такої категорії спорів необхідно враховувати, що позбавлення батьківських прав є крайнім заходом вирішення сімейних питань, який підлягає застосуванню лише у виняткових випадках, і головне - за наявності достатніх та переконливих доказів, що характеризують особливості батька й матері як особи, що становить реальну загрозу для дитини, її здоров`я та психічного розвитку. Дитина має право на особливе піклування та повинна мати свободу вибору щодо своїх батьків. Аналізуючи встановлені в ході розгляду справи факти у контексті позбавлення батьківських прав, необхідно також враховувати, що позбавлення батьківських прав на дитину вже несе в собі негативний вплив на свідомість дитини, та застосовувати цей захід як крайню міру впливу та захисту прав дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом, який слід розглядати як виключний і надзвичайний спосіб впливу на недобросовісних батьків. Аналогічний наведеному вище правовий висновок викладено в постановах Верховного Суду від 02 листопада 2020 року по справі №552/2947/19, від 11 вересня 2020 року по справі №357/12295/18, від 11 вересня 2020 року по справі №371/693/18, від 29 квітня 2020 року по справі №522/10703/18, від 13 квітня 2020 року по справі №760/468/18, від 11 березня 2020 року по справі №638/16622/17, від 02 жовтня 2019 року по справі №461/7387/16-ц, від 08 травня 2019 року по справі №409/1865/17-ц, від 29 січня 2020 року по справі №756/1967/16-ц. Судова практика щодо застосування положень ст.164 СК України є усталеною. Крім того, схожий підхід до вирішення питання про позбавлення батьківських прав роз`яснено в п.п.15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення батьківських прав» №3 від 30 березня 2007 року. Мотивована оцінка доказів, наданих сторонами та висновки суду за результатами розгляду справи. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Жидачівського районного суду Львівської області від 11 серпня 2021 року позовну заяву органу опіки та піклування Бібрської міської ради до [PERSON] , [PERSON] про позбавлення батьківських прав задоволено частково. В задоволенні позову в частині позбавлення батьківських прав відмовлено. Попереджено [PERSON] та [PERSON] про необхідність зміни ставлення до виховання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , та піклування про них і покласти на органи опіки та піклування контроль за виконанням ними батьківських обов`язків. Відібрано у [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , та сина [PERSON] , [INFO] , без позбавлення батьківських прав, передавши їх Органу опіки та піклування Бібрської міської ради. Роз`яснено [PERSON] та [PERSON] , що відповідно до ст. 170 Сімейного кодексу України вони мають право на звернення до суду з позовом про повернення їм дітей, якщо відпадуть причини, що перешкоджали належному вихованню дітей. В період з 29.10.2021 по 28.04.2022 сім`я [PERSON] перебувала під соціальним супроводом КЗ "Центр надання соціальних послуг" Бібрської міської ради. Як вбачається з досліджених в судовому засіданні актів обстеження умов проживання [PERSON] та [PERSON] , встановлено, що умови для проживання, виховання та розвитку дітей не створені. Слід зазначити, що згідно висновку органу опіки та піклування Бібрської міської ради Стрийського району Львівської області від 02.09.2022 № 02-13/398 є доцільним позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] . З врахуванням вищенаведеного суд вважає, що відповідачі не змінили свого ставлення до неповнолітніх дітей та не належним чином ставляться до виконання своїх обов`язків щодо виховання дітей. Так, з часу відібрання у них дітей, батьки не звертались до суду із заявою про повернення їм дітей. Тим самим, відповідачі мали визначити своє бажання відновлення попереднього, до рішення від 11 серпня 2021 року, стану в родині. При прийнятті рішення про відібрання дітей судом було встановлено, що батьки, на той час, самоусунулись від виконання своїх обов`язків. Аналіз даної групи матеріалів свідчить про відсутність у відповідачів бажання створювати в родині сприятливі умови для виховання, розвитку та нормальної життєдільності дітей. Приймаючи рішення у даній справі суд не враховує ставлення дітей до заявлених вимог, оскільки тільки бажання дітей не є вирішальним для розгляду даної справи та постановлення остаточного вердикту. Всі надані на дослідження суду докази оцінюються у їх сукупності та взаємозв`язку. Отже, аналізуючи встановлені судом фактичні обставини, суд приходить до висновку, що в ході розгляду справи знайшли своє повне підтвердження заявлені позивачем підстави для задоволення позову про позбавлення батьківських прав, а саме ухилення обох відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків тривалий час без поважних причин. Про умисний характер ухилення відповідачів від виконання своїх батьківських обов`язків, окрім наведеного, явно свідчить його тривалість, а також ставлення відповідачів до розгляду в суді даної цивільної справи, неприйняття участі в судових засідань, неподання жодних заяв по суті спору чи з процесуальних питань. Таким чином, відсутність бажання та реальних кроків з боку відповідачів з метою виправлення виниклої ситуації щодо їх ставлення до власних дітей дозволяють суду дійти безсумнівного висновку, що подальше збереження правового зв`язку між малолітніми [PERSON] та [PERSON] між їх батьком - відповідачем [PERSON] та їх матір`ю - відповідачкою [PERSON] завдасть в майбутньому цим дітям неспівмірно більше негативного впливу, ніж припинення такого правового зв`язку внаслідок позбавлення відповідачів батьківських прав. Відтак, суд, послуговуючись якнайкращими інтересами дітей, які переважають над інтересами їх батьків - відповідачів, підсумовуючи все вищевикладене, враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать, що [PERSON] та [PERSON] у порушення вимог статті 150 СК України свідомо не виконують обов`язки щодо виховання та розвитку дітей, прийшов до висновку про наявність правових підстав для позбавлення [PERSON] та [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] та [PERSON] . Крім того, необхідно зазначити, що позбавлення батьківських прав не тягне невідворотних наслідків, оскільки не позбавляє особу, яка позбавлена батьківських прав, на спілкування з дитиною і побачення з нею, а також права на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. До аналогічних висновків прийшов Верховний Суд у постанові від 29 вересня 2021 року у справі № 459/3411/18.

Outcome: approved