Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» звернулось до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року у розмірі 81077,57 гривень, а саме: - заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 03.02.2019 року по 02.02.2022 року (включно) у розмірі 25932,84 гривень; суму збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення боргу згідно рішення суду за період з 03.02.2019 року по 31.12.2021 року (включно) у розмір 55144,73 гривень; а також судові витрати. Позов обґрунтований такими обставинами. 03.12.2012\~року між\~сторонамибув укладений кредитний договір № 006/214/2К/І-12, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 403600,72 гривень на строк з 03.12.2012 року по 02.11.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору. Рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/15918/14-ц від 21.01.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року у загальному розмірі 333142,63 гривень, яка складається із 289900,72 гривень заборгованість по кредиту строкова; 39618,04 гривень заборгованість по кредиту прострочена; 634,68 гривень заборгованість по процентам поточна, 2989,19 гривень заборгованість по процентам прострочена, також стягнуто штраф за порушення договору іпотеки від 03.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2584, у розмірі 631,50 гривень та судові витрати у розмірі 3337,74 гривень. Представник позивача вказує, що вказане судове рішення не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашено. На теперішній час, відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] , погашено заборгованість за кредитним договором в сумі 45000,00 гривень, не погашеною залишається заборгованість в сумі 288142,63 гривень. Отже, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, що пов`язано з невиконанням ним рішення суду від 21.01.2015 року у справі № 521/15918/14-ц про стягнення з відповідача на користь позивача заборгованості за кредитним договором, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України відповідач на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 03.02.2019 року по 02.02.2022 року (включно) складає 25932,84 гривень; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення боргу згідно рішення суду за період з 03.02.2019 року по 31.12.2021 року (включно) складає 55144,73 гривень. Судом розглянуто справу в порядку спрощеного позовного провадження в порядку ч. 1 ст. 274 ЦПК України без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Представник позивача про дату, час та місце судового засідання повідомлялась належним чином. 12.10.2022 року представник [PERSON] подала до суду відзив, в якому просила у задоволення позову відмовити в повному обсязі. Обґрунтовуючи свої заперечення зазначила наступне. Позивач обов`язки за умовами договору виконав, надавши кредитні кошти відповідачеві. Останній зобов`язався за договором повертати кредит з процентами періодичними платежами щомісячно до 02.11.2018 року. Зазначила, що позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, та, пред`явивши позов до відповідача до закінчення строку дії кредитного договору, змінив кінцевий строк погашення боргу. З того моменту у відповідача настав обов`язок повернути всю заборгованість за договором, а не вносити її періодичними платежами, оскільки останні були розраховані у межах строку кредитування. Тобто, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинились після пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Вказує, що пунктом 5.8. Кредитного договору № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року строк позовної давності за цим договором встановлюється сторонами у три роки, у тому числі вимоги по поверненню: процентів за користування кредитними коштами та суми заборгованості по кредиту з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, штрафів та всіх видатків понесених банком під час виконання умов цього договору. Тобто, представник відповідача вважає, що строк кредитування до 02.11.2018 року позовна давність закінчилась 02.11.2021 року. Таким чином, звертає увагу суду на те, що оскільки позивач скористався своїм правом, передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України, вимагаючи від відповідача дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України, тим самим змінив кінцевий строк погашення кредиту, внаслідок чого його право нараховувати передбачені договором відсотки, пеню, інфляційні витрати за кредитом припинилося, а також позовна давність закінчилась 02.11.2021 року. Суд, вивчивши позовну заяву, дослідивши матеріали справи, вивчивши нормативно-правові акти, які регулюють спірні правовідносини, проаналізувавши і оцінивши докази в їх сукупності вважає, що позовні вимоги належить задовольнити з наступних підстав. Між сторонами виникли правовідносини щодо відповідальності за порушення зобов`язання, які регулюються главою 51 ЦК України та загальними положеннями ЦК України про договір. Судом встановлено, що 03.12.2012\~року між\~сторонамибув укладений кредитний договір № 006/214/2К/І-12, відповідно до якого, банк надав відповідачу кредит у розмірі 403600,72 гривень на строк з 03.12.2012 року по 02.11.2018 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити проценти за користування кредитними коштами згідно з умовами кредитного договору (а.с. 16-19). За змістом ст.ст.\~626,\~628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1\~ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч.1\~ст. 1048 ЦК України). Ч. 2\~ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1049 Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання мають виконуватися належним чином відповідно до умов договору та Цивільного кодексу, інших актів цивільного законодавства. З матеріалів справи вбачається, що рішенням Малиновського районного суду м. Одеси по справі №521/15918/14-ц від 21.01.2015 року стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» заборгованість за кредитним договором № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року у загальному розмірі 333142,63 гривень, яка складається із 289900,72 гривень заборгованість по кредиту строкова; 39618,04 гривень заборгованість по кредиту прострочена; 634,68 гривень заборгованість по процентам поточна, 2989,19 гривень заборгованість по процентам прострочена, також стягнуто штраф за порушення договору іпотеки від 03.12.2012 року, посвідченого приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Гашовою В.В., зареєстрованого в реєстрі за № 2584, у розмірі 631,50 гривень та судові витрати у розмірі 3337,74 гривень (а.с. 14-15). Судом встановлено, що вказане судове рішення не виконано, заборгованість за кредитним договором не погашено. На теперішній час, відповідно до виписки з особового рахунку [PERSON] , погашено заборгованість за кредитним договором в сумі 45000,00 гривень, не погашеною залишається заборгованість в сумі 288142,63 гривень (а.с. 6-13). Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом\~ст. 549 ЦК України\~неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Ч.ч. 1, 2\~ст. 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року заборгованість за несвоєчасне погашення кредиту та процентів (3% річних) за період з 03.02.2019 року по 02.02.2022 року (включно) складає 25932,84 гривень; сума збільшення заборгованості з урахуванням індексу інфляції за несвоєчасне погашення боргу згідно рішення суду за період з 03.02.2019 року по 31.12.2021 року (включно) складає 55144,73 гривень (а.с. 5). Вказані розрахунки стороною відповідача не спростовувались, контр розрахунків не надавалось. Отже, у зв`язку з простроченням відповідачем виконання грошового зобов`язання, що пов`язано з невиконанням ним рішення Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року у справі № 521/15918/14-ц, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, позивач має право вимагати від відповідача сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Щодо доводів представника відповідача, зазначених у відзиві на позовну заяву, зокрема, щодо зміни кінцевого строку погашення кредиту, внаслідок звернення позивача до суду із позовом про дострокове стягнення заборгованості, та спливу строку позовної давності 02.11.2021 року, суд вважає, що вказані обставини стосуються стягнення заборгованості за кредитним договором № 006/214/2К/І-12 від 03.12.2012 року в порядку ст.ст. 1050, 1048 ЦК України, питання про стягнення якої вже вирішено у рішенні Малиновського районного суду м. Одеси від 21.01.2015 року у справі № 521/15918/14-ц. Предметом позову у даній справі є стягнення індексу інфляції та 3% річних, в порядку ст. 625 ЦК України. Суд звертає вагу, що стороною відповідача, згідно до ст. 266 ЦК України не заявлялось вимог щодо застосування строку позовної давності щодо вимог про стягнення з відповідача індексу інфляції та 3% річних, які є предметом даного позову. Таким чином, враховуючи виниклі між сторонами правовідносини, оцінюючи докази в їх сукупності, а також приймаючи до уваги недопустимість односторонньої відмови від виконання договірних зобов`язань, суд дійшов висновку, що пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.\~1,\~ч.\~1\~ст.\~176\~ЦПК України у позовах про стягнення грошових коштів ціна позову визначається сумою, яка стягується, чи оспорюваною сумою за виконавчим чи іншим документом, за яким стягнення провадиться у безспірному (безакцептному) порядку. Ціна позову\~по даній\~справі становить\~81077,57\~гривень,\~який задоволено\~на 100%,\~тобто з\~відповідачів на\~користь ПАТ АБ «УКРГАЗБАНК» належить стягнути\~судовий збір\~у розмірі 2481,00 гривень. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.

Outcome: approved