Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] у якому просить розірвати шлюб, зареєстрований 15 листопада 2014 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, актовий запис № 277. В обґрунтування позовних вимог вказує, що протягом останнього часу спільне життя з відповідачем почало поступово погіршуватись. Сторони не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету, не підтримують будь-яких сімейних взаємовідносин, у кожного з них присутні протилежні погляди на життя, шлюб та сім`ю, сімейні проблеми та обов`язки. Шлюб існує лише формально, тому позивач не бажає продовжувати такі шлюбні відносини. Ухвалою від 27 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та вирішено здійснювати її розгляд у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи призначено на 24 жовтня 2022 року. Позивач у судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі. У заяві зазначає, що позовні вимоги підтримує, проти надання строку на примирення заперечує. Після розірвання шлюбу просить залишити їй прізвище « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. У заяві зазначає, що позовні вимоги визнає, проти надання строку для примирення заперечує. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, дійшов наступних висновків. 15 листопада 2014 року між [PERSON] та [PERSON] (дошлюбне прізвище - [PERSON] ) укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Кузнецовського міського управління юстиції у Рівненській області, про що складено актовий запис № 277, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 15 листопада 2014 року. Дітей від спільного проживання у шлюбі сторони не мають. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 1, 4 ст. 55 СК України передбачено, що дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік зобов`язані спільно дбати про матеріальне забезпечення сім`ї. Відповідно до частин 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Згідно з ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 113 СК України особа має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Встановивши, що розлад подружніх стосунків сторін носить стійкий характер, позивач просить позов задовольнити, відповідач не заперечує проти розірвання шлюбу, суд дійшов висновку про наявність підстав для розірвання шлюбу укладеного між [PERSON] та [PERSON] . Оскільки в даній справі має місце визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, згідно приписів ч. 1 ст. 142 ЦПК України, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що становить суму 496 грн. 20 коп. За правилами ст. 141 ЦПК України підлягають стягненню з відповідача на користь позивача понесені ним документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору, за винятком повернутої з державного бюджету суми судового збору, у розмірі 496 грн. 20 коп.

Outcome: approved