Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У червні 2021 року позивач [PERSON] через свого представника - адвоката Косендюка Я.А. звернувся до Дніпровського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Сонаті» (далі - ТОВ «ФК «Сонаті»), треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О., в якому просить суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 31.03.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., зареєстрований в реєстрі за № 3092 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості за кредитним договором № 001/20/110470 від 26.09.2020 у загальному розмірі 37 000,00 грн.; стягнути з ТОВ «ФК «Сонаті» судові витрати. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач зазначає, що 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. вчинено виконавчий напис, який зареєстрований в реєстрі за № 3092 про стягнення на користь ТОВ «ФК «Сонаті» з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 001/20/110470 від 26.09.2020 року у розмірі 37000,00 грн. Підставою для вчинення виконавчого напису стало, те що [PERSON] є боржником за кредитним договором, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення права вимоги № С-ГК - 260321-2 від 26.03.2021 є ТОВ «ФК «Сонаті». На підставі вчиненого виконавчого напису 21.04.2021 року приватним виконавцем Єфіменком Д.О. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження, також прийнято постанову про арешт коштів [PERSON] . Позивач стверджує, що виконавчий напис вчинено із порушенням встановленої чинним законодавством процедури його вчинення, а саме за відсутності документів, що підтверджують безспірність заборгованості та відсутності нотаріально посвідченого договору. Окрім того, зазначає, що кредитний договір ані позивачем, ані відповідачем не був підписаний. Одночасно з поданням позову позивачем подано заяву про забезпечення позову, в якій просить суд зупинити стягнення на підставі виконавчого напису № 3092 від 31.03.2021 та зняти арешт з банківського рахунку. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 22.06.2021 справу передано за підсудністю до Оболонського районного суду м. Києва для подальшого розгляду. 20.08.2021 справа надійшла на адресу Оболонського районного суду м. Києва. На підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20.08.2021 справу передано на розгляд судді Андрейчуку Т.В. Ухвалою суду від 25.08.2021 відкрито загальне провадження у справі № 755/10234/21, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 25.08.2021 заяву представника позивача про забезпечення позову задоволено частково; зупинено стягнення на підставі виконавчого напису від 31.03.2021 року № 3092, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості в розмірі 37000,00 грн. У задоволенні решти вимог, викладених у заяві про забезпечення позову відмовлено. Згідно з розпорядженням керівника апарату Оболонського районного суду м. Києва від 19.05.2022 № 33, у зв`язку з мобілізацією судді Андрейчука Т.В., призначено повторний автоматизований розподіл справи № 755/10234/21. Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.05.2022 справу № 755/10234/21 передано на розгляд судді Банасько І.М. Згідно ст. 32 ЦПК України, спори між судами про підсудність не допускаються. Справа, передана з одного суду до іншого в порядку, встановленому статтею 31 цього Кодексу, повинна бути прийнята до провадження судом, якому вона надіслана. Ухвалою суду від 24.05.2022 справу прийнято до свого провадження суддею Банасько І.М. та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження, визначено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Позивач в судове засідання особисто не з`явився, явку уповноваженого представника не забезпечив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. 07.11.2022 року представник позивача - Чечелюк О.Ю. надіслав на електронну адресу суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначивши, що позов підтримує повністю та наполягає на його задоволенні. Заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача та його представника до суду не надійшло. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Сонаті» в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надали, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Треті особи приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. та приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Єфіменко Д.О. у судове засідання також не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується наявними у справі документами, письмових пояснень щодо причин своєї неявки суду не надали. Частина 1 статті 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п. 1 ст. 6, ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР, ст. 1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Відповідачем у встановлений законом строк до суду не подано заяви із запереченням проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження та не подано відзиву на позовну заяву. Строки для подання відзиву та відповіді на відзив закінчились, а тому суд прийшов до висновку про розгляд справи за наявними у ній матеріалами. Відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та обов`язки сторін та те, що заперечень щодо заочного розгляду справи від позивача та його представника не надходило, суд на підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України та відповідно до ч. 1 ст. 281 ЦПК України, постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, надавши оцінку доказам наявним у справі, в їх сукупності, дотримуючись принципів об`єктивності, диспозитивності цивільного судочинства, приходить до висновку про задоволення позовних вимог виходячи з наступного. Судом встановлено, що 26.09.2020 року між ТОВ «Глобал Кредит» (кредитор) та [PERSON] (позичальник) укладено договір фінансового кредиту № 001/20/110470. За умовами якого кредитор надав позичальнику фінансовий кредит у розмірі 10000,00 грн на засадах строковості, зворотності та платності, а позичальник зобов`язався повернути його на умовах передбачених договором. Строк дії договору становить 30 діб (з 26.09.2020 по 26.10.2020 включно) (а.с. 12). Згідно виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3092, вчиненого 31.03.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г., стягнуто за період з 26.03.2021 по 31.03.2021 за договором № 001/110470 від 26.09.2020, укладеним з ТОВ «Глобал Кредит», правонаступником всіх прав та обов`язків якого за договором відступлення права вимоги № С-ГК-26032-2 від 26.03.2021 є ТОВ «ФК «Сонаті», з [PERSON] суму заборгованості у розмірі 36 000,00 грн, з яких: 10 000,00 грн - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 26 000,00 грн - заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. За вчинення цього виконавчого напису стягнуто плати із стягувача, які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна заборгованість боржника становить 37 000,00 грн (а.с. 11) На підставі заяви стягувача ТОВ «ФК«Сонаті» постановою приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Єфіменка Д.О. відкрито виконавче провадження № 65223933 з примусового виконання оспорюваного виконавчого напису нотаріуса (а.с. 16). Між сторонами виник спір стосовно дотримання вимог діючого законодавства при вчиненні приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. виконавчого напису, зареєстрованого в реєстрі за № 3092 від 31.03.2021 року на підставі заяви ТОВ «ФК«Сонаті». Відповідно до ст. 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову у їх вчиненні» №2 від 31.01.1992 при вирішенні справ, пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею, виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом і за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. За змістом ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Так, п.2 розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999, в редакції змін, внесених постановою Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014, було встановлено, що для одержання виконавчого напису для стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто саме вказані зміни до Переліку дозволяли кредиторам звертатися до нотаріуса для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, оформленими не тільки в нотаріальному порядку, але і в простій письмовій формі. Разом з тим, Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22.02.2017 року, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14, визнав незаконною та нечинною в частині з моменту її прийняття постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині пункту 2 змін, що вносилися до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» №1172 в редакції від 29.11.2001, в якій у п.1 Переліку в редакції від 29.11.2001 передбачено, що для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно, нотаріусу подаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При цьому п.2 взагалі не передбачено в діючому Переліку. Тобто під час видачі оскаржуваного виконавчого напису приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. керувався визнаним нечинним законодавством, яке в дійсності не передбачало можливості вчинення виконавчого напису на правочині (кредитному договорі), який не був нотаріально посвідчений, а отже, діяв в порушення норм ч. 2 ст. 87 Закону України «Про нотаріат». Відповідно до п. 3.1 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 №296/5 нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 3.5 глави 16 розділу II зазначеного Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Таким чином, та обставина, що позивач не погоджується з розміром заборгованості, а отже існує спір щодо стягнення заборгованості, спростовує безспірність заборгованості боржника. Також, слід зазначити, що у матеріалах справи відсутні докази отримання позивачем повідомлення про наявність заборгованості за кредитним договором та намір відповідача у позасудовому порядку, саме шляхом вчинення виконавчого напису, захистити свої порушені права. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України "Про нотаріат" у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису (постанова Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16). З наданих суду документів не вбачається, що на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги те, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення вимоги про наявність такої заборгованості. Відповідачем не подано до суду належних та достовірних доказів щодо спростування доводів позивача. Ураховуючи вищевикладене, а також те, що позивач не був у встановленому законом порядку проінформований про наявність у нього заборгованості за договором та розмір вказаної заборгованості, строк, у який належить погасити існуючу заборгованість, а також наслідки її непогашення, суд приходить до висновку про те, що у даному випадку заборгованість, визначена стягувачем та подана нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є безспірною. Відповідно до вимог ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису № 3092, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Григорян Д.Г. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Сонаті» заборгованості за кредитним договором № 001/20110470 від 26.09.2020 року у загальному розмірі 37000,00 грн. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 23 червня 2020 року у справі № 645/1979/15-ц (провадження № 14-706цс19). Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить з наступного. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Як передбачено ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. При зверненні до суду з даним позовом та заявою про забезпечення позову позивачем сплачено судовий збір в сумі 1 816,00 грн, а саме 908,00 грн за подачу позову та 908,00 грн за подачу заяви про забезпечення позову. Таким чином, позивачем за подачу заяви про забезпечення позову надмірно сплачено судового збору у розмірі 454,00 грн, які повертаються позивачу за його клопотанням в силу приписів ст. 7 Закону України «Про судовий збір» (а.с. 26, 37). Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, з відповідача на користь позивача слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору у розмірі 1 362,00 грн (908,00 грн + 454,00 грн). На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved