Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася з позовом, у якому просить визнати [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житлом за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що вона є власником 9/100 часток вказаного житла, за адресою якого зареєстровані зазначені особи, які там на проживають з 2020\~р. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] позов визнали, про що подали заяви з документами, що підтверджують їх особи (а.\~с.\~51 61). Судом з`ясовано, що [PERSON] є власником 9/100 часток житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , іншими власниками якого є [PERSON] (18/100 часток) та [PERSON] (73/100) часток, що підтверджується інформацією віл 22.08.2022\~р. з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.\~с.\~45 46). Адреса зазначеного житла є зареєстрованим місцем проживання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується витягом про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб від 17.02.2022\~р. та відомостями від 09.06.2022\~р. Відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Житомирської області (а.\~с.\~12, 31, 32, 33). [PERSON] є дочкою, [PERSON] онукою, [PERSON] онуком [PERSON] , про що зазначено в акті від 18.02.2022\~р., складеним комісією у складі працівників Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №\~7 (а.\~с. 13). Частиною першою статті 401, частиною першою статті 402 Цивільного кодексу України передбачено, що право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. Частиною першою статті 405 Цивільного кодексу України встановлено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Враховуючи зазначені норми Цивільного кодексу України та встановлені вище обставини, Суд вважає, що право [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] на користування житлом за адресою: [ADDRESS] , виникло на підставі закону як у членів сім`ї власника цього житла [PERSON] , а відтак інші власники житла [PERSON] та [PERSON] , не є учасниками спірних правовідносин. [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у житловому будинку за адресою: [ADDRESS] , не проживають з 2020\~р., що підтверджується актом від 18.02.2022\~р., складеним комісією у складі працівників Міського комунального виробничого житлового ремонтно-експлуатаційного підприємства №\~7 (а.\~с.\~13), випливає зі змісту позовної заяви та ними не заперечується. Судом не встановлено обставин, які б вказували на те, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] у житлі за адресою: [ADDRESS] , відсутні з поважних причин. Частиною другою статті 405 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи викладене, Суд приходить до висновку, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як члени сім`ї власника житла за адресою: [ADDRESS] , які були відсутні у цьому житлі без поважних причин близько двох років, втратили право користування цим житлом. Зважаючи на це, Суд вважає, що позов [PERSON] ґрунтується на вимогах законодавства України, визнання [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а відтак, зважаючи на статтю 206 Цивільного процесуального кодексу України, підлягає задоволенню.

Outcome: approved