Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

21 липня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернулася до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] (далі - відповідач) про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що вона на підставі договору купівлі - продажу від 21 березня 2007 року № 862 є приватним власником житлового будинку [ADDRESS] . Позивач [PERSON] зазначила, що у належному їй будинку з 18 грудня 2014 року у будинку зареєстрований, але з січня 2015 року не проживає відповідач [PERSON] . Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що реєстрація відповідача у належному позивачеві будинку, перешкоджає позивачу в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивач просить суд визнати відповідача [PERSON] таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 26 жовтня 2022 року її представник [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив розглядати справу за відсутності позивача. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзив не подав. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: Згідно з копією договору купівлі - продажу від 21 березня 2007 року, який посвідчений приватним нотаріусом Миколаївського районного нотаріального округу Миколаївської області Біцюк Т.Є. та зареєстрований у реєстрі за номером 862, [PERSON] передав у власність, а [PERSON] прийняла та сплатила оговорену грошову суму за житловий будинок з усіма господарськими та побутовими спорудами та будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] (а. с. 7). У вказаному будинку, який належить позивачу [PERSON] , зареєстрований відповідач [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Веснянської сільської ради Миколаївського району Миколаївської області від 25 травня 2021 року (а. с. 10). З Акту про непроживання від 23 червня 2021 року, складеним та підписаним: [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , засвідченим старостою Кривобалківсько - Петрівського старостинського округу слідує, що відповідач [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , при цьому, за вказаною адресою фактично не проживає з січня 2015 (а. с. 11) Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на те, що наявність реєстрації відповідача у будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, а також з огляду на те, що відповідач фактично не проживає за місцем своєї реєстрації з січня 2015 року, тобто понад шість місяців, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим будинком [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved