Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулась в суд з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 17 лютого 2021 року я позичила згiдно з договором позики у м. Дружківці [PERSON] суму у розмiрi 2000 (дві тисячі) доларів США. Вiдповiдачка згідно з договором зобов`язувалася повернути менi гроші, а саме 2000 доларів США в повному обсязі до 17 червня 2021 року, тобто поточного року в якому і був укладений договір позики. Договір позики складений та підписаний власноруч сторонами договору. Суму боргу у розмірі 2000 доларів США відповідачка по теперiшнiй час менi не повернула і під будь-яким приводом ухиляється від виконання свого зобов`язання. Стягнення боргу з урахуванням трьох відсотків рiчних не залежить від того чи передбачено це у розписці чи ні. Тому відповідачка повинна повернути борг з урахуванням трьох відсотків рiчних, що становить: 30,74 доларів США три відсотки річних за період з 18 червня 2021 року по 21 грудня 2021 року. Загальна сума боргу складає 2000 дол. США + 30,74 дол. США = 2030,74 доларів США. Просить суд стягнути з відповідачки вищезазначену суму. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась за місцем проживання, не надала заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи сповіщалась за місцем проживання. Отримавши згоду позивачки, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Заслухавши пояснення, дослідивши і оцінивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона передає у власність другій стороні грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначеними родовими ознаками. Відповідно до ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем грошової суми або визначеної кількості речей. Статтею 202 ЦК України визначено, що правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Відповідно до частин першої та другої ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Судом встановлено, що наявність між [PERSON] та [PERSON] позикових відносин підтверджується наявним у позивачки оригіналом договору позики. З дослідженого договору суд встановив, що 17 лютого 2021 року [PERSON] передала [PERSON] грошові кошти в сумі 2000 доларів США грн., які [PERSON] зобов`язався повернути 17 червня 2021 року. Цей документ повністю підтверджує як факт отримання [PERSON] коштів за договором позики, так і його зобов`язання повернути ці кошти 17 червня 2021 року. Згідно з частинами першою та третьою ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахуванням грошової суми, що позичалась, на його банківський рахунок. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). На підтвердження невиконання відповідачкою взятих на себе зобов`язань по поверненню суми позики позивачка надала суду договір позики від 17 лютого 2021 року. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 року у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що наявність оригіналу договору позики в позивачки свідчить про існування невиконаного зобов`язання відповідачкою по договору позики від 17 лютого 2021 року. У матеріалах справи відсутні належні, допустимі та достатні докази того, що відповідачка повністю чи частково виконала свої зобов`язання за вказаним договором позики та повернула повністю або частково кошти саме за цим договором позики. З урахуванням наведеного, суд прийшов до висновку, що відповідачка не виконала зобов`язання за даним договором, а тому зобов`язана повернути позивачці борг в сумі 2000 доларів США. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Згідно з частинами першою та другою ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливістю виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити всю суму боргу з урахуванням індексу інфляції та трьох відсотків річних, якщо інший розмір процентів не встановлений договором. Оскільки відповідачка прострочила виконання грошового зобов`язання, тому відповідно до вимог даної норми зобов`язана сплатити позивачці борг в сумі 2000 доларів США, а також 3% річних за прострочення виконання основного зобов`язання (за період з 18.06.2021 по 21.12.2021), що становить 30,74 доларів США. Стягнення із відповідачки суми боргу у іноземній валюті відповідає як вимогам цивільного законодавства, так і узгоджується із правовим висновком викладеним у постановах Великої палати Верховного Суду від 16.01.2019 у справах № 373/2054/16-ц, № 464/3790/16-ц. Оскільки позовні вимоги задоволено повністю, тому на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідачки на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору у сумі 908,00 грн.

Outcome: approved