Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 04.02.2022 з позовною заявою, в якій просить суд звільнити його від сплати заборгованості по аліментам, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , що виникла за період з червня 2014 року по січень 2018 року у розмірі 103\~549,17 грн в межах виконавчого провадження №61858064. Пред`явлені вимоги позивач мотивував тим, що 19.08.2006 між ним та [PERSON] було зареєстровано шлюб. Від даного шлюбу у сторін [INFO] народилася донька [PERSON] . Між позивачем та відповідачкою поступово сталі погіршуватися відносини, у зв`язку з чим у травні 2014 року прийнято рішення про окреме проживання. Водночас, сторони погодила про проживання доньки разом із матір`ю. Виконуючи свій батьківський обов`язок, позивач самостійно та добровільно за місцем роботи подав 29.08.2014 заяву про відрахування х його заробітної плати аліментів на утримання доньки. Так, у період з 01.08.2014 по 11.06.2015 із заробітної плати позивача було утримано і перераховано аліменти у розмірі 33,30%, утримано 14\~514,61 грн. У вересні 2014 року сторони поновили шлюбні відносини та продовжували проживати однією сім`єю, мали спільні права та обов`язки, зокрема, і щодо утримання дитини. Позивач припинив працювати у ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», у зв`язку з чим грошові кошти на утримання дитини не перераховувалися. У травні 2015 року сторони разом із донькою змінили місце проживання з м. Кривий Ріг на м. Київ. Таким чином, у період з вересня 2014 року по 2018 рік позивач. відповідач та їх донька проживали разом за адресою: [ADDRESS] та [ADDRESS] . Період окремого проживання: з липня 2014 року по січень 2015 року. У 2018 році відносини мж сторонами погіршилися, а тому, з січня 2018 року припинили спільне проживання та фактичні шлюбні відносини. У вересні 2019 року відповідачка звернулася до Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом про розірвання шлюбу, який було розірвано 27.02.2020. В жовтні 2020 року позивач дізнався, що відносно нього відкрито виконавче провадження за сплати аліментів №61858064 та, починаючи з 2014 року утворилася заборгованість, тобто у період, в який відбувалася добровільна сплата аліментів та сторони проживали однією сім`єю. Постановою Металургійного відділу ДВС від 17.04.2020 відкрито виконавче провадження на підставі виконавчого листа №210/3203/14-ц, виданого 14.07.2014, згідно якого із [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання доньки у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходів) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з 02.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем Металургійного відділу ДВС здійснено перерахунок заборгованості відповідно до наданих відомостей про суми доходу за період з ІІІ кварталу 2014 року по VШ квартал 2020 року, заборгованість позивача по аліментам складає 103\~549,17 грн. Позивач вважає, що підстави для стягнення з позивача аліментів на утримання доньки у період з 02.06.2014 по 01.01.2018 відсутні. Відповідачка лише у 2020 році пред`явила до виконання виконавчий лист про стягнення аліментів, про який позивачу протягом більше як шести років не було відомо. Відповідач надала державному виконавцю відомості щодо стягнення з позивача аліментів з моменту подання нею заяви про стягнення аліментів до суду попри те, що за період окремого проживання позивачем добровільно сплачувалися аліменти, а під час підтримання шлюбних відносин позивач утримував родину, виконував обов`язок, як батько. У подальшому, позивач звертався до державного виконавця із заявою про перерахунок заборгованості по аліментам. Оскільки у рішенні суду від 27.02.2020 у справі 753/18651/19 встановлена обставина, що шлюбні відносини між сторонами припинені у січні 2018 року, тому позивач підлягає звільненню від сплати заборгованості по аліментам у період з 02.06.2014 по 01.01.2018. За результатами автоматизованого розподілу на підставі протоколу 04.02.2022 матеріали позову передано в провадження судді Євтушенка О.І. Відповідно до Розпорядження №513 від 19.07.2022 призначено повторний автоматичний розподіл судової справи у зв`язку з увільненням судді [PERSON] від здійснення правосуддя на час проходження військової служби за призовом під час мобілізації на особливий період. На підставі протоколу від 19.07.2022 матеріали цивільної справи передано в провадження судді Сіденка С.І., який ухвалою від 21.07.2022 прийняв позовну заяву до свого провадження та відкрив провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, задовольнив клопотання позивача про виклик свідків. Від представника третьої особи через систему «Електронний суд» 16.09.2022 надійшли письмові пояснення, в яких зазначила, що до Металургійного відділу ДВС Спірідоновою Г.С. на примусове виконання пред`явлено виконавчий лист №210/3203/14-ц 2/210/1531/14 від 14.04.2014, виданий Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області про стягнення із [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі 1/3 частки всіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття. Державним виконавцем 17.04.2020 відкрито виконавче провадження №61858064, копія якого направлена сторонам. У заяві [PERSON] зазначила про стягнення аліментів починаючи з 02.06.2014, але не додала будь-яких відомостей про отримання аліментів, починаючи з 02.06.2014 до дня пред`явлення виконавчого документу до примусового виконання. Також, 16.06.2020 [PERSON] подала заяву про видачу довідки-розрахунку про наявну заборгованість зі сплати аліментів за період з 02.06.2014 по 01.006.2020. Оскільки у державного виконавця на момент здійснення перерахунку відсутня інформація щодо місця роботи [PERSON] та розміру його доходів, починаючи з 02.06.2014 заборгованість нараховувалася виходячи із середньої заробітної плати штатних працівників по містах і районах, що розміщується на сайті державної служби статистика України. Державним виконавцем 23.06.2020 направлено довідку розрахунок за виконавчим провадженням №61858064 на адресу [PERSON] , де за період з 02.06.2014 по 01.06.2020 складає 170\~258,75 грн. За наявності заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої перевищує суму відповідних платежів за три місяці, з дня відкриття виконавчого провадження, державним виконавцем внесено відомості про боржника до Єдиного реєстру боржників від 11.09.2020. Також, відносно боржника державним виконавцем винесено тимчасові обмеження про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами, про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстрілу патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями металевими снарядами несмертельної дії; про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання. [PERSON] 31.03.2021 надано довідку про суми виплачених доходів та утриманих податків, за період з ІІІ кварталу 2014 року по VІ квартал 2020 року, згідно якої державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості зі сплати аліментів (а.с. 72-91, 92-125). Представником відповідачки 13.10.2022 подано відзив на позову заяву, в якій вона просить відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. Свої заперечення мотивувала тим, що сторони перебували у шлюбі з 19.08.2006. Маже весь цей час подружжя жило у постійних сварках. У березні 2014 року відповідачка прийняла рішення припинити ці стосунки і з донькою стала жити окремо від позивача. При цьому [PERSON] з`ясовувала у позивача стосовно сплати аліментів, на що він категорично відмовився їх сплачувати у добровільному порядку. Позивач наголошував, що це відповідачка прийняла рішення піти від нього, а тому всі питання і проблеми стосовно вихованні і утримання дитини повинна вирішувати сама, а тому вона вирішила питання щодо стягнення з нього аліментів та розірвання шлюбу. Влітку 2014 року позивач знову став проявляти увагу до відповідачки, переслідував її , просив вибачення та прохав повернутися. Спочатку відповідачка відмовлялася від поновлення стосунків, а потім вирішила дати йому шанс на примирення. Відповідачка відмовилася від позову про розірвання шлюбу, але досягла з позивачем домовленості щодо добровільної сплати ним аліментів на утримання доньки. Позивач на той час не мав заперечень. З вересня 2014 року сторони знову стали мешкати разом. у той же час відповідачка дізналася, що позивач має заборгованість на кредитній картці більш ніж 10\~000,00 грн. Відповідачка разом із дитиною мешкали окремо, вона самостійно сплачувала оренду квартири, комунальні послуги, самостійно забезпечувала доньку, сплатила за позивача його кредитний борг, який був взятий і використаний не в інтересах сім`ї. Далі, у 2015 році [PERSON] вирішив переїхати до м. Києва, знайти роботу та житло. Відповідачка поїхала до нього трьома місяцями пізніше. На новому місці роботи відповідач не повідомив, що має сплачувати аліменти. Приїхавши до м. Києва, відповідачка дізналася про новий борг позивача, який перевищував 10\~000,00 грн, на яку нараховувалася пеня. Частину боргу відповідачка допомогла погасити, а іншу частину погасив сам позивач, продавши свої золоті прикраси. В цей період, з вересня 2015 року по вересень 2016 року, донька сторін залишилася жити у м. Кривому Розі із бабусею та дідусем. Позивач у цей період дитину не забезпечував та не утримував. Відповідачка передавала батькам кошти на лікування, харчування, одяг та інші потреби дитини. У вересні 2016 року донька [PERSON] пішла до 1 класу школи №309 у м. Києві і стала проживати зі своїми батьками. У сім`ї [PERSON] був окремий бюджет. Позивач сплачував оренду житла у розмірі 3\~600,00 грн та комунальні послуги та сам собі купляв одяг. Відповідачка самостійно забезпечувала родину продуктами харчування, сплачувала усі кружки та заняття дитини, забезпечувала себе та дитину одягом, сплачувала родинний відпочинок. За період спільного життя батьки [PERSON] сплачували навчання позивача у магістратурі. Наприкінці 2017 року відповідачка остаточно розірвала стосунки з позивачем. Позивач покинув інститут, його виключили за несплату навчання, у зв`язку з чим Криворізький національний університет подав до суду позов про стягнення із [PERSON] заборгованості (справа №210/2300/20). Позивач зовсім не забезпечував та не забезпечує свою доньку, яка зростає, розвивається, має важку хворобу вроджену невропатію лицевого нерву зліва, що потребує постійного лікування (а.с. 145-174). Крім того, у судовому засіданні 05.11.2022 позивачем подано пояснення з урахуванням відзиву на позов, в якому заперечує щодо доводів відповідачки, зазначає, що вони не підтверджені доказами (а.с. 190-191). У судовому засіданні позивач та його представник підтримали позовні вимоги у повному обсязі, просили їх задовольнити. Представник відповідачки заперечувала проти задоволення позову з підстав, зазначених у відзиві. Третя особа участь свого представника у судовому засіданні не забезпечила, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] суду показала, що [PERSON] її онучка. Ілона жила у свідка з 2014 по 2015 роки, а в 2016 році її забрали батьки. У серпні 2018 року подружжя [PERSON] перестали проживати разом. В 2014-2016 роках свідок лікувала дівчинку, на яку витрачали кошти всією родиною. Зараз, на час війни, дівчинку вивезли до Польщі. На допиті інших свідків позивач та його представник не наполягали, їх явку у судове засідання не забезпечили. Інших заяв та клопотань не подано. Інших процесуальних дій не вчинялося. Дослідивши письмові докази по справі, вислухавши пояснення сторін, їх представників, допитавши свідка, повно і всебічно з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких гуртуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 19.08.2006, який рішенням Саксаганського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 27.02.2020 розірвано (справа №753/18651/19). Рішення набрало законної сили 31.03.2020 (а.с. 16-22). Від даного шлюбу у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дзержинським районним судом м. Кривого Рогу Дніпропетровської області 01.10.2019, на виконання рішення від 14.07.2014 (справа №210/3203/14-ц) про стягнення зі [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки від всіх видів заробітку (доходів) платника аліментів, але не менше 30% прожиткового мінімуму доходів громадян для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 02.06.2014 і до досягнення дитиною повноліття, видано виконавчий лист (а.с. 24). Постановою державного виконавця Металургійного відділу ДВС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) від 17.04.2020 відкрито виконавче провадження ВП №61858064 з примусового виконання виконавчого листа №210/3203/14-ц 2/210/1531/14, від 14.07.2014 (а.с. 25). В рамках даного виконавчого провадження, через утворення у боржника [PERSON] заборгованості зі сплати аліментів, сукупний розмір якої за період з 02.06.2014 по 01.09.2020 у сумі 183\~772,73 грн, державним виконавцем також винесені постанови від 11.09.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві виїзду за межі України; від 11.09.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві полювання; від 11.09.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві користування вогнепальною мисливською, пневматичною та охолощеною зброєю, пристроями вітчизняного виробництва для відстріл патронів, споряджених гумовими чи аналогічними за своїми властивостями метальними снарядами несмертельної дії; від 11.09.2020 про встановлення тимчасового обмеження боржника у праві керування транспортними засобами; від 19.10.2020 про арешт коштів боржника. Також, [PERSON] направлено повідомлення від 11.09.2020 про внесення відомостей про боржника до Єдиного реєстру боржників (а.с. 26-31). Як вбачається з довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг», [PERSON] працював до 11.06.2015 на даному підприємстві. З 01.08.2014 по 11.06.2015 з його заробітної плати утримувалися аліменти у розмірі 33,30% на дитину [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , за особистою заявою працівника від 29.08.2014. За період з 01.08.2014 по 11.06.2015 утримано і перераховано аліменти у сумі 14\~514,61 грн (а.с.32). За зверненням [PERSON] державним виконавцем здійснено перерахунок заборгованості у виконавчому провадженні ВП №61858064, з урахуванням наданих боржником відомостей про суми доходу за період з ІІІ кварталу 2014 року по VІ квартал 2020 року та довідки про суми добровільно сплачених аліментів відповідно до довідки ПАТ «АрселорМіттал Кривий Ріг». Державним виконавцем здійснено детальний розрахунок, станом на 26.07.2021 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів складає 103\~549,17 грн (а.с. 34-36). У виконавчому провадженні ВП №61858064 державним виконавцем неодноразово здійснювалися розрахунки заборгованості [PERSON] зі сплати аліментів. Відповідно до останнього розрахунку заборгованість [PERSON] станом на 01.10.2022 складає 160\~462,14 грн (а.с. 179-182). У статті 8 Конституції України закріплено, що в Україні визнається і діє принцип верховенства права, а норми Конституції України є нормами прямої дії. Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно із ч. 7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, ратифікованої Верховною Радою України 27.02.1991, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини, батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частиною першої статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Статтею 180 СК України встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Право на отримання аліментів того з батьків, з ким проживає дитина, закріплене ст. 181 СК України. Як на підставу звільнення його від сплати заборгованості по аліментам позивач вказує , що у період з 2014 по 2018 рік сторони проживали однією сім`єю, на підтвердження чого надав довідку, видану адміністрацією Спеціалізованої шкоди №126 Оболонського району м. Києва, що [PERSON] з 01.09.2016 по 31.07.2018 навчалася у даному закладі, що сторонами у судовому засіданні не оспорюється (а.с. 48). Згідно з ч. 2 ст. 197 Сімейного Кодексу України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості за аліментами, якщо вона виникла у зв`язку з його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. Повне або часткове звільнення платника аліментів від сплати заборгованості за аліментами можливе лише за його позовом. За наявності встановлених судом обставин, що мають істотне значення, платник аліментів може бути повністю або частково звільнений від сплати заборгованості за ними на підставі судового рішення. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 №3, суд може зменшити розмір неустойки з урахуванням матеріального та сімейного стану платника аліментів, а за передбачених статтею 197 СК України умов - повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості. У справі, що розглядається, позивач має заборгованість зі сплати аліментів, розмір якої ним не оспорюється. При цьому позивач не заперечує свого обов`язку брати участь у вихованні доньки. Відповідачкою надано виписні епікризи стаціонарних лікувань [PERSON] з діагнозом: невропатія лицевого нерва зліва, в обґрунтування пояснень, викладених у відзиві на позов, що на лікування та догляд дитини потребуються матеріальні затрати (а.с. 149-166). При цьому під час розгляду справи судом встановлено, що позивач є працездатною особою, доказів наявності у нього будь-якого захворювання, суду не надано. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.ч. 5-6 ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується\~наданих позивачем\~доказів,\~а саме:\~квитанцій про\~сплату аліментів\~за період\~з березня\~2021\~року по\~січень 2022\~року та\~скрін-шоту\~переписки у\~месенджері, суд\~їх до\~уваги не\~бере,\~як такі,\~що є\~неналежними доказами\~у справі,\~оскільки вони\~не стосуються\~предмета доказування(а.с. 37, 38-47). За таких обставин, суд вважає, що у даному випадку, зазначені позивачем підстави для звільнення його від сплати заборгованості по аліментам не є підставою, визначеною статтею 197 Сімейного кодексу України для звільнення [PERSON] від сплати заборгованості по аліментам за період з червня 2014 по січень 2018 року. Підсумовуючи викладене, враховуючи інтереси дитини, на утримання якої має стягуватись оскаржувана заборгованість по аліментам, суд дійшов висновку про необхідність відмовити у задоволенні позову. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, в силу ст. 141 ЦПК України та з огляду на відмову у задоволенні позовних вимог, суд не вбачає підстав для відшкодування понесених позивачем судових витрат.

Outcome: dismissed