Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду із зазначеним позовом, обґрунтовуючи тим, що згідно з виконавчим написом, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстрований у реєстрі за №3620, звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінпром Маркет» заборгованості за кредитним договором в сумі 16859,12 грн. У зв`язку з тим, що виконавчий напис вчинений з порушенням вимог законодавства щодо його змісту та переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, встановлення безспірності заборгованості, яке призвело до незаконного відкриття виконавчого провадження та примусового стягнення суми заборгованості, просив визнати вищезазначений виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Позивач у судове засідання не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, заявлені вимоги підтримав та просив задовольнити. Відповідач, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надавав. За таких обставин, за згодою позивача, проводиться заочний розгляд справи. Третя особа - приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. - у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі не надавав. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що виконавчим написом приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. від 22.07.2022 року, який зареєстровано в реєстрі за №3620, звернено стягнення з [PERSON] , невиплачені в строк грошові кошти на користь ТОВ «Фінпром Маркет», якому ТОВ « Фінансова компанія управління активами» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №28/12/18 від 28.12.2018 року, якому в свою чергу ПАТ «ОТП Банк» на підставі Договору факторингу №24/03/17/3 від 24.03.2017 року відступлено право вимоги за кредитним договором №2003565150 від 23.04.2013 року, укладеного між Публічним акціонерним товариством «ОТП Банк» та [PERSON] ; стягнення заборгованості проводиться за період з 23.03.2017 року по 22.07.2020 року; сума заборгованості складає 16859 грн. 12 коп. (заборгованість за тілом кредиту 8129,46 грн.; заборгованість за нарахованими та несплаченими процентами та комісією 8679,66 грн.; плата за вчинення виконавчого напису 50,00 грн.) ( а.с.25). Згідно з постановою головного державного виконавця Луганського ВДВС у Луганському районі Луганської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) Будько О.М. від 03.12.2021 року на виконання виконавчого напису №3620, виданого 22.07.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. звернуто стягнення на доходи боржника [PERSON] (а.с.6). Як вбачається із виконавчого напису, адресою реєстрації боржника [PERSON] зазначена - [ADDRESS] (а.с.25). Згідно з довідкою про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи від 20.10.2016 року фактичне місце проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] (а.с.7). Згідно з ч.1 та ч.2 Глави 7 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Всупереч визначеним у Порядку вимогам, нотаріус виніс виконавчий напис без витребування відомостей щодо реального місця проживання [PERSON] . Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з ст. 87 Закону України "Про нотаріат" для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Такі ж норми містять п. п. 282, 288 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої наказом Міністерства юстиції України від 03.03.04 № 20/5. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувана та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу II Порядку). Згідно п. 3.1. глави 16 Розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 р. за № 282/20595 нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу II Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус у виконавчому написі зазначив про стягнення з боржника заборгованості за період з 23.03.2017 року по 22.07.2020 року, але не зазначив за якими конкретними зобов`язаннями, коли були зняті кошти та коли настав строк вимоги, оскільки строк позовної давності спливає за кожним платежем окремо. Вищевикладене свідчить про те, що нотаріус при вчиненні напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотримання стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання про вчинення виконавчого напису з часу настання у нього права на звернення з вимогами по кожному окремому щомісячному платежу, чим порушив норми ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Згідно з п. 5.1 та п. 5.2 п. 5 глави 16 розділу ІІ Порядку виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість. Якщо виконавчий напис не вміщується на документі, що встановлює заборгованість, він може бути продовжений чи викладений повністю на прикріпленому до документа спеціальному бланку нотаріальних документів. Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах за якими боржником допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків їїпогашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Як вбачається із виконавчого напису, стягнення з [PERSON] здійснюється за кредитним договором №2003565150 від 23.04.2013 року. Проте позивачем у позовній заяві заперечується будь-який факт наявності в нього непогашених боргових зобов`язань. Крім цього, у спірному виконавчому написі нотаріуса зазначено, що правонаступником за кредитним договором від ПАТ «ОТП Банк» на підставі Договору факторингу №24/03/17/3 від 24.03.2017 року є ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» , який в свою чергу відступив право вимоги на підставі Договору факторингу №28/12/18 від 28.12.2018 року - ТОВ « Фінансова компанія управління активами», який в подальшому відступив право вимоги на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09.07.2020 року ТОВ «Фінпром Маркет». Проте будь-яких доказів на підтвердження тієї обставини, що право вимоги за кредитним договором перейшло з ПАТ «ОТП Банк »спочатку до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів», потім до ТОВ « Фінансова компанія управління активами», а потім до ТОВ «Фінпром Маркет», суду не надано. У правовій позиції Верховного суду України викладеної в постанові від 5 липня 2017 року у справі за № 6-887цс17 зазначено, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. За таких обставин, суд вважає позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог позивача, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений при подачі позову судовий збір у розмірі 908 грн.

Outcome: approved