Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» Кіріченко В.М. звернувся до суду з позовом в якому просить стягнути з відповідача заборгованість, станом на 12.04.2022, в розмірі 21256,28 грн. за кредитним договором б/н від 06.05.2015 та судові витрати в розмірі 2 481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 06.05.2015. 14.06.2018 відбулася державна реєстрація та змінено повне та скорочене найменування позивача з ПАТ КБ «ПриватБанк» на АТ КБ «ПриватБанк». Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті, складає між ним та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Відповідно до виявленого бажання, відповідачу було відкрито кредитний рахунок (що підтверджується випискою по рахунку) та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком відповідач отримав кредитну картку. У зв`язку з порушеннями зобов`язань за кредитним договором та з урахуванням внесених коштів на погашення заборогованості відповідач станом на 12.04.2022 має заборгованість 21256,28 грн., з яких: 17371,09 грн. заборогованість за простроченим тілом кредиту; 3885,19 грн. заборгованість за простроченими відсотками. Ухвалою суду від 17.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін (а.с. 106-108). Представник позивача у судове засідання не з?явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с. 91). Відповідачу судове засідання не з?явився, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, про причини неявки суду не повідомив, відзив не подав (а.с.121). А тому, суд вважає за можливе провести розгляд справи без участі сторін. За наявності умов, визначених у ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд постановив ухвалу про заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання,\~\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов необхідно задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що згідно анкети-заяви про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку від 06.05.2015, відповідач звернувся до банку щодо отримання кредиту (а.с.19). Протягом дії договору Банком відповідачу було видано три кредитні картки, термін дії останньої до 09/23 (а.с. 18). 27.12.2014 позичальнику Банком було встановлено кредитний ліміт у сумі 300,00 грн., який у подальшому збільшувався до 25000,00 та зменшувався 12.03.2020 до 0,00 грн.(а.с.16). Факт отримання кредитних коштів відповідачем підтверджено випискою за договором №б/н за період 27.12.2014-14.04.2022 (а.с. 72-88). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість відповідача перед Банком за вказаним кредитним договором, станом на 12.04.2022, складає 21256,28 грн., з яких: 17371,09 грн. заборогованість за простроченим тілом кредиту;\~3885,19\~грн.\~ \~заборгованість за\~простроченими відсотками (а.с.13-15). До позову позивачем додано Умови та правила надання банківських послуг: п. 2.1.1.5.5 - позичальник зобов`язаний погашати заборгованість по кредиту, відсоткам за його користування, по перевищенні платіжного ліміту, а також оплачувати комісію на умовах, передбачених даним Договором; п. 2.1.1.5.6 -\~ у разі невиконання зобов`язань за Договором, на вимогу Банку виконати зобов`язання з повернення Кредиту (у тому числі простроченого кредиту та Овердрафту), оплати Винагороди Банку; п. 2.1.1.7.6. - при порушенні позичальником строків платежів по будь-якому з грошових зобов`язань, передбачених Договором більш ніж на 30 днів, позичальник зобов`язаний сплатити Банку штраф у розмірі 500 грн. + 5% від суми позову; п. 2.1.1.12.10 банк має право вимагати дострокового виконання боргових зобов`язань в цілому або у встановленій Банком долі в разі невиконання боржником своїх боргових та інших обов`язків за цим Договором (а.с. 21-63). Згідно відомостей з ЄДРПОУ, виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, банківської ліцензії та Статуту, АТ КБ «ПриватБанк» є юридичною особою, має право на здійснення банківських послуг (а.с.67-71). Відповідно до статті 509 ЦК України між сторонами виникло зобов`язання - правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші, тощо) або утриматись від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання цього обов`язку. Згідно з частиною першою статті 634 ЦК України договором про приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно із частиною першою статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до частини другої статті 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Як убачається з матеріалів справи в анкеті-заяві позичальника від 06.05.2015 відсутні умови договору про встановлення відповідачу кредитного ліміту, певної процентної ставки у вигляді відсотків за порушення зобов`язання у вигляді грошової суми та її визначеного розміру (а.с. 19). Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив у тому числі, крім тіла кредиту, стягнути заборгованість за просроченими відсотками. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Умови та правила надання банківських послуг як невід`ємної частини спірного договору та Тарифи обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна голд». Представник позивача не надав доказів на підтвердження, що саме ці Умови та правила надання банківських послуг та Тарифи розумів відповідач, ознайомився і погодився з ними, підписуючи заяву-анкету про приєднання до умов та Правил надання банківських послуг ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачем кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та щодо сплати неустойки (пені, штрафів), та, зокрема саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви розмірах і порядках нарахування. З наданого представником позивача розрахунку не зрозуміло, яким чином здійснювалося нарахування відсотків. Крім того, роздруківка із сайту позивача належним доказом бути не може, оскільки цей доказ повністю залежить від волевиявлення і дій однієї сторони (банку), яка може вносити і вносить відповідні зміни в умови та правила споживчого кредитування. Також неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила частини першої статті 634 ЦК України за змістом якої - договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» в період - з часу виникнення спірних правовідносин (06.05.2015) до моменту звернення до суду із вказаним позовом (02.06.2022), тобто кредитор міг додати до позовної заяви Умови у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачу Умови та правила банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві конкретної домовленості сторін про сплату визначеного розміру відсотків за користування кредитними коштами за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком Умови не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Великою Палатою Верховного Суду 3 липня 2019 року у справі №342/180/17 винесена постанова про застосування норм права у подібних правовідносинах, якою суд керується при вирішенні даної справи. У вищезазначеній Постанові Великої Палати Верховного Суду вказано на те, що з урахуванням основних засад цивільного законодавства та необхідності особливого захисту споживача у кредитних правовідносинах, Велика Палата Верховного Суду зауважує, що пересічний споживач банківських послуг з урахуванням звичайного рівня освіти та правової обізнаності, не може ефективно здійснити свої права бути проінформованим про умови кредитування за конкретним кредитним договором, який укладений у вигляді заяви про надання кредиту та Умов та правил надання банківських послуг, оскільки Умови та правила надання банківських послуг це значний за обсягом документ, що стосується усіх аспектів надання банківських послуг та потребує як значного часу, так і відповідної фахової підготовки для розуміння цих правил тим більше співвідносно з конкретним видом кредитного договору. Давши мотивовану оцінку кожному аргументу, наведеному представником позивача в позовній заяві, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог частково, а саме в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту в розмірі 17371,09 грн. Підстави вважати, що при укладенні договору з [PERSON] позивач дотримав вимог, передбачених частиною другою статті 11 Закону № 1023-XII про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, про які вважав узгодженими банк, відсутні. Згідно з ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений позивачем, необхідно стягнути з відповідача пропорційно до задоволених позовних вимог. Так як задоволенню підлягають 81,72% від позовних вимог, то відповідно вказаний відсоток від сплаченого позивачем судового збору (2481, 00грн.) підлягає стягненню на його користь з відповідача у розмірі 2027,47 грн.

Outcome: partial