Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

22 липня 2022 року [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Полтави з позовом до [PERSON] , в якому просить позбавити його батьківських прав відносно неповнолітньої дитини - [PERSON] , [INFO] . Також, позивач просить призначити його опікуном над неповнолітньою [PERSON] , [INFO] . Обґрунтовано позов тим, що з 03 листопада 2007 року до 14 червня 2009 року донька позивача - [PERSON] та відповідач - [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі. [PERSON] та [PERSON] є батьками - [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] померла. Після її смерті відповідач почав ухилятися від виконання батьківських обов`язків по відношенню до дочки - [PERSON] . Дитина має інвалідність, самостійно не їсть, не сидить, не ходить, не розмовляє, потребує стороннього догляду, медичних обстежень, реабілітації та реабілітаційних послуг. Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року було позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначено її опікуном [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку. Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2011 року рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року - скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів - відмовлено. Проте, батько дитини продовжував не брати участь в її утриманні і рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2011 року було стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 28190 грн. 92 коп. понесених витрат на утримання дитини. Пізніше відповідач звернувся до суду з позовом про відібрання дитини, але 26 січня 2012 року Служба у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області надала висновок, відповідно до якого відібрання малолітньої дитини-інваліда - [PERSON] у [PERSON] та [PERSON] є недоцільним. Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2012 року визначено місце реєстрації та проживання малолітньої [PERSON] , 2007 року народження, разом з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 серпня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 26408 грн. 13 коп. понесених витрат на дитину-інваліда [PERSON] . Після цього, відповідач повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, не піклувався про духовний та фізичний розвиток доньки, її медичний догляд та лікування. Дитина залишилася на вихованні та утриманні позивача і його дружини - [PERSON] . Протягом 14 років позивач та [PERSON] самостійно виховують онуку, постійно возять її на консультації та лікування до фахівців спеціалізованих закладів охорони здоров`я м. Києва, забезпечують відповідно до рекомендацій лікарів необхідними ліками, засобами гігієни, проходять курси реабілітації (масажі, фізичні вправи тощо). Також, відповідно до рекомендацій фахівців позивач з дружиною проводять вдома додаткові вправи з фізичної реабілітації онуки, проходять курси іпотерапії, дельфінотерапії, грязелікування, забезпечують дитині культурний та духовний розвиток. До лютого 2022 року позивач з дружиною кожного року возили дитину на море, де вона купалася, відвідувала зоопарк та розважальні заходи. У травні 2022 року відповідач написав заяву, в якій повідомив, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно доньки, у зв`язку з відсутністю можливості виховувати її та піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Позивач та його дружина є власниками двоповерхового будинку, в якому з самого народження разом з ними проживає їхня онука. Дитина має окрему кімнату, в якій у повному обсязі є все необхідне для нормального її проживання. Позивач з дружиною є пенсіонерами, мають достатнього рівня пенсію. Позивач здоровий, до кримінальної відповідальності не притягувався, в розшуку не перебуває, а тому і в подальшому може належним чином виконувати обов`язки з утримання та виховання онуки, забезпечити всі її життєві потреби та умови проживання, у зв`язку з чим звернувся до суду з даним позовом. Згідно ухвали судді Ленінського районного суду м. Полтави від 18 серпня 2022 року справу за вказаним позовом передано на розгляд Деснянському районному суду м. Чернігова за територіальною юрисдикцією (підсудністю). Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 26 вересня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження; визначено відповідачу строк для подачі відзиву на позов. В установлений судом строк відповідач відзив на позов не подав. Ухвалою Деснянського районного суду м. Чернігова від 20 жовтня 2022 року, яка занесена до протоколу судового засідання, закрито підготовче провадження в справі і призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву, в якій просить справу розглянути за його відсутності, вказавши, що позов підтримує. Відповідач у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав заяву про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі. Представник Служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради у судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності. На підставі частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Донька позивача - [PERSON] та відповідач - [PERSON] з 03 листопада 2007 року перебували у зареєстрованому шлюбі, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с. 4). [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 5). [INFO] [PERSON] померла, про що свідчить копія свідоцтва про смерть (а.с. 6). Позивач та його дружина - [PERSON] доводяться дідом та бабою [PERSON] , [INFO] . Відповідно до висновку ЛКК № 1289 від 23 червня 2022 року, виданого Комунальним підприємством «Полтавська центральна районна клінічна лікарня» Полтавської міської ради, [PERSON] потребує постійного стороннього догляду, являється дитиною з інвалідністю з 2008 року (різко обмежені фізичні можливості) (а.с. 8). Рішенням Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року позовну заяву [PERSON] - задоволено. Позбавлено [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітньої [PERSON] , [INFO] . Встановлено опіку над малолітньою [PERSON] , [INFO] , та призначено її опікуном [PERSON] , [INFO] . Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на малолітню [PERSON] щомісячно в розмірі 1/4 частини усіх видів заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 09 серпня 2010 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 10). Рішенням Апеляційного суду Полтавської області від 09 березня 2011 року апеляційну скаргу [PERSON] - задоволено. Рішення Ленінського районного суду м. Полтави від 11 січня 2011 року - скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав, призначення опікуном та стягнення аліментів - відмовлено (а.с. 11-15). Також, рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 01 вересня 2011 року позовні вимоги [PERSON] - задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 28190 грн. 92 коп. понесених витрат на утримання дитини (а.с. 16). 26 січня 2012 року Службою у справах дітей Полтавської районної державної адміністрації Полтавської області надано висновок, відповідно до якого Комісією з питань захисту прав дитини вирішено, що відібрання малолітньої дитини-інваліда - [PERSON] , [INFO] , у [PERSON] та [PERSON] є недоцільним (а.с. 17-18). Рішенням Полтавського районного суду Полтавської області від 14 лютого 2012 року позов [PERSON] , [PERSON] - задоволено в повному обсязі. Визначено місце реєстрації та проживання малолітньої [PERSON] , 2007 року народження, разом з дідом [PERSON] та бабою [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (а.с. 19-20). Крім того, рішенням Славутицького міського суду Київської області від 17 серпня 2012 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 26408 грн. 13 коп. понесених витрат на дитину-інваліда [PERSON] (а.с. 21-22). 30 травня 2022 року [PERSON] подав заяву, в якій вказав, що не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] , оскільки з його сторони відсутня можливість виховувати, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. Також, у цій заяві відповідач просить проводити розгляд справи в суді без його участі. Вказана заява посвідчена нотаріусом Анною Хацкевич, що працює в нотаріальній конторі у Варшаві (а.с. 23-27). Згідно із актом обстеження умов проживання від 01 червня 2022 року, затвердженого завідувачем служби у справах дітей виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради, за адресою: вул. Садова, 18-а, с. Сем`янівка, Полтавський район, Полтавська область для виховання та розвитку дитини створено такі умови: окрема, добре мебльована кімната, кроватка, шафа, комод, стіл, тапчан, ортопедичний матрац, наявний одяг по сезону та віку, чисто та тепло. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Стосунки, традиції в сім`ї теплі, родинні, дідусь з бабусею протягом 14 років виховують онуку самостійно (а.с. 28). Орган опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради своїм висновком, що затверджений рішенням виконавчого комітету Подільської районної у м. Полтаві ради від 08 листопада 2022 року за № 137, вважає за доцільне, в інтересах дитини, позбавити батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Статтею 3 Конвенції про права дитини визначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до статті 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Частинами першою, другою статті 27 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до частини першої статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Частиною другою статті 141 Сімейного кодексу України передбачено, що розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з положеннями частини другої статті 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до частини другої статті 157 Сімейного кодексу України той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Пунктом 2 частини першої статті 164 Сімейного кодексу України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Тлумачення наведеної статті дозволяє дійти висновку, що ухилення від виконання обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно з частиною першою статті 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Відповідно до пункту 16 Постанови № 3 Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідач тривалий час вихованням доньки не займається, не піклується про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Вихованням, лікуванням та утриманням дитини займається позивач та його дружина - [PERSON] . За встановлених обставин, враховуючи, що відповідач не заперечує проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] , оскільки з його сторони відсутня можливість виховувати, піклуватися про здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток дитини, а тому суд вважає за доцільне позбавити його батьківських прав відносно неї. Також, 11 листопада 2022 року до суду надійшло подання Служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтаві ради № 05.1-32/865 від 01 листопада 2022 року щодо можливості призначення [PERSON] піклувальником над неповнолітньою онукою - [PERSON] , [INFO] . З подання вбачається, що [PERSON] проживає у двоповерховому житловому будинку з господарськими будівлями за адресою: [ADDRESS] . Умови проживання задовільні та відповідають санітарно-гігєнічним нормам. Будинок складається з 3-х житлових кімнат. У дівчинки є окрема кімната, добре вмебльована, є ліжко, шафа, комод, стіл, тапчан, ортопедичний мат. Ведеться домашнє господарство. Стосунки у родині теплі. Дідусь з бабусею 14 років виховують онуку. [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в Полтавському об`єднаному управлінні Пенсійного фонду України в Полтавській області і отримують достатню пенсію за віком (а.с. 30, 31). З висновку про стан здоров`я [PERSON] , [INFO] , № 514 від 17 червня 2022 року, виданого Комунальним підприємством «Полтавська центральна районна клінічна лікарня Полтавської міської ради» вбачається, що він здоровий (а.с. 32). Відповідно до витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості», виданого Департаментом інформатизації Міністерства внутрішніх справ України, [PERSON] станом на 23 червня 2022 року до кримінальної відповідальності не притягується, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває (а.с. 33). Згідно із статтею 55 Цивільного кодексу України опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Частинами першою, другою статті 243 Сімейного кодексу України визначено, що опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Відповідно до статті 58 Цивільного кодексу України опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, які визнані недієздатними. Згідно із статтею 59 Цивільного кодексу України піклування встановлюється над неповнолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування, та фізичними особами, цивільна дієздатність яких обмежена. [PERSON] досягла 15 років, є неповнолітньою, а тому над нею встановлюється саме піклування, а не опіка. При цьому, частиною четвертою статті 60 Цивільного кодексу України передбачено, що суд встановлює піклування над неповнолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає піклувальника за поданням органу опіки та піклування. Відповідно до статті 62 Цивільного кодексу України опіка або піклування встановлюються за місцем проживання фізичної особи, яка потребує опіки чи піклування, або за місцем проживання опікуна чи піклувальника. Згідно із частиною другою статті 63 Цивільного кодексу України опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Враховуючи викладене та наявність подання Служби у справах дітей Подільської районної у м. Полтаві ради, суд вважає за можливе призначити [PERSON] саме піклувальником над [PERSON] , а не опікуном, як просить позивач. Також, відповідно до статті 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути судовий збір. Враховуючи викладене,

Outcome: partial