Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] \~звернувся до\~суду із\~заявою про\~встановлення факту\~постійного проживання\~зі спадкодавцем\~на час\~відкриття спадщини. Свої вимоги обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . У власності [PERSON] було домоволодіння, розташоване по [ADDRESS] . В 2010 році в зв`язку з погіршенням стану здоров`я його батька, йому потрібен був сторонній догляд в результаті чого він переїхав до нього, щоб здійснювати догляд. З того часу і до смерті батька він постійно проживав разом з ним по [ADDRESS] . Коли батько помер він здійснив його поховання за власні кошти. Через деякий час він звернувся до сільської ради с. Оксанино з приводу оформлення спадщини і йому пояснили, що для отримання спадщини необхідно звернутися до нотаріуса після 6 місяців від дати смерті батька та її оформити, так як він проживав разом з ним до його смерті. В серпні 2022 року він звернувся до нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області з приводу оформлення спадщини і йому пояснили, що оскільки він проживав з батьком, проте не був там зареєстрований, то йому необхідно встановити факт спільного проживання з батьком на момент його смерті. Єдиним спадкоємцем за законом на вищевказане домоволодіння є заявник. 17.08.2022 він отримав з Оксанинського старостинського округу Бабанської селищної ради Уманського району довідку про те, що [PERSON] проживав у будинку [ADDRESS] . Просить встановити факт постійного проживання [PERSON] зі спадкоємцем [PERSON] на час відкриття спадщини, тобто смерті останнього [INFO] . Заявник [PERSON] та його представник адвокат Гупало М.М. в судове засідання не з`явилися, подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутність, зазначивши, що позовні вимоги підтримують в повному обсязі та просять їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Бабанської селищної ради в судове засідання не з`явився, на адресу суду подано заяву в якій зазначено, що позовні вимоги визнають повністю та не заперечують проти задоволення позову. Розгляд справи просили проводити у відсутність їх представника. Судовий розгляд цієї справи здійснено на підставі наявних у суду матеріалів, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає правилам, встановленим реченням другим ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступні фактичні обставини справи. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 12.01.2015 року (а.с.7). Відовідно до довідки Бабанської селищної ради Уманського району за № 177 від 17.08.2022 [PERSON] , який помер [INFO] на день смерті проживав і був зареєстрований в [ADDRESS] . На день смерті [PERSON] проживав одиноко. Після його смерті залишився жилий будинок по [ADDRESS] , який числиться за померлим в погосподарській книзі № 8 . У спадковому будинку ніхто не зареєстрований та не проживає. Жилий будинок розташований на земельній ділянці розміром 0,35 га, яка не перебуває у приватній власності. (а.с.8) Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 20.09.1975 року [PERSON] народився [INFO] , батьками якого вказані: батько [PERSON] , мати [PERSON] (а.с.9). У своїх письмових поясненнях свідки [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] вказували, що [PERSON] здійснював догляд за батьком, якому був потрібен сторонній догляд, починаючи з 2010 року і до самої смерті батька [PERSON] (а.с. 11-13). Процесуальним законом з даного приводу визначено наступне. Окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно ч. 6 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Так, відповідно до положень ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 нього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У відповідності до абз. 3 п. 3 роз`яснень постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.05.2008 року №7 "Про судову практику у справах про спадкування" місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця, яке визначається за правилами ст. 29, ч. 2 ст. 1221 ЦК України. Якщо спадкодавець мав кілька місць проживання, місцем відкриття спадщини вважається останнє місце реєстрації спадкодавця. Частиною 1 статті 1296 ЦК України передбачено, що спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з пп. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013р.) Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини у такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п.3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п.п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 року, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Метою встановлення факту спільного проживання заявника зі спадкодавцем є необхідність реалізації права на оформлення спадкового майна, отже такий факт породжує юридичні наслідки. Таким чином, враховуючи, що встановлення даного факту необхідно заявнику для оформлення спадкових прав після смерті [PERSON] , іншого порядку встановлення даного факту законом не визначено, встановлення даного факту не порушує прав інших осіб, а тому, оцінивши докази в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів, суд вважає, що заявлені вимоги в частині встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини підлягають задоволенню як законні, обґрунтовані та доведені заявником. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved