Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

позивач [PERSON] звернулась до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] у якому просила суд змінити розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання неповнолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , з 1500,00 грн на ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Свої вимоги позивач обгрунтувала тим, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 19.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві, шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Рішенням Голосіївського районного суду міста Києва по справі №2-2417/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з відповідача на утримання доньки 800,00 грн щомісячно, починаючи з 25.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Голосіївським районним судом міста Києва по справі №752/13422/19 від 10.10.2019 року видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1500,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Також зазначає, що станом на батько дитини має заборгованість зі сплати аліментів. Вказує, що розмір витрат на утримання дитини значно зростає, з огляду на що просить суд стягувати з відповідача ј частини з усіх видів його заробітку (доходу), але не менше, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня набрання рішення суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 16.09.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд якої призначено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 07.11.2022 року на адресу суду надійшов відзив відповідача, у якому останній зазначає, що погоджується зі стягненням з нього аліментів на утримання дитини однак в розмірі 1/6 частини від усіх видів заробітку (доходів). Вказує, що має двох неповнолітніх дітей з новою дружиною. Зазначає, що в червні 2022 року втратив роботу, а тільки з 16.09.2022 року влаштувався на роботу у ФОП [PERSON] на посаду водія-експедитора із заробітною платою у 8 000,00 грн. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов не підлягає задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу [NUMBER] від 19.10.2010 року, виданого відділом реєстрації актів цивільного стану Голосіївського районного управління юстиції у м. Києві шлюб між сторонами було розірвано. Від даного шлюбу сторони мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 06.04.2010 року по справі №2-2417/10 за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів стягнуто з відповідача на утримання доньки 800,00 грн, щомісячно, починаючи з 25.01.2010 року до досягнення дитиною повноліття. Голосіївським районним судом міста Києва по справі №752/13422/19 від 10.10.2019 року видано виконавчий лист про стягнення з відповідача аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 1 500,00 грн, щомісячно, починаючи з дня набрання рішенням законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Як вбачається з матеріалів справи на час розгляду справи донька проживає з матір`ю, яка несе витрати на її утримання, харчування, навчання та лікування. Відповідно до довідки про заробітну плату [PERSON] , виданої ФОП [PERSON] , відповідач працює у ФОП [PERSON] з 16.09.2022 року на посаді водія-експедитора. За вересень 2022 року заробітна плата відповідача за 11 календарних днів склала 3 500,00 грн. Відповідно до матеріалів справи у відповідача та громадянки [PERSON] є двоє малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.157 СК України, питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини Відповідно до ст.141 СК України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини. За змістом ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина 3 ст.181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються в частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. За положеннями ст.183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з ч.1 ст.192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143 цс 13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну розміру аліментів, у т.ч. зміну способу їх стягнення, позивач посилався на те, що у змінився розмір витрат на утримання дитини. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до частини третьої статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, звертаючись до суду не довела належними, достатніми доказами обставини, встановленіст.192 СК України, що дають підстави для вирішення судом питання про зміну розміру аліментів. Крім того, враховуючи розмір доходів відповідача, наявність на його утриманні ще двох малолітніх дітей, зміна розміру аліментів, шляхом зміни способу їх стягнення, у спосіб заявлений позивачем, не призведе до збільшення розміру фактично отримуваних аліментів. З огляду на вищезазначені норми та докази, що містяться в матеріалах справи, суд вважає, що вимоги позивача не підлягають задоволенню, в зв`язку з недоведеністю наявності підстав для зміну розміру аліментів. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України.

Outcome: dismissed