Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

16.12.2021 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до відповідача про визнання незаконним та скасування наказу про відсторонення від роботи та стягнення суми невиплаченої заробітної плати за період вимушеного прогулу, в якому просить визнати незаконним та скасувати наказ директора Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області № 101-к від 05 листопада 2021 року «Про відсторонення від роботи [PERSON] »; стягнути з Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області на користь [PERSON] суму невиплаченої заробітної плати за період вимушеного прогулу та витрати, пов`язані з розглядом справи. Свої вимоги мотивує тим, що 03.11.2021 р. [PERSON] асистенту вчителя Куземинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області було повідомлено про необхідність проведення профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19. Позивачкою була надано довідку № 322 від 04.11.2021 р., видану сімейним лікарем Куземинської АЗПСМ № 2, в якій зазначено, що через часті алергічні реакції на медичні препарати щеплення від COVID-19 протипоказано. Незважаючи на це, 05.11.2021 р. наказом директора Куземинської ЗОШ І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області № 101-к [PERSON] , асистента вчителя, відсторонено від роботи з 08.11.2021 р. без збереження заробітної плати, але зі збереженням місця роботи на період відсутності підтверджувальних документів про наявність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 або довідки про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень. Вважає даний наказ незаконним та таким, що порушує її конституційне право на працю, ухвалений з порушенням Інструкції про порядок внесення подання про відсторонення осіб від роботи або іншої діяльності, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 01.08.1995 р. за №270/806. Відмова позивача вакцинуватися зумовлена медичними показаннями сімейного лікаря, як від ризикованої медичної профілактичної процедури, так як ці вакцини не пройшли всіх стадій необхідних клінічних випробувань. Також просить стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника до моменту поновлення таких прав. 21.12.2021 ухвалою Охтирського міськрайонного суду Сумської області відкрито провадження по справі у спрощеному позовному провадженні без виклику учасників справи. Крім цього, відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. 29.12.2021 р. відповідач отримав копію ухвали суду про відкриття провадження від 21.12.2021 р., позовну заяву та додані документи. 05.01.2022 р. від представника відповідача Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Свої заперечення мотивує тим, що згідно наказу МОЗ України № 2153 від 04.10.2021 р. «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням», який набув чинності 08.11.2021 р., посада позивача [PERSON] (асистент вчителя) була включена до Переліку професій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Згідно змін, внесених до Постанови КМУ № 1236 від 09.12.2020 р. «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» Постановою КМУ № 1096 від 20.10.2021 р. було встановлено імперативний обов`язок керівникам державних органів (державної служби), керівникам підприємств та організацій забезпечити, зокрема, контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом МОЗ выд 04.10.2021 р. №2153; відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена Переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19, крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я. 02.11.2021 Міністерство охорони здоров`я України затвердило форму довідки пацієнтам, що мають тимчасові або постійні протипоказання до вакцинації проти COVID-19. Відповідну форму № 028-1/о «Висновок лікаря щодо наявності протипоказань до вакцинації проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» та інструкцію щодо її заповнення було затверджено наказом МОЗ № 2394 від 02.11.2021 р. Таким чином, починаючи з 08.11.2021 р. позивач мала або пройти обов`язкове щеплення від COVID-19, або надати висновок форми № 028-1/о про наявність абсолютних протипоказань до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19. Надана позивачкою довідка сімейного лікаря Куземинської АЗПСМ №2 [PERSON] № 322 від 04.11.2021 р. ні за своїм змістом, ні за формою не є відповідним медичним висновком форми № 028-1/о, не містить обов`язкового відомостей щодо терміну дії протипоказань, а отже за жодних обставин не могла бути врахована (або вважатися) як підстава наявності у позивача [PERSON] абсолютних показань до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19. Просить врахувати, що директор школи не мала жодної альтернативи ані ж діяти в порядку та у спосіб, визначений відповідними нормативно-правовими актами. З метою забезпечення відповідного порядку контролю за наявністю у працівників профілактичного щеплення 03.11.2021 р. позивачці під підпис було вручено відповідне повідомлення № 295 від 03.11.2021 р., згідно якого було запропоновано надати до 05.11.2021 р. документ про наявність профілактичного щеплення або надати відповідний медичний висновок про наявність абсолютних протипоказань до проведення такого щеплення. Станом на 05.11.2021 р. жодного з вказаних документів надано не було, тому директором школи видано наказ № 101-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] ». 05.11.2021 р. зміст даного наказу доведено до позивачки, від отримання його копії та підпису про ознайомлення позивачка відмовилася, про що було складено відповідний комісійний акт від 05.11.2021 р. № 01-14/307. Також вказує на те, що позивачкою 15.11.2021 р. було оскаржено дії директора школи щодо видачі наказу № 101-к від 05.11.2021 р. до первинної профспілкової організації Куземинської ЗОШ І-ІІІ ступеня. Вказана скарга була розглянута на засіданні профкому 24.11.2021 р. протокол № 6, в результаті розгляду скарги дії директора школи були визнані правомірними. Вважає, що в даному випадку право позивачки на працю не порушене, оскільки за нею зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений, обмеження є правомірним та відповідає пріоритету забезпечення безпеки життя, здоров`я і безпеки людини. Таким чином, відсторонення від роботи позивачки працівника закладу освіти через її відмову або ухилення від проходження вакцинації від коронавірусної хвороби COVID-19 на термін до усунення причин такого відсторонення є правомірним та відповідає вимогам чинного законодавства про працю. 12.01.2022 р. від представника позивачки [PERSON] адвоката Сідько С.І. надійшла відповідь на відзив, в якому просить відмовити в задоволенні відзиву на позовну заяву в повному обсязі. Зазначає, що Постановою КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 було ведено карантин, термін якого закінчився 28.02.2021 р. і в подальшому жодних постанов КМ України, яким би встановлювався карантин на інший період не приймалось. Внесені зміни до п. 1 постанови КМУ від 09.12.2020 р. є неприйнятними з точки закону, оскільки КМУ вправі, відповідно до вимог ч. 1 ст. 29 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» встановлювати та відміняти карантин, а повноваження продовжувати його дію, шляхом внесення змін до відповідних пунктів постанови, якою встановлювався карантин та визначався період його дії не наділений. Вважає, що відповідач, вручивши позивачці повідомлення про необхідність подання перелічених в ньому документів та відсторонивши від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності щеплення від COVID-19, фактично покладає на неї ( [PERSON] ) обов`язок вчинити дії, які не визнані державою як примусові. Відповідач не наводить переконливих аргументів, що обмежувальний захід у виді відсторонення від роботи, який було застосовано, і який мав для позивачки негативні наслідки, сприяв досягненню заявленої державними органами мети запобігання зараженню вірусом учасниками освітнього процесу. Вважає, що Наказ відповідача про відсторонення позивачки від роботи без збереження заробітної плати на час відсутності вакцинації від COVID-19, суперечить статті 14 Конвенції у поєднанні зі статтею 8 (право на приватне життя) та ст. 1 Протоколу № 1, оскільки не обмеження її прав є не пропорційним поставленій меті за наявності можливості досягти поставлену мету (запобігання зараженню вірусом всіх учасників освітнього процесу) менш інтрузивними за характером заходами. Суд дослідивши докази у справі, дійшов наступного висновку. Встановлено, що [PERSON] працює асистентом вчителя Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області, що підтверджується матеріалами справи. Відповідно до повідомлення від 03.11.2021 № 295 «Про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19» [PERSON] повідомлялося про те, що з 08.11.2021 на період карантину, встановленого КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої корона вірусом SARS-CoV-2» працівники закладів загальної середньої освіти підлягають обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19 відповідно до наказу МОЗ України від 04.10.2021 р. № 2153 «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням». На виконання зазначених документів просилося надати до 05.11.2021 р. підтверджувальний документ про наявність профілактичного щеплення, або довідку з медичного закладу про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 р. №595. Також попереджено, що у разі ненадання одного із цих документів на підставі ст. 46 КЗпП України та ст. 12 Закону України від 06.04.2000 р. № 1645 «Про захист населення від інфекційних хвороб» 08.11.2021 р. її буде відсторонено від роботи без збереження заробітної плати, але зі збереженням місця роботи, до усунення причин відсторонення. Також проінформовано, що період відсторонення від роботи без збереження заробітної плати не враховується до страхового стажу та обчислення стажу роботи, що дає право на щорічну відпустку. Позивачка [PERSON] з даним повідомленням була ознайомлена 03.11.2021 р., отримала його другий примірник, засвідчивши це особистим підписом (а.с. 51). Наказом від 05.11.2021 № 101-к «Про відсторонення від роботи [PERSON] », за підписом директора Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області Явтушенко Л.О., посилаючись на ст. 46 КЗпП, ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 06.04.2000 №1645-ІІІ, наказ МОЗ «Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням» від 04.10.2021 №2153, [PERSON] , асистента вчителя, відсторонено від роботи з 08.11.2021 року без збереження заробітної плати, але зі збереженням місця роботи на період відсутності підтверджувальних документів про наявність профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, або довідки про абсолютні протипоказання до проведення профілактичних щеплень (а.с. 23). Актом № 01-14/307 від 05.11.2021 року «Про відмову від ознайомлення з наказом про відсторонення від роботи», складеним директором школи [PERSON] , заступником ДНВР С.Кучер, підсобним працівником [PERSON] , зафіксована відмова [PERSON] від засвідчення власним підписом факту ознайомлення з наказом від 05.11.2021 р. про відсторонення від роботи з 08.11.2021 р. (а.с. 54). 15.11.2021 р. [PERSON] звернулася до первинної профспілкової організації Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області зі скаргою на протиправні дії директора, в якій зазначала, що її було незаконно відсторонено від роботи без збереження заробітної плати (а.с. 27). За наслідками розгляду скарги первинна профспілкова організації дії директора Куземинської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Грунської сільської ради Охтирського району Сумської області Явтушенко Л.О. щодо відсторонення від роботи без збереження заробітної плати [PERSON] визнала правомірними (а.с. 56, 58-59). Згідно з ч. 1 ст. 3 КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. Статтею 4 КЗпП України визначено, що законодавство про працю складається з Кодексу законів про працю України та інших актів законодавства України, прийнятих відповідно до нього. Відповідно до ч. 1 ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Згідно з п. п. а, б ст. 10 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» громадяни України зобов`язані піклуватись про своє здоров`я та здоров`я дітей, не шкодити здоров`ю інших громадян; у передбачених законодавством випадках проходити профілактичні медичні огляди і робити щеплення. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Головним органом у системі центральних органів виконавчої влади, що забезпечує формування та реалізує державну політику у сфері охорони здоров`я, є Міністерство охорони здоров`я України (Положення про Міністерство охорони здоров`я України, затверджене постановою Кабінету Міністрів України від 25 березня 2015 № 267 (в редакції постанови Кабінету Міністрів України від 24 січня 2020 року № 90). COVID-19 було віднесено до особливо небезпечних інфекційних хвороб наказом МОЗ від 05 лютого 2020 року за № 521, яким розділ «Особливо небезпечні інфекційні хвороби» Переліку особливо небезпечних, небезпечних інфекційних та паразитарних хвороб людини і носійства збудників цих хвороб, затвердженого наказом МОЗ від 19 липня 1995 року № 133, було доповнено пунктом 39 такого змісту: «39. COVID-19». Постановою Кабінету Міністрів України від 09 грудня 2020 року № 1236 «Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», установлено з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», з 19 грудня 2020 року до 31 березня 2022 року на території України продовживши дію карантину, встановленого постановами Кабінету Міністрів України від 11 березня 2020 року № 211 «Про запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2», від 20 травня 2020 року № 392 «Про встановлення карантину з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» та від 22 липня 2020 року № 641 «Про встановлення карантину та запровадження посилених протиепідемічних заходів на території із значним поширенням гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2» . З метою забезпечення епідемічного благополуччя населення України, попередження інфекцій, керованих засобами специфічної профілактики, наказом Міністерства охорони здоров`я України № 2153 від 04 жовтня 2021 року, затверджено Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням. Відповідно до цього Переліку обов`язковим профілактичним щепленням проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, на період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, підлягають, зокрема, працівники закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності (п. 3 Переліку). Міститься також застереження: в разі відсутності абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16 вересня 2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10 жовтня 2011 року за № 1161/19899 (у редакції наказу Міністерства охорони здоров`я України від 11 жовтня 2019 року № 2070). На підставі вказаного вище Наказу МОЗ № 2153 внесені відповідні зміни і до Постанови № 1236. Постановою Кабінету Міністрів України № 1096 від 20 жовтня 2021 року, яка набрала чинності з 08 листопада 2021 року, внесено зміни до Постанови № 1236 та доповнено пунктом 41-6, згідно з яким на керівників державних органів, керівників підприємств, установ та організацій покладено обов`язки забезпечити: 1) контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 04 жовтня 2021 р. № 2153 (далі - перелік); 2) відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу», крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; 3) взяти до відома, що на час відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням ч. 1 ст. 94 КЗпП України, ч. 1 ст. 1 Закону України «Про оплату праці» та ч. 3 ст. 5 Закону України «Про державну службу». Відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома осіб, які відсторонюються. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Відтак, з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, в період дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України, [PERSON] як працівник закладу загальної середньої освіти підлягає обов`язковому профілактичному щепленню проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2. Як встановлено судом, позивача було попереджено роботодавцем про обов`язковість щеплення працівників проти COVID-19 та надання відповідних документів про проходження цієї процедури або про наявність абсолютних протипоказань до такого щеплення, а також роз`яснено наслідки ненадання одного з таких документів у вигляді відсторонення від роботи без збереження заробітної плати. Відсторонення позивача від роботи відбулось шляхом видання наказу про таке відсторонення із зазначенням строку відсторонення - до усунення причин відсторонення. Позивач відмовилася від засвідчення власним підписом факту ознайомлення з наказом від 05 листопада 2021 року № 101-к, про що складено акт від 05 листопада 2021 року № 01-14/307. [PERSON] , всупереч вимогам ст. ст. 12, 81 ЦПК України, не надано суду належних документів про обов`язкове профілактичне щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2, або документів, які вказували на протипоказання до щеплення. В матеріалах справи відсутні докази того, що [PERSON] має такий стан здоров`я, що є перешкодою до вакцинування. Медичну довідку № 322 від 04.11.2021 р., видану сімейним лікарем Куземинської АЗПСМ № 2 про наявність у [PERSON] протипоказань до проведення щеплення від COVID-19, на яку посилається позивачка в обґрунтування своїх позовних вимог, - суд не бере до уваги, так як дана довідка не містить абсолютних протипоказань до проведення профілактичних щеплень відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженого наказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 р. №595. Отже, [PERSON] ухилилася від проходження обов`язкового профілактичного щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, у зв`язку з чим відповідно до положення ст. 46 КЗпП України відповідач правомірно відсторонив її від роботи без збереження заробітної плати. За встановлених обставини справи та вимог закону, суд вважає, що наказ про відсторонення [PERSON] від роботи відповідає вимогам чинного законодавства та не порушує трудових прав позивача, внаслідок чого підстави для його скасування відсутні. Стаття 46 КЗпП України не містить такої підстави для відсторонення як відсутність щеплення проти гострої респіраторної хвороби COVID-19, проте цією статтею передбачено можливість відсторонення працівників від роботи в інших випадках, передбачених законодавством. Саме такий випадок і передбачений ч. 2 ст. 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», відповідно до якої працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб, якою є в тому числі гостра респіраторна вірусна інфекція COVID-19. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Суд звертає увагу на те, що норми чинного законодавства України не містять норм щодо примусової вакцинації, тому діюче законодавство у разі відмови чи ухилення від обов`язкової вакцинації дозволяє відсторонювати таких працівників без виплати заробітної плати. Відсторонення працівника від роботи - це призупинення виконання ним своїх трудових обов`язків за рішенням уповноважених на це компетентних органів з підстав, передбачених законодавством, що, як правило, відбувається з одночасним призупиненням виплати йому заробітної плати. Відсторонення від роботи можливе лише у випадках, що передбачені законодавством. Про це оголошується наказом або розпорядженням керівника підприємства, установи чи організації, і про це працівник повинен бути повідомлений. Термін відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 квітня 2020 року у справі № 761/12073/18 (провадження № 61-13444св19). Суд зазначає, що обов`язковість щеплення є втручанням у право на повагу до приватного життя, яке гарантоване статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція). Між тим, такі втручання цілком припустимі. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) дотримується послідовної практики, за якою будь-які втручання та обмеження прав особи мають бути виправданими, здійснюватися виключно відповідно до закону і мати на меті законні цілі, виправдані у демократичному суспільстві. Досліджуючи питання наявності закону ЄСПЛ в ухваленому 08 квітня 2021 року рішенні у справі «Вавржичка та інші проти Чеської Республіки» (заява № 47621/13) у рішенні, яке суд вважає необхідним застосувати і при даних правовідносинах, наголошує наступне (п. 266): «Суд повторює, що оспорюване втручання мало би опиратися на певну законодавчу базу внутрішнього законодавства, причому ці закони повинні бути як адекватно доступними, так і сформульованими з достатньою точністю, аби дозволити тим, до кого вони застосовуються, регулювати свою поведінку і, при необхідності, з відповідними порадами передбачити до ступеня, який є розумним за даних обставин, наслідки, які можуть спричинити за собою дані дії (див., наприклад, «Дубська і Крейзова проти Чеської Республіки» [GC], № № 28859/11 і 28473/12, § 167, 15 листопада 2016 р., з додатковим посиланням).» ЄСПЛ встановив, що втручання у приватне життя у вигляді обов`язку зробити щеплення ґрунтується на законі, а тому у цьому немає порушень. В Україні таким законом є Закон України «Про захист населення від інфекційних хвороб», а прийняті на його виконання постанови Кабінету міністрів України, накази МОЗ є лише способом реалізації законодавчого припису. Розглядаючи питання, чи є мета, задля якої був встановлений обов`язок робити щеплення, законною, ЄСПЛ навів наступні аргументи (п. 272): «Що стосується мети, яку переслідує обов`язкове вакцинування, як стверджує Уряд і визнано національними судами, ціллю відповідного законодавства є захист від хвороб, які можуть становити серйозну загрозу для здоров`я населення. Це стосується як тих, хто отримує відповідні щеплення, так і тих, хто не може бути вакцинованим, і, таким чином, знаходиться в групі осіб високого ризику інфікування, покладаючись на досягнення високого рівня вакцинації в суспільстві в цілому для захисту від розглянутих заразних хвороб. Ця мета відповідає цілям захисту здоров`я і захисту прав інших осіб, визнаним статтею 8». У відповідь на питання необхідності в демократичному суспільстві обов`язкової вакцинації суд наводить такі доводи: «285. … Хоча система обов`язкових вакцинацій не єдина і не найпоширеніша модель, прийнята європейськими державами, Суд повторює, що в питаннях політики в галузі охорони здоров`я національні влади найкраще можуть оцінити пріоритети, використання ресурсів і соціальних потреб. Усі ці аспекти є актуальними в даному контексті, і вони підпадають під широку свободу розсуду, яку Суд повинен надати державі - відповідачу. В контексті охорони здоров`я найкращим інтересам суспільства служить забезпечення найвищого досяжного рівня здоров`я. Коли справа доходить до імунізації, мета повинна полягати в тому, щоб кожна людина була захищена від серйозних захворювань. У переважній більшості випадків це досягається за рахунок обов`язкових щеплень. Ті, кому таке лікування не може бути призначено, побічно захищені від інфекційних захворювань, поки в їх оточенні підтримується необхідний рівень вакцинації, тобто їх захист забезпечується колективним імунітетом. Таким чином, якщо вважати, що політика добровільної вакцинації недостатня для досягнення і підтримки колективного імунітету або колективний імунітет незалежний від природи захворювання (наприклад правця), національні влади можуть розумно ввести політику обов`язкової вакцинації для досягнення відповідного рівня захисту від серйозних захворювань». З огляду на викладене, рішення застосувати обов`язкову вакцинацію має вагомі причини. Стосовно наслідків, які чітко передбачені в основному законодавстві, недотримання загальних правових обов`язків, спрямованих на охорону, зокрема здоров`я людей, то вони по суті захисні, а не каральні за своїм характером. Обов`язкова вакцинація певної категорії громадян від COVID-19 (захворювання, яке згідно наказу МОЗ від 19 липня 1995 року № 133 зі змінами належить до особливо небезпечної інфекційної хвороби) задля попередження його поширення серед населення є виправданим та таким, що не порушує статтю 8 Конвенції. Відсторонення від роботи має наслідком втрати заробітної плати, однак це було прямим наслідком свідомого рішення позивача відмовитися від виконання юридичного обов`язку, метою якого є захист здоров`я. У спірних правовідносинах суд не вбачає порушення права позивача на працю, визначеного статтею 43 Конституції України, оскільки за ним зберігається робоче місце, трудовий договір не припинений. Обмеження позивача було правомірним та відповідало пріоритету забезпечення безпеки життя і здоров`я людей. Кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Згідно зі ст. 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Тобто, саме життя, здоров`я і безпека людини, визнаються найвищою соціальною цінністю в Україні, а не право на працю. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 10 березня 2021 року в справі № 331/5291/19 зазначив: «згідно зі статтею 3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканість і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Інтереси однієї особи не можуть домінувати над інтересами держави в питанні забезпечення безпеки життя і здоров`я його громадян. Втручання у вигляді обов`язковості певних щеплень ґрунтується на законі, має законну мету, є пропорційним для досягнення такої мети, та є цілком необхідним у демократичному суспільстві. Таким чином, відсторонення позивача [PERSON] від роботи без збереження заробітної плати з 08 листопада 2021 року до усунення причин, що зумовили таке відсторонення, є законним і правомірним, а тому позов [PERSON] задоволенню не підлягає. У зв`язку із відмовою в позові, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід покласти на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved