Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк "Альфа-Банк" (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позову зазначено, що ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] 04.05.2007 року уклали Договір про іпотечний кредит №606 (далі Договір). Згідно з цим Договором\~Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 25000 доларів США на термін до 03.05.2027, а Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, отже [PERSON] має заборгованість 4976,48 Долара США, яка складається з: 4486,96 долара США - заборгованості за кредитом, 489,52 долара США заборгованості за відсотками. 17 грудня 2012 між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ "Альфа-Банк" права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами. Відповідно до цього договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. У зв`язку з наведеним, Позивач просить стягнути з Відповідача заборгованість у розмірі 4976,48 долара США, а саме 4486,96 долара США - заборгованості за кредитом, 489,52 долара США заборгованості за відсотками та встановити подальші нарахування відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення, відповідно до п. 10 ст. 265 ЦПК України. Також Позивач просить стягнути з Відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Ухвалою Рахівського районного суду від 14.12.2021 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення сторін та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідачу, [PERSON] , копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позову та долучені до нього документи були направлені за зареєстрованим місцем проживання ( [ADDRESS] ), але поштове повідомлення повернено до суду без вручення із зазначенням "адресат відсутній за вказаною адресою", що підтверджено повідомленням Укрпошти, що міститься в матеріалах справи. У пункті 99-1 Правил надання послуг поштового зв`язку, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 05 березня 2009 року № 270 (далі - Правила), передбачено, що рекомендовані листи з позначкою «Судова повістка», адресовані фізичним особам, під час доставки за зазначеною адресою вручаються особисто адресату, а у разі його відсутності - будь-кому з повнолітніх членів його сім`ї, який проживає разом з ним. У разі відсутності адресата (будь-кого із повнолітніх членів його сім`ї) за зазначеною на рекомендованому листі адресою працівник поштового зв`язку інформує адресата за наявним номером телефону та/або вкладає до абонентської поштової скриньки повідомлення про надходження рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка». Якщо протягом трьох робочих днів після інформування адресат не з`явився за одержанням рекомендованого листа з позначкою «Судова повістка», працівник поштового зв`язку робить позначку «адресат відсутній за вказаною адресою», яка засвідчується підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля і не пізніше ніж протягом наступного робочого дня повертає його до суду. Працівником ПАТ «Укрпошта» на довідці про причини повернення зроблено позначку «адресат відсутній за вказаною адресою» та засвідчено її підписом з проставленням відбитка календарного штемпеля, що свідчить про дотримання вимог пункту 99-1 Правил. За змістом пункту 3 частини восьмої статті 128 ЦПК України відмітка про відсутність особи за адресою місця проживання вважається врученням судової повістки цій особі. Отже, наведена норма права дає підстави вважати, що врученою судова повістка вважається в день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, що узгоджується з висновками, викладеними в постановах Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року у справі № 752/11896/17 (провадження № 14-507цс18), від 12 лютого 2019 року у справі № 906/142/18 (провадження № 12-233гс18) та постановах Верховного Суду від 27 лютого 2020 року у справі №814/1469/17 (провадження № К/9901/28703/19), від 01 квітня 2021 року у справі № 826/20408/14 (провадження № К/9901/16143/20), від 09 липня 2020 року у справі № 751/4890/19 (провадження № 61-2583св20), від 10 листопада 2021 року у справі № 756/2137/20 (провадження № 61-3782св21), від 29 липня 2022 року у справі № 148/2412/19 (провадження № 61-18085св21) та Постанові Верховного суду від 12 жовтня 2022 року у справі № 727/5718/21, провадження № 61-3100св22. З наведеного можна зробити висновок, що суд виконав обов`язок щодо повідомлення [PERSON] та він був належно повідомлений про розгляд справи та встановлений строк для подання відзиву на позов. Крім того, адвокат Телегазій В.І. також був повідомлений про відкриття провадження у даній справі та розгляд справи 04.11.2022, що підтверджується його заявами, які він подавав у даній справі та особистою розпискою. Відповідач в установлений ч. 7 ст. 178 ЦПК України строк не подав до суду відзив на позовну заяву. Згідно з ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи, що Відповідач у встановлений законом строк відзив не подав, в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд, вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд в ході розгляду встановив, що відповідно до укладеного між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та [PERSON] Договору про іпотечний кредит №606 Відповідач отримав кредит в розмірі 25000 доларів США на термін до 03.05.2027 та зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. \~ \~ \~ \~Між Публічним акціонерним товариством "Альфа-Банк" та ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" 17 грудня 2012 було укладено Договір відступлення прав вимоги, відповідно до якого ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" відступило ПАТ "Альфа-Банк" права вимоги до кредитних договорів, укладених між ПАТ "Акціонерний комерційний промислово-інвестиційний банк" та фізичними особами, серед яких і [PERSON] , що належним чином підтверджено Позивачем. Відповідно до цього договору та чинного законодавства Покупець набув усі права вимоги по відступленим кредитним договорам, включаючи сплату суми основного боргу, відсотків, комісій, нарахованих штрафних санкцій. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору Відповідач [PERSON] свої зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, у зв`язку з чим згідно з розрахунком заборгованості станом на 29.12.2021 мав заборгованість в сумі 4976,48 долара США, а саме 4486,96 долара США - заборгованості за кредитом, 489,52 долара США заборгованості за відсотками. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Банк на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надав розрахунок заборгованості за Договір про іпотечний кредит №606 від 04.05.2007 станом на 29.12.2021, в якому показані всі операції з погашення та нарахування відсотків і неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 83 ч. 3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції та у строк, визначений для подання відзиву. Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у [PERSON] , а останній не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором, ба більше, представник в ході розгляду даної справи подавав заяви про відкладення, проте у них жодним чином не заперечував щодо суми заборгованості, отже позов в частині стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 4976,48 долара США є підставним та підлягає до задоволення. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Відповідно до п. 10, 11 ст. 265 ЦПК України суд, приймаючи рішення про стягнення боргу, на який нараховуються відсотки або пеня, може зазначити в рішенні про нарахування відповідних відсотків або пені до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. Остаточна сума відсотків (пені) у такому випадку розраховується за правилами, визначеними у рішенні суду, органом (особою), який здійснює примусове виконання рішення суду і відповідні дії (рішення) якого можуть бути оскаржені в порядку, передбаченому розділом VII цього Кодексу. Суд звертає увагу позивача на те, що згідно з ч. 10 ст. 265 ЦПК України має виключне право зазначити в рішенні про нарахування відсотків або пені лише на підставі приписів законодавства України, що регулюють таке нарахування. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК України). Виходячи із системного аналізу наведених положень, суд розглядає позови та ухвалює рішення з приводу порушених, невизнаних або оспорюваних прав позивача. Крім того, чинним законодавством не передбачено ухвалення рішення суду про захист прав позивача, які можливо будуть порушені в майбутньому. Також суд позбавлений можливості визначити остаточну суму відсотків (пені) на підставі приписів законодавства України, що регулюють це нарахування, у т.ч. за правилами ч. 2 ст. 625 ЦК України, а тому підстави для задоволення позову в частині встановлення подальших нарахувань відповідно до умов кредитного договору до моменту виконання рішення відсутні. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку з розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 2481 гривні, суд стягує з [PERSON] сплачений судовий збір на користь Позивача.

Outcome: partial