Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернувся\~до суду\~із вказаною\~позовною заявою,\~відповідно до\~якої просить\~суд визнати\~виконавчий напис\~приватного нотаріуса\~Київського міського\~нотаріального округу\~Хара Н.\~С.\~№ 1750\~від \~27.03.2018\~року про стягнення з нього на користь Акціонерного товариства «Перший Український Міжнародний Банк» 25822,86 грн. таким, що не підлягає виконанню. Позовні вимоги\~обґрунтовані тим,\~що 27.03.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. вчинено виконавчий напис № 1750 про стягнення з позивача на користь банка 25822,86 грн. За заявою банку приватним виконавцем було відкрито виконавче провадження № 57913355. Позивач вважає, що вказаний виконавчий напис не підлягає виконанню, як такий, що вчинений нотаріусом з порушенням процедури вчинення виконавчого напису, а також з підстав неправомірності вимог стягувача. Вважає, що вбачається відсутність безспірності стягуваної суми, що з урахуванням п.31.1 Порядку виключає можливість вчинення даного виконавчого напису. Ухвалою суду від 05.10.2022 року відкрито спрощене провадження, призначено судове засідання. Позивач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлений належним чином. В позовні заяві вказує про розгляд справи без його участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений, у відповідності до ст. 128 ЦПК України. Надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав в повному обсязі, відзиву не надав. Відповідно до ч. 2 ст. 191 ЦПК у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд має право вирішити спір за наявними матеріалами справи. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час та місце його проведення повідомлені належним чином, пояснення по суті позову не подали. Враховуючи неявку в судове засідання всіх учасників справи, розгляд справи здійснюється відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Суд, дослідивши письмові докази по справі, встановив такі обставини та відповідні ним правовідносини. З виконавчого\~напису від\~27.03.2018 рокувбачається, що приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хара Н. С. на підставі кредитного договору №260549797 від 27.10.2014 року, укладеного з Акціонерним товариством «Перший Український Міжнародний Банк»,\~вчинено виконавчий\~напис №\~1750\~про стягнення\~з [PERSON] \~на користь\~банка 25822,86\~грн.(а.с. 6). Згідно приписів статті 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» (далі за текстом Закон) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна\~ нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих\~ написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. За приписами статті 88 Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Відповідно до підпункту 3.2. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України (далі за текстом Порядок), що затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (зареєстровано в Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595) безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172 (далі за текстом Перелік). Вказаним Переліком передбачене стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Відповідно до пункту 2 Переліку\~ для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Відповідно до підпункту 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При цьому стаття 50 Закону України «По нотаріат» передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (статті 88 Закону України «Про нотаріат). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій, - шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити і зазначити у рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до ч. 4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд враховує, що відповідач позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд вважає, що таке визнання позовних вимог відповідачем не суперечить закону та не порушує його прав, свобод чи інтересів. Таким чином, вчинений приватним нотаріусом виконавчий напис № 1750 від 27.03.2018 року є таким, що не підлягає виконанню. Судові витрати відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідача на користь позивача. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved