Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом, де просить ухвалити судове рішення, яким стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Ліга-ЄС» на його користь заборгованість по виплаті заробітної плати в сумі 54 924,51 грн. та судові витрати. У своєму позові позивач посилається на те, що 10.02.2017 р. він був прийняти на роботу до ТОВ «Ліга - ЄС», в якості електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування, але відповідач не виплачував заробітну плату в період з березня по серпень у зв`язку з чим утворилась заборгованість яка складає 54\~924,51 грн. Оскільки профспілки на підприємстві відсутні, він змушений звернути до суду для захисту свого порушеного права. Представник позивач в судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує щодо винесення заочного рішення. Представник ТОВ\~«Ліга -\~ЄС» в\~судове засідання\~не з`явився,\~повідомлений належним\~чином, однак своїм правом на подачу письмового відзиву не скористався, доказів на обґрунтування своєї правової позиції у справі не надав. У разі неподання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст.280 ЦПК України. Оскільки учасники справи не з`явилися у судове засідання, то фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. 20 вересня 2022 р. ухвалою суду відкрито провадження по справі у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Вивчивши матеріали цивільної справи, дослідивши надані суду докази, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Судом встановлено, що згідно заяви від 09.02.2017 р. видано наказ № 02.02.2017к від 10.02.2017 р. на підставі якого [PERSON] був прийнятий на роботу до ТОВ «Ліга-ЄС», в якості електромонтера по ремонту та обслуговуванню електроустаткування, тобто укладений безстроковий договір( а.с.5). 31.08.2022 р. позивач надав до ТОВ «Ліга-ЄС» заяву про розірвання договору за згодою сторін(а.с.6). Оскільки позивачу не виплачувалась відповідачем заробітна плата в період з березень по серпень 2022 р., утворилась заборгованість, яка складає 54 924,51 грн., що підтверджується довідкою про заробітну плату № 54 від 31.08.2022 р. (а.с.9). Профспілка на підприємстві відсутня, що підтверджується листом № 56 від 08.09.2022 р. на адвокатський запит № 07/09/22 від 07.09.2022 р., а відтак за захистом свого порушеного права позивач звертається до суду. Ст.4 ЦПК України\~визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.ст.15,\~16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Позивачем обраний спосіб захисту, що відповідає вимогам ч.2\~ст.16 ЦК України\~та предметом позову є стягнення заробітної плати. Згідно до вимог\~ст.19 ЦПК України, суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Між сторонами склалися трудові правовідносини, що регулюються КЗпП України та ЗУ «Про оплату праці». Відповідно до ст. 43 Конституції України, кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Частиною 1 статті 21 ЗУ «Про оплату праці» встановлено право працівника на оплату своєї праці відповідно до актів законодавства і колективного договору на підставі укладеного трудового договору. У відповідності до ст. ст. 94, 97 КЗпП України, заробітна плата це винагорода, обчислена, як правило, у грошовому виразі, яку роботодавець виплачує працівникові за виконану ним роботу. Оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Згідно із ч. 1 ст. 115 КЗпП України, заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Як вбачається з Довідки ТОВ «Ліга-ЄС» від 31.08.2022 року, на момент її видачі розмір заборгованості по заробітній платі [PERSON] становить 54\~924,51 грн. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, зважаючи на встановлені судовим розглядом обставини справи, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь [PERSON] суму нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, станом на 01.09.2022 року, в розмірі 54 924,51 грн. Згідно положеньст.141 ЦПК України суд здійснює розподіл судових витрат між сторонами. Відповідно до п.1 ч.2 ст. 141 ЦПК, судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Ч. 8 ст. 141 ЦПК України передбачено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до ч.1 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. За п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. У позовній заяві зазначено попередній (орієнтовний) розрахунок сум судових витрат, які позивачка очікує понести у зв`язку з розглядом справи, який складається з: 12000 грн. - суми сплаченого гонорару адвоката. Між позивачем та АО «Адвокатська фірма «ДАЦ» укладено договір про надання професійної правничої допомоги від 06.09.2022 року, копію якого долучено до позовної заяви. Крім того, до позовної заяви долучено копію додаткової угоди № 0 від 06.09.2022 р. так акт про надання правничої допомоги за договором № 06/09/22 від 06.09.2022 р. відповідно до якого узгоджена сума правової допомогу в розмірі 12000 грн. ВС КЦС у постанові від 27.07.2022 р. у справі №686/28627/18 зазначив наступне. Аналізуючи вказані норми ЦПК України про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, Верховний Суд дійшов висновку, що до понесених стороною витрат на професійну правову допомогу відносяться як витрати, які оплачені стороною/третьою особою до моменту за явлення вимоги про їх відшкодування так і ті, які будуть оплачені нею в майбутньому, якщо це відповідає умовам договору. Аналогічні правові висновки сформульовані Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, провадження № 61-21442св19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, провадження № 61-21197св19, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18, провадження № 61-44217св18, у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 16 червня 2021 року у справі № 640/4126/19, провадження № 61-14735св20 та ін. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12.02.2020р. у справі № 648/1102/19, де зазначено наступне. Витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2 статті 137 ЦПК України). Таким чином, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені ним судові витрати, орієнтовний розрахунок яких наведений у позовній заяві і складає разом 12000 грн. Стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved