Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в Тернопільський міськрайонний суд Тернопільської області із позовом до комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради про визнання дій протиправними та стягнення моральної шкоди. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач вказав, що 22.04.2022 лікарем загальної практики - сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чортківської міської ради Кульчицькою В.Ф. було видане направлення № 3163-4533-1455-4153, згідно з яким [PERSON] направлено на консультацію гематолога (діагноз В82 - інша/невизначена анемія). З вищезазначеним направленням позивач 25.04.2022 звернувся до реєстратури поліклінічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі - відповідач/КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня») з метою оформлення медичної картки та скерування на консультацію до лікаря гематолога. Проте, позивачу було відмовлено у наданні консультації гематолога, що вмотивовано відсутністю акту та направлення від територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В якості обґрунтування своєї позиції медичний персонал КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» послався на положення наказу КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» від 11.03.2022 № 76-од «Про налагодження взаємодії з територіальними центрами комплексування та соціальної підтримки в умовах воєнного стану в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР». \~ \~ \~ \~ Після \~ \~ \~ \~чого, [PERSON] звернувся безпосередньо до представників адміністрації КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» з питанням щодо відмови йому у наданні вторинної медичної допомоги (консультації лікаря гематолога). Представники адміністрації КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня», а саме: завідуюча консультативної поліклініки КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» [PERSON] та генеральний директор КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» [PERSON] зазначили, що для отримання консультації лікаря гематолога [PERSON] має надати направлення та акт від територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Факт відмови позивачу у наданні вторинної (спеціальної) медичної допомоги працівниками КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» підтверджується листами відповідача від 28.04.2022 вих. № 01-4/769 та від 10.05.2022 вих. № 01-4/881. За змістом вказаних листів відповідача позивачу було відмовлено у наданні вторинної (спеціальної) медичної допомоги на підставі вказівки Голови військово-лікарської комісії обласного центру комплектування та соціальної підтримки про скерування позивача до Чортківської ВЛК. Позивач вказав, що такі дії відповідача є протиправними, порушують його конституційне право на медичну допомогу та призвели до завдання позивачу моральної шкоди, оскільки на скарги позивача щодо порушення його права на надання медичної допомоги відповідач обмежився надісланням відповідачу та уповноваженим органам формальних листів, які не містять жодних нормативних обґрунтувань відмови позивачу у наданні вторинної медичної допомоги (листи відповідача від 28.04.2022 вих. № 01-4/769 та від 10.05.2022 вих. № 01-4/881). Відповідач замість надання позивачу належної медичної допомоги здійснював формальне листування з позивачем на протязі двох тижнів, чим ставив під загрозу його здоров`я. Необхідна медична допомога позивачу так і не була надана працівниками КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня», у зв`язку з чим позивач був вимушений звертатися за необхідною медичною допомогою до інших лікарів за допомогою мережі інтернет. Позивач вказав, що такі дії медичних працівників КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» є проявом байдужого ставлення до стану здоров`я позивача та фактично нівелюють одну з загальних засад Конституції України, згідно з якою людина, її життя і здоров`я визначаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Внаслідок протиправних дій відповідача позивачу було завдано моральної шкоди, яка полягає в тривалих моральних і психологічних стражданнях, у тривалому розладі здоров`я, що перешкодило у реалізації позивачу найважливішої людської потреби - залишатися здоровим. Неналежне виконання працівниками КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» своїх обов`язків призвело до різкої, несподіваної і тривалої в негативний бік зміни звичного способу та якості життя позивача. А саме, замість отримання необхідної медичної допомоги та продовження свого звичного способу життя позивач був вимушений подавати численні скарги та шукати можливості для отримання відповідної медичної допомоги. Позивач вказав, що завдана йому моральна шкода також полягає у страху за своє здоров`я та життя, оскільки позивач не отримав необхідної інформації (консультації) від профільного спеціаліста (лікаря гематолога) КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» щодо стану свого здоров`я та методів лікування, а також втратою довіри до медичних працівників через невиконання працівниками КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» обов`язку надавати своєчасну та кваліфіковану медичну допомогу. Розмір завданої моральної шкоди позивач оцінює в 20 000,00 грн. Із вказаних підстав позивач просить визнати неправомірними дії комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради щодо відмови [PERSON] у наданні вторинної медичної допомоги, а саме у наданні консультації лікаря гематолога, а також стягнути із комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної в користь [PERSON] 20000 (Двадцять тисяч) гривень грошового відшкодування завданої моральної шкоди. Представник відповідача подав відзив на позовну заяву в якому вказав на безпідставність заявлених позивачем позовних вимог та просить відмовити у їх задоволенні у повному обсязі виходячи із наступного. Представник відповідача вказав, що описані позивачем події при зверненні 25.04.2022 до КНП «ТОКЛ» ТОР відбулися, як і розгляд даної справи, у період воєнного стану, який зумовлює певний порядок діяльності та зміну звичної у мирний період життя поведінки усіх громадян України. Для всіх громадян України, всього українського народу на перший план виходить визначений ст.17 Конституції України обов`язок захисту суверенітету і територіальної цілісності України. Відповідно до ст.65 Конституції України захист незалежності та територіальної цілісності України є обов`язком громадянина України. Громадяни відбувають військову службу відповідно до закону. Згідно ст.64 Конституції України конституційні права і свободи людини і громадянина не можуть бути обмежені, крім випадків, передбачених Конституцією України. В умовах воєнного або надзвичайного стану можуть встановлюватися окремі обмеження прав і свобод із зазначенням строку дії цих обмежень. Не можуть бути обмежені права і свободи, передбачені статтями 24, 25, 27, 28, 29, 40, 47, 51, 52, 55, 56, 57, 58, 59, 60, 61, 62, 63 цієї Конституції. Закон України «Про правовий режим воєнного стану» визначає зміст правового режиму воєнного стану, порядок його введення та скасування, правові засади діяльності органів державної влади, військового командування, військових адміністрацій, органів місцевого самоврядування, підприємств, установ та організацій в умовах воєнного стану, гарантії прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб. Згідно ст.1 вищевказаного Закону, воєнний стан - це особливий правовий режим, що вводиться в Україні або в окремих її місцевостях у разі збройної агресії чи загрози нападу, небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності та передбачає надання відповідним органам державної влади, військовому командуванню, військовим адміністраціям та органам місцевого самоврядування повноважень, необхідних для відвернення загрози, відсічі збройної агресії та забезпечення національної безпеки, усунення загрози небезпеки державній незалежності України, її територіальній цілісності, а також тимчасове, зумовлене загрозою, обмеження конституційних прав і свобод людини і громадянина та прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Стаття 8 Закону регламентує, що військове командування разом із військовими адміністраціями можуть самостійно або із залученням органів виконавчої влади, органів місцевого самоврядування запроваджувати та здійснювати в межах тимчасових обмежень конституційних прав і свобод людини і громадянина, заходи правового режиму воєнного стану, зокрема, встановлювати (посилювати) охорону об`єктів критичної інфраструктури та об`єктів, що забезпечують життєдіяльність населення, і вводити особливий режим їх роботи. Такі розпорядження є обов`язковими до виконання для всіх, кого вони стосуються. Саме такі розпорядження містять, зокрема, накази департаменту охорони здоров`я Тернопільської військової адміністрації, які надходять в КНП «ТОКЛ» ТОР для неухильного виконання. Пункт 8 розділу II Порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та надають медичну допомогу відповідного виду, затверджений наказом МОЗ України від 28.02.2020 №586 - виконавець направлення має право запитувати інформацію, що потрібна для надання медичної допомоги, у пацієнта. Зазначені особи повинні сприяти в наданні наявної в них інформації виконавцю направлення з дотриманням вимог законодавства щодо лікарської таємниці, конфіденційності та захисту персональних даних. Отже, вказав представник відповідача, в даному випадку, завідувач поліклініки цілком правомірно запитувала інформацію щодо перебування позивача на військовому обліку та наявність у нього скерування і акту на обстеження. Визначені ст.6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» права позивача відповідач не порушив і причин для такої негативної та агресивної реакції на повідомлення про необхідність дотримання лікарнею вимог наказу департаменту охорони здоров`я Тернопільської військової адміністрації №339/11-06 від 10.03.2022 у позивача не було. Крім цього, представник відповідача зазначив, що за скеруванням генерального директора КНП «ТОКЛ» ТОР позивач 25.04.2022 здав на дослідження кров і одержав результати лабораторного дослідження. З цими ж результатами позивач мав знову звернутись в реєстратуру поліклініки і до лікаря-гематолога, однак ним була написана скарга. Представник відповідача вказала, що посилання в позовній заяві на переписку з адміністрацією відповідача у якій позивачу було вкотре надано роз`яснення щодо наказу департаменту охорони здоров`я Тернопільської військової адміністрації №339/1106 від 10.03.2022 «Про налагодження взаємодії з територіальними центрами комплектування та соціальної підтримки в умовах воєнного стану» також не є доказом того, що КНП «ТОКЛ» ТОР порушило Порядок направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб-підприємців. За таких обставин представник відповідача вважає, що твердження позивача про те, що відповідач спричинив необхідність звернутися за медичною допомогою до інших лікарів через Інтернет мережу і цим завдав йому моральної шкоди, не відповідає дійсності, оскільки позивач фактично сам відмовився від подальшого отримання медичних послуг відповідача. Представник позивача [PERSON] адвокат Забродній Є.О. подав відповідь на відзив у якому вказав, що доводи відповідача щодо відсутності підстав для задоволення позовної заяви, викладені у відзиві на позовну заяву є необґрунтованими та незмістовними з огляду на те, що згідно з положеннями статті 5 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» введення воєнного стану в України здійснюється на підставі Указу Президента України, затвердженого Верховною Радою України. Пунктом 5 частини 1 статті 6 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» визначено, що в указі Президента України про введення воєнного стану зазначається вичерпний перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які тимчасово обмежуються у зв`язку з введенням воєнного стану із зазначенням строку дії цих обмежень, а також тимчасові обмеження прав і законних інтересів юридичних осіб із зазначенням строку дії цих обмежень. Указом Президента України від 24.02.2022 № 64/2022 (затвердженим Законом України № 2102-ІХ від 24.02.2022) «Про введення воєнного стану в Україні» встановлений перелік конституційних прав і свобод людини і громадянина, які можуть обмежуватися в період дії правового режиму воєнного стану (пункт 3 Указу). При цьому, у вказаному переліку не зазначено про встановлення можливості обмеження права громадян на охорону здоров`я, яке передбачене статтею 49 Конституції України. Враховуючи викладене, будь-яке обмеження прав громадян на охорону здоров`я, зокрема вимагання додаткових документів для надання медичної допомоги, з боку державних органів та установ є протиправним. Таким чином, дії відповідача щодо відмови позивачу у наданні вторинної медичної допомоги є незаконними. Посилання відповідача на клінічний аналіз крові, результати якого були отримані позивачем в Комунальному некомерційному підприємстві «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (відповідач по справі) не спростовує факту відмови відповідача у наданні позивачу вторинної медичної допомоги. Так, згідно з електронним направленням від 22.04.2022 № 3163-4533-1455-4153, позивача було направлено на консультацію гематолога (діагноз В82 - інша/невизначена анемія). В свою чергу, клінічний аналіз крові, на який посилається відповідач у відзиві на позовну заяву було зроблено 25.04.2022, тобто на момент проведення даного аналізу позивачу вже було встановлено діагноз, який передбачав необхідність отримання консультації гематолога. Отже, потреби у проведенні даного аналізу у позивача не було. При цьому, як свідчать матеріали справи № 607/8337/22, консультація гематолога позивачу так і не була надана відповідачем. Більше того, відповідач відмовив позивачу у наданні консультації гематолога, що вбачається зі змісту листів відповідача від 28.04.2022 вих. № 01-4/769 та від 10.05.2022 вих. № 01-4/881. За змістом вказаних листів відповідача позивачу було відмовлено у наданні вторинної (спеціальної) медичної допомоги на підставі вказівки Голови військово-лікарської комісії обласного центру комплектування та соціальної підтримки про скерування позивача до Чортківської ВЛК. Представник позивача вказав, що посилання відповідача на положення пункту 8 розділу III Порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та надають медичну допомогу відповідного виду, затвердженого Наказом Міністерства охорони здоров`я України від 28.02.2020 № 586 (далі - Порядок) є незмістовними з огляду на те, що пунктом 8 розділу III Порядку встановлено, що виконавець направлення має право запитувати інформацію, що потрібна для надання медичної допомоги, у пацієнта, а також ініціатора направлення, інших медичних працівників, які надавали або надають медичну допомогу пацієнту. Зазначені особи повинні сприяти в наданні наявної в них інформації виконавцю направлення з дотриманням вимог законодавства щодо лікарської таємниці, конфіденційності та захисту персональних даних. За змістом зазначеної норми чинного законодавства виконавець направлення може запитувати лише інформацію, що необхідна для надання медичної допомоги пацієнту. В свою чергу, право вимагати у пацієнта додаткові документи, які між іншим не мають жодного стосунку до його стану здоров`я та не містять ніякої інформації необхідної для надання медичної допомоги, вказана норма не передбачає. З огляду на викладене, відповідачем не наведено жодного обґрунтованого доводу та не надано жодних належних доказів для доведення правомірності своїх дій щодо відмови позивачу у наданні вторинної (спеціалізованої) медичної допомоги. В судовому засіданні позивач [PERSON] позовні вимоги підтримав з підстав наведених у позовній заяві, просить їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача в судовому засіданні заперечила щодо задоволення позовних з підстав наведених у відзиві на позовну заяву. Вказала на те, що у відповідача не було умислу та наміру порушити права позивача, оскільки останній діяв виключно у відповідності до вимог воєнного стану. Крім цього, відповідачем вживались заходи щодо мирного врегулювання спору з якими позивач не погодився. Суд, дослідивши та оцінивши докази у справі, заслухавши пояснення сторін вважає, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення виходячи із наступного. Судом встановлені такі обставини справи. 22.04.2022 лікарем загальної практики - сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чортківської міської ради [PERSON] було видане направлення № 3163-4533-1455-4153, згідно з яким [PERSON] направлено на консультацію гематолога (діагноз В82 - інша/невизначена анемія), що доводиться відповідним направленням, наявним у матеріалах цивільної справи. З вищезазначеним направленням позивач 25.04.2022 звернувся до реєстратури поліклінічного відділення Комунального некомерційного підприємства «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради (далі - відповідач/КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня») з метою оформлення медичної картки та скерування на консультацію до лікаря гематолога. Позивачу [PERSON] було відмовлено у наданні консультації гематолога, з мотивів відсутності направлення від територіального центру комплектування та соціальної підтримки. В якості обґрунтування своєї позиції медичний персонал КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» послався на положення наказу КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» від 11.03.2022 № 76-од «Про налагодження взаємодії з територіальними центрами комплексування та соціальної підтримки в умовах воєнного стану в КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» ТОР». Відповідно до положень наказу КНП «Тернопільська обласна клінічна лікарня» Тернопільської обласної ради від 11.03.2022 № 76-од наказано завідуючому приймальним відділенням Ярославу Рудчику під час введення воєнного стану проведення планової госпіталізації військовозобов`язаних чоловічої статі віком від 18 до 60 років проводити тільки за направленням районних (міських) територіальних центрів комплектування та соціальної підтримки та їхніх відділів. Відповідно до\~положень ст.\~49\~Конституції України кожен має право на охорону здоров`я, медичну допомогу та медичне страхування. Охорона здоров`я забезпечується державним фінансуванням відповідних соціально-економічних, медико-санітарних і оздоровчо-профілактичних програм. Держава створює умови для ефективного і доступного для всіх громадян медичного обслуговування. У державних і комунальних закладах охорони здоров`я медична допомога надається безоплатно; існуюча мережа таких закладів не може бути скорочена. Держава сприяє розвиткові лікувальних закладів усіх форм власності. Відповідно до положень ст. 6 Закону України «Основи законодавства України про охорону здоров`я» кожний громадянин України має право на охорону здоров`я, що передбачає: кваліфіковану медичну та реабілітаційну допомогу, включаючи вільний вибір лікаря та фахівця з реабілітації, вибір методів лікування та реабілітації відповідно до рекомендацій лікаря та фахівця з реабілітації, вибір закладу охорони здоров`я; достовірну та своєчасну інформацію про стан свого здоров`я і здоров`я населення, включаючи існуючі і можливі фактори ризику та їх ступінь. Положеннями ст. 8 вказаного Закону передбачено, що кожен громадянин має право на безоплатне отримання у державних та комунальних закладах охорони здоров`я медичної допомоги, до якої належить спеціалізована медична допомога. Статтею 35-2 Закону передбачено, що спеціалізована медична допомога - медична допомога, що надається в амбулаторних або стаціонарних умовах лікарями відповідної спеціалізації (крім лікарів загальної практики - сімейних лікарів) у плановому порядку або в екстрених випадках і передбачає надання консультації, проведення діагностики, лікування та профілактики хвороб, травм, отруєнь, патологічних і фізіологічних (під час вагітності та пологів) станів, у тому числі із застосуванням високотехнологічного обладнання та/або високоспеціалізованих медичних процедур високої складності; направлення пацієнта відповідно до медичних показань для надання спеціалізованої медичної допомоги з іншої спеціалізації. Надання спеціалізованої медичної допомоги забезпечують заклади охорони здоров`я в стаціонарних та амбулаторних умовах. Спеціалізована медична допомога надається безоплатно в закладах охорони здоров`я, що забезпечують надання такої допомоги, з якими головний розпорядник бюджетних коштів уклав договір про медичне обслуговування населення (у межах, визначених договором). Спеціалізована медична допомога надається відповідно до медичних показань за направленням лікуючого лікаря з надання первинної медичної допомоги або лікуючого лікаря закладу охорони здоров`я, що забезпечує надання спеціалізованої медичної допомоги. Порядок направлення пацієнтів відповідно до медичних показань до закладів охорони здоров`я, що забезпечують надання спеціалізованої медичної допомоги, а також порядок надання такої допомоги визначаються центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я". Розділом ІІІ Порядку направлення пацієнтів до закладів охорони здоров`я та фізичних осіб - підприємців, які в установленому законом порядку одержали ліцензію на провадження господарської діяльності з медичної практики та надають медичну допомогу відповідного виду, який затверджений наказом Міністерства охорони здоров`я України 28 лютого 2020 року № 586 визначено наступне. При зверненні за отриманням медичних послуг пацієнт (його законний представник) зобов`язаний повідомити особі, уповноваженій суб`єктом господарювання на реєстрацію звернень пацієнтів за отриманням послуг (далі - уповноважена особа), номер запису про направлення або надати запис про направлення в паперовій формі. Уповноважена особа суб`єкта господарювання повинна: 1) перевірити статус запису про направлення в системі; 2) повідомити пацієнту про наявність або відсутність можливості отримати медичне обслуговування за направленням у відповідного суб`єкта господарювання за програмою медичних гарантій; 3) узгодити з пацієнтом вибір лікаря, іншого медичного працівника суб`єкта господарювання, який буде надавати послуги за направленням за можливості такого вибору; 4) узгодити з пацієнтом дату та час, коли пацієнт може отримати послуги за направленням, крім випадків, передбачених пунктом 2 цього розділу. Виконавець направлення здійснює медичне обслуговування за направленням відповідно до медичних показань та стану здоров`я пацієнта із урахуванням вимог, передбачених цим Порядком. Виконавець направлення забезпечує процес надання медичних послуг за відповідним направленням з урахуванням вимог підпунктів 5-7 пункту 10 цього розділу. Виконавець направлення має право запитувати інформацію, що потрібна для надання медичної допомоги, у пацієнта, а також ініціатора направлення, інших медичних працівників, які надавали або надають медичну допомогу пацієнту. Зазначені особи повинні сприяти в наданні наявної в них інформації виконавцю направлення з дотриманням вимог законодавства щодо лікарської таємниці, конфіденційності та захисту персональних даних. Медичні послуги за направленням не надаються у випадках, якщо: 1) суб`єкт господарювання не має права або можливості надавати відповідні послуги згідно із законодавством та ліцензією на право провадження господарської діяльності з медичної практики; 2) пацієнт уже отримав послуги за цим направленням; 3) направлення є відкликаним ініціатором направлення; 4) закінчився строк дії направлення; 5) під час попереднього огляду пацієнта лікар встановив, що пацієнт не потребує надання медичних послуг за направленням або має медичні протипоказання до таких послуг; 6) пацієнт не надає згоду на медичне втручання для отримання послуги за направленням, крім випадків, коли відповідно до закону така згода не вимагається; 7) пацієнт не виконує медичних приписів або правил внутрішнього розпорядку суб`єкта господарювання, за умови, що це не загрожуватиме життю хворого і здоров`ю населення. Отже, відповідно до встановлених обставин справи на підставі досліджених в судовому засіданні доказів та наданих пояснень сторін у справі, а також неведених положень чинного законодавства України, які регулюють спірні відносини між сторонами, суд вважає, що позивачем доведено факт ненадання йому консультації гематолога, на підставі направлення № 3163-4533-1455-4153 виданого сімейним лікарем Комунального некомерційного підприємства «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Чортківської міської ради [PERSON] , що вмотивовано відсутністю направлення від територіального центру комплектування та соціальної підтримки. Такі дії суд вважає неправомірним, оскільки надання позивачем такого направлення не передбачено положеннями чинного законодавства України, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до задоволення. Наведені відповідачем заперечення щодо задоволення позовних вимог не заслуговують на увагу, оскільки не доводять факту надання відповідачем позивачу консультації гематолога. Щодо позовних вимог про стягнення моральної шкоди суд зазначає наступне. Відповідно до положень ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. \~ \~ \~ \~Згідно положень ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. \~ \~ \~ \~Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Отже, враховуючи те, що відповідачем неправомірно відмовлено позивачу в наданні консультації гематолога, а тому суд вважає, що позивачем доведено факт завдання йому моральної шкоди, яка полягає у душевних страждання пов`язаних із переживаннями за власне здоров`я, вимушеною необхідністю шукати та звертатись до іншого медичного закладу, необхідністю звертатись до відповідача із скаргами та вести відповідне листування. Визначаючи розмір грошового відшкодування завданої моральної шкоди, суд враховує характер протиправних дій відповідача, глибину душевних страждань позивача, відсутність негативних наслідків для позивача через неправомірні дії відповідача, а тому вважає, що сума 3000 гривень є достатнім та розумним розміром грошового відшкодування завданої позивачу моральної шкоди, а тому позовні вимоги в цій частині підлягають до часткового задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України, витрати пов`язані з розглядом справи, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а тому із відповідача в користь держави підлягають до стягнення 992,40 гривень сплаченого позивачем судового збору, оскільки позивача при зверненні із позовом до суду звільнено від сплати судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: partial