Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Представник позивача адвокат Басняк Юрій Юрійович в інтересах позивача Товариства з обмеженою відповідальністю «УМ Факторинг» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , треті особи: Товариство з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», Товариство з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ВЕЙ ФОР ПЕЙ» про стягнення заборгованості за кредитним договором. В обґрунтування позову посилався на ту обставину, що 08.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №24982501 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримала позику у розмірі 5000,00 грн строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на її платіжну картку. 06.09.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «УМ Факторинг» укладено договір факторингу №1 та підписано реєстр прав вимог №8 від 25.01.2021. З огляду, що позивач отримав право вимоги до відповідача за кредитним договором, представник позивача просив стягнути із відповідача заборгованість у вказаному розмірі та понесені судові витрати. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечував. Представники третіх осіб: Товариства з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА», Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ ВЕЙ ФОР ПЕЙ» у судове засідання не зявилися, причини неявки суд не повідомили, клопотань не наддали. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справу повідомлялася у встановленому законом порядку, причини неявки суд не повідомила, відзиву не надала. На підставі ч.1 ст.280 ЦПК України, суд, постановивши ухвалу про заочний розгляд справи, розглянув справу на підставі наявних у справі доказів. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позовні вимоги частково є обґрунтованими, а тому позов підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. У судовому засіданні встановлено, що 08.06.2020 між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] укладено кредитний договір №24982501 про надання споживчого кредиту, відповідно до якого відповідач отримала позику у розмірі 5000,00 грн строком на 30 днів, шляхом переказу коштів на його платіжну картку (а. с. 27-29). За графіком платежів до договору про надання споживчого кредиту №24982501 визначено наступне: кількість платежів/періодичність внесення один/одноразово; дата повернення кредиту та сплати нарахованих процентів 08.07.2020; сума кредиту 5000,00 грн; сума нарахованих процентів 15,00 грн; разом до сплати 5015,00 грн (а. с. 30). Згідно з паспортом споживчого кредиту ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» надало кредит у розмірі 5000,00 грн; строк кредитування 30 днів; мета отримання кредиту споживчі (особисті) потреби; спосіб та строк надання кредиту шляхом перерахування кредитодавцем грошових коштів за реквізитами платіжної картки зазначеної споживачем не пізніше трьох календарних днів від дати підписання договору; періодичність внесення платежів одноразово, сума кожного платежу становить 5015,00 грн; штрафи 240,00 грн на 4 (четвертий) день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом та 60,00 грн починаючи з 5 (п`ятого) дня за кожен день невиконання та/або неналежного виконання зобов`язань з повернення кредиту та/або процентів за користування кредитом; процентна ставка, яка застосовується при невиконанні зобов`язань щодо повернення кредиту 695,40 річних (1,90% в день) (а.с. 31-32). З виписки по рахунку [PERSON] за № [NUMBER] вбачається, що 08.06.2020 відбулося зарахування переказу на її картку у розмірі 5000,00 грн (п`ять тисяч гривень) (а. с. 125-127). Отже, між Товариством з обмеженою відповідальністю «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] виникли кредитні правовідносини, тому при вирішенні вказаного спору суд керувався умовами кредитного договору та ст.526 ЦК України, відповідно до якої зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. ст. 627-629, 638 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами і є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 611 ЦК України передбачено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За договором факторингу №1 від 06.09.2019 між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «УМ Факторинг» за кредитними договорами та підписано реєстр прав вимог №8 від 25.01.2021, за яким відбулося відступлення права вимоги щодокредитного договору 2498501 від 08.06.2020, де боржник [PERSON] , де заборгованість по основному боргу 5000,00 грн, заборгованість за відсотками 2850,00 грн, пеня та інші штрафні санкції 8550,00 грн, загальна заборгованість 16400,00 грн. Статтею 1077 ЦК України передбачено, що за договором факторингу одна сторона (фактор) передає або зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження другої сторони (клієнта) за плату (у будь-який передбачений договором спосіб), а клієнт відступає або зобов`язується відступити факторові своє право грошової вимоги до третьої особи (боржника). Клієнт може відступити факторові свою грошову вимогу до боржника з метою забезпечення виконання зобов`язання клієнта перед фактором. Зобов`язання фактора за договором факторингу може передбачати надання клієнтові послуг, пов`язаних із грошовою вимогою, право якої він відступає. Отже, враховуючию, що ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило право вимоги ТОВ «УМ Факторинг» за кредитним договором щодо боржника [PERSON] , у позивача наявне право на предявлення позову про стягнення заборгованості. З наданого банком розрахунку, заборгованість [PERSON] на день подання позову становить 17425,25 грн, з яких: - 5000,00 грн тіло кредиту; - 2850,00 грн заборгованість за відсотками у межах строку кредитування; - 8550,00 проценти у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення; - 1025,25 грн упущена вигода. Доказів щодо сплати коштів за кредитним договором, та які б спростовували зазначений розрахунок заборгованості, відповідач суду не надала, тому вимоги в частині стягнення 5000,00 грн тіла кредиту; 2850,00 грн заборгованості за відсотками у межах строку кредитування; 8550,00 процентів у межах періоду прострочення, але не більше 90 календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення; підлягають задоволенню. Щодо стягнення 1025,25 грн упущеної вигоди, яку позивач обгрунтовував договором №12 про проведення оцінки грошового збитку від 30.06.2022, та звітом про грошову оцінку грошового збитку, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до частини першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. За частиною другою статті 22 ЦК України, збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відшкодування збитків є однією із форм або заходів цивільно-правової відповідальності, яка вважається загальною або універсальною саме в силу правил статті 22 ЦК України, оскільки частиною першою визначено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Тобто порушення цивільного права, яке потягнуло за собою завдання особі майнових збитків, саме по собі є основною підставою для їх відшкодування. Відповідно до статті 22 ЦК України у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки, які б могли бути реально отримані при належному виконанні зобов`язання. Відповідно до частини четвертої статті 623 ЦК України при визначенні неодержаних доходів (упущеної вигоди) враховуються заходи, вжиті кредитором щодо їх одержання. Кредитор, який вимагає відшкодування збитків, має довести: неправомірність поведінки особи; наявність шкоди; причинний зв`язок між протиправною поведінкою та шкодою, що є обов`язковою умовою відповідальності та виражається в тому, що шкода має виступати об`єктивним наслідком поведінки завдавача шкоди; вина завдавача шкоди, за виключенням випадків, коли в силу прямої вказівки закону обов`язок відшкодування завданої шкоди покладається на відповідальну особу незалежно від вини. З іншого боку, боржник має право доводити відсутність своєї вини (стаття 614 ЦК України). Таким чином, у вигляді упущеної вигоди відшкодовуються тільки ті збитки у розмірі доходів, які б могли бути реально отримані. Пред`явлення вимоги про відшкодування неодержаних доходів (упущеної вигоди) покладає на кредитора обов`язок довести, що ці доходи (вигода) не є абстрактними, а дійсно були б ним отримані. Позивач повинен довести також, що він міг і повинен був отримати визначені доходи, і тільки неправомірні дії відповідача стали єдиною і достатньою причиною, яка позбавила його можливості отримати прибуток. Так, матеріали справи містять акт повернення права вимоги підписаного ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «УМ Факторинг»(без дати); витяг із реєстру прав вимоги №8 від 25.01.2021 (завірений оригінал не містить відбитків печаті та підписів), з яких встановити період за який у позивача було право вимоги є неможливим, тому враховуючи, що звіт про грошову оцінку грошового збитку зроблений з періоду планового повернення - 08.07.2020, отже відсутні докази того, що позивач дійсно отримав би дохід у сумі 1025,25 грн, у зв`язку з чим у задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Щодо вимоги про стягнення суми судових витрат, суд керувався вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, за якими судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із платіжного доручення №247 від 21.07.2022 при подачі позову позивач сплатив судовий збір у розмрі 2481,00 грн, отже вказані витрати підлягають задоволенню. Також підлягають задоволенню витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 3000,00 грн з огляду на наявність договору №9/22 від 16.05.2022 про надання правничої допомоги та додатку №9 до договору про надання правничої допомоги від 22.07.2022. Щодо стягнення витрат на проведення оцінки грошового збитку у розмірі 15000,00 грн, суд, враховуючи відмову у задоволенні позову в частині стягнення упущеної вигоди, відмовляє у стягненні такого виду витрат. Враховуючи вищевикладене, на підставі ст.ст.526, 527, 610-612, 627- 629,638 ЦК України,

Outcome: partial