Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, у якому просить стягнути з відповідача [PERSON] на його користь 63000 грн заборгованості за договором позики. Позовні вимоги обґрунтовує ти, що 27 лютого 2021 року він позичив відповідачу [PERSON] грошові кошти в сумі 68000,00 грн на строк до 27 лютого 2022 року, що підтверджується договором позики, який відповідач власноруч підписав, та розпискою відповідача про отримання грошових коштів, в якій він також вказав, що у нього наявне майно, яке він готовий реалізувати задля погашення заборгованості. 20.05.2022 відповідач добровільно здійснив перерахунок частини коштів на його банківський рахунок в сумі 5000 грн, в рахунок погашення боргу за договором позики від 27.02.2022. Однак, в подальшому відповідач свідомо ухиляється від виконання взятих на себе зобов`язань за договором позики і у нього наявний борг в сумі 63000 грн, які він просить стягнути в його користь та судовий збір. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 05 вересня 2022 року в даній справі відкрито провадження, постановлено розгляд справи провести в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначено судове засідання. У судове засідання позивач не з`явився, направив суду заяву, в якій просить провести судовий розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в зал судового засідання не прибув, подав до суду заяву, в якій просить справу слухати у його відсутності, позовні вимоги визнає у повному обсязі та просить здійснити розподіл судових витрат відповідно до ч.1 ст.142 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. 27 лютого 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики. Відповідно до п.1 договору позики позикодавець [PERSON] передав, а позичальник [PERSON] прийняв у власність 68000,00 грн. Факт одержання грошей підтверджується розпискою, власноручно написаною позичальником в момент передачі йому суми позики, який засвідчує її власним підписом. Згідно п.2 договору позики зазначену вище суму грошей позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві готівкою в строк до 27 лютого 2022 року. Відповідно до розписки від 27.02.2021 року, даної [PERSON] , він отримав від [PERSON] гроші в сумі 68000,00 грн. на підставі договору позики від 27.02.2021, які він зобов`язався повернути в строк, визначений умовами договору позики, а саме 27.02.2022. 20.05.2022 відповідач [PERSON] перерахував на рахунок позивача [PERSON] грошові кошти в сумі 5000 грн, призначення платежу, оплата боргу згідно договору позики від 27.02.2021, що стверджується квитанцією ІСКТМ0520ОК9АТ.1. Відповідач визнав, що взяті на себе зобов`язання за договором позики в повній мірі не виконав, позику в строк до 27.02.2022 позивачу не повернув і у нього наявний борг в сумі 63000 грн. В силу ч.1 ст.1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики). Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Згідно з вимогами ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Враховуючи, що фактично отримані позичальником кошти в повній мірі у добровільному порядку позивачу не повернуті, суд вважає, що права позивача порушені і підлягають захисту. Підсумовуючи викладене суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути заборгованість за договором позики від 27.02.2021 в сумі 63000 грн., що є сумою основного боргу. Відповідно до вимог ч. ч. 1, 3 ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Зважаючи на те, що відповідач [PERSON] визнав позов до початку розгляду справи по суті, позивачу [PERSON] з державного бюджету слід повернути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, відповідно до вимог ч. 1 ст. 142 ЦПК України та ч.3 ст.7 Закону України «Про судовий збір. На підставі\~ст.ст.\~526,\~ 530,\~610\~-\~612,\~1046,\~1049\~ЦК України\~та

Outcome: approved