Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

03.10.2022 року до суду звернувся [PERSON] з заявою про встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території. В заяві вказував на те, що його батько, [PERSON] , [INFO] , уродженець м. Моста, область «Північний регіон», Республіка Мальта, [INFO] помер у м. Токмак, Запорізької області. На підтвердження чого надав довідку про смерть, виданої на тимчасово окупованої території. Однак, оскільки документи, видані органами та установами, розташованими на тимчасово окупованій території, владою України не визнаються, він позбавлений можливості отримати свідоцтво про смерть [PERSON] встановленого зразку на території України, в зв`язку з цим просить встановити факт смерті останнього. Заявник в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність. Представник заінтересованої особи до суду не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, про причини неявки суд не повідомив. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви. Відповідно до п.п.8, 9 ч.1 статті 315ЦПК України суди розглядають справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; а також смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. Так, заявник звернувся з заявою про встановлення факту смерті особи. Відповідно до ст. 317 ЦПК України Заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. На підтвердження факту родинних відносин з померлим заявник не надав жодних доказів, окрім цього, з доданих документів до заяви не вбачається правоустановчі документи заявника. Також, для розгляду справи про встановлення факту смерті у суді відділ державної реєстрації актів цивільного стану на прохання заявника складає письмову відмову у проведенні державної реєстрації смерті, у якій викладає причини неможливості проведення такої реєстрації. З долучених до заяви документів не вбачається, що [PERSON] звертався до відділу державної реєстрації актів цивільного стану із заявою про реєстрацію смерті та відсутня письмова відмова у проведенні державної реєстрації смерті. Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», роз`яснено, що суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Доказами на підтвердження факту смерті є: медичні документи про смерть, письмова відмова органів державної реєстрації актів цивільного, неможливість одержання або відновлення документів, що посвідчують цей факт тощо. На підтвердження факту смерті [PERSON] , [INFO] , заявник не надав медичної довідки про дату, час, місце та причину смерті [PERSON] . З матеріалів справи вбачається лише не державного зразка довідка про смерть, видана [PERSON] . З урахуванням вище викладеного, суд приходить до висновку, що факт смерті [PERSON] на тимчасово окупованій території не доведений, тому заява про встановлення факту смерті задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed