Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Представником позивача, подано дану позовну заяву про відібрання малолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав та стягнення аліментів на користь дитячого соціального закладу або осіб де будуть утримуватися малолітні діти у розмірі 1/3 частини усіх видів заробітку (доходу), але не менше 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину. Крім того просив передати малолітніх [PERSON] та [PERSON] органу опіки та піклування виконавчого комітету Знам`янської міської ради до вирішення питання подальшого влаштування дитини. Вимоги обгрунтовані тим, що 28 вересня 2017 року [PERSON] була позбавлена батьківських прав по відношенню до своїх двох старших синів ( [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] ). В липні 2018 року, після народження доньки [PERSON] , мати разом із дитиною за направленням центру соціальних служб була влаштована до КЗ «Кіровоградський обласний соціальний центр матері та дитини» КОР, де зарекомендувала себе як жінка, яка в достатній мірі не соціалізована, не вміє самостійно вирішувати питання, які стосуються її самої та дитини, легко йде під негативний вплив, потребує контролю у вихованні та догляді за дитиною, схильна до обману та маніпуляцій. В 2019 році [PERSON] разом з донькою переїхала до свого співмешканця в м.Знам`янка, де народила другу дитину - [PERSON] , [INFO] . В березні 2021 року [PERSON] разом зі своїми малолітніми дітьми перебуваючи у стані алкогольного сп`яніння знаходилась у своєї подруги, в зв`язку з тим, що дітям загрожувала небезпека, їх разом з матір`ю було доставлено до приймального відділення Знам`янської міської лікарні ім.А.В.Лисенка. Також, з березня 2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на обліку в службі у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради, як діти які перебувають в складних життєвих обставинах. Рішенням виконавчого комітету, за заявою матері, [PERSON] та [PERSON] , терміном на шість місяців влаштовано до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та відсутністю постійного місця проживання. За час перебування дітей в закладі [PERSON] доньок не відвідувала, станом дітей не цікавилась. На даний час відповідач участі у вихованні дітей не приймає, не цікавиться їх життям. Вказані факти свідчать про ухилення останньої від виконання своїх батьківських обов`язків. Весь обсяг обов`язків щодо утримання, виховання та розвитку дітей виконує заклад де перебувають діти. Оскільки [PERSON] фактично самоусунулась від виховання дітей, враховуючи вищевикладене, з метою їх соціального захисту та своєчасного надання їм статусу дітей позбавлених батьківського піклування та подальшого влаштування до сімейних форм виховання представник позивача змушений звернутись з даним позовом до суду. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позові. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги визнала, не заперечила проти відібрання у неї дітей та стягнення аліментів на їх утримання. Заслухавши пояснення представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтв про народження та витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження, відповідач [PERSON] є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батько дітей записаний відповідно до ч.1 ст.135 СК України (а.с. 9;10;11;12). На підставі клопотання служби у справах дітей Знам`янського виконкому, 13 липня 2018 року, у зв`язку з скрутним матеріальним становищем та відсутністю постійного місця проживання [PERSON] разом із новонародженою донькою [PERSON] , направлено до КЗ «Кіровоградський обласний соціальний центр матері та дитини» Кіровоградської обласної ради (а.с.15). З листа КЗ «Кіровоградський обласний соціальний центр матері та дитини» Кіровоградської обласної ради від 12 квітня 2019 року встановлено, що [PERSON] відраховано з соціального центру матері та дитини за порушення правил внутрішнього розпорядку. Вказано, що за період проживання у закладі [PERSON] зарекомендувала себе як жінка, яка в достатній мірі не соціалізована, не вміє самостійно вирішувати питання, які стосуються її самої та дитини, легко йде під негативний вплив, потребує контролю у вихованні та догляді за дитиною, схильна до обману та маніпуляцій. Перебуваючи у закладі, остання, оформила та отримує кошти державної соціальної допомоги при народженні дитини, допомогу одинокій матері та допомогу малозабезпеченим сім`ям, володіє низьким рівнем знань з планування сімейного бюджету. З метою налагодження та підтримки соціальних зв`язків [PERSON] разом із дитиною їздила до своєї сестри у м.Знам`янка та до подруги у Новгородківський район, завжди поверталась невчасно, що є порушенням правил внутрішнього розпорядку. 01 червня 2019 року [PERSON] пішла прогулятись разом із дитиною по с.Нове і не повернулась у заклад. На телефонні дзвінки адміністрації закладу не відповідала (а.с.18). З довідки ГУНП в Кіровоградській області відділу поліції №1 (м.Знам`янка) Кропивницького районного управління поліції вбачається, що [PERSON] протягом 2021 року притягувалась до адміністративної відповідальності за ч.1, 2 ст.184 КУпАП. Неодноразово працівниками ювенальної поліції Кропивницького РУП ГУНП в Кіровоградській області з [PERSON] проводились профілактичні бесіди та наголошувалась про належне виховання двох малолітніх дітей (а.с.17). Відповідно до Наказу начальника служби у справах дітей виконавчого комітету Знам`янської міської ради Кіровоградської області №4 від 16 березня 2021 року, малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взято на облік як таких, що перебувають в складних життєвих обставинах (а.с. 13). Рішенням виконавчого комітету Знам`янської міської ради від 18 березня 2021 року №68, малолітніх [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] направлено до КНП «Кіровоградський обласний спеціалізований будинок дитини нового типу Кіровоградської обласної ради» (а.с.14). З акта про невідвідування дітей батьками та рідними №51 від 16 вересня 2021 року встановлено, що з 16 квітня 2021 року малолітні [PERSON] та [PERSON] перебувають на повному державному забезпеченні у вказаному вище закладі. За час перебування дітей у закладі їх мати доньок не відвідувала, не цікавилась ними, письмових запитів на адресу підприємства не надсилала (а.с.16). Згідно з висновком про доцільність відібрання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківський прав, зробленого виконавчим комітетом Знам`янської міської ради Кіровоградської області як органом опіки та піклування, виконавчий комітет прийшов до висновку про доцільність відібрання [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] , без позбавлення її батьківських прав (а.с.4-6). Відповідно до ст.32 Конституції України ніхто не може зазнавати втручання в його особисте і сімейне життя, крім випадків, передбачених Конституцією України. Статтею 51 Конституції України проголошено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч.1 ст.151 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Згідно з ч.1 ст.153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно статті 170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених пунктами 2-5 частини першої статті 164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. При задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Згідно з п.п. 2-5 ч.1 ст.164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь - яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Позов про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав позивачем заявлено з підстав, передбачених п.2, 3 ч.1 ст.164 СК України. Відповідно до роз`яснень пунктів 16 і 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і позбавлення батьківських прав та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Суд має право вирішити питання про відібрання дитини від батьків без позбавлення їх батьківських прав та передати органу опіки та піклування (якщо цього потребують інтереси дитини), без визначення при цьому конкретного закладу. Закон України «Про охорону дитинства» визначає: Стаття 11 Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Стаття 12 Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Держава надає батькам допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї. Стаття 14 Діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. У преамбулі до Конвенції ООН про права дитини зазначено, що дитині для повного та гармонійного розвитку необхідно зростати в сімейному оточенні. У ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, зазначено, що під час вирішення будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з як найкращого забезпечення інтересів дітей. Згідно зі статтею 9 Конвенції Держави-сторони дбають про те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їхньому бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи за судовим рішенням визначають відповідно до застосовного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в інтересах дитини. Вирішення такого питання може бути необхідним у тому чи іншому випадку, коли, наприклад, батьки жорстоко поводяться з дитиною чи не піклуються про неї. При цьому всім заінтересованим сторонам надається можливість брати участь у вирішенні такого питання та викладати свою позицію. У додатку до Рекомендації Rec(2005)5 Комітету міністрів, прийнятої 16 березня 2005 року, перелічено основні принципи забезпечення прав дітей. Зокрема, ці принципи передбачають таке: сім`я є природним середовищем для розвитку і забезпечення добробуту дитини, і головну відповідальність за виховання та розвиток дитини покладено на батьків; наскільки це можливо, мають вживатися профілактичні заходи з підтримки дітей і сімей з урахуванням їхніх особливих потреб; встановлення опіки над дитиною має залишатися винятком, і головною метою такого заходу є захист інтересів дитини. Стаття 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод людини і громадянина проголошує, що кожен має право на повагу до свого сімейного життя. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Як відзначив Європейський суд з прав людини (справа «Савіни проти України») право батьків і дітей бути поряд один з одним становить основоположну складову сімейного життя і заходи національних органів, спрямовані перешкодити цьому, є втручанням у права, гарантовані статтею 8. Таке втручання є порушенням зазначеного положення, якщо воно здійснюється не «згідно із законом», не відповідає законним цілям, переліченим у пункті 2 статті 8, і не може вважатися «необхідним у демократичному суспільстві». Визначаючи, чи було конкретне втручання «необхідним у демократичному суспільстві», суд повинен оцінити - у контексті всієї справи загалом - чи були мотиви, наведені на виправдання втручання, доречними і достатніми для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції і чи був відповідний процес прийняття рішень справедливим і здатним забезпечити належний захист інтересів, як цього вимагає стаття 8. У цій же справі Європейський суд з прав людини також відзначив, якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При винесенні рішення про відібрання дитини від батьків може постати необхідність врахування цілої низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. Аналізуючи зібрані у цій справі докази у їх сукупності, з урахуванням інтересів малолітніх дітей, суд приходить до висновку про необхідність відібрання малолітніх [PERSON] та [PERSON] від матері [PERSON] без позбавлення її батьківських прав, оскільки остання свідомо ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, не цікавиться їх життям, здоров`ям та розвитком. Така міра на думку суду буде відповідати найкращим інтересам дівчат. На підставі ст.15, ч.4 ст.170, ст.180 СК України, враховуючи також обставини, визначені статтею 182 СК України, те, що відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на її утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких вона зобов`язана утримувати, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на утримання її малолітніх дітей аліменти, визначивши їх розмір, як того вимагає положення ст.183 СК, в єдиній частці від заробітку(доходу) матері - у частині, що становитиме 1/3 частини усіх видів її заробітку (доходів), на їх утримання, яка буде стягуватись до досягнення найстаршою дитиною повноліття на користь тих осіб або установ, на утриманні яких будуть перебувати діти. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі ст.141 ЦПК України, судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. Оскільки в позовній заяві заявлено дві позовні вимоги (про відібрання дитини без позбавлення батьківських прав та про стягнення аліментів), загальна сума судового збору яка підлягає стягненню з відповідача становить 1816 грн. 00 коп.. На підставі викладеного та

Outcome: approved