Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся в суд до [PERSON] з позовною заявою в якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що 26.07.2022 між ним та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] на підставі якого він набув право власності на вищевказану квартиру. За умовами Договору відповідач зобов`язувався знятись з реєстраційного обліку та звільнити квартиру у строк до 30.07.2022, однак станом на 10.08.2022 останній не знявся з реєстраційного обліку. Таким чином, порушуються його право, як власника вищевказаного нерухомого майна, у зв`язку з чим виникла необхідність в усуненні перешкод у користуванні власністю шляхом позбавлення відповідача права користування житловим приміщенням. Оскільки жодних правових підстав для проживання відповідача у його квартирі немає, просить позов задовольнити. Ухвалою суду від 26.08.2022 відкрито спрощене позовне провадження у справі. Позивач в судове засідання не з`явився, представник позивача подав до суду заяву за змістом якої позов підтримує та просить такий задоволити, а розгляд справи здійснювати у його відсутності. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, хоча у відповідності до вимог ст.ст.128-130 ЦПК України належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, причин неявки не повідомив, жодних заяв, клопотань та/або відзиву на позов не поступало, а тому, згідно ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглядати справу заочно, у відсутності відповідача, на підставі наявних у справі доказів. У зв`язку з неявкою сторін та з врахуванням поданої заяви фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та перевіривши їх доказами, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 41 Конституції України\~закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1\~ст. 317 ЦК України\~власникові належать право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. 1 і ч. 2\~ст. 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартир від 26.07.2022, а також Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності №305864812 від 26.07.2022. Згідно із відомостями, наданими Відділом обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ГУ ДМС у Львівській області від 18.08.2022 відповідач [PERSON] по даний час зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно із ст. 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому, у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно, тимчасово.\~Статтею 310 вказаного Кодексу\~передбачено, що фізична особа має право на місце проживання. Права власника житлового будинку, квартири визначені\~ст. 383 ЦК України\~та\~ст. 150 ЖК УРСР, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно до вимог п.1 ч.1\~ст. 346 ЦК України\~в разі відчуження майна у попереднього власника припиняється право власності на нього. Таким чином, права володіння, користування та розпорядження майном на власний розсуд переходять до нового власника. Враховуючи вищенаведене, з огляду на встановлені обставини та наведені норми чинного законодавства, позовні вимоги [PERSON] \~про усунення перешкод в користуванні квартирою шляхом визнання особи такою, що втратила право користування є обґрунтованими, підтверджуються зібраними у справі доказами, а тому підлягають до задоволення. Питання щодо судових витрат слід вирішити відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі ст.ст.317, 346, 391 ЦК України та

Outcome: approved