Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

07 вересня 2022 року заявник [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила встановити факт належності їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 04 березня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1110, на володіння 2/6 частинами житлового будинку [ADDRESS] , та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18 березня 1992 року, записаного в реєстрову книгу за №1627, на ім`я [PERSON] . На обгрунтування заяви зазначено, що у свідоцтві про право на спадщину за заповітом та реєстраційному посвідченні допущено помилку у написанні її імені, оскільки записано «Єлизавета» замість «Єлізавета», що стало причиною звернення до суду. Ухвалою суду від 12 вересня 2022 року заяву залишено без руху і надано заявнику строк для усунення виявлених недоліків. На виконання цієї ухвали, заявником [PERSON] , 15 вересня 2022 року, подано заяву про усунення недоліків, у якій заявник зазначила, що через вказані розбіжності вона не може в повному обсязі реалізувати свого передбаченого законом права власності на володіння частиною вказаного житлового будинку. Крім цього, вказазала, що заінтересованою особою у цій справі є співласник Ѕ частини зазначеного житлового будинку [PERSON] , з яким вони звертались в Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради. Враховуючи, що Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради повідомило їй про необхідність звернення до суду, з метою виправлення розбіжності в імені заявниці у свідоцтві про право на спадщину за законом та реєстраційному посвідченні, тому виникла необхідність у зверненні з вказаною заявою до суду. Ухвалою судді від 19 вересня 2022 року залучено до участі у справі як заінтересованих осіб [PERSON] та Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд 11 жовтня 2022 року на 11 год. 00 хв., яке, у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги по всій території України в тому числі о 08 год. 53 хв. на території Тернопільської області, яка закінчилась о 12 год. 49 хв., відкладено на 09 листопада 2022 року на 11 год. 30 хв. 09 листопада 2022 року від заявника [PERSON] надійшла заява, у якій вона просила проводити розгляд справи проводити без її участі, заяву підтримала у повному обсязі та просила задовольнити. 09 листопада 2022 року від заінтересованої особи [PERSON] надійшла заява, у якій він просив проводити розгляд справи проводити без його участі, вказав, що він є співвласником житлового будинку [ADDRESS] , проти задоволення заяви [PERSON] не заперечив. Представник заінтересованої особи Управління державної реєстрації Тернопільської міської ради, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, в судове засідання не з`явився, не повідомивши про причини неявки. За вказаних обставин відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності учасників справи на підставі наявних у справі доказів. \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини: 04 березня 1992 року першою Тернопільською державною нотаріальною конторою було видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, зареєстроване в реєстрі за №3-1110. У вказаному свідоцтві ім`я заявниці [PERSON] записано «Єлизавета». Також, з реєстраційного посвідчення на 2/6 частини житлового будинку [ADDRESS] , виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18 березня 1992 року, записаного в реєстрову книгу за №1627, вбачається, що зазначена частина житлового будинку зареєстрована за [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 04 березня 1992, за реєстром №3-1110. Наведене свідчить про наявність розбіжностей імені заявниці у вказаних документах та в паспорті громадянина України, серія [NUMBER] від 22 грудня 1995 року, виданому Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області, в якому прізвище, ім`я, по батькові та дата народження зазначені « [PERSON] , [INFO] ». Такі ж її прізвище, ім`я, по батькові зазначено і в свідоцтві про народження заявниці серії [NUMBER] від 04 січня 1979 року, виданого міським відділом ЗАГС м. Тернопіль, а також в довідці від 15 вересня 2017 про присвоєння їй РНОКПП. На підставі зібраних доказів судом установлено, що [PERSON] , якій видано свідоцтво про право на спадщину за заповітом, видане першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 04 березня 1992 року, зареєстроване в реєстрі за №3-1110, на володіння 2/6 частинами житлового будинку [ADDRESS] , та реєстраційне посвідчення, видане Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18 березня 1992 року, записане в реєстрову книгу за №1627, є [PERSON] , якій видано паспорт серії [NUMBER] Тернопільським МУ УМВС України в Тернопільській області від 22 грудня 1995 року, свідоцтво про народження серії [NUMBER] від 04 січня 1979 року та довідка про присвоєння РНОКПП. Як зазначає заявник у заяві, та підтверджено долученими до заяви документами, виправити зазначені помилки в написанні її імені у позасудовому порядку неможливо, що створює їй перешкоди в підтвердженні її неоспорюваних прав. Зокрема, заявник має намір підтвердити її право власності на належне їй майно, однак через зазначені розбіжності в документах не може реалізувати свої права. Згідно\~з ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження\~це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно із вимогами п. 6 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України\~суд розглядає справи про встановлення факту, зокрема належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України, наведених у п. 1\~постанови від 31.03.1995р. №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення»\~в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежать виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян. Водночас згідно з п. 12\~Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаним у свідоцтві про народження або в паспорті, в тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали, суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. Відповідно листа ВСУ «Про судову практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п.6 ч.1\~ст.256 ЦПК\~(в редакції до 15.12.2017 року) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Аналізуючи зібрані у справі докази, в суду не виникає сумнівів у достовірності факту належності заявнику [PERSON] свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого першою Тернопільською державною нотаріальною конторою 04 березня 1992 року, зареєстрованого в реєстрі за №3-1110, на володіння 2/6 частинами житлового будинку [ADDRESS] , та реєстраційного посвідчення, виданого Тернопільським обласним об`єднаним бюро технічної інвентаризації 18 березня 1992 року, записаного в реєстрову книгу за №1627, а необхідність встановлення цих фактів необхідне їй для подальшого розпорядження вказаним майном. Тому, з метою недопущення порушення прав заявника, реалізація яких залежить від доведеності факту, що має юридичне значення, суд приходить до переконання про необхідність встановлення цього факту судом. Встановлення судом зазначеного факту повністю відповідає вимогам ч. 1 ст. 293 та ст. 315 ЦПК України щодо розгляду судом у порядку окремого провадження цивільних справ про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. З цих підстав заява [PERSON] про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає до задоволення.

Outcome: approved