Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з КП «Муніципальна служба правопорядку ВАРТА» (далі КП «МСП-ВАРТА», відповідач) на його користь завдану йому моральну шкоду в розмірі 10\~000 грн. В обґрунтування заявлених вимог посилається на те, що 09.05.2022 інспектором-ревізором КП «МСП-ВАРТА» Хіміч О.А. відносно нього була складено протокол про адміністративне правопорушення №42 від 09.05.2022 за ст.152 КУпАП. Постановою по справі про адміністративне правопорушення №92/17-02 від 17.06.2022 адміністративною комісією при виконавчому комітеті Ніжинської міської ради його було притягнуто до адміністративної відповідальності і накладено на нього штраф у розмірі 340 грн. 04.07.2022 ним було подано скаргу до міського голови з приводу незаконності та необґрунтованості вказаної постанови. 07.07.2022 рішенням виконавчого комітету Ніжинської міської ради №182 постанову скасовано у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення, провадження по справі закрито. Зазначає, що він зазнав душевних і психічних страждань, оскільки інспектор-ревізор Хіміч О.А. склав неправомірний та необґрунтований протокол, а він з метою відновлення своїх прав витрачав кошти, і все це негативно позначилося на його здоров`ї, в цей час він потрапив на стаціонарне лікування. У поданих запереченнях начальник КП «МСП-ВАРТА» Лавринець В., які є по суті відзивом, заперечив проти задоволення позовних вимог з посиланням на їх необґрунтованість та безпідставність, мотивуючи тим, що рішенням комітету Ніжинської міської ради постанову №182, якою було притягнуто позивача до адміністративної відповідальності було скасовано, тобто до відповідальності позивача притягнуто не було. Вважає, що відсутній причинно-наслідковий зв`язок між обставинами та викладеними вимогами. У відповіді на відзив позивач зазначив, що саме на підставі складеного відповідачем протоколу про адміністративне правопорушення №42 від 09.05.2022 його було притягнуто до адміністративної відповідальності постановою №92/17-2 від 17.06.2022, і тільки тому що він оскаржив цю постанову, провадження у справі було закрито, у зв`язку з відсутністю події адміністративного правопорушення. Тобто, якби він не доклав зусиль, щоб написати скаргу та виправдати себе, то ніхто б не скасував незаконну постанову, у зв`язку з чим вважає, що причино-наслідковий зв`язок існує. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав повністю, просив позов задовольнити із підстав зазначених у позовній заяві. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про поважність причин не явки в судове засідання не повідомив, клопотань про відкладення розгляду до суд не подавались. Заслухавши позивача, дослідивши матеріали справи, суд прийшов до наступного висновку. Згідно зі ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свободі протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права (ст.10 ЦПК). Згідно частини першої ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Як передбачено ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч.1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 09.05.2022 інспектором-ревізором комунального підприємства «Муніципальна служба правопорядку - ВАРТА» Хіміч Олександром Анатолійовичем, відносно [PERSON] , було складено протокол про адміністративне правопорушення № 42 вiд 09.05.2022. Згідно його змісту 09.05.2022 о 15.30 по [ADDRESS] [PERSON] розмістив біля двору вигрібну яму, чим порушив ст.152 КУпАП п.15.2.4 Правил благоустрою м. Ніжина. Постановою по справі про адміністративне правопорушення №92/17-02 вiд 17.06.2022 адміністративною комісією при виконавчому комiтетi Ніжинської міської ради за порушення ст.152 КУпАП [PERSON] , [INFO] було притягнуто до адміністративної відповідальності у вигляді штрафу 340 гривень. 04.07.2022 [PERSON] подав Ніжинському міському голові Олександру Кодолі подав скаргу з посиланням на про те, що постанова № 92/17-02 вiд 17.06.2022 є незаконною i необґрунтованою та просив її скасувати. Рішенням виконавчого\~комітету Ніжинської\~міської ради\~№182\~від 07.07.2022\~ [PERSON] \~поновлено строк\~на оскарження\~постанови по\~справі про\~адміністративне правопорушення\~№92/17-02\~вiд\~17.06.2022,\~постанову скасовано,\~а провадження\~по справі\~закрито,\~у зв`язку\~з відсутністю події адміністративного правопорушення. Згідно з ч.3 ст.3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду вирішення справи. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, в тому числі, і відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, а також відшкодування моральної (немайнової шкоди). Стаття 23\~ЦК України передбачає право особи на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав, яка полягає, зокрема, у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Загальноконституційні засади відносин між державою та громадянином, зокрема щодо відповідальності держави, закріплено в конституційні та цивільно-правові норми: ст. 56 Конституції України; ст.ст. 1173-1176 ЦК України, Закон № 266/94-ВР. Згідно зі\~ст.56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені\~ст.1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. За відсутності підстав для застосування ч.1 ст.1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила частини шостої цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (статті\~1173,\~1174\~цього\~Кодексу). Статтями\~2,\~4 Закону № 266/94-ВР\~передбачено, що право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим\~Законом, виникає у випадку, зокрема, закриття справи про адміністративне правопорушення. На підставі п.2 ч.1 \~ст.1 Закону № 266/94-ВР\~в особи виникає право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок незаконного накладення штрафу. Тобто, здійснення провадження у справі про притягнення до адміністративної відповідальності, яка в подальшому закрита за відсутністю складу адміністративного правопорушення, свідчить про незаконні дії посадових осіб, які ініціювали та здійснювали вказане провадження (складання протоколу, отримання пояснень та інше). У справі, яка переглядається, підставою для відшкодування шкоди є закриття справи про адміністративне правопорушення у зв`язку із відсутністю події і складу адміністративного правопорушення. Разом із тим, це не спростовує того, що такими діями позивачу завдано моральної шкоди, оскільки закриття справи про адміністративне правопорушення через відсутність його складу свідчить про те, що позивача притягнуто до адміністративної відповідальності незаконно, а крім того, відшкодування здійснюється незалежно від вини.\~\~ Не приймаються до уваги твердження відповідача про відсутність причинно-наслідкового зв`язку, оскільки позивача так і не було притягнуто до адміністративної відповідальності, оскільки відшкодування моральної шкоди провадиться незалежно від того, чи застосувались з боку держави будь-які заходи примусу, чи було понесено особою витрати на погашення штрафу. Зазначена позиція підтверджена Об`єднаною палатою Верховного Суду у постанові від 10.10.2019 у справі №569/1799/16-ц. Отже суд вважає, що надані суду докази повною мірою вказують на те, що внаслідок неправомірних дій відповідача позивач зазнав моральних страждань, що були обумовлені перенесеними душевними хвилюваннями, порушенням звичайного ритму життя (необхідністю докладати додаткові зусилля для організації свого життя, пов`язані з необхідністю звернення до органів з метою захисту своїх прав). Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до п.9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» суд при вирішенні питання про відшкодування моральної шкоди враховує характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, характер немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин, зокрема подальшої поведінки заподіювача шкоди. При цьому суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи з встановлених обставин, враховуючи характер, обсяг, доведену позивачем тривалість страждань та вимушених змін у його житті, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, суд вважає заявлений розмір відшкодування моральної шкоди достатнім, адекватним та справедливим. Оскільки позивач при зверненні до суду від сплати судового збору звільнений, враховуючи вимоги ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992 грн. 40 грн.

Outcome: approved