Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] , діючи в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] звернулася до суду з позовом про визнання за ними права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] по 1/3 частині майна, належного останньому в обґрунтування зазначивши наступне. [INFO] помер [PERSON] , який є батьком їх неповнолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Після смерті спадкодавця відкрилася спадщина на майно, а саме нежитлові приміщення в м. Київ, автомобіль, однокімнатну квартиру та гараж, розташовані в місті Умань та дві земельні ділянки - одну в с. Гереженівка Уманського району, та другу в м. Умань Черкаської області. З метою прийняття вказаної спадщини вона звернулася в інтересах дітей, як спадкоємців першої черги за законом, до нотаріуса із відповідною заявою і 04.08.2020 року було відкрито спадкову справу. Із заявою про прийняття вказаного спадкового майна до нотаріуса звернулася [PERSON] , яка є також спадкоємцем першої черги за законом, оскільки є матір`ю покійного. 18 січня 2022 року в інтересах малолітніх дітей вона звернулася до державного нотаріуса Кравець Г.В. із заявою щодо видачі на їх ім`я свідоцтва про право на спадщину за законом, однак, 18.01.2022 року державний нотаріус Кравець Г.В. надала їй постанову про відмову у вчиненні нотаріальних дій, а саме щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на [PERSON] та [PERSON] та відповідно реєстрацію права власності на спадкове майно на кожного по 1/3, оскільки нею не надано оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно. Крім того нотаріус вказала, що до державної нотаріальної контори надійшли претензії від кредиторів спадкодавця, а також вказувала, що між спадкоємцями наявний спір. Позивачу стало відомо, що оригінали вказаних правовстановлюючих документів знаходяться: на нежитлові приміщення, розташовані у м. Києві - у кредитора та іпотекодержателя, третьої особи - [PERSON] , а на квартиру, гараж, земельні ділянки та транспортний засіб - у відповідача [PERSON] . При цьому, нотаріусом було роз`яснено про можливість звернення до суду для вирішення цього питання, у зв`язку з чим вона і вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом та просить суд визнати за [PERSON] , [INFO] , (рнокпп [NUMBER] ), право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 854229480000; 1/3 частину нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 854096580000; 1/3 частину автомобіля Volkswagen Transporter, спеціалізований вантажний фургон, малотонажний-В, дата випуску 1997 рік, державний номер [NUMBER] , колір білий, номер шасі [NUMBER] ; 1/3 частину однокімнатної квартири загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 751838971108; 1/3 частину гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , загальною площею 25,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 99123971108; 1/3 частину земельної ділянки за кадастровим номером 7124381200:01:000:0361, площею 3304 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що надана для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2075622971243; 1/3 частину земельної ділянки за кадастровим номером 7110800000:05:001:0832, площею 0,079 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 173210971108. Визнати за [PERSON] , [INFO] , (рнокпп [NUMBER] ), право власності в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] на 1/3 частину нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 854229480000; 1/3 частину нежитлового приміщення № [NUMBER], загальною площею 45,70 кв.м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 854096580000; 1/3 частину автомобіля Volkswagen Transporter, спеціалізований вантажний фургон, малотонажний-В, дата випуску 1997 рік, державний номер [NUMBER] , колір білий, номер шасі [NUMBER] , 1/3 частину однокімнатної квартири загальною площею 35,8 кв.м, що знаходиться на 3-му поверсі 5-ти поверхового будинку за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 751838971108; 1/3 частину гаража, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , гараж № [NUMBER] , загальною площею 25,5 кв.м, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 99123971108; 1/3 частину земельної ділянки за кадастровим номером 7124381200:01:000:0361, площею 3304 кв.м, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що надана для ведення особистого селянського господарства, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2075622971243; 1/3 частину земельної ділянки за кадастровим номером 7110800000:05:001:0832, площею 0,079 га, що розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 173210971108. Також просить стягнути на її користь сплачені судові витрати на оплату професійної правничої допомоги. Відповідач [PERSON] подала на адресу суду відзив, у якому зазначила про те, що вона позовні вимоги визнає повністю, але заперечує проти стягнення з неї судових витрат, оскільки вона ніяким чином не перешкоджала в отриманні та оформлені спадщини онуками. Також вказує, що дійсно має правовстановлюючі документи на спадкове майно, які передала нотаріусу при зверненні із заявою про прийняття спадщини. Крім того, зазначає, що у неї ніколи не було документів на майно, що розташоване у м. Київ, а також на цей час відсутні документи на автомобіль, оскільки спадкодавець за життя розпорядився вказаним автомобілем, продавши його [PERSON] за 4500 доларів США. Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові. Пояснила, що перебувала у цивільному шлюбі з [PERSON] , який помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина. Оскільки під час спільного проживання у них народилося двоє дітей, які є спадкоємцями першої черги за законом після смерті свого батька і яким на час відкриття спадщини виповнилося лише по десять років, вона, діючи в їх інтересах, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття ними спадщини і нотаріусом було відкрито спадкову справу. Але у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно. Їй відомо, що ці документи знаходилися у відповідача по справі, яка також є спадкоємцем першої черги за законом, яка спадщину приймає, однак на її неодноразові звернення так і не надала їй правовстановлюючих документів на спадкове майно для оформлення спадщини. У зв`язку з цим, вона вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом за захистом прав своїх неповнолітніх дітей. Просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Представник позивача [PERSON] в судовому засіданні підтримала позовні вимоги та факти, викладені у позові. Вважає, що позивачем надано достатньо доказів в підтвердження позовних вимог, тому просить суд позов задовольнити в повному обсязі. Пояснила, що її довіритель, діючи в інтересах своїх неповнолітніх дітей звернулася до нотаріуса після смерті їх батька із заявою про прийняття ними спадщини, як спадкоємцями першої черги за законом. У видачі свідоцтва про право власності на спадкове майно нотаріусом було відмовлено, в тому числі у зв`язку з тим, що відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно, які, як стало відомо, знаходилися у відповідача по справі. Оскільки питання прийняття дітьми позивача спадщини вирішити у досудовому порядку не надалося можливим, зокрема й через зволікання відповідача, її довіритель і була вимушена звернутися до суду з цим позовом. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала повністю, але заперечувала щодо стягнення з неї судових витрат, оскільки вона не чинила будь-яких перешкод позивачу, ніколи не заперечувала та не заперечує проти визнання за своїми онуками, в чиїх інтересах звернулася до суду позивач, права власності на частину спадкового майна. Вона, як спадкоємець першої черги за законом, також звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини та при цьому подала усі наявні у неї правовстановлюючі документи на спадкове майно. Зазначила, що документів на нежитлові приміщення, розташовані у місті Києві вона документів ніколи не мала, а документи на автомобіль передані новому власнику спадкодавцем за життя, оскільки її померлий син свій автомобіль фактично продав іншій особі, хоча документально факт продажу не оформив. Враховуючи зазначене не заперечує проти задоволення позову в частині визнання за онуками права власності на спадкове майно, але просить суд відмовити у стягненні з неї судових витрат та витрат на правову допомогу. Представник третьої особи - служби у справах дітей Уманської міської ради Калінчук А.М. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, оскільки вважає, що задоволення вказаного позову буде відповідати інтересам дітей. Представник третьої особи [PERSON] - адвокат Барабаш О.В. в судовому засіданні не заперечував проти задоволення позову, разом з тим підтвердив, що його довіритель є обтяжувачем спадкового майна, яке перебуває в іпотеці, а тому після визнання права власності на таке, будуть вирішуватися питання стягнення заборгованості та виконання умов договору іпотеки. Представник третьої особи АТ КБ «Приватбанк» в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшла письмова заява, у якій просить суд провести судове засідання без участі представника, щодо розгляду справи по суті покладаються на думку суду. Третя особа - державний нотаріус Першої уманської державної нотаріальної контори Кравець Г.В. в судове засідання не з`явилася, на адресу суду подала письмову заяву, у якій повідомляє суд, що з`явитися в судове засідання не має можливості, оскільки судове засідання призначено на понеділок, а в понеділок у нотаріальній конторі вихідний день. Суд, вислухавши осіб, які беруть участь у розгляді справи, повно та всесторонньо вивчивши та дослідивши письмові матеріали справи, врахувавши позицію сторін, викладену у заявах, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлені такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого повторно Уманським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] , актовий запис про смерть № 518. Після його смерті Уманською міською державною нотаріальною конторою було відкрито спадкову справу за № 186/2020, що підтверджується витягом про реєстрацію у Спадковому реєстрі за № 61171775, виданим 04.08.2020 року. Згідно матеріалів вказаної спадкової справи 04.08.2020 року до Уманської міської державної нотаріальної контори звернулася [PERSON] , спадкоємець першої черги за законом, та [PERSON] в інтересах спадкоємців першої черги за законом малолітніх [PERSON] та [PERSON] , із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , [INFO] , померлого [INFO] . 18 січня 2022 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Кравець Г.В., винесено постанову, якою відмовлено [PERSON] , яка діє як представник малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , у видачі свідоцтва на їх ім`я про право власності на спадок за законом на спадкове майно. Підставою такої відмови нотаріусом зазначено про те, що [PERSON] не надано правовстановлюючих документів на спадкове майно належне [PERSON] , а також існує спір між спадкоємцями. Так, нотаріусом встановлено, що інших спадкоємців крім [PERSON] та малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , немає. Також у постанові зазначено, що 28 жовтня 2020 року до Уманської міської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора АТ КБ «Приватбанк» на суму 58168,11 грн. 03 березня 2021 року до Уманської міської державної нотаріальної контори надійшла претензія кредитора - [PERSON] на суму 683 148,80 грн. Спадкодавцю [PERSON] за життя належало наступне майно. На підставі договору купівлі-продажу № 321 від 01.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловол С.М., нежитлове приміщення № [NUMBER], загальною площею 45,7 кв.м, розташоване на 1 (першому) поверсі ТОЦ за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває в іпотеці, іпотекодержателем є [PERSON] на підставі договору іпотеки 1451 виданого 02.10.2019 року, на яке, у зв`язку із укладенням договору іпотеки накладено заборону, обтяжувачем є [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого 24.01.2022 року за № 295951920 (крім того, підтверджується копіями договорів купівлі-продажу, іпотеки, рішенням про реєстрацію права власності тощо). На підставі договору купівлі-продажу № 324 від 01.03.2016 року, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Біловол С.М., нежитлове приміщення № [NUMBER], загальною площею 45,4 кв.м, розташоване на 1 (першому) поверсі ТОЦ за адресою: [ADDRESS] , яке перебуває в іпотеці, іпотекодержателем є [PERSON] на підставі договору іпотеки 1451 виданого 02.10.2019 року, на яке, у зв`язку із укладенням договору іпотеки накладено заборону, обтяжувачем є [PERSON] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого 24.01.2022 року за № 295955774 (крім того, підтверджується копіями договорів купівлі-продажу, іпотеки, рішенням про реєстрацію права власності тощо). Автомобіль Volkswagen Transporter, спеціалізований вантажний фургон малотонажний-В, 1997 року випуску, державний номер - [NUMBER] , білого кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Однокімнатна квартира загальною площею 35,8 кв.м за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування 1377, виданого 17.10.2015 року, посвідченого Очеретяною В.В. приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого 24.01.2022 року за № 295962790 (крім того підтверджується договором дарування та витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Гараж загальною площею 25,5 кв.м, розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору дарування 1383, виданого 17.10.2015 року Очеретяною В.В., приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального округу, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого 24.01.2022 року за № 295968534 (крім того, підтверджується копією договору дарування, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності). Земельна ділянка, кадастровий номер 7124381200:01:000:0361, площею 0,3304 га, на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом 1-449, виданого 02.05.2020 Уманською міською державною нотаріальною конторою, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого 24.01.2022 року за № 295985431 (крім того, підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку). Земельна ділянка, кадастровий номер 7110800000:05:001:0832, площею 0,079 га, на підставі договору дарування 1380, виданого 17.10.2015 року [PERSON] , приватним нотаріусом Уманського міського нотаріального, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна сформованого 24.01.2022 року за № 295987435 (крім того, підтверджується договором дарування земельної ділянки, витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку). Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно положень ч.1 та ч.5 ст.56 ЦПК України у випадках, встановлених законом, органи державної влади, органи місцевого самоврядування, фізичні та юридичні особи можуть звертатися до суду із заявами про захист прав, свобод та інтересів інших осіб або державних чи суспільних інтересів та брати участь у цих справах. У відповідності до ч.1 ст.59 ЦПК України права, свободи та інтереси малолітніх осіб віком до чотирнадцяти років, а також недієздатних фізичних осіб захищають у суді відповідно їхні батьки, усиновлювачі, опікуни чи інші особи, визначені законом. Згідно ч.3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до приписів ч.1 та ч.3 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Особа, права якої порушено, може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів визначений у статті 16 ЦК України. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність або відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення чи захисту в обраний спосіб. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом в інтересах двох своїх малолітніх дітей до [PERSON] про визнання права власності за дітьми на спадкове майно в порядку спадкування після смерті їх батька по 1/3 частині за кожним. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1223 ЦК України визначено, що право на спадкування мають особи визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Враховуючи, що [PERSON] за життя не розпорядився належним йому майном, спадкування здійснюється за законом. Положеннями ч.ч.1,3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Позивач, діючи в інтересах неповнолітніх дітей, звернулася до нотаріуса із заявою про прийняття ними спадщини після смерті їх батька, але у видачі свідоцтв про право на спадщину нотаріусом було відмовлено, у зв`язку із відсутністю правовстановлюючих документів на спадкове майно та наявністю спору між спадкоємцями, оскільки відносно частини спадкового майна застосовано обтяження згідно договору іпотеки і на адресу нотаріуса від обтяжувача надійшла письмова претензія, а також є інший спадкоємець першої черги за законом - відповідач по справі, яка є матір`ю померлого. Суд враховує, що інші спадкоємці, які б прийняли спадщину у порядку ч. 3 ст. 1268 ЦК України шляхом спільного проживання відсутні. Крім цього, інший спадкоємець за законом [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову та визнання за онуками [PERSON] та [PERSON], в чиїх інтересах звернулася позивач у справі, права власності по 1/3 за кожним на все спадкове майно. Крім того, усі правовстановлюючі документи на спадкове майно станом на час розгляду справи наявні у матеріалах справи, треті особи, які мали договірні стосунки із померлим, які стосувалися їх майнових інтересів, також вважають за необхідне визначити нового власника для упорядкування раніше визначених договірних стосунків. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Згідно положень п. 4.14, 4.18 глави 10 Порядку здійснення нотаріальних дій нотаріусами України, видача свідоцтва про право на спадщину здійснюється за наявності необхідних документів, що підтверджують наявність певних юридичних фактів, у тому числі й склад спадкового майна. У разі, якщо у спадкоємців відсутні всі необхідні документи, питання визнання права на спадщину вирішується у судовому порядку. Пунктом 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30 травня 2008 року № 7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до листа Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування», якщо нотаріусом обґрунтовано відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, виникає цивільно-правовий спір, що підлягає розглядові у позовному провадженні. Право власності спадкоємця на спадкове майно підлягає захисту в судовому порядку шляхом його визнання у разі, якщо таке право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Статтею 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом (стаття 328 ЦК України). В силу ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Права власника майна підлягають захисту шляхом пред`явлення позову про визнання права на належне йому майно за умови, якщо власник не може належним чином реалізувати свої правомочності у зв`язку з наявністю щодо цього права сумнівів або претензій з боку третіх осіб. Відповідно до п.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Згідно приписів ч.1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що спадкодавцю на момент відкриття спадщини належало рухоме та нерухоме майно, а саме дві земельних ділянки, транспортний засіб, гараж, однокімнатна квартира та два нежитлові приміщення. У зв`язку із невизначеністю місця знаходження правовстановлюючих документів на це майно та наявністю договору іпотеки, виникли проблеми щодо належного оформлення спадкового майна, тому позивач і вимушена була звернутися до суду, діючи в інтересах своїх неповнолітніх дітей. За таких обставин, з урахуванням досліджених доказів по справі, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд прийшов до висновку, що відсутні сумніви щодо достовірності встановлених обставин та добровільності їх визнання, а тому суд визнає, що наявні достатні підстави для визнання за неповнолітніми дітьми позивача права власності в порядку спадкування, таке визнання не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб і може бути прийняте, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно положень ч.4 ст.206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. При вирішення питання щодо розподілу судових витрат суд виходить з наступного. Згідно ч. ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з п.9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору звільняються інваліди I та II груп, законні представники дітей-інвалідів і недієздатних інвалідів I та II груп. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено судове рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави. Крім того, згідно наявних в матеріалах справи документів, а саме акту-розрахунку прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 27.01.2022 року по договору № 1 від 21.01.2022 року про надання професійної правничої допомоги та представництво в районному суді, складеного адвокатом Кушнір Сергієм Володимировичем, який діє на підставі Свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю № 345 від 19.10.2009 року та [PERSON] , яка діє в інтересах малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] , виконані роботи адвокатом: 1. 22.01.2022 р., 25.01.2022 р., 26.01.2022 р. складено позовну заяву за предметом позову з проведенням аналізу та застосування відповідних правових норм (їх вивчення та можливість застосування). Підготовлено всі копії додатків до позовної заяви. Витрачений час становить 15 годин, вартість 8800,00 грн. та 150,00 грн. витрати на копіювання матеріалів. 2. Складення клопотання про витребування у сторін документів/доказів. Витрачений час становить 30 хвилин, вартість 250,00 грн. 3. Подання позовної заяви з додатками до суду. Витрачений час становить 30 хвилин. 4. Представництво адвокатом в судових засіданнях розраховується: 5 судових засідань (підготовче та по суті) 2500,00 х 5 = 12500,00 грн. Всього витрачено часу 21,00 годину. І загальна вартість виконаних робіт становить 21550,00 грн. Сторони підтвердили, що попереднє обчислення винагороди (гонорару) виконавцю здійснено за домовленістю сторін і встановлено в договорі та обґрунтовані за розміром, що відповідає вимогам встановленим ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» та у відповідності до Правил адвокатської етики, затверджених звітно-виборним з`їздом адвокатів України 2017 року 09 червня 2017 року, вказана робота виконана та відповідає вимогам замовника та умовам зазначеного договору. Разом з цим при вирішенні питання щодо стягнення судових витрат по оплаті професійної правничої допомоги, суд враховує, що згідно акту-розрахунку прийому-передачі виконаних робіт № 1 від 27.01.2022 адвокатом зазначено 12500,00 грн. за представництво інтересів/участь у 5-ти судових засіданнях, тобто 2500 гривень за кожне засідання, але згідно матеріалів справи за участі представника позивача було проведено лише 2 судових засідання, тому вказана представником сума підлягає до часткового стягнення. У зв`язку із зазначеним, з огляду на обставини, які враховуються при вирішенні питання про розподіл судових витрат, суд вважає, що витрати відповідача, пов`язані із отриманням правової допомоги у розмірі 21550,00 грн. є надмірно заявленими і не пропорційними до предмета спору з урахуванням значення справи для сторін, визнанням відповідачем позовних вимог, а також співмірними з обсягом наданих адвокатом послуг, а тому підлягають стягненню з відповідача на користь позивача частково у розмірі 10 000,00 грн. Також, оскільки позовні вимоги задоволено і відповідач позов визнала, а позивач звільнена від сплати судового збору, враховуючи ціну позову, суд вважає, що відповідач має сплатити на користь держави судовий збір у розмірі 5225,00 грн.

Outcome: approved