Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

16.09.2022 року [PERSON] звернувся до Новобузького районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] , в якому просив визнати договір № 186 від 15.03.2001 року купівлі-продажу нерухомого майна квартири [ADDRESS] , між ним [PERSON] та [PERSON] , укладений Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею та зареєстрований в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за № 186 від 15 березня 2001 року. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначив, що 15.03.2001 року між ним та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу нерухомого майна, а саме квартири [ADDRESS] та вказаний договір купівлі-продажу був зареєстрований на Вознесенській універсальній товарно-сировинній біржі. В подальшому даний договір був записаний в реєстрову книгу за №1 та зареєстрований у Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за реєстровим номером 182 від 16.03.2001 року. З 15.03.2001 року він, разом зі своєю сім`єю, проживає у зазначеній квартирі, систематично сплачує усі комунальні послуги, несе інші витрати по утриманню даної квартири, в належному стані утримує прибудинкову територію. Визнання договору купівлі-продажу нерухомого майна необхідне для подальшого відчуження належної йому квартири. Згідно автоматизованого розподілу справи між суддями від 16.09.2022 року матеріали позову розподілені судді Вжещ С.І. За ухвалою судді від 16.09.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження на 13.10.2022 року о 09 год.00 хв. Ухвалою суду від 13.10.2022 року на підставі п. 2 ч. 2 ст.223 ЦПК України відкладено судовий розгляд по справі на 09:45 год. 27.10.2022 року. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій вимоги підтримав і просив їх задовольнити. Також просив справу слухати без його участі, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідачка [PERSON] в судові засідання, призначені на 13.10.2022 року та 27.10.2022 року не з`явилась, була належним чином повідомлена про час і місце судового розгляду, причину неявки суду не повідомила , а також не подала відзив на позов. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, вирішено розгляд справи проводити в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст.\~280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши письмові докази, суд приходить такого висновку. Відповідно до договору купівлі-продажу нерухомого майна за №186 від 15.03.2001 року, зареєстрованого Вознесенською універсальною товарно-сировинною біржею в журналі реєстрації біржових угод з нерухомістю за №186 від 15.03.2001 року, [PERSON] , як власниця квартири [ADDRESS] , продала покупцю [PERSON] , належну їй квартиру і сторони підписали зазначений договір (а.с.6). В силу ст. 227 ЦК України\~в редакції Закону 1963 року (що діяла на момент укладення сторонами договору) договір купівлі-продажу будинку (квартири) повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 47 ЦК України\~в редакції Закону 1963 року, якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. Договір купівлі-продажу нерухомого майна за №186 від 15.03.2001 року, про визнання якого дійсним заявлено позивачем [PERSON] , не був нотаріально посвідчений, але відповідно до чинного законодавства, на момент укладення угоди він підлягав обов`язковому нотаріальному посвідченню. Про те, що вказаний договір потребує нотаріального посвідчення або визнання його дійсним, як видно з доводів позивача, йому стало відомо лише у 2022 році від нотаріуса, коли мав наміри відчуження даної квартири. Укладений між продавцем [PERSON] та покупцем [PERSON] договір купівлі-продажу нерухомого майна не містить в собі протизаконних умов. В угоді зазначено предмет продажу, його характеристика, порядок передачі предмета продажу у власність покупця, визначена ціна продажу. Сторонами за договором було досягнуто згоди з істотних умов угоди, яка повністю була виконана, як покупцем (сплатив продавцю обумовлену між ними суму грошових коштів у розмірі 1000 грн., вселився разом зі своєю родиною в квартиру і користувався нею з 15 березня 2001 року), так і продавцем (отримала обумовлену суму грошових коштів, звільнила житловий будинок та передала його покупцю у власність). [PERSON] на виконання п. 9 біржової угоди, 16.03.2001 року зареєстрував своє право власності в Новобузькій філії Миколаївського міжміського бюро технічної інвентаризації за р./№ 182, що підтверджується відповідним реєстраційним посвідченням (а.с.7). Судом встановлено, що будь-які перешкоди для нотаріального посвідчення договору на час його укладення були відсутні, однак договір не був посвідчений нотаріально, в зв`язку із неправильним тлумаченням на той час ст. 15 Закону України «Про товарну біржу», згідно якого угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню, що не виключало дотримання при його укладенні вимог ст. 227 ЦК УРСР 1963 р. Відповідно до п. 4\~ Прикінцевих та перехідних положень ЦК України від 16.01.2003 року, який діє з 01 січня 2004\~року, Цивільний кодекс України\~застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього\~Кодексу\~застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Згідно ст. 16 ЦК України 2003 р. кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є визнання права. Доводи позивача, свідчать про досягнення між сторонами за угодою всіх істотних умов, що притаманні для договору купівлі-продажу, та його виконання сторонами, спрямоване на реальне настання юридичних наслідків для сторін за відповідною угодою. Відтак, зазначені обставини свідчать про наявність підстав, згідно до вимог ч.2 ст.47 ЦК України, в редакції Закону 1963 року, для визнання такої угоди дійсною. Таким чином, суд приходе до переконання, що позовні вимоги [PERSON] про визнання дійсним договору купівлі-продажу нерухомого майна є такими, що ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Вимоги щодо відшкодування судових витрат, понесених позивачем на оплату судового збору, останній не заявляв, а тому суд не вирішує питання про їх розподіл між сторонами.

Outcome: approved