Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Короткий зміст позовних вимог: АТ «Альфа-Банк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з останньої на його користь суму інфляційних втрат та 3% річних, нарахованих за період прострочення виконання рішення суду від 27.10.2010, на загальну суму 144842 грн. 30 коп., з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 34153,87 грн.; сума заборгованості за інфляційними втратами 110688,43 грн. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, позивач зазначає, що 09.07.2007 Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» (надалі за текстом Кредитор») та гр. України [PERSON] (надалі за текстом Позичальник) уклали договір кредиту № 340-017 (надалі за текстом Кредитний договір). Банк свої зобов`язання за кредитним договором виконав, надавши відповідачу кредит у сумі 30000,00 дол. США. Відповідно до умов договору відповідач зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені договором, повертати кредит, виплачувати проценти за користування кредитом, сплачувати неустойки та інші передбачені платежі в сумі, строки та на умовах, що передбачені договором та графіком погашення кредиту. В порушення умов договору позичальник [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору від 07.12.2006 на суму 47080,00 грн. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 було задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» (АТ «Укрсоцбанк» після зміни найменування) до [PERSON] в повному обсязі. Проте оскільки заборгованість за кредитним договором № 340-017 від 09.07.2007 була стягнута судом станом на 27.12.2010, АТ «Альфа-Банк» вважає, що за період прострочення виконання рішення суду стягувач на підставі ст. 625 ЦК України має право стягнути з боржника 3% річних та інфляційних втрати в сумі 144842,30 грн., а саме: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 34153,87 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами - 110688,43 грн. Стислий виклад позиції сторін: Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, зазначених в позовній заяві. Просив суд ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість, та заборгованість за інфляційними втратами на загальну суму 144842,30 грн., та стягнути сплачені судові витрати по справі. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав, заперечив обставини, на які посилається позивач. Зазначив, що позивачем безпідставно нараховано відповідачу заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість, та заборгованість за інфляційними втратами. Просив в задоволенні позову відмовити. Процесуальні дії у справі: Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 23.01.2020 позовну заяву АТ «Альфа Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості залишено без руху, та надано позивачу строк для усунення недоліків. Ухвалою судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 12.02.2020 по даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалами Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 19.11.2020 та від 31.03.2021 визначено проводити підготовче та судові засідання по даній справі в режимі відеоконференції. Ухвалою Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 25.11.2020 по даній справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Фактичні обставини справи, встановлені судом: Судом встановлено, що 09.07.2007 між Акціонерно-комерційний банк соціального розвитку «УКРСОЦБАНК» та [PERSON] укладено договір відновлювальної кредитної лінії № 340-017, відповідно до якого банк надав відповідачу кредит у сумі 30000,00 дол. США (а.с. 4-9). В порушення умов договору позичальник [PERSON] зобов`язання належним чином не виконала, в результаті чого утворилась заборгованість по кредитному договору від 07.12.2006. Рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 задоволено позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором на суму 373947,49 грн. (а.с. 15). Згідно розрахунку заборгованості у зв`язку з неповерненням кредитної заборгованості за кредитним договором № 340-017 від 09.07.2007, розмір заборгованості [PERSON] перед АТ «Альфа-Банк» за період з 19.12.2016 по 19.12.2019 становить 144842,30 грн., з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість - 34153,87 грн.; сума заборгованості за інфляційними витратами - 110688,43 грн. (а.с. 10-11). Мотиви з яких виходить суд та застовані норми права: Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. На підставі ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Як встановлено в судовому засіданні, рішенням Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2010 у справі № 2-1521/2010 позовні вимоги ПAT «Укрсоцбанк» до [PERSON] задоволено повністю, присуджено стягнути з [PERSON] в користь ПAT «Укрсоцбанк» заборгованість за кредитним договором станом на 25.10.2010, яка становить по кредиту в сумі 40729,32 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 322242,23 грн.; по відсотках в сумі 5512,37 дол. США, що в гривневому еквіваленті по курсу НБУ становить 43612,77 грн.; по пені в сумі 8092,49 грн., а всього на загальну суму 373947,49 грн., а також 1820,00 грн. судових витрат. Відповідно до положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч. 1 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. У відповідності до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. За змістом ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Таким чином, сума боргу встановлена на відповідну дату (по 25.10.2010), що стягнута з відповідача у справі № 2-1521/2010, є встановленою судом, а отже має преюдиційне значення та не підлягає повторному доказуванню. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних, відповідно до статті 625 ЦК України, є мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації боржника за неналежне виконання зобов`язання. Оскільки поведінка боржника не може бути одночасно правомірною та неправомірною, то регулятивна норма частини першої статті 1048 ЦК України і охоронна норма частини другої статті 625 цього Кодексу не можуть застосовуватись одночасно. Тому за період до прострочення боржника підлягають стягненню проценти від суми позики (кредиту), відповідно до умов договору, та частини першої статті 1048 ЦК України, як плата за надану позику (кредит), а за період після такого прострочення підлягають стягненню річні проценти, відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, як грошова сума, яку боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання, тобто як міра відповідальності за порушення грошового зобов`язання. При цьому, передбачене частиною 2 ст. 625 ЦПК України нарахування 3% річних має компенсаційний характер, а не штрафний, оскільки виступає способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації від боржника (постанови ВП ВС від 16.01.2019 р. №464/3790/16-ц, від 16.01.2019 №373/2054/16-ц, від 20.03.2019 № 761/26293/16-ц, від 23.10.2019 №723/304/16-ц, від 27.11.2019 №340/385/17). В свою чергу, вимоги ч. 2 ст. 625 ЦК України мають імперативний характер, які передбачають можливість сторін у договорі лише змінювати розмір процентів річних. Право у сторін забороняти та не застосовувати вимоги закону, встановлені ч. 2 ст. 625 ЦК України, вказаною правовою нормою не передбачено (постанова КГС ВС від 16.04.2020 №914/479/19). Обов`язок сплати 3% річних та інфляційних втрат передбачено ст. 625 ЦК України та не ставиться у залежність від пред`явлення письмової вимоги (постанова КГС ВС від 11.04.2019 №910/6543/18). Положення ст. 625 ЦК України передбачають, що зобов`язання можуть виникати безпосередньо з договорів та інших правочинів, передбачених законом, а також угод, які не передбачені законом, але йому не суперечать (постанови ВП ВС від 19.06.2019 № 646/14523/15-ц, від 19.06.2019 № 703/2718/16-ц). Таким чином, станом на 20.12.2019 сума інфляційних втрат та 3% річних (за ст. 625 ЦК України), нарахована за період з 19.12.2016 по 19.12.2019, яка підлягає стягненню з відповідача на користь позивача, становить 144842,30 грн., з яких: сума заборгованості за ставкою 3% на кредитну заборгованість 34153,87 грн; сума заборгованості за інфляційними втратами 110688,43 грн. Наведений розрахунок є обґрунтованим та не спростований в ході судового розгляду, а тому приймається до уваги судом як належний. Інших нарахувань, крім тих, що передбачені ст. 625 ЦК України в суму згідно даного рішення, судом не здійснено та позивач згідно доводів позовної заяви не вимагав. Відповідачем не доведено, що на момент звернення до суду з даним позовом у неї було відсутнє зобов`язання згідно рішення Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 27.12.2020 у справі № 2-1521/2010, в розмірі 373947 грн. 49 коп. Таким чином, враховуючи наведені обставини, суд приходить до висновку, що доводи позивача знайшли своє підтвердження в ході судового провадження, а саме, що у зв`язку з наявністю у відповідача перед позивачем зобов`язання згідно судового рішення в розмірі 373947,49 грн., у позивача наявне право щодо вимоги з боржника інфляційних втрат та 3% річних за період з 19.12.2016 по 19.12.2019 в розмірі 144842,30 грн. Згідно ч.ч. 1, 2 ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається\~з матеріалів\~справи,\~за подання\~даної позовної\~заяви до\~суду позивачем\~сплачено судовий\~збір в\~сумі 2172,63\~грн.,\~що підтверджуєтьсямеморіальним ордером № 917388 від 06.02.2022 (а.с. 39). Висновки суду: Враховуючи викладене суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог про стягнення із відповідача на користь позивача заборгованість за ставкою 3% на кредитну заборгованість в сумі 34153,87 грн., та заборгованість за інфляційними втратами в сумі 110688,43 грн., а всього на загальну суму 144842 грн. 30 коп. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позову судові витрати підлягають стягненню з відповідача в користь позивача, зокрема: 2102 грн. сплаченого судового збору. На підставі ст.ст. 625, 1048 ЦК України,

Outcome: approved