Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, який був зареєстрований 13.07.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лимарського районного управління юстиції у Житомирській області, актовий запис №33. В обґрунтування\~пред`явлених вимог\~позивач зазначив,\~що між ними, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , було зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Лимарського районного управління юстиції у Житомирській області 13 липня 2013 року, актовий запис № 33. У шлюбі у них народилась донька, [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис № 1243; свідоцтво про народження видане Саксаганським відділом актів реєстрації цивільного стану реєстраційної служби Криворізького міського управління юстиції у Дніпропетровській області від 05 грудня 2013 року. Спору щодо місця проживання дитини немає. Останніми роками стосунки з дружиною розладились, зникло взаєморозуміння і взаємоповага, стали частими емоційні прояви радикальної неузгодженості у вирішеннях питань спільного життя. Кожен з них має окремі погляди на розвиток родини, призначення пріоритетів у ціннісних орієнтирах, мають діаметральне протилежне розуміння додержання принципів компромісної поведінки, пошуку обопільних поступок, спільні інтереси відсутні. Фактично сім`я припинила своє існування. Вони з відповідачкою сімейного життя не ведуть тривалий час, більш ніж півтора року, шлюбних стосунків не підтримують, почуття любові втрачено. Спільного господарства з відповідачкою не ведуть. Отже збереження шлюбу не видається можливим. Відповідно до п. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Примирення та збереження шлюбу між сторонами неможливе з підстав викладених вище. Наполягає на тому, що їх із відповідачкою шлюб фактично припинив існування, подальше перебування у шлюбі суперечить його інтересам, а саме, розвиватися фізично, розумово, морально, духовно та у соціальному відношенні здоровим і нормальним шляхом в умовах свободи та гідності. Відповідно до ст. ст. 21, 24 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Оскільки він наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Розірвання шлюбу судом відбувається за позовом одного з подружжя відповідно до ст. 110 СК. Позивач в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, в якій просить справу розглядати за його відсутності, позов підтримує в повному обсязі, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачка у судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, про причини неявки в судове засідання заяв не надавала, відзиву не подавала, у зв`язку з чим на підставі\~ст. ст. 223, 280 ЦПК України, за згодою позивача судом проведено заочний розгляд справи. У судовому засіданні дослідженні наступні письмові докази: свідоцтво про шлюб (а.с.5), свідоцтво про народження (а.с.11). Суд,

Outcome: approved