Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

у серпні 2022 року [PERSON] звернулася до Машівського районного суду Полтавської області зі вказаною позовною заявою, посилаючись на те, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 13.08.2018, мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. Позивач стверджує, що спільне життя з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, цілі та прагнень, відсутнє взаємопорозуміння. Натепер сім`я фактично розпалася, з квітня 2022 року вони не підтримують стосунків, не ведуть спільного господарства та не проживають однією сім`єю. Відповідач коштів на утримання дитини не надає та ухиляється від її утримання до досягнення сином 3-річного віку. У зв`язку з викладеним позивач просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем, відновити їй дошлюбне прізвище [PERSON] , стягнути з відповідача аліменти на утримання сина в розмірі 6000 грн щомісячно до досягнення дитиною повноліття, а також аліменти на її утримання в розмірі 3000 грн щомісячно до досягнення дитиною 3-х років. Ухвалою від 03.08.2022 у задоволенні клопотання [PERSON] про звільнення від сплати судового збору відмовлено. Позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів залишено без руху. Позивачці надано десятиденний строк з дня отримання копії ухвали суду для усунення недоліків, зазначених в її змісті (а.с. 24). 16.08.2022 від позивачки надійшла заява з додатками про усунення недоліків позовної заяви (а.с. 26-36). Ухвалою від\~23.08.2022, з огляду на те, що розпорядженням Голови Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» змінено територіальну підсудність судових справ Вовчанського районного суду Харківської області на Машівський районний суд Полтавської області, а відповідач зареєстрований в с. Рубіжне Вовчанського району Харківської області, що за територіальною підсудністю відноситься до Вовчанського районного суду Харківської області, суддя відкрила провадження у справі за цією позовною заявою за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін та призначила перше судове засідання для розгляду справи по суті на 14.09.2022 року (а.с. 39). 02.09.2022 року позивач подала заяву про уточнення позовних вимог, в якій посилаючись на те, що відповідач працевлаштувався та має офіційний стабільний дохід, просить стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј частини заробітку відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття та аліменти на її утримання в розмірі ј частини доходу відповідача щомісячно, починаючи з дня подання позову до суду і до досягнення дитиною 3-х років (а.с.46,47) У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином та завчасно, позивач подала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі (а.с.48), відповідач викликаний в порядку, визначеному Законом України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (а.с.43,58) та в телефонному режимі, при цьому повідомив, що на розірвання шлюбу не погоджується, інших аліментів не сплачує та знаходиться за кордоном (а.с.59), правом подати відзив на позов не скористався. Ураховуючи викладене, суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін та, дослідивши надані письмові докази, дійшов такого висновку. Так, враховуючи вимоги ст.49 ЦПК України суд уважає за можливе прийняти до розгляду заяву позивачки про уточнення позовних вимог, а фактично заяву про зміну способу стягнення аліментів, оскільки заява подана в строки, передбачені процесуальним Законом. Судом установлено,\~що 13.08.2018\~виконавчим комітетом\~Рубіжненської сільської\~ради Вовчанського\~району Харківської\~області зареєстрований\~шлюб між\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~актовий запис\~№ 04. (а.с.9, 29-30). Подружжя має одну спільну малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 11). Згідно з довідками про реєстрацію місця проживання, позивачка разом з сином [PERSON] зареєстровані по [ADDRESS] (а.с. 15, 16). Відповідач [PERSON] зареєстрований по [ADDRESS] , про що свідчить відмітка у його паспорті та повідомлення Головного управління ДМС України в Харківській області від 22.08.2022 (а.с. 18-20, 38). Згідно з ч. 1 ст. 51 Конституції України та ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Аналізуючи зібрані у справі докази, суд уважає, що оскільки спільне життя у позивачки з відповідачем не склалося, у них різні погляди на життя, цілі та прагнень, відсутнє взаємопорозуміння, з квітня 2022 року за доводами позивачки вони не підтримують стосунків, не ведуть спільного господарства та не проживають однією сім`єю, відповідач натомість відзиву на позов та заяви про примирення не подав, а тому суд доходить висновку, що подальше збереження шлюбу суперечитиме інтересам позивачки і шлюб потрібно розірвати. Прізвище позивачки після розірвання шлюбу потрібно відновити на дошлюбне « [PERSON] », оскільки про це вона заявила у позові. Щодо позовних вимог про стягнення аліментів на утримання дитини та на утримання дружини до досягнення дитиною трирічного віку, суд зазначає таке. Частиною 1 статті 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст. 181 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно з\~ч.\~1\~ст.\~182\~Сімейного кодексу\~України при\~визначенні розміру\~аліментів суд\~враховує: стан\~здоров`я\~та матеріальне\~становище дитини\~і платника\~аліментів,\~наявність в\~останнього аліментів\~інших дітей,\~непрацездатних чоловіка,\~дружини,\~батьків,\~дочки,\~сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, доведені стягувачем\~аліментів витрати\~платника аліментів, інші\~обставини,\~що мають\~істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до частин 2, 4 статті 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Частиною 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Отже, аналізуючи зібрані у справі докази та враховуючи те, що дитина проживає разом з позивачкою та перебуває на її утриманні, позивачка перебуває у відпустці по догляду за дитиною до трьох років, натомість відповідач є працездатним, інших дітей не має, а тому суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивачки потрібно стягнути аліменти в розмірі ј частки всіх видів його заробітку, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, розмір яких відповідає положенням ч. 5 ст.\~183\~Сімейного кодексу\~України та аліменти в розмірі в розмірі ј частки всіх видів його заробітку, на утримання дружини до досягнення сином трирічного віку. Саме такий розмір аліментів є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав малолітнього сина сторін, обов`язок по утриманню якого покладений також і на відповідача, та захистом прав останнього. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України,\~оскільки позов\~задоволений,\~позивачка звільнена\~від сплати\~судового збору\~за вимоги\~про стягнення\~аліментів,\~а тому\~з відповідача\~на користь\~держави потрібно\~стягнути судовий\~збір в\~розмірі 992,40\~грн за\~позовну вимогу\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дитини\~та 992,40\~грн за\~позовну вимогу\~про стягнення\~аліментів на\~утримання дружини,\~а також\~992,\~40\~грн стягнути\~з відповідача\~на корись\~позивачки за\~позовну вимогу\~про розірвання\~шлюбу. Згідно зі ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. На підставі викладеного,

Outcome: approved