Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

позивачка [PERSON] звернулася до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області з позовом до ТзОВ «Те пе еф Україна» про розірвання трудового договору, в якому просить суд визнати припиненими трудові відносини між позивачкою та відповідачем та розірвати трудовий договір між позивачкою та відповідачем відповідно до ст. 38 КЗпП України за власним бажанням з часу вступу рішення в законну силу. В обґрунтування\~позовних вимог\~позивачка покликалася\~на те,\~що з\~відповідачем у\~встановленому законом\~порядку було\~оформлено трудові\~відносини.\~В трудових\~відносинах з\~ ТзОВ\~«Те пе\~еф Україна»\~позивачка перебувала\~з грудня\~2016\~року до\~квітня 2018\~року.\~В період\~з 14.04.2018\~року по\~12.08.2021\~року перебувала\~у відпустці\~по догляду\~за дитиною\~по досягненню\~3\~річного віку.\~Вказує,\~що факт\~перебування в\~трудових відносинах\~з відповідачем\~доводиться виданою\~Пенсійним фондом\~України довідкою\~Станом на\~сьогоднішній день\~вважає дії\~відповідача незаконними\~та такими,\~що суперечать\~положенням КЗпП\~України,\~оскільки не\~може звільнитися\~у відповідача\~ні за\~згодою сторін,\~ні за\~власним бажанням.\~Позивачка зверталась\~до роботодавця\~листом та\~просила виконати\~певні пункти,\~а саме:\~допустити її\~до роботи\~та визначити\~місце роботи\~а у\~випадку неможливості\~виконання якщо\~підприємство ліквідовано\~або в\~стадії ліквідації,\~просила звільнити\~її у\~зв`язку і\~скороченням штату\~або за\~згодою сторін\~та скерувати\~трудову книжку\~через AT\~«Укрпошта».Відповіді від\~відповідача на\~звернення не\~отримала.За таких обставин позивачка звертається до суду з позовом про припинення в судовому порядку трудових відносин і розірвання трудового договору за власним бажанням. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 12.09.2022 вищезазначену справу передано судді Костюк У.І.. Ухвалою судді Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області від 13.09.2022 було відкрито провадження у справі, розгляд визначено здійснювати в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання. Позивачка в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву в якій просить розгляд справи проводити в її відсутність, позовні вимоги підтримує, щодо заочного розгляду не заперечує. Представник відповідача в судове засідання повторно не з`явився, відзив не подав, про причини неявки суд не повідомив, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи. Клопотань про відкладення розгляду справи не надходило. Суд зі згоди позивача, обумовленою у її заяві, ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ч.1 ст. 280 ЦПК України, з урахуванням достатніх матеріалів про взаємовідносини сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань вбачається, що місцезнаходженням відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Те пе еф Україна» (код ЄДРПОУ: 37656290) є адреса: 79005, Львівська область, місто Львів, Галицький район, Джохара Дудаєва, будинок. Судом встановлено, що у грудні 2016 року позивачка прийнята на роботу та працювала починаючи з грудня 2016 року до квітня 2018 року. Згідно індивідуальної відомості про застраховану особу, даних про трудовий та страховий стаж, форми №ОК ЗО виданої пенсійним фондом України 05.08.2021 видно відомості позивачки з загальнообов`язкового державного соціального страхування, як про застраховану особу. В 2016 році в позивачки 1 місяць страхового стажу, в 2017 році - 12 місяців страхового стажу, в 2018 році - 12 місяців страхового стажу, в 2018 році - 12 місяців страхового стажу, в 2019 році - 12 місяців страхового стажу, в 2020 році - 11 місяців страхового стажу (без березня місяця), в 2021 році - 3 місяці страхового стажу (січень-березень). Всього загальний стаж за період 01.01.2004 року по 31.07.2021 року становить 4 роки 3 місяці. Позивачка являється матір`ю [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серія [NUMBER] від 15.08.2018, у зв`язку з чим нею було оформлено з 14.04.2018 року по 12.08.2021 року відпустку по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років. Після закінчення терміну перебування позивачки у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трьох років, котра закінчилась 12.08.2021, до своїх трудових обов`язків в Товаристві з обмеженою відповідальністю «Те пе еф Україна» не приступала. 05.08.2021 позивачка звернулась із заявою до директора Товариства з обмеженою відповідальністю «Те пе еф Україна», в якій просила допустити її до роботи та визначити місце роботи, у випадку неможливості виконання, якщо підприємство ліквідовано або в стадії ліквідації, просила звільнити у зв`язку і скороченням штату або за згодою сторін. Також видати трудову книжку, шляхом скерування її через AT «Укрпошта» (а.с.12), однак будь-якої відповіді на свою заяву позивачка не одержала. 16.09.2021 позивачка звернулась із скаргою про притягнення до відповідальності винних осіб Товариства з обмеженою відповідальністю «Те пе еф Україна» за порушення трудового законодавства в Головне управління Держпраці у Львівській області. Згідно відповіді №13792/214-04 від 05.10.2021 в Головному управління Держпраці у Львівській області відсутні підстави для здійснення заходів державного контролю за додержанням законодавства про працю за вище вказаним зверненням. Позивач вказує, що у неї відсутня можливість припинити трудовий договір в інший спосіб окрім звернення до суду, а тому з метою надання можливості в подальшому реалізовувати своє право на працю, вимушена звернутися з таким позовом в суд про розірвання трудового договору за власним бажанням. Відтак суд встановив, спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з неможливістю розірвати трудові відносини, невидачею трудової книжки. Вирішуючи позов суд виходить з наступного. Трудові відносини всіх працівників регулюються КЗпП. Законодавство про працю встановлює високий рівень умов праці, всемірну охорону трудових прав працівників (ст. 1 КЗпП України). Згідно з приписами ч. 1 ст.3КЗпП України законодавство про працю регулює трудові відносини працівників усіх підприємств, установ, організацій незалежно від форм власності, виду діяльності і галузевої належності, а також осіб, які працюють за трудовим договором з фізичними особами. У ч. 2 ст.22КЗпП України встановлено, що відповідно до Конституції України будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. Підстави припинення трудового договору встановлені у ст. 36 КЗпП України, однією із котрих є розірвання трудового договору з ініціативи працівника (ст. 38, 39 КЗпП України). Так, за змістом ч. 1 ст.38КЗпП України працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Відповідно до ч. 2 ст. 38 КЗпП України, якщо працівник після закінчення строку попередження про звільнення не залишив роботи і не вимагає розірвання трудового договору, власник або уповноважений ним орган не вправі звільнити його за поданою раніше заявою, крім випадків, коли на його місце запрошено іншого працівника, якому відповідно до законодавства не може бути відмовлено в укладенні трудового договору. За положеннями ст.47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. За змістом ст. 48 КЗпП України, трудова книжка є основним документом про трудову діяльність працівника. Трудові книжки ведуться на всіх працівників, які працюють на підприємстві, в установі, організації або у фізичної особи понад п`ять днів. До трудової книжки заносяться відомості про роботу, заохочення та нагороди за успіхи в роботі на підприємстві, в установі, організації; відомості про стягнення до неї не заносяться. Порядок ведення трудових книжок визначається Кабінетом Міністрів України. Відтак судом встановлено, що у грудні 2016 року позивачка прийнята на роботу та працювала починаючи з грудня 2016 року до квітня 2018 року, виконуючи свої функціональні обов`язки. В період з 14.04.2018 року по 12.08.2021 року перебувала у відпустці по догляду за дитиною по досягненню 3 річного віку. Однак після виходу закінчення відпустки по догляду за дитиною по досягненню 3 річного віку до виконання свої обов`язків позивачка не приступила. Судом встановлено, що 05.08.2021 на адресу місцезнаходження відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Те пе еф Україна», яка згідно із Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань є адреса: Львівська обл., місто Львів, Галицький район, Джохара Дудаєва, будинок 20,, позивачка [PERSON] направила поштою рекомендованим листом з повідомленням про вручення заяву про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП України, тобто висловила своє бажання щодо припинення роботи у даному Товаристві. Суд вважає, що позивачка належним чином та у визначеному законом порядку повідомила відповідача за місцем знаходження юридичної особи про намір припинити трудові відносини та звільнитися з роботи за власним бажанням. У подальшому, після спливу строку попередження (двох тижнів), позивачка не продовжила працювати та вимагає розірвати укладений між нею й відповідачем трудовий договір. Проте відповідач, всупереч вимогам закону та в порушення права позивачки на припинення трудових відносин й звільнення з роботи з ініціативи працівника за власним бажанням, жодних дій не вчинив, наказ про звільнення останньої з роботи та трудову книжку не видав. З огляду на вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання припиненими трудових відносин між сторонами по справі на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України за власним бажанням підлягають задоволенню. Вирішуючи питання судових витрат, суд виходить з наступного Судові витрати в цій справі складаються з судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням часткового задоволених вимог позивача, на відповідача покладаються судові витрати у вигляді судового збору в розмірі у 992,40 грн. (дев`ятсот дев`яносто дві гривні сорок копійок).

Outcome: approved