Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

8 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої доньки сторін на час її навчання у вищому навчальному закладі. У заяві\~вказує,\~що сторони\~є батьками\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~на утримання\~якої з\~відповідача на\~користь позивачки\~стягувались аліменти\~в розмірі\~ј частини\~заробітку (доходів)\~відповідача до\~досягнення донькою\~повноліття. Після припинення шлюбних стосунків сторін, яке сталося в 2018 році, відповідач проживає окремо, участі в утриманні доньки не бере, хоча та потребує матеріальної допомоги. З вересня 2021 року донька сторін розпочала навчання за контрактною формою навчання на за спеціальністю 081 «Право» у Відокремленому структурному підрозділі «Запорізький гуманітарний фаховий коледж Національного університету «Запорізька політехніка. Донька набуває вищу освіту за денною формою навчання, вона непрацевлаштована, будь-яких джерел доходів не має, перебуває на повному утриманні позивача. Відповідач в добровільному порядку матеріальної допомоги на утримання доньки не надає, хоча має таку можливість. На підставі викладеного позивач просить про стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої доньки в розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу) до закінчення навчання, але не більш ніж до досягнення донькою 23 років. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 08.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Заходи забезпечення позову, доказів в справі не застосовувались. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Від сторін клопотання про проведення розгляду справи з їх викликом в судове засідання, в розумінні положень ст.279 ЦПК України, не надходило. У визначений судом строк відповідно до ст.ст. 191, 278 ЦПК України, відповідач надав відзив на позов, за змістом якого він позов не визнає просить відмовити у його задоволенні з підстав недоведеності факту навчання доньки, а також надав довідку по відсутність доходів у 2022 році. З`ясувавши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що заявлений позов підлягає задоволенню, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] (а. с. 5), яка є студенткою другого курсу на контрактній основі денної форми навчання Відокремленого структурного підрозділу «Запорізький гуманітарний фаховий коледж Національного університету «Запорізька політехніка, терміном навчання з 01.09.2021 року по 30.06.2023 року (а. с. 8), зареєстрована разом з матір`ю (а.с. 10, 12). Статтею 199 СК України внормовано обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей за сукупності кількох передумов (якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу). В силу роз`яснень п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Виходячи з наведених положень сімейного законодавства та роз`яснень постанови Пленуму Верховного суду України обов`язок батьків з утримання повнолітніх сина, доньки, на відміну від обов`язку утримувати неповнолітніх дітей, не є безумовним, а його настання закон пов`язує з сукупністю кількох передумов, тобто продовженням особою навчання, ненастанням 23 років, потребою в матеріальній допомозі, можливістю батьків надавати таку допомогу. При визначенні розміру аліментів, суд ураховує стан здоров`я й матеріальне становище доньки, а також платника аліментів, який є працездатною за віком, здоровою особою, у зв`язку з чим не знаходить підстав для звільнення батька від участі в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання. Посилання відповідача на відсутність заробітку суд до уваги не приймає, оскільки виходить з логічного розмірковування про те, що особа, будучи працездатною особою, яка впоралася з тягарем сплати аліментів на утримання неповнолітньої дитини, яка є здоровою та здатною до виконання будь-яких робіт з метою отримання заробітку, не може не мати джерел доходів незалежно від офіційного працевлаштування. З огляду на викладені обставини суд у відповідності до ст. ст. 182, 200 СК України вважає за доцільне стягнути з відповідача аліменти в розмірі 1/4 частини його доходу щомісяця на утримання повнолітньої доньки, які, на думку суду, є домірними як майновому стану платника аліментів, так і потребі повнолітньої дівчини, яка продовжує навчання у вищому навчальному закладі, в утриманні. Судовий збір, від попередньої оплати якого звільнено позивача, в силу цивільного процесуального закону належить стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved