Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

22.06.2021 до Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , в якій позивач просить звільнити з-під арешту житловий будинок літ. «Ж-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м. 05.07.2021 ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі, призначено підготовче засідання (а.с.30-31). 08.09.2021 позивачем до суду подана уточнена позовна заява до [PERSON] , [PERSON] , в якій позивач просить звільнити з-під арешту житловий будинок літ. «Ж-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м. (а.с.44). В обґрунтування позову зазначено, що 17.12.2014 Жовтневим районним судом м. Харкова під час розгляду цивільної справи № 639/10707/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, постановлено ухвалу, якою задоволено частково заяву представника позивача про забезпечення позову, та накладено арешт на житловий будинок літ. «Ж-1» з надвірними будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позивач вважає, що арешт на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] підлягає скасуванню (зняттю), оскільки даний житловий будинок належить позивачу на праві приватної власності на підставі: 1) свідоцтва від 17.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В., зареєстрованим в реєстрі за № 826, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2021 № 262039515 (1/2 частина житлового будинку, що раніше належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В. за реєстровим номером 2250, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.09.2006, реєстраційний номер майна: 16025884, номер запису: 77873 в книзі 1); 2) свідоцтва від 17.06.2021, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В., зареєстрованим в реєстрі за № 827, що підтверджується Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 17.06.2021 № 262052009 (1/2 частина житлового будинку, що раніше належала [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2015 по справі № 639/10707/14-ц, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.02.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 849339663101, номер запису про право власності: 13263161. 10.08.2022 ухвалою суду до участі в справі залучено співвідповідача [PERSON] . 23.09.2022 ухвалою суду підготовче провадження по справі закрито, справу призначено до судового розгляду. Позивач [PERSON] подав до суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив розглянути справу без його участі. Відповідач [PERSON] відзив на позовну заяву не подала, від неї до суду надійшло клопотання, в якому відповідач просить розглянути справу за її відсутності. Належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду справи відповідач [PERSON] , згідно вимог п. 4 ч. 8 ст. 128 ЦПК України, у судове засідання не з`явився, в порушення ч. 3 ст. 131 ЦПК України про причини неявки суд не повідомив, відзив не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 43 ЦПК України особи, які беруть участь у справі, зобов`язані, зокрема, сприяти своєчасному, всебічному, повному та об`єктивному встановленню всіх обставин справи та виконувати інші процесуальні обов`язки, визначені законом або судом. Частиною 3 ст. 131 ЦПК України передбачено, що у разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у відповідності до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, судом не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як встановлено судом та підтверджується письмовими доказами, 17.06.2021 приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В. видане свідоцтво, р. № 827, яким, відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. 15.06.2021, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку літ. «Ж-1» [ADDRESS] загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яке придбане [PERSON] за 177110,00 грн, що раніше належало [PERSON] на підставі рішення Жовтневого районного суду м. Харкова від 26.05.2015 по справі № 639/10707/14-ц, зареєстрованого в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно 15.02.2016, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 849339663101, номер запису про право власності: 13263161. 17.06.2021 приватним нотаріусом ХМНО Горішним Є.В. видане свідоцтво, р. № 826, яким відповідно до ст. 61 Закону України «Про виконавче провадження», ст. 41 Закону України «Про іпотеку» та на підставі акта про реалізацію предмета іпотеки, складеного приватним виконавцем виконавчого округу Харківської області Кудряшовим Д.В. 15.06.2021, посвідчено, що [PERSON] належить на праві власності майно, що складається з 1/2 частини житлового будинку літ. «Ж-1» [ADDRESS] загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., яке придбане [PERSON] за 177110,00 грн, що раніше належало [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В. за реєстровим номером 2250, зареєстрованого КП «Харківське міське бюро технічної інвентаризації» в Реєстрі прав власності на нерухоме майно 28.09.2006, реєстраційний номер майна: 16025884, номер запису: 77873 в книзі 1, що підтверджується. Отже, позивач [PERSON] є власником житлового будинку літ. «Ж-1» [ADDRESS] загальною площею 78,4 кв.м., житловою площею 50,7 кв.м., що підтверджується копіями свідоцтв про право власності від 17.06.2021, Витягами з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності, копіями Актів про реалізацію предмета іпотеки від 15.05.2021 (а.с.5-12). Ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова від 17.12.2014 у цивільній справі № 639/10707/14-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя, яка набрала законної сили 23.12.2014, ужиті заходи забезпечення позову - накладено арешт на житловий будинок з надвірними будівлями, що розташований у [ADDRESS] , що на праві власності належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 22.09.2006, посвідченого приватним нотаріусом ХМНО Тимченко Т.В., за реєстровим номером 2250. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частина 2 ст. 16 ЦК України передбачає способи захисту цивільних прав та інтересів. Згідно зі статтею 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Право власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Основною метою статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод є попередження свавільного захоплення власності, конфіскації, експропріації та інших порушень безперешкодного користування своїм майном. При цьому в своїх рішенням ЄСПЛ постійно вказує на необхідність дотримання справедливої рівноваги між інтересами суспільства та фундаментальними правами окремої людини (наприклад, рішення у справі «Спорронґ і Льоннрот проти Швеції» від 23 вересня 1982 року, «Новоселецький проти України» від 11 березня 2003 року, «Федоренко проти України» від 1 червня 2006 року). Як зазначено у Постанові № 5 Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з частинами першою, другою статті 319 Цивільного кодексу України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до статті 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійснені. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Наявність обтяження у виді арешту на житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , перешкоджає позивачу у реалізації ним права власності на зазначений будинок. Таким чином, позовні вимоги про скасування арешту обґрунтовані, доведені та такі, що підлягають задоволенню. Спосіб захисту прав позивача не суперечить нормам цивільного законодавства та забезпечує відновлення порушеного права позивача. При зверненні до суду позивач поніс судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн (а.с.4). Суд розподіляє судові витрати, відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує на користь позивача з відповідачів судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 908,00 грн, в рівних частках, по 454,00 грн з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved