Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

До Володарського районного суду Київської області, відповідно ухвали Білоцерківського міськрайонного суду Київської області за правилами підсудності 06.06.2022 надійшла вказана позовна заява. В позові позивач вказує, що 14.06.2017 року [PERSON] уклав кредитний договір № Z52.280.70572 з ПАТ «Ідея Банк» . Відповідно до виявленого бажання йому на поточні потреби було надано кошти в розмірі 6554,00 гривень, включаючи страховий платіж, зі сплатою процентів в розмірі 0,0100 % річних від залишеної суми кредиту. Позичальник не виконує взяті на себе зобов`язання за кредитним договором. Таким чином станом на 03.12.2020 загальний розмір заборгованості перед позивачем склала - 14018,26 гривень. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. До позивача перейшло право вимоги за кредитом. Позивач, посилаючись на вказані вище обставини та на ст.ст. 525-526, 625, 629, 1048-1050, 1054 ЦК України, ст.ст. 4, 5, 6, 12, 18, 19, 43, 48, 175-177 ЦПК України, просить суд стягнути з відповідача на користь ТОВ « ФК «Профіт Капітал» суму заборгованості у розмірі 15 887, 98 гривень та суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 гривень і судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 2000,00 гривень. 07.06.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін на 08.07.2022. 08.07.2022 розгляд справи не відбувся, оскільки відповідач не був належним чином повідомлений про відкриття провадження у справі та позивач не виконав вимоги суду щодо надання оригіналів доказів для огляду. Суд відклав розгляд справи на 08.08.2022 (а.с. 61). 02.08.2022 року позивач на виконання ухвали суду про відкриття провадження надав оригінали доказів для огляду (а.с.74). Однак відповідач не був повідомлений про відкриття провадження у справі, про що свідчить конверт, який повернувся на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 58, 62), тому суд відклав розгляд справи на 29.09.2022. 29.09.2022 суд вчергове відклав розгляд справи з метою надання можливості відповідачу подати відзив, свої письмові пояснення щодо обставин справи - на 04.11.2022. Суд вжив відповідних заходів для повідомлення відповідача про час та місце розгляду справи належним чином, шляхом направлення судових повідомлень рекомендованим листом, однак конверти із поштовими відправленнями повернулись на адресу суду з відміткою пошти « адресат відсутній за вказаною адресою» (а.с. 62, 81). У порядку передбаченому ч.11 ст.128, ч.10 ст.187 ЦПК України розміщено відповідне оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України (а.с. 79, 85). Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Позивач проти ухвалення заочного рішення не заперечує, про що зазначено у позовній заяві (а.с. 3). Судовий розгляд справи здійснюється за правилами спрощеного позовного провадження на підставі наявних у суду матеріалів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу з постановленням заочного рішення, проти чого не заперечує позивач, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд розглядає справу у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін. Суд, ознайомившись із позовною заявою, взявши до уваги позицію позивача, за відсутності відзиву відповідача, оглянувши оригінали документів наданих позивачем на вимогу суду, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з наступних міркувань. Матеріали справи вказують, що 14.06.2017 року між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] укладено кредитний договір № Z52.280.70572 строком на 12 місяців. Відповідач звернувся до банку та подав заяву-анкету. Банк надав відповідачу кредит (грошові кошти) на поточні потреби в розмірі 6554,00 гривень, включаючи витрати на страховий платіж. Згідно п.п. 1.3 договору кредиту позичальник повинен сплачувати проценти в розмірі 0,0100% річних від залишкової суми кредиту. Пункт 5.7 договору кредиту вказує, що реальна річна процентна ставка складає 172,3000%. Зазначені обставини встановлено з договору кредиту, заяви-анкети, графіку щомісячних платежів, оригінали яких надано суду на виконання ухвали від 07.06.2022 (копії містяться в матеріалах справи) (а.с. 5-7,8). Банк на виконання умов договору надав позичальнику грошові кошти і надав відповідачу кредит, а останній його отримав, що підтверджується ордером-розпорядженням про видачу кредиту, ордером-розпорядженням про сплату страхового платежу, прибутковим позабалансовим ордером (а.с.10). В той час, як [PERSON] порушив умови зобов`язання та не вносив платежі, у зв`язку із неналежним виконанням за договором кредиту склалася заборгованість, яка складає - 14018,26 гривень (а.с.15): -заборгованість за основним боргом - 4915,55 гривень, -заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками - 396,47 гривень, -заборгованість за нарахованими та несплаченими комісіями - 8706,24 гривень. 03.12.2020 між АТ «Ідея Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Профіт Капітал» укладено договір факторингу № 12/90. Відповідно до п. 2.1 договору факторингу АТ «Ідея Банк» відступає ТОВ «ФК «Профіт Капітал», а ТОВ «ФК «Профіт Капітал» приймає права вимоги та в їх оплату зобов`язується передати грошові кошти в розпорядження АТ «Ідея Банк» за плату та на умовах визначених договором факторингу. Права вимоги які клієнт відступає фактору за цим договором, відступаються в розмірі заборгованості боржників перед АТ «Ідея Банк», та визначені в реєстрі боржників, що підписується сторонами у паперовому вигляді в день укладення цього договору. За таких обставин, до ТОВ «ФК «Профіт Капітал», починаючи з 03.12.2020 відповідно до договору факторингу № 12/90 перейшло право за договором № Z52.280.70572 від 14.06.2017, що укладений між АТ «Ідея Банк» та [PERSON] . 30.11.2021 позивач надіслав відповідачу досудову вимогу щодо дострокового стягнення заборгованості (а.с.17). В матеріалах справи містяться копії доказів (оригінали надані позивачем оглянуті судом): -виписка з 01.01.2000 по 21.10.2021 про рух коштів по кредиту (а.с.14); -довідка-розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с.15); -розрахунок 3% річних та інфляційних втрат (а.с.16); -копія паспорта та довідки про присвоєння РНОКПП відповідача (а.с.20-21). При вирішенні справи, суд виходить з наступного. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 610 ЦК України визначено, що порушення зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього кодексу. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З матеріалів справи вбачається, що банк свої зобов`язання за договором виконав, надавши відповідачу кредитні кошти, однак відповідач порушив взяті зобов`язання, а відтак за ним рахується заборгованість в розмірі 14018,26 гривень. Позивач, враховуючи положення ст. 625 ЦК України, надав суду розрахунок та ставить питання про стягнення інфляційних втрат за означеним кредитним договором, які нараховуються з моменту закінчення строку дії договору та 3% річних за користування кредитом. Отже, сума стягнення складає - 453,87 гривень; за інфляційними втратами сума складає - 1415,85 гривень (а.с.16). За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Будь-яких відомостей та доказів на спростування встановлених судом обставин матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене та оцінюючі наявні у справі докази в їх сукупності, суд дійшов висновку про необхідність задоволення позову та стягнення з відповідача заборгованості, що виникла внаслідок порушення кредитних зобов`язань відповідачем. Відповідно до положень ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом судової справи, належать витрати на професійну правничу допомогу (п.1 ч.3 ст.133 ЦПК України). Відповідно до положень ч.1 та ч.2 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. За таких обставин з відповідача на користь позивача слід стягнути 2481,00 гривень судового збору. На ствердження понесених витрат на правничу допомогу позивач надав: договір про надання правої допомоги № 28092021 від 28.09.2021; акт № 1 прийому-передачі реєстру боржників від 18.10.2021 (витяг); акт прийому-передачі наданої правої допомоги від 01.06.2022; наказ (розпорядження) № ПД000000002 від 13.08.2021; платіжне доручення № 9641 від 05.07.2022 (а.с. 64-73). Відповідно до ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. З урахуванням викладеного, суд вважає, що розмір витрат на оплату послуг адвоката є співмірним зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг), а також часом, витраченим адвокатом для їх виконання та обсягом наданих адвокатом послуг, та виконаних робіт, тому зазначена сума у розмірі 2 000 грн, яка є видом судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved