Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивачів. 1. 22.08.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовною заявою до Роздільнянської міської ради Одеської області, в якій просила визначити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом, що відкрилась після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Позовні вимоги обґрунтувала тим, що [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді житлового будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки, на якій він розташований. За життя, [PERSON] 05 07 2019 року залишила заповіт, яким на випадок своєї смерті заповів їй, житловий будинку, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований Про існування заповіту вона дізналася лише наприкінці травня 2022року. Коли вона звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] то їй було відмовлено, оскільки пропустила строк для прийняття спадщини. Зазначила, що вона по поважній причині не мала можливості своєчасно звернутися з такою заявою, оскільки вона не проживала з [PERSON] про існування заповіту дізналась лише в травні 2022року, тобто вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини. На теперішній час вона не має можливості реалізувати своє право на спадкове майно, після смерті [PERSON] в позасудовому порядку, тому просила суд, встановити їй додатковий строк для прийняття спадщини за заповітом після смерті - [PERSON] , який помер [INFO] . ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. 2.Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надав суду заяву, в якій свої позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити та просила справу розглядати за її відсутності. ( а.с.33). 3. Представник відповідача - Роздільнянської міської ради Одеської області у судове засідання не з`явився, надав суду клопотання, в якому не заперечував проти задоволення заявлених вимог, та просив справу розглядати без участі представника ( а.с.34). ІІІ. Процесуальні дії у справі. 4. Ухвалою судді Роздільнянського районного суду Одеської області від 24.08.2022 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання, так як справа розглядається в загальному порядку. 5. Ухвалою Роздільнянського районного суду Одеської області від 04.10.2022 року клопотання заявника про витребування доказів по цивільній справі задоволено. Витребувано з Виноградарського старостинського округу Роздільнянської міської ради Одеської області інформацію чи був зареєстрований та проживав до дня смерті - [INFO] [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . 6. Згідно ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. 7 Відповідно до ч. ч. 1, 4 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п. 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. 8. Беручи до уваги, що представник відповідача визнав позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. 9. В порядку ч.2 ст. 247 ЦПК України розгляд справи здійснюється судом без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносини. 10. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Одеським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції ( м. Одеса) від 08.12.2020 року, на підставі актового запису № 12834, помер [INFO] [PERSON] (а.с.6) 11. При житті [PERSON] належали: - житловий будинок з господарськими будівлями, що розташований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 10.04.20021 року, посвідченого приватним нотаріусом Івановою А.Й. Роздільнянського районного нотаріального округу Одеської області від 10.04.2002 року за реєстром №746 ( а.с. 22); - земельна ділянка площею 0,20га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою виданої старостою виконавчого комітету Виноградарського старостинського округу ( а.с.24); Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на належне йому майно, в тому числі і на вказаний житловий будинок та земельну ділянку, на якій він розташований. 12. На день смерті [PERSON] , був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] , разом з ним на день його смерті, 07.12.2020року ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав, що підтверджується довідкою №224, виданої старостою виконавчого комітету Виноградарського старостинського округу від 20.10.2022 року.( а.с.31,32) 13. Позивач [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується паспортом серії [NUMBER] , виданого Ленінським РВУМВС України в Одеській області 16.12.199 року. ( а.с.4-5) та довідкою - витягом з будинкової книги про склад сім`ї та реєстрації, виданої керевником ОСОН КМ «Крива Балка» від 20.09.2022 року.( а.с.23) 14.При житті [PERSON] 05.07.2019 року, склав заповіт, посвідчений приватним нотаріусом О.В. Крицьким О.В. Одеського міського нотаріального округу Одеської області та зареєстрований в реєстрі за №1086, яким на випадок своєї смерті, належний йому житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку, на якій він розташований, заповів [PERSON] , [INFO] .( а.с.7) 15. Відповідно до Витягу зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69569374 від 26.07.2022 року, спадкова справа не заводилась. ( а.с.9) 16. Як вбачається з листа приватного нотаріуса Л.М. Патраманської Роздільнянського районного нотаріального округу № 333/01-16 від 02.06.2022 року, позивач 02.06.2022 року зверталася до нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] , померлого [INFO] , але їй було відмовлено в зв`язку з пропущеним строком, встановленим для викриття спадщини.( а.с. 8) V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до статті 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповіт є одностороннім правочином, оскільки залежить виключно від волі заповідача. Заповіт лише спрямовується на виникнення у спадкоємця прав та обов`язків, але до моменту смерті не створює їх у нього. Розпорядження, яке міститься у заповіті, набирає чинності лише у разі смерті заповідача. Призначення спадкоємцем є правом заповідача, визначеним частиною першою статті 1235 ЦК України. За загальними положеннями про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Таким чином, право на спадщину виникає з моменту її відкриття, і закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав зі спадкодавцем, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до частини першої статті 1272 ЦК України, якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України. Поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви; 2) ці обставини визнані судом поважними. Аналогічний правовий висновок викладено Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року у справі № 6-1320цс17, у постановах Верховного Суду від 01 квітня 2019 року у справі №643/3049/16-ц (провадження № 61-39398св18), від 11 листопада 2020 року у справі № 750/262/20 (провадження № 61-14038св20), від 03 березня 2020 року у справі № 145/148/20 (провадження № 61-16153св20). Необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. У вирішенні питання про поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини потрібно враховувати свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховним Судом України від 06 вересня 2017 року у справі № 6-496цс17. Про свободу заповіту як фундаментальний принцип спадкового права та поважність причин пропуску строку для подання заяви про прийняття спадщини у випадку доведеності факту необізнаності спадкоємця про існування заповіту вказано також у постановах Верховного Суду від 25 березня 2020 року у справі № 642/2539/18-ц, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, від 28 жовтня 2019 року у справі № 761/42165/17, від 06 червня 2018 року у справі № 315/765/14-ц, що свідчить про сталість судової практики у спірних правовідносинах. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Вирішуючи питання визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причини пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Поважними причинами пропуску строку визнаються, зокрема: 1) тривала хвороба спадкоємців; 2) велика відстань між місцем постійного проживання спадкоємців і місцем знаходження спадкового майна; 3) складні умови праці, які, зокрема, пов`язані з тривалими відрядженнями, в тому числі закордонними; 4) перебування спадкоємців на строковій службі у складі Збройних Сил України; 5) необізнаність спадкоємців про наявність заповіту тощо. 17. Як вбачається з матеріалів справи, у визначений законом строк позивач не прийняв спадщину. Згідно ч.1 ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Відповідно до ст. 6 Європейської конвенції з прав людини та основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Статтею 13 Конвенції визнається право на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Положеннями ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» встановлено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини та Європейської комісії з прав людини, як джерело права. Відповідно до рішення Європейського суду з прав людини по справі «Ілхан проти Туреччини» від 27 червня 2000 року при вирішення питання пропуску строку на вчинення дій має застосовуватись правило встановлення всіх обставин з певною гнучкістю і без надзвичайного формалізму, воно не застосовується автоматично і не має абсолютного характеру. Виходячи із сформованої практики цього ж Суду, ст.1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, по своїй суті, є гарантом права власності, оскільки визнає право будь-якої особи на безперешкодне користування своїм майном. Згідно положень книги 6 ЦК України, спадкове право захищає власність фізичних осіб, позивач, пов`язаний зі спадкодавцем кровним походженням, усі права та обов`язки, що належали спадкодавцю на момент відкриття спадщини в розумінні ст.1 Першого протоколу до Конвенції, становитиме майно позивача виходячи із законодавчого визначення спадкових правовідносин, суб`єктом яких він є. У постанові Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17, провадження № 61-38298св18, викладено висновок, що необізнаність спадкоємця про наявність заповіту є поважною причиною пропуску строку для прийняття спадщини. Суд у цій справі виходив з того, що позивач на час відкриття спадщини не проживав із спадкодавцем, про наявність заповіту, складеного на його користь, дізнався поза межами строку, передбаченого частиною першою статті 1270 ЦК України. Такі обставини свідчать про поважність причин, пов`язаних з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця при поданні заяви про прийняття спадщини, що є підставою для визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини. 18. Пропуск строку на прийняття спадщини є не значним, та позивач, пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, через те, що вона жила окремо від спадкодавця і не знала, що він на її ім`я залишив заповіт, про існування заповіту дізналася вже після спливу шестимісячного строку, встановленого для подання заяви про прийняття спадщини, що, із врахуванням практики Європейського суду з прав людини та положень ст. 263 ЦПК України є підставою для захисту права позивача на спадкування в судовому порядку, що свідчить про обґрунтованість позовних вимог. 19. Зібрані по справі докази, встановлені судом фактичні обставини справи, а також з урахуванням норм європейського законодавства по правам людини, дозволяють задовольнити позов в повному обсязі і таке рішення, на думку суду, буде відповідати не тільки принципу законності, а і справедливості. 20. Таким чином, оскільки позивач строк для прийняття спадщини пропустила з поважних причин, позов підлягає задоволенню і визначенню позивачу строку для подання заяви про прийняття спадщини протягом 2 (двох) місяців з дня набрання рішенням законної сили. VI. Розподіл судових витрат між сторонами. 21. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 22. Позивачем при зверненні до суду із зазначеним позовом було сплачено 992,40грн. судового збору, проте ним не ставиться питання про відшкодування понесених судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved