Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом, в якому просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 374 від 05 листопада 2004 року про народження [PERSON] , внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 30.04.2004 року між сторонами відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міського управління юстиції Київської області було зареєстровано шлюб, про що складений актовий запис №80. Майже із самого початку їхнє подружнє життя не складалося, постійно виникали сварки побутового характеру. Відповідач часто не ночувала вдома. Згодом позивачу стало відомо, що дружина його неодноразово зраджувала, як до укладення шлюбу, так і після. Про це позивачу повідомили спільні з відповідачем знайомі. 26.10.2004 року Відповідачка народила сина, [PERSON] під час укладення шлюбу, 30.04.2004 року, Відповідачка вже перебувала на третьому місяці вагітності. Дитина зовні не схожа на Позивача. В зв`язку з викладеним у Позивача виникли сумніви, що він є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , про що він неодноразово повідомляв Відповідача. Але Відповідачка записала батьком дитини Позивача. Відповідно до ст. 122 Сімейного кодексу України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі Свідоцтва про шлюб та документа закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Таким чином, в Свідоцтві про народження серія [NUMBER] , виданого 11.02.2005 року відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області батьком [PERSON] , [INFO] , вказано [PERSON] 10.10.2006 року відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №2-1763/2006 шлюб між сторонами було розірвано. 10.10.2006 року відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області у справі №2-1763/2006 з Позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 10.10.2006 року і до досягнення дитиною повноліття. Позивач не вважає себе батьком дитини, [PERSON] , оскільки до укладення шлюбу Відповідач перебувала на третьому місяці вагітності, після народження дитини будь-яка зовнішня схожість відсутня, також Позивачу стало відомо про неодноразові зради Відповідача. Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 03.03.2020 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів державної реєстрації актів цивільного стану, про оспорювання батьківства, призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження та призначено у справі підготовче судове засідання (а.с. 44-45). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2021 року у затвердженні мирової угоди, укладеної 24.11.2020 року між [PERSON] та [PERSON] - відмовлено (а.с. 73-74). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 27.04.2021 року призначено судову молекулярно-генетичну експертизу з використанням ДНК у цивільній справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа - Васильківський міськрайонний відділ державної реєстрації актів державної реєстрації актів цивільного стану, про оспорювання батьківства (а.с. 76-77). 24.05.2021 року до суду надйшла уточнена позовна заява, в якій позивач просить виключити відомості про його батьківство з актового запису № 374 від 05 листопада 2004 року про народження [PERSON] , внесеного відділом реєстрації актів цивільного стану Васильківського міськрайонного управління юстиції Київської області та стягнути з відповідача на його користь понесені ним судові витрати по справі (а.с.83-90). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 24.11.2021 року провадження у справі відновлено (а.с.97). Ухвалою Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.04.2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначена до судового розгляду (а.с. 113). [PERSON] , в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про слухання справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує (а.с. 122). [PERSON] , в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи судом повідомлялася належним чином, відзив на позовну заяву не подала, судом вжито всіх засобів для повідомлення відповідача про розгляд справи (а.с. 57, 107, 118, 120). Представник третьої особи, в судове засідання не з`явився, направив до суду клопотання про слухання справи у їхній відсутності (а.с. 119). На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Отже, оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, на які позивач послався як на підставу своїх вимог, що викладені у позовній заяві та підтверджені доданими до неї доказами, які були досліджені судом, за відсутності відзиву відповідача, на засадах верховенства права, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов до висновку про можливість постановлення по справі заочного рішення та часткове задоволення позовних вимог. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Судом встановлено, що 30.04.2004 року сторони зареєстровали шлюб (а.с.15), який 10.10.2006 року було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] (а.с.14). Під час перебування в шлюбі народився [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с.16). Відповідно до рішення Васильківського міськрайонного суду Київської області від 18.07.2007 року у справі №2-1763/2006 з Позивача стягнуто аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі ј з усіх видів доходу щомісяця, починаючи з 10.10.2006 року і до досягнення дитиною повноліття (а.с. 17). Статтею 51 Конституції України, частинами другою-третьою статті 5 СК України передбачено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Держава має заохочувати та підтримувати материнство і батьківство та забезпечувати пріоритет сімейного виховання дитини. Отже, при регулюванні сімейних відносин держава має максимально враховувати інтереси дитини. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї (частина восьма статті 7 СК України). На підставі ч.1 ст. 122 СК України дитина, яка зачата і (або) народжена у шлюбі, походить від подружжя. Походження дитини від подружжя визначається на підставі свідоцтва про шлюб та документами закладу охорони здоров`я про народження дружиною дитини. Відповідно до статті 136 СК України особа, яка записана батьком дитини відповідно до статей 122, 124, 126 і 127 цього Кодексу, має право оспорити своє батьківство, пред`явивши позов про виключення запису про нього як батька з актового запису про народження дитини. У разі доведення відсутності кровного споріднення між особою, яка записана батьком, та дитиною суд постановляє рішення про виключення відомостей про особу як батька дитини з актового запису про її народження. У пункті 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що предметом доказування у справах про оспорювання батьківства є відсутність кровного споріднення між особою, записаною батьком, і дитиною. Доводити відсутність кровного споріднення з дитиною можливо будь-якими допустимими доказами, у тому числі висновками судово-медичної, біологічної чи генетичної експертиз, при цьому для з`ясування обставин, що мають значення для справи і потребують спеціальних знань у галузі науки, мистецтва, техніки, ремесла, тощо, суд призначає експертизу за заявою осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до частини першої статті 108 ЦПК України експертиза проводиться у судовому засіданні або поза межами суду, якщо це потрібно у зв`язку з характером досліджень, або якщо об`єкт досліджень неможливо доставити до суду, або якщо експертиза проводиться за замовленням учасника справи. У справі, за клопотанням [PERSON] судом було призначено судово-генетичну експертизу, витрати на проведення експертизи покладено на [PERSON] . Київське міське клінічне бюро судово-медичної експертизи від 15.11.2021 року було повернуто ухвалу про призначення експертизи, оскільки експертиза проведена не була, бо [PERSON] на неодноразові призначення дати на відбір зразків не з`явилася (а.с. 93). Відповідно до статті 109 ЦПК України у разі ухилення учасника справи від подання експертам необхідних матеріалів, документів або від іншої участі в експертизі, якщо без цього провести експертизу неможливо, суд залежно від того, хто із цих осіб ухиляється, а також яке для них ця експертиза має значення, може визнати факт, для з`ясування якого експертиза була призначена, або відмовити у його визнанні. Згідно до ст. 134 CK України на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове свідоцтво про народження. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу III Правил державної реєстрації актів громадянського стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18.10.2000 № 52/5, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Згідно з п. 2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, що затверджені наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, підставою для внесення змін в актовий запис цивільного стану є рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п. 2.16.4. Розділу II Правил на підставі рішення суду про визнання батьківства (материнства) в актовому записі про народження змінюються відомості про батька та вносяться пов`язані з цим інші зміни згідно із зазначеними в рішенні суду. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, зважаючи на те, що [PERSON] разом з дитиною не з`явилася на відбір крові для проведення експертизи, доказів на спростування доводів позивача суду не надала, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір на користь позивача в розмірі 840, 80 грн. Щодо вирішення питання про професійну правничу допомогу, суд дійшов до наступного висновку. На підтвердження понесення витрат на правничу допомогу позивачем до позовної заяви не було додано жодного доказу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: - розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою;- розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Що узгоджується з правовим висновком Великої палати Верховного Суду від 19 листопада 2020 року у справі №755/9215/15 та у постановах Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 14 листопада 2018 року у справі № 753/15687/15-ц, від 26 вересня 2018 року у справі № 753/15683/15. Враховуючи відсутність у матеріалах справи детального опису робіт (наданих послуг) адвокатом, акта приймання виконаної роботи, а також довідки - розрахунку сплаченого позивачем або меморіальний ордер у розмірі 4 320 грн., відсутність заяви [PERSON] про намір подати докази на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу після ухвалення судового рішення, суд приходить до висновку про необхідність залишення без розгляду вимог про стягнення витрат на професійну правничу допомогу. На підставі викладеного,

Outcome: partial