Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі-позивач) звернулась до суду із позовом до Макарівської селищної ради (далі - відповідач) визнання в порядку спадкування права власності на спадкове майно за заповітом, в якому, вказала, що [INFO] померла [PERSON] , яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала та була зареєстрована [PERSON] онука. Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] , 01.07.1994 року склала заповіт, яким зробила таке розпорядження: Все моє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право по закону, заповіла, [PERSON] . Позивачка, як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки на день смерті проживала разом з нею. Окрім того, до спадкового майна входила земельна ділянка, щодо якої Макарівським районним судом Київської області ухвалено рішення від 14.12.2021 року та визнано за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 4,9399 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222783500:05:008:0016, яка розташована на території Королівської сільської ради та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №512798, виданого на підставі розпорядження голови Макарівської райдержадміністрації від 22.11.2006 року №1211, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.05.2007 року за №010733000109. Проте, при зверненні до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав їй було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину на згаданий вище житловий будинок через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на об`єкт спадкування. Враховуючи викладене, позивач просила суд: визнати за нею, право власності в порядку спадкування за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , на житловий будинок (А), загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 34,5 кв.м., господарські споруди: ворота з хвірткою (№1), огорожа (№2), що розташований за адресою: [ADDRESS] . Судові витрати просили з відповідача не стягувати, покласти на неї. Ухвалою суду від 13.09.2022 року позов [PERSON] , прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи постановлено здійснювати в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 17.10.2022 року, яке відкладено на 26.10.2022 року, встановлено відповідачу 15-тиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання\~відзиву на позовну заяву. Ухвалою суду від 26.10.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду по суті в цей же день. У судове засідання 26.10.2022 р. позивач не з`явилася, від її представника адвоката Богданчук О.В. надійшла заява про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у її відсутність. Відповідач будучи належним чином повідомлений про розгляд справи, у судове засідання 26.10.2021 р. свого представника не направив. Згідно наявного у матеріалах справи клопотання, просив розглянути справу за відсутності представника селищної ради, рішення прийняти за наявними у справі матеріалами. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослі дивши письмові матеріали справи, суд встановив наступне. [INFO] померла [PERSON] (а.с. 7), яка до дня своєї смерті проживала та була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Разом з нею проживала та була зареєстрована [PERSON] онука (а.с. 8). Після смерті [PERSON] , відкрилася спадщина, до складу якої увійшов житловий будинок з погосподарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . За свого життя [PERSON] , 01.07.1994 року склала заповіт, яким зробила таке розпорядження: Все моє майно, де б воно не було і з чого не складалося, і взагалі все те, що буде належати їй на день смерті і на що вона матиме право по закону, заповіла, [PERSON] (а.с. 9). Згідно Витягу зі Спадкового реєстру вказаний заповіт є чинним (а.с. 10). Позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом після смерті [INFO] [PERSON] , спадщину прийняла, оскільки на день смерті проживала разом з нею. Інших спадкоємців судом не встановлено, що підтверджується Витягом із Спадкового реєстру (а.с. 16). Проте, при зверненні до приватного нотаріуса з метою оформлення своїх спадкових прав позивачу було відмовлено у видачі відповідного свідоцтва про право на спадщину на згаданий вище житловий будинок через відсутність оригіналу правовстановлюючого документу, який би посвідчував право власності на об`єкт спадкування, про що свідчить постанова № 02-38/1 від 19.08.2022 року (а.с. 19). Окрім того, рішенням Макарівського районного суду Київської області від 14.12.2021 року визнано за [PERSON] , [INFO] , у порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] , право власності на земельну ділянку площею 4,9399 га з цільовим призначенням для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 3222783500:05:008:0016, яка розташована на території Королівської сільської ради та належала померлій на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №512798, виданого на підставі розпорядження голови Макарівської райдержадміністрації від 22.11.2006 року №1211, Акт зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі 21.05.2007 року за №010733000109 (а.с. 17-18). Те, що власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] була [PERSON] , підтверджується Випискою з погосподарської книги (а.с. 12). Відповідно до листа ВССУ від 16.05.2013 року № 24-753/0/4-13 «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно судам слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. За змістом п. 62 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами Української РСР підтвердженням приналежності будинку, який знаходиться в сільському населеному пункті, можуть бути відповідні довідки виконавчого комітету сільської Ради депутатів трудящих, які видавалися в тому числі і на підставі записів у погосподарських книгах. Згідно технічного паспорту на будинок садибного типу з погосподарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , до складу домоволодіння входить: житловий будинок (А), загальною площею 38,3 кв.м, житловою площею 34,5 кв.м., господарські споруди: ворота з хвірткою (№1), огорожа (№2). Між сторонами виникли правовідносини, які регулюються вимогами Цивільного кодексу України (далі ЦК України). Статтею 1216 ЦК України передбачено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків фізичної особи, яка померла (спадкодавець) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 та 1223 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1233 та ч. 1 ст. 1235 ЦК України, заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Згідно з ч. 1, ч. 2, ч. 3 та ч. 5 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину за законом/заповітом. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження (Пленум ВСУ п. 23 Постанови №7 від 30.05.2008 р. «Про судову практику у справах про спадкування»). Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд визнає їх належними, допустимими, достовірними, а позов таким, що підлягає задоволенню, оскільки достовірно встановлено, що позивач будучи єдиною спадкоємицею за заповітом майна [PERSON] , яка померла [INFO] , спадщину у встановленому законом порядку прийняла, інших спадкоємців, які б прийняли спадщину судом не встановлено, до складу спадщини увійшов житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , щодо якого нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати за клопотанням позивача стягненню з відповідача не підлягають. Згідно ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: approved