Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Представник позивача звернулась до суду з позовом до відповідача [PERSON] в якому просить позбавити його батьківських прав відносно сина [PERSON] [INFO] . Свої вимоги мотивує тим, що в службі у справах дітей Бородинської селищної ради на обліку перебуває неповнолітній [PERSON] , [INFO] , як дитина, яка позбавлена батьківського піклування Розпорядження Тарутинської РДА від 07.05.2013 року № 144/А-2013 « Про надання статусу « дитина, позбавлена батьківського піклування у зв`язку, з тим, що його мати, [PERSON] померла [INFO] (свідоцтво про смерть [NUMBER] актовий запис № 110 від 16.04.2013 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області); батько [PERSON] , [INFO] , відбував покарання в місцях позбавлення волі, за вироком Арцизького районного суду Одеської області від 05.11.2012 року. Розпорядженням Тарутинської РДА від 21.06.2013 року № 285/А-2013 призначено опікуном [PERSON] громадянку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] . Батько дитини [PERSON] , [INFO] , звільнився з місць позбавлення волі в червні 2019 року та проживає в [ADDRESS] у будинку своєї матері. Після звільнення з місць позбавлення волі він не звернувся до служби у справах дітей із заявою про повернення сина до нього на виховання. Постійної роботи не має, свого житла також не має. На [PERSON] неодноразово було складено адміністративні протоколи за фактом скоєння домашнього насильства в сім`ї стосовно матері. За період перебування сина у опікунів з дитиною спілкується в телефонному режимі дуже рідко, не приймає участі у вихованні та житті хлопця, не несе фінансової відповідальності. На беседі у службі у справах дітей повідомив, що неспроможний доглядати свою дитину. Враховуючи викладене, з метою захисту прав дитини представник позивача звернулась до суду з зазначеним позовом. В судове засідання представник позивача не з`явилась, надала суду заяву, в якій зазначила, що не заперечує щодо розгляду справи у відсутності відповідачів, просила судове засідання провести за її відсутністю. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався належним чином, причини неявки суду не повідомив. На адресу суду повернулись конверти з відміткою «адресат відсутній за даною адресою». Пунктом 4 частини 8 статті 128 ЦПК України передбачено, що днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Враховуючи, що [PERSON] , будучи належним чином повідомлений про судове засідання, відзиву на позовну заяву не подал, в судове засідання не з`явився та не повідомил причини неявки, суд вважає можливим розглянути справу за відсутністю відповідача. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без повідомлення причини, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, і від якого не надійшло відзиву, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення спору. Враховуючи, що представник позивача не заперечує щодо розгляду справи в заочному порядку, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідачів в порядку ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення по справі. Оскільки сторони в судове засідання не з`явились, то відповідно до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення її по суті, суд прийшов до наступного висновку. Як вбачається з матеріалів справи [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 25 липня 2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану Тарутинського районного управління юстиції Одеської області) (а.с. 13). Мати - [PERSON] , померла [INFO] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] актовий запис № 110 від 16.04.2013 року видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Тарутинського районного управління юстиції в Одеській області (а.с.16). 07.05.2013 року Розпорядженням Тарутинської РДА № 144/А-2013 [PERSON] , [INFO] було надано статус «дитина, позбавлена батьківського піклування». (а.с. 20). 21.06.2013 року Розпорядженням Тарутинської РДА № 285/А-2013 [PERSON] , [INFO] було призначено опікуна, [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] .(а.с.21). З Акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 13 грудня 2021 року вбачається, що [PERSON] , [INFO] мешкає в будинку [ADDRESS] проживає в будинку своєї матері, не працевлаштований, зловживає спиртними напоями, за домоволодінням не дбає. (а.с.11-12). 30 листопада 2021 року службою у справах дітей Бородинської селищної ради Болградського району Одеської області надано висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] відносно його дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.23). Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Матеріалами справи встановлено, покладених законом на батька обов`язків відповідач не виконують, з дитиною не проживає, станом здоров`я, успіхами сина, його долею не цікавится, участі у вихованні не приймає, вихованням не займається, самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 164 СК України, мати та батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Пленум Верховного Суду України у п.п. 15,16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив судам, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини від інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання, не спілкуються з дитиною в обсязі необхідному для її нормального усвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі, не виявляють інтересу до її внутрішнього світу, не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно статті 165 СК України, право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Позивач в даному конкретному випадку є суб`єктами звернення до суду з питань позбавлення [PERSON] , [INFO] , як орган опіки та піклування. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зазначений позов слід задовольнити, так як позбавлення відповідача батьківських прав відносно його неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є доцільним та відповідає найвищим інтересам дитини. Статтею 168 Сімейного кодексу України передбачено, що за рішенням суду особам, які позбавлені батьківських прав, може бути дозволено побачення з дитиною. Якщо поведінка такої особи щодо утримання та виховання своєї дитини зміниться, за правилами ст. 169 Сімейного кодексу України остання не позбавлена права звернутися до суду з позовом про поновлення у батьківських правах. На підставі викладеного,

Outcome: approved