Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

14 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , в якому просив: -визначити частки кожного із співвласників, а саме: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , померлої [INFO] , у спільному сумісному майні квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , - рівними, тобто по 1/3 частці вказаної квартири кожному. -визнати за [PERSON] право власності на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . В обґрунтування заявленого позову [PERSON] посилається на те, що на підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 124-І, йому, його батькові, який є відповідачем у справі, а також його матері [PERSON] , належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] . [INFO] мати позивача - [PERSON] , померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . 19 травня 2009 року [PERSON] звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини, в тому числі щодо оформлення спадкових прав на вищевказану квартиру. Однак, в видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкової квартири йому було відмовлено, в зв`язку з відсутністю визначеної частки померлої у спільному майні, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 травня 2009 року. Вважаючи свої права порушеними, позивач звернувся до суду з цим позовом. Ухвалою суду від 20вересня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність,позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, надавши до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного. На підставі свідоцтва про право власності на житло від 22 жовтня 1997 року, зареєстрованого в реєстрі за № 124-І, [PERSON] , [PERSON] , а також [PERSON] , належить на праві приватної спільної сумісної власності квартира, що розташована за адресою: [ADDRESS] (а.с.8). Вказане також підтверджується матеріалами інвентаризаційної справи, наданої комунальним підприємством «Новомосковське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради». Судом встановлено, що позивач є сином [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.9). [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] (а.с.10). 21 лютого 2009 року позивач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , в тому числі щодо оформлення спадкових прав на вищевказану квартиру, а відповідач звернувся до Новомосковської державної нотаріальної контори з заявою про відмову від належної йому частки спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] , на користь сина [PERSON] . Вказане підтверджується матеріалами спадкової справи № 122/2009, наданої Першою Новомосковською державною нотаріальною конторою Дніпропетровської області (а.с.19-23) [PERSON] було відмовлено в видачі свідоцтва про право на спадщину на частку спадкової квартири в зв`язку з відсутністю частки померлого у спільному майні, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 19 травня 2009 року (а.с.11). Враховуючи вказане, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню зважаючи на наступне. У відповідності до ч. 1 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб, належить їм на праві спільної власності. Тільки з визначенням часток кожного із співвласників, виникає право спільної часткової власності, у відповідності до вимог ст. 356 ЦК України. Право на виділ в натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності, належить співвласнику, відповідно до вимог ч.1 ст. 370 ЦК України. У відповідності до ч. 2 ст. 370 та ч. 2 ст. 372 ЦК України, у разі виділення частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено договором. Так, суду не надано доказів існування договорів щодо спірного майна, тож у суду відсутні підстави для зменшення або збільшення частки кожного співвласника. Суду також не надано доказів того, що між співвласниками було досягнуто добровільної згоди припинення одного виду власності (спільної сумісної) та набуття іншого виду власності (спільної часткової). Таким чином, суд вважає за необхідне частково задовольнити вимогу про визнання часток кожного із співвласників рівними, та визнати, що частки [PERSON] та [PERSON] у спільному сумісному майні квартирі, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , є рівними та становлять по 1/3 частині вказаної квартири. Однак, суд зазначає, що не може визнати право власності за померлою [PERSON] , оскільки визначення судом частки співвласника у праві спільної власності на нерухоме майно за померлим не узгоджується з вимогами чинного законодавства, так як у такому разі судом буде вирішено питання про права особи, яка не має цивільної процесуальної правоздатності та дієздатності, що свідчить, у тому числі, про неефективність способу захисту права особи відповідно до положень статті 16 ЦК України. Вказане узгоджується з правовою позицією Верховного Суду України, викладеній у постанові від 16 червня 2021 року по справі № 570/997/19. В той же час, позивач, як спадкоємець, не позбавлений можливості захисту своїх прав шляхом подання позову про визнання права власності в порядку спадкування. Вказане також узгоджується з зазначеною вище правовою позицією Верховного Суду України. Крім того, суд бере до уваги положення статті 392 ЦК України, згідно з якою власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності, а спадкоємець, який прийняв спадщину, в розумінні ч.1 ст. 1218 ЦК України, має право вимагати визнання за ним права власності на спадкове майно в судовому порядку. Відповідно до статті 364 ЦК України передбачають право співвласника самостійно розпоряджатися своєю часткою у спільній частковій власності. Відповідно до статті 328 ЦК України передбачене набуття права власності на підставах, не заборонених законом. Відповідно до статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. У відповідності до статті 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, не заборонених законом. Згідно ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Тож, на думку суду, вимога про визнання права власності на 1/3 частку квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , підлягає задоволенню. На підставі вищевикладеного та

Outcome: partial