Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У вересні 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м.Києва з позовом до відповідача [PERSON] , в якому просила суд розірвати укладений між сторонами шлюб та стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги позивачем мотивовані тим, що між нею та відповідачем 04 липня 2009 року було укладено шлюб, зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 374. Від шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя у сторін не склалося через відсутність взаєморозуміння в поглядах на сімейне життя, несумісності у поглядах на виховання дитини, виникнення конфліктних ситуацій при вирішенні кожного побутового питання. Спільне господарство сторонами не ведеться, шлюбно-сімейних відносин не підтримують, відповідач не надає допомогу ні на утримання дитини, не бере участі у її вихованні, яка фактично знаходиться на утриманні позивача, а тому позивач вимушена була звернутися до суду з вказаним позовом. Позивач не бажає продовжувати спільне життя з відповідачем. Вказав, що подальше спільне проживання та збереження шлюбу вважає неможливим та суперечитиме його інтересам. Ухвалою судді Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2022 відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. До судового засідання представником позивача було подано на адресу суду заяву, про розгляд справи у відсутність сторони позивача, заявлені позовні вимоги підтримав в повному обсязі, проти розгляду справи у заочному порядку не заперечував. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. У судове засідання позивач не з`явилась, однак, її представник подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити, проти заочного порядку розгляду справи не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явивився, про час та місце розгляду справи повідомлений згідно чинного законодавства належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Відзиву на позов від відповідача до суду не надходило. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явилися в судове засідання без поважних причин. За згодою представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню із наступних підстав. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі зареєстрованому 04 липня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Київського районного управління юстиції у м. Донецьку Донецької області, про що було зроблено відповідний актовий запис № 374. За час перебування у шлюбі у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Із пояснень позивача вбачається, сім`я фактично розпалась через різні погляди на життя та сім`ю, відсутність взаєморозуміння у подружньому житті. Фактичні шлюбні відносини та ведення спільного господарства припиненні тривалий час. Згідно з ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. У відповідності з ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 2 ст. 112 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що сім`я даного подружжя розпалась остаточно, призначення терміну на примирення не потребує, оскільки подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам позивача, а також положенням ст. 51 Конституції України, відповідно до яких шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка, крім того,гали на розірванні шлюбу. За таких обставинах, шлюб підлягає розірванню. Після розірвання шлюбу прізвища сторін незмінні. Що стосується позовних вимог про стягнення аліментів на утримання малолітньої доньки, судом встановлено наступне. Відповідно до ст. 150 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. За положеннями ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 3 ст. 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Так, відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно із ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватись із максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. За положеннями ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно із ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року (ратифікована Україною 27 лютого 1991 року, дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Вирішуючи питання про розмір аліментів, суд враховує вимоги ст.ст. 182, 183 СК України. Як встановлено судом, спільна дитина сторін проживає разом з позивачем та перебуває на її повному утриманні. Відповідач матеріальної допомоги на утримання спільної дитини в добровільному порядку не надає. Судом встановлені обставини, що дають змогу для задоволення позову про стягнення аліментів. При цьому, суд зважає, що обов`язок з утримання дитини покладений на обох батьків. Підстав для відмови у задоволенні вказаних позовних вимог судом не встановлено. Аналізуючи матеріали справи щодо порядку утримання та способу життя, який склався відносно утримання малолітньої дитини сторін, враховуючи, що дитина проживає разом з позивачем, позивач несе витрати на утримання дити і не має достатніх коштів для забезпечення потреб дитини з врахуванням: віку дитини, стану здоров`я, витрат на забезпечення життєдіяльності, підтримання нормального здоров`я та відпочинок, а відповідач зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття і створювати необхідні передумови для її розвитку і забезпечення організації життя, суд прийшов до висновку, що позов в частині стягнення аліментів підлягає задоволенню. Суд при визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, прагне не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того, розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. При визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідно до вимог закону сторони нарівні зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття і створювати для них необхідні передумови для їх розвитку і забезпечення організації їх життя, також враховує розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Оцінюючи докази в їх сукупності, суд приходить до висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини доходу [PERSON] , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно і не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи від дати пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення суду в частині стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Також, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений нею судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. за позовну вимогу про розірвання шлюбу. Крім того, з відповідача необхідно стягнути судовий збір в сумі 992 грн. 40 коп. на користь держави за вимогу про стягнення аліментів, оскільки позивач звільнена від сплати судового збору за подачу позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved