Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із вказаним вище позовом. Посилалася на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , який належать їй на праві приватної власності, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за заповітом. За цією адресою також зареєстрований її брат [PERSON] , 1956 року народження, хоча фактично у зазначеному будинку не проживає з 2005 року. Будь-яких домовленостей між нею та відповідачем щодо проживання у даному будинку не було. Як позивачці відомо, відповідач фактично проживає на території російської федерації та у добровільному порядку знятися з реєстрації відмовляється, приїжджати на територію України не бажає. Позивачка зверталась до відділу ведення Сокирянської територіальної громади про зняття з реєстрації відповідача, однак їй було відмовлено та запропоновано звернутись до суду. На даний час, позивачка не має можливості в повному обсязі володіти та розпоряджатись належним їй будинком. Просить суд визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право на користування житловим будинком [ADDRESS] , який належить [PERSON] на праві приватної власності. Позивачка [PERSON] \~в судове\~засідання не\~з`явилася,\~однак у прохальній частині позовної заяви, зазначено клопотання про розгляд справи без її присутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] , будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч.1 ст.280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача без поважних причин або без повідомлення причин, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи наведене суд вважає за можливе розглянути справу без присутності відповідача, ухваливши заочне рішення, оскільки проти цього не заперечує позивач. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що заявлені [PERSON] позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, з огляду на таке. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за заповітом, посвідченого 17.05.2011 року приватним нотаріусом Сокирянського районного нотаріального округу Чернівецької області Шамбра В.А. та зареєстровано в реєстрі за №587, зазначено, що позивачка [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . Згідно довідки №346 від 05.09.2022 року, виданої старостою Василівського старостинського округу Сокирянської міської ради Дністровського району Чернівецької області, зазначено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] . В даному будинку зареєстрований її брат [PERSON] , 1956 року народження. Згідно акту обстеження сім`ї від 13.09.2022 року, який складений та посвідчений старостою Василівського старостинського округу Дністровського району Шевчук Р. та землевпорядником даного округу [PERSON] та сусідами позивачки [PERSON] , [PERSON] , зазначено, що за адресою: [ADDRESS] зі слів сусідів [PERSON] не проживає з 2005 року. Відповідно до ст.41 Конституції України та ст.319 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власник майна має право на свій розсуд володіти, користуватися та розпоряджатися ним. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України та ст.150 Житлового кодексу України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Відповідно ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядженням своїм майном. Згідно преамбули Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV відповідно до Конституції України даний Закон регулює відносини, пов`язані зі свободою пересування та вільним вибором місця проживання в Україні, що гарантуються Конституцією України і закріплені Загальною декларацією прав людини, Міжнародним пактом про громадянські та політичні права, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод і протоколами до неї, іншими міжнародними договорами України, а також визначає порядок реалізації свободи пересування та вільного вибору місця проживання і встановлює випадки їх обмеження. Частиною першою ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» від 11.12.2003 року №1382-ІV визначено підстави зняття з реєстрації місця проживання особи, у т.ч. на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Відповідно до положень ст.405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Частиною другою ст.405 ЦК України передбачено, що член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. З досліджених судом доказів встановлено, що відповідач [PERSON] не проживає в житловому будинку позивача без поважних причин більше одного року. За таких обставин, є всі передбачені законом підстави для визнання відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням в належному позивачу житловому будинку, в тому числі і право на реєстрацію в ньому місця проживання. Відповідно до положень ч.1 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивачки понесені нею судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992,40 грн. На підставі ст.405 ч.2 ЦК України, ст.ст. 141, 263, 265, 268, 273, 280 ч.1, 282, 284, 287 ч.4, 288 ч.2, 289, 354, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд,-

Outcome: approved