Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

У провадженні суду перебувала вищевказана справа. 15 вересня 2022 року судом винесено рішення, яким у задоволенні первісного позову відмовлено. Зустрічні позовні вимоги задоволено та визначено місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ). Також 20 вересня 2022 року позивач за зустрічним позовом через своїх представників подала до суду заяву щодо винесення додаткового рішення про відшкодуваннявитрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 800,00 грн. У судове засідання [PERSON] та її представники не з`явилися, про час та місце повідомлялися належним чином, надали заяву про розгляд справи без їхньої участі. Позивач за первісним позовом та відповідач за зустрічним позовом у судове засідання не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, його представник надав заяву про залишення позову без розгляду, оскільки до ухвалення рішення представниками [PERSON] не було зроблено застереження, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Окрім того, у представника [PERSON] наявні сумніви щодо справжності підписів [PERSON] на наданих копіях договорів та актах виконаних робіт від 15.09.2022, оскільки остання проживає у м. Лондон Великої Британії та, на його думку, за такий короткий проміжок часу не змогла б зробити такі підписи. Дослідивши зміст поданої до суду заяви про ухвалення додаткового рішення, дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1-3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; судом не вирішено питання про судові витрати; суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Як роз`яснено у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009 року додаткове рішення може бути ухвалено лише у випадках і за умов, передбачених статтею 220 ЦПК; воно не може змінити суті основного рішення або містити в собі висновки про права та обов`язки осіб, які не брали участі у справі, чи вирішувати вимоги, не досліджені в судовому засіданні. При порушенні питання про ухвалення додаткового рішення з інших підстав суд ухвалою відмовляє в задоволенні заяви. Згідно ч. 2 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частинами 5, 6 ст. 137 ЦПК України встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. На підтвердження фактично понесених витрат представниками [PERSON] надано Договори про надання правової допомоги від 18.06.2020, акти виконаних робіт від 15.09.2022, свідоцтва та ордери. У судовому засіданні до закінчення судових дебатів представник [PERSON] застережила, що докази понесення витрат на професійну правничу допомогу будуть надані до суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення. Щодо сумнівів представника [PERSON] стосовно справжності підписів [PERSON] на договорах про надання правової допомоги та актах виконаних робіт, суд звертає увагу, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. Факт підроблення підписів [PERSON] на договорах про надання правової допомоги та актах виконаних робіт не підтверджений у судовому засіданні належними та допустимими доказами. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі «East/West Alliance Limited» проти України», заява № 19336/04). Вищевказане в повній мірі відповідає правовій позиції Верховного Суду, викладеній в додатковій постанові від 24.01.2019 у справі № 922/15944/17. Враховуючи викладене, а також те, що заявлені позивачем за зустрічним позовом витрати є співмірними із складністю цієї справи та пропорційним задоволенням вимог, наданим адвокатами обсягом послуг, затраченим ними часом на надання правничої допомоги, відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а також те, що вони не спростовані іншою стороною, суд дійшов висновку про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 23 800,00 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved