Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

27 вересня 2022 року представник позивача адвокат Сацик Р.В. звернувся до суду з позовом, яким просить суд: стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти її утримання в розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, починаючи з дати пред`явлення позову і до досягнення дитиною, [PERSON] , [INFO] , трьох років, тобто до [INFO] ; стягнути [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 4000,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що сторони перебувають у зареєстрованому шлюбі з 14 лютого 2019 року. Від даного шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони не проживають разом, дитина проживає разом з позивачем. Позивач має право на утримання від її чоловіка аліментів до досягнення дитиною трирічного віку. У зв`язку з чим, [PERSON] звернулась до суду з даним позовом. Ухвалою суду від 07 жовтня 2022 року у справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання, сторонам роз`яснено права та обов`язки, встановлено строки для вчинення процесуальних дій. В судове засідання сторони не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Натомість представник позивача в позові просив розгляд справи здійснити у відсутність позивача та представника. Відповідач подав до суду заяву, в якій позовні вимоги визнав та не заперечував проти задоволення позову, розгляду справи здійснити у його відсутність. Згідно ч. 4 ст. 206 ЦПК України в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову, оскільки визнання позову відповідачем не суперечить закону, не порушує прав та інтересів інших осіб. Відповідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши заяву позивача, матеріали справи та наявні в ній докази вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Пунктом 2\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12 червня 2009 року за № 2\~передбачено, що відповідно ст.\~55,\~124 Конституції України\~та\~ ч.\~1\~ст.\~4,\~ч.\~1\~ст.\~5\~ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У ст. 13 ЦПК України\~визначено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст.\~12,\~81,\~89\~ЦПК України,\~кожна сторона\~повинна довести\~ті обставини,\~на які\~вона посилається\~як на\~підставу своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доказами, відповідно ч. 1 ст. 76 ЦПК України є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що 14 лютого 2019 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, зареєстрований у виконавчому комітеті Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області, про що складено відповідний актовий запис за № 02. Наведене підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] виданого 14 лютого 2019 року виконавчим комітетом Гнідинської сільської ради Бориспільського району Київської області. Від даного шлюбу сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 07 серпня 2020 року Дарницьким районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Між позивачем та відповідачем склалися сімейні правовідносини щодо утримання дітей, які врегульовані Сімейним кодексом України. Обов`язок батьків утримувати дітей до досягнення ними повноліття визначено ст. 180 СК України. Судом встановлено, що шлюб між сторонами не розірвано, разом вони не проживають, між сторонами на момент пред`явлення позову до суду згоди з приводу матеріального утримання та виховання спільної дитини не досягнуто. З акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї, складеним 23 червня 2022 року старостою с. Вишеньки та депутатом сільської ради вбачається, що [PERSON] проживає разом з донькою [PERSON] за адресою : [ADDRESS] . Статтею 51 Конституції України\~визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ч. 2 ст. 5 Сімейного кодексу України\~держава створює людині умови для материнства та батьківства, забезпечує охорону прав матері та батька. За змістом ч. 1, 2, 4 ст. 75 СК України\~дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Один із подружжя є таким, що потребує матеріальної допомоги, якщо заробітна плата, пенсія, доходи від використання його майна, інші доходи не забезпечують йому прожиткового мінімуму встановленого законом. Особливим видом права подружжя на утримання є право дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини. Його особливість полягає у строковості дії, незалежності надання утримання від доходу дружини та наявністю лише однієї підстави, яка унеможливлює надання такого утримання, - можливості чоловіка надавати таке утримання. Згідно зі\~ст.\~84 СК України\~дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності; дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу; право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу. Дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Частина четверта\~статті 84 СК України\~регламентує умову виникнення права дружини на утримання під час вагітності та у разі проживання з нею дитини - чоловік може надавати матеріальну допомогу. Принципове положення законодавця полягає у тому, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, і в разі розірвання шлюбу. Відповідно ч.1, 2 ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право дружини-матері на утримання чоловіком-батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання суду доказів того, що дружина, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить дружині-матері незалежно від цієї обставини. Враховуючи положення\~статті 84 СК України\~- права дружини на утримання від чоловіка - батька дитини, до досягнення дитиною трьох років, та зважаючи на те, що відповідач є працездатною особою, належними та допустимим доказами не довів, що за станом здоров`я він позбавлений можливості надавати допомогу на її утримання, а також наявність інших істотних обставин, які могли б впливати на неможливість сплачувати аліменти на дружину, з урахуванням інтересів та потреб матері, з якою проживає дитина, передбаченого законодавством права дружини на її утримання, суд дійшов обґрунтованого висновку про наявність правових підстав для стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років. Доказів, які б свідчили, що відповідач не може надавати матеріальну допомогу на утримання дружини, судом при розгляді даної справи по суті встановлено не було. Відповідач визнав пред`явлені до нього позовні вимоги, при цьому визнання ним позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб. За змістом частини першої\~статті 79 СК України\~передбачено, що аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Таким чином, аліменти на дружину підлягають стягненню з дня пред`явлення позивачем до суду позову, а саме із 27 вересня 2022 року. Відповідно п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд вважає необхідним допустити негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. В ч. 6 ст.\~141\~ЦПК України вказано, що якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. При зверненні до суду з даним позовом [PERSON] просила суд також стягнути на її користь судові витрати, зокрема по оплаті послуг адвоката Адвокатського бюро «Романа Сацика» Сацика Р.В. за надання правової допомоги в розмірі 4\~000,00 грн. Згідно ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частиною 1\~ст. 134 ЦПК України\~визначено, що разом з першою заявою по суті спору кожна сторона подає до суду попередній (орієнтовний) розрахунок суми судових витрат, які вона понесла і які очікує понести в зв`язку із розглядом справи. Судом встановлено, що 16 вересня 2022 року між Адвокатським бюро «Романа Сацика» та [PERSON] укладено договір №673 про надання правової допомоги. Згідно акту про надану правову допомогу №1 від 26 вересня 2022 року, бюро надало [PERSON] правову допомогу у формі консультації (1 год.) 500 грн. та підготовки позовної заяви (3,5 год.) 3500,00 грн., на загальну суму 4000,00 грн. Позивачем вказану суму було сплачено в повному обсязі, що підтверджується квитанцією № 3056717 від 26 вересня 2022 року. Зважаючи на це, з відповідача слід стягнути на користь позивача судові витрати по сплаті послуг Адвокатського бюро «Романа Сацика» за надання правової допомоги в розмірі 4\~000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved