Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач звернувся з позовом до представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» про визнання припиненими трудових відносин, стягнення вихідної допомоги, стягнення заборгованості із заробітної плати та стягнення середнього заробітку за весь час затримки. В своїй позовній заяві просить суд: - визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та представництвом «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» у зв`язку зі звільненням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП; - стягнути з представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на користь [PERSON] : - 40 525,14 грн заборгованості з виплати заробітної плати та компенсацію за невикористану відпустку; - 45 000,00 грн вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку; - 30 161,65 грн середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Свої вимоги позивач мотивує тим, що був працівником представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» у період з 13.07.2020 по 10.02.2021 та працював на посаді інженера виробничо-технічного відділу, з встановленим посадовим окладом у 15 000 грн на місяць. У зв`язку з систематичною невиплатою відповідачем заробітної плати починаючи з грудня 2020 року був змушений звільнитися з роботи. 10.02.2021 звернувся до відповідача з заявою про звільнення на підставі ч. 3 ст. 38 Кодексу законів про працю України з 10.02.2021 у зв`язку з невиконанням відповідачем законодавства про працю. Зазначена заява була зареєстрована відповідачем за № 101 від 10.02.2021. Не зважаючи на зміст моєї заяви позивачу було видано трудову книжку та наказ №7 «п/тр» в яких причиною звільнення було зазначено - «за власним бажанням, ст.38 КЗпП України». Крім того, в день звільнення, 10.02.2021, відповідачем не здійснено розрахунку із заборгованості з заробітної плати та інших належних при звільненні виплат. Нарахована заробітна плата за грудень 2020 та січень 2021 становить 15 000,00 + 15000,00= 30 000,00 грн. Загальна кількість робочих днів за грудень 2020 та січень 2021 становить 22+19+41 день. Таким чином, середньомісячний заробіток складає 15 000,00 грн за 20,5 робочих днів, а за три місяці 45 000,00 грн відповідно. Відповідачем не виплачена заробітна плата за грудень 2020 - 15 000 грн; заробітна плата за січень 2021 - 15 000 грн; заробітна плата за лютий 2021 - 6 000 грн (8 робочих днів, з 01.02.2021 по 10.02.2021, 15 000 нараховано/20 робочих днів х на 8 відпрацьованих днів); компенсація за 9 днів невикористаної відпустки - 4 525,14 грн. Всього заборгованість з заробітної плати та компенсація за 9 днів невикористаної відпустки становить 40 525,14 грн, (15 000+15 000+6 000+4 525,14). Вказав, що середня заробітна плата за останні 2 повні місяці роботи складає за грудень 2020 - 15 000,00 грн. / 22 робочих дні = 681,82 грн/день, січень 2021 - 15 000,00 грн /19 робочих днів = 789,47 грн/день. Середньоденна заробітна плата становить (681,82 грн + 789,47 грн) / 2 = 735,65 грн. Отже, з відповідача підлягає до стягнення за затримку розрахунку при звільненні з 10.02.2021 по 23.03.2021 30161,65 грн (735,65 грн*41 день). Враховуючи вищевикладене, позивач просить позов задовольнити в повному обсязі. 20 серпня 2021 року згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, вищевказана справа передана на розгляд судді Анохіну А.М. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 25.08.2021 позовна заяву було залишено без руху та надано строк на усунення недоліків. 11 жовтня 2021 року до суду позивачем подано заяву про усунення недоліків. Ухвалою суду від 15.10.2021 в справі відкрито спрощене позовне провадження. Справу було призначено до розгляду справи по суті в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 04 листопада 2021 року позивачем до суду подано заяву про збільшення позовних вимог та відмови від частини позовних вимог. З урахуванням заяви про збільшення позовних вимог позивач просить: - визнати припиненими трудові відносини між [PERSON] та представництвом «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» у зв`язку зі звільненням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП; - стягнути з представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на користь [PERSON] : - 45 000,00 грн вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку; - 66944,15 грн середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. 31 серпня 2022 року подано письмові пояснення в яких відповідач не заперечує проти часткового задоволення позовних вимог та виплату 44506,32 грн вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку; - 42697,12 грн середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку. В судовому засіданні представник позивача позовну заяву підтримав та просив задовольнити з наведених підстав. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про час та місце розгляду повідомлений належним чином. Суд, вислухавши представника позивача, дослідивши та оцінивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Згідно зі ст. 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Перевіряючи обставини справи судом встановлено, що позивач працівником представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» у період з 13.07.2020 по 10.02.2021 та працював на посаді інженера виробничо-технічного відділу, що підтверджується копією трудової книжки, яка знаходиться в матеріалах справи. Як вбачається з заяви [PERSON] , останній просив його звільнити за власним бажання на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України. Наказом № 7 «п/тр» від 10.02.2021 [PERSON] було звільнено з посади інженера виробничо-технічного відділу з 10.02.2021 за власним бажанням згідно ст. 38 КЗпП України. Відповідно до ч. 3 ст. 235 КЗпП України у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству, у випадках, коли це не тягне за собою поновлення працівника на роботі, орган, який розглядає трудовий спір, зобов`язаний змінити формулювання і вказати в рішенні причину звільнення у точній відповідності з формулюванням чинного законодавства та з посиланням на відповідну статтю (пункт) закону. За змістом ст. 38 КЗпП України працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. В разі, якщо вказані працівником причини звільнення порушення працедавцем трудового законодавства (ч. 3 ст. 38 КЗпП України), не підтверджуються, або працедавцем не визнаються, останній не вправі самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного суду України (справа № 6-120цс12). Отже, судом встановлено, що позивач подав заяву про звільнення з роботи за власним бажанням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП України, о 11.02.2021 його було звільнено з роботи на підставі ст. 38 КЗпП України. Для визначення правової підстави розірвання трудового договору значення має сам лише факт порушення законодавства про працю, що спонукало працівника до розірвання трудового договору з власної ініціативи. Крім того, що працедавець не вправі самостійно змінювати визначену працівником причину звільнення з роботи. Приймаючи до уваги вищевикладене, суд дійшов висновку, що вимога позивача про визнання припиненими трудові відносини між [PERSON] та представництвом «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» у зв`язку зі звільненням на підставі ч. 3 ст. 38 КЗпП підлягає задоволенню. Що стосується вимог позивача щодо стягнення з представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на користь [PERSON] 45 000,00 грн вихідної допомоги у розмірі тримісячного заробітку, то суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1 ст. 44 КЗпП України, при припиненні трудового договору внаслідок порушення роботодавцем законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38і39) працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку. Відповідно до абзацу 3 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, у разі, коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим або другим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Позивача було звільнено 10.02.2021, тобто рахується два останні календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна виплата - грудень 2020 року та січень 2021 року. Позивачу було виплачено у грудні 2020 року - 15 000 грн та у січні 2021 року - 11 052,63 грн. Тобто, середньоденна заробітна плата позивача визначається діленням 26 052,63 грн (заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні) на 36 днів (число відпрацьованих робочих днів) і становить 723,68 грн. Відповідно до абзацу 4 пункту 8 Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 № 100, середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Середньомісячне число робочих днів за останні два календарні місяці роботи Позивача становило 20,5 (22 днів за грудень 2020 року та 19 днів за січень 2021 року). З огляду на це, розмір вихідної допомоги становить 44 506,32 грн (723,68 х 20,5 х 3). З урахуванням викладеного, вимога позивача в цій частині підлягає задоволенню частково. Що стосується вимоги позивача про стягнення з представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на користь [PERSON] 66944,15 грн середнього заробітку за весь час затримки по день фактичного розрахунку, то суд зазначає наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 47 та ч. 1 ст. 83 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу. У разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі невикористані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Тобто, судом встановлено, що виплата всіх належних позивачу при звільненні сум проведена з порушенням встановленого ст. 116 КЗпП України строку з вини відповідача. Будь-яких доказів на спростування вказаної обставини суду надано не було. Відповідно до ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. Отже, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку за період з 10.02.2021 по 11.05.2021 в сумі 42697,12 грн (723,68 грн середньоденна заробітна плата * 59 кількість днів затримки розрахунку). Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. З врахуванням вищенаведених положень законодавства та на підставі Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 р. № 100, суд вважає, що позов є обґрунтованим та підлягає частковому задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Виходячи з цих обставин, з представництва «АКЕЛІК ГРУП» ВАТ» на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн.

Outcome: partial