Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 08.10.2012 р. [PERSON] підписала заяву № б/н про отримання банківських послуг, згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стверджує, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та Банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала і станом на 10.01.2022 р. її заборгованість за кредитним договором становить 12736,82 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту 10241,24 грн, заборгованість за простроченими відсотками 2495,58 грн. Просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за договором про надання банківських послуг № б/н від 08.10.2012 р. в розмірі 12736,82 грн та судові витрати. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав, не заперечував проти винесення судом заочного рішення. Відповідачка в судове засідання повторно не з`явилась, належним чином повідомлялась про час, дату та місце слухання справи, в тому числі шляхом публікації оголошення на сайті судової влади, відзив на позов не подала, а тому суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, відповідно до ст. 280 ЦПК України. Дослідивши докази по справі, оглянувши офіційний веб-сайт АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням https://privatbank.ua/terms, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що [PERSON] звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 08.10.2012 р. підписала анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг у ПриватБанку (а.с. 16), відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок, про що свідчить виписка по рахунку [PERSON] за договором № б/н за період 08.10.2021 р. 12.01.2022 р. (а.с. 53-59). З цієї виписки вбачається, що за розрахунковий період відповідачка використала 60682,43 грн кредитних коштів, повернула на картковий рахунок 73863,64 грн, з неї було списано 25717,01 грн відсотків за використання кредитного ліміту. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, у анкеті-заяві позичальника процентна ставка не зазначена. Не вбачається з неї також, який тип карти виявила намір отримати відповідачка та бажаний розмір кредитного ліміту. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості, посилався на Умови та Правила надання банківських послуг і Тарифи. При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Умов та Правил надання банківських послуг та Тарифів розуміла відповідачка, підписуючи анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг, та що на момент отримання відповідачкою кредитних коштів ці документи взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами саме у зазначеному розмірі і порядку нарахування. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача неодноразово змінювалися самим АТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких\~обставин та\~без наданих\~підтверджень про\~конкретні запропоновані\~відповідачці Умови\~та Правила\~надання банківських\~послуг,\~відсутність у\~анкеті-заяві\~домовленості сторін\~про сплату\~відсотків за\~користування кредитними\~коштами,\~пені та\~штрафів за\~несвоєчасне погашення\~кредиту,\~вказівки на\~обраний відповідачкою\~банківський продукт,\~надані банком\~витяги з\~Тарифів і\~Умов та\~Правил надання\~банківських послуг\~не можуть\~розцінюватися як\~стандартна (типова)\~форма,\~що встановлена\~до укладеного\~з [PERSON] кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем Умови та Правила надання банківських послуг, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку - в анкеті-заяві відповідачки, яка безпосередньо підписана останньою, адже лише цей факт може свідчити про прийняття відповідачкою запропонованих їй умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. У зв`язку з викладеним, Умови та Правила надання банківських послуг, що розміщені на сайті https://privatbank.ua/terms, витяг з яких міститься у матеріалах цієї справи, та Тарифи не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 08.10.2012 р. шляхом підписання анкети-заяви, оскільки вони не містять підпису відповідачки. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами. Враховуючи викладене вище, суд дійшов висновку, що відсутні правові підстави для стягнення з відповідачки на користь банку нарахованих відсотків через відсутність передбаченого обов`язку відповідачки щодо їх сплати позивачу у анкеті-заяві позичальника. В той же час, судом встановлено, що банк регулярно списував з карткового рахунку відповідачки відсотки за використання кредитного ліміта. Згідно з наданою позивачем випискою розмір безпідставно стягнутих з відповідачки відсотків за використання кредитного ліміту становить 25717,01 грн, а сума повернутих відповідачкою коштів перевищує суму використаних нею коштів, що вказує на відсутність у відповідачки заборгованості перед банком. Отже, суд доходить висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити через відсутність у відповідачки заборгованості перед позивачем. В силу ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed