Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

22 липня 2021 року [PERSON] (далі - позивач) звернувся до Миколаївського районного суду Миколаївської області з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] (далі - відповідачі) про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Позовні вимоги позивач [PERSON] обґрунтовує тим, що йому після смерті матері [PERSON] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] . У належному позивачеві будинку зареєстровані, при цьому з 2009 року фактично не проживають, не беруть участі в утриманні будинку, а також не сплачують комунальні послуги його колишня дружина - відповідач [PERSON] та її син, відповідач у справі - [PERSON] . Посилаючись на вищевикладене, а саме на те, що реєстрація відповідачів у будинку позивача, перешкоджає йому в повній мірі розпоряджатися своєю власністю, позивач просить суд визнати відповідачів: [PERSON] ; [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, при цьому 20 жовтня 2022 року його представник [PERSON] подала суду заяву, в якій позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх у повному обсязі, також просила розглядати справу за їхньої з позивачем відсутності. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлена про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася без повідомлення причин; відзив не подала. Відповідач [PERSON] , належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явився без повідомлення причин; відзив не подав. Відповідно до положень ст. 280 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд постановив розглядати справу в заочному порядку, на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив таке: Згідно з копією Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 265013389 від 08 липня 2021 року позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить житловий будинок [ADDRESS] (а. с. 13, 14). Тобто, вказаний вище будинок є особистою приватною власністю позивача [PERSON] . Згідно з копією довідки відділу "Центр надання адміністративних послуг" виконавчого комітету Ольшанської селищної ради від 20 липня 2021 року про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб, згідно адресної картки реєстраційного обліку до складу зареєстрованих за адресою: [ADDRESS] , входять, у тому числі: [PERSON] ; [PERSON] (а. с. 20). Згідно з Актом про непроживання особи за місцем реєстрації від 09 липня 2021 року, складеним та підписаним [PERSON] ; [PERSON] ; [PERSON] , засвідченим старостою Ольшанської селищної ради Миколаївського району Миколаївської області, відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , при цьому з 2009 року за вказаною адресою фактично не проживають (а. с. 19). Позивач [PERSON] і відповідач [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 20 травня 2019 року було розірвано заочним рішенням Миколаївського районного суду Миколаївської області. Вказане вище підтверджується копією заочного рішення Миколаївського районного суду Миколаївської області у цивільній справі № 480/1917/21 (а. с. 18). Відповідно до ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Згідно з положеннями ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 150 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. З огляду на те, що наявність реєстрації відповідачів, у будинку, який на праві приватної власності належить позивачу, створює позивачеві перешкоду у повній мірі розпоряджатися своєю власністю, а також з огляду на те, що відповідачі фактично не проживають за місцем своєї реєстрації з 2009 року, тобто понад шість місяців, суд вважає, що право власності позивача підлягає захисту, шляхом визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим будинком [ADDRESS] . За таких обставин, позовні вимоги позивача є обгрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved