Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення факту смерті його бабусі - [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Донецьк, Донецької області, посилаючись на те, що факт її смерті підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2022, довідкою про причину смерті №12 (до форми № 106/у № 2, видається для захоронення) від 03.03.2022. Проте, Дарницьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) у реєстрації смерті та видачі свідоцтва про смерть було відмовлено з причини подання документів, форма яких не відповідає формі, визначеній наказом Міністерства охорони здоров`я України від 08.08.2006 № 545 «Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті», зареєстрованим у Міністерстві юстиції України 25.10.2006 за № 1150/13024 та роз`яснено право заявнику на звернення до суду з заявою встановлення факту смерті. Вказував, що встановлення факту смерті бабусі йому необхідне для отримання свідоцтва про смерть державного зразка. Представник заявника подав до суду заяву про розгляд справи у відсутність сторони заявника, в якій зазначив, що вимоги заяви підтримує у повному обсязі та просить їх задовольнити. Представник заінтересованої особи подав до суду лист про розгляд справи у його відсутність. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Суд, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку про те, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є онуком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження рідного сина [PERSON] та свідоцтва про народження заявника. Зі свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 04.03.2022, виданого Куйбишівським відділом ЗАГС Донецького міського управління юстиції Донецької Народної Республіки (актовий запис № 248) та №12 (до форми № 106/у № 2, видається для захоронення) від 03.03.2022 слідує, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у м. Донецьку, Донецької області, у віці 93 років від набряку головного мозку церебральний атеросклероз ІІІ ступеня. Згідно відмови у проведенні державної реєстрації смерті Дарницького районного у м. Києві відділу державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 13.10.2022 виданої на ім`я заявника - державна реєстрація смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] у м. Донецьку, Донецької області, не може бути здійснена, оскільки заявником для підтвердження факту смерті пред`явлено свідоцтво про смерть, виданого на території, де органи Державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» підставою для проведення державної реєстрації смерті є рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час. Проаналізувавши встановлені обставини на підставі наданих заявником доказів у їх сукупності, суд вважає, що доводи заяви знайшли своє підтвердження, а тому її вимоги підлягають задоволенню. За приписами ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Враховуючи викладене та

Outcome: approved