Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

До Дніпровського районного суду мыста Києва звернулась уповноважена особа Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйова Н.А. з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Згідно заявлених вимог, позивач просив суд стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року в загальній сумі 118 786,52 доларів США, що за офіційним курсом НБУ на 21 серпня 2014 року складає 1 570 723,35 грн, з них: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 89 416,39 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 182 359,81 грн; прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 18 736,97 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 247 760,40 грн; поточна заборгованість за нарахованими процентами - 1 762,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 23 299,06 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 3717,92 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 49 162,34 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами - 5 153,24 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 68 141,74 грн. Вимоги позиву обґрунтовані тим, що 02 серпня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого з 19 квітня 2010 року є ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] укладено кредитний договір №0263/07/01-N, на підставі якого позивач надав відповідачу кредитні кошти для купівлі житлового будинку та земельних ділянок у сумі 290 000,00 доларів США з оплатою 11,5% річних строком по 02 серпня 2017 року. Позивач в повній мірі та належним чином виконав свої зобов`язання за кредитним договором - надав відповідачу кредитні кошти. Згідно умов кредитного договору позичальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше ніж 2416,76 доларів США на відкритий позичковий рахунок, не пізніше 20 числа. Також умовами договору за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та сплату процентів передбачена сплата пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. У зв`язку з неповерненням кредитних коштів, банком було нараховано пеню. Умовами кредитного договору передбачено право банку достроково вимагати повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позичальником кредитних зобов`язань. У зв`язку з порушенням умов кредитного договору, на адресу позичальника 13 квітня 2014 року було направлено вимогу щодо погашення простроченої заборгованості, однак відповідач на лист не відповів, заборгованість не повернув. Станом на 21 серпня 2014 року загальна сума заборгованості за кредитним договором складає 1 570 723,35 грн, з них: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 89 416,39 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 1 182 359,81 грн; прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 18 736,97 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 247 760,40 грн; поточна заборгованість за нарахованими процентами - 1 762,00 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 23 299,06 грн; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 3717,92 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 49 162,34 грн; пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами - 5 153,24 доларів США, що за курсом НБУ еквівалентно 68 141,74 грн. Справу було передано в провадження судді Бартащук Л.П. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2014 року відкрито провадження в даній цивільній справі та призначено судовий розгляд. (т.1 а.с.21) 14 січня 2015 року [PERSON] звернувся до суду із зустрічним позовом до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійним, в якому просив визнати недійсним договір про надання кредиту, укладений між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] (т.1 а.с.49-52) 01 вересня 2015 року від [PERSON] до суду надійшла заява про збільшення позовних вимог, в якій просив визнати кредитний договір недійсним. (т.1 а.с.126-127) 18 жовтня 2016 року представником ПАТ «Банк Форум» до суду подано заяву про збільшення позовних вимог, в якій представник позивача просить стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Банк Форум» заборгованість за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року в сумі 140 616,06 доларів США та 1 725 903,16 грн, з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 26 582,97 доларів США; прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 81 570,39 доларів США; поточна заборгованість за нарахованими процентами 1 347,41 доларів США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 31 115,29 доларів США; пеня за несвоєчасне повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами - 1 720 903,16 грн; штраф за порушення умов п. 3.3.7 кредитного договору - 5 000,00 грн. (т.2 а.с.29-30) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 18 жовтня 2016 року, постановленою без видалення до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, прийнято заяву позивача про збільшення позовних вимог. (т.2 а.с.41) Розпорядженням керівника апарату Дніпровського районного суду міста Києва №40 від 11 січня 2017 року, відповідно до пункту 2.3.50 Положення про автоматизовану систему документообігу суду призначено повторний автоматизований розподіл вказаної справи. (т.2 а.с.82) Вказану справу було передано в провадження судді Арапіної Н.Є. у відповідності до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11 січня 2017 року. (т.2 а.с.83) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 січня 2017 року дану цивільну справу прийнято до провадження судді Арапіної Н.Є. та призначено судовий розгляд. (т.2 а.с.84) З матеріалів справи вбачається багаторазове звернення відповідача [PERSON] з апеляційними скаргами (17 апеляційних скарг) на ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 29 вересня 2014 року про відкриття провадження та з касаційними скаргами (4 касаційні скарги) на судові рішення суду апеляційної інстанції, ухвалені за результатами розгляду апеляційних скарг. 15 грудня 2017 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до Господарського процесуального кодексу України, Цивільного процесуального кодексу України, Кодексу Адміністративного судочинства України та інших законодавчих актів» №2147-VIII від 03 жовтня 2017 року, яким ЦПК України викладено в новій редакції. Відповідно до п. 9 Перехідних положень Цивільного процесуального кодексу України, справи у судах першої та апеляційної інстанцій, провадження у яких відкрито до набрання чинності цією редакцією Кодексу, розглядаються за правилами, що діють після набрання чинності цією редакцією Кодексу. У ч.3 ст.3 ЦПК України визначено, що провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року провадження у справі за позовною заявою Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі Уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором закрито, провадження у справі за зустрічною позовною заявою [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним закрито. (т.3 а.с.113-114) Постановою Київського апеляційного суду від 07 липня 2020 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 30 липня 2019 року скасовано, справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. (т.3 а.с.162, 163-168) Вказану справу було передано в провадження судді Гаврилової О.В. на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 27 липня 2020 року. (т.3 а.с.171) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2020 року дану справу прийнято до провадження судді Гаврилової О.В. (т.3 а.с.172-174) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року задоволено заяву представника Товариства з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» - адвоката Проценка М.М. про залучення до участі у справі правонаступника позивача, залучено до участі у справі №755/25044/14-ц за позовом Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» Соловйової Наталії Анатоліївни до [PERSON] про стягнення заборгованості за Кредитним договором, та за зустрічним позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним, правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» - Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». (т.3 а.с.219, 223-224) Постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залишено без змін. (т.4 а.с.25-30) Постановою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року залишено без змін. (т.4 а.с.74-77) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 лютого 2022 року зустрічний позов [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Банк Форум» про визнання кредитного договору недійсним залишено без розгляду. (т.4 а.с.96-97) Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 11 серпня 2022 року у вказаній справі було закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. (т.4 а.с.137, 142-144) Ухвалами Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотань представника відповідача [PERSON] - адвоката Пісного А.В. про зупинення провадження по справі. (т.4 а.с.165, 171, 204-206, 207-209) Представник правонаступника позивача ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» - адвокат Карапетян А.Р. в судовому засіданні позовні вимоги, з урахуванням заяви про збільшення позовних вимог, підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві та додатково пояснив, що у 2018 році та 2020 році відбулось відступлення права вимоги за кредитним договором та на теперішній час право вимоги до відповідача належить ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». Стосовно заборгованості по штрафу зазначив про відсутність договору страхування щодо предмета застави. Представник відповідача [PERSON] - адвокат Пісний А.В. в судовому засіданні просив зменшити заявлену до стягнення суму заборгованості та віднестись з розумінням до того, що договір був укладений у 2007 році, після чого курс іноземної валюти неодноразово збільшувався. При цьому, не заперечував факту отримання відповідачем кредитних коштів у визначеному умовами договору розмірі. Додатково навів обґрунтування того, що укладений між [PERSON] та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги за всіма ознаками є договором факторингу та в провадженні іншого суду перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] про визнання вказаного договору недійсним. Суд, вислухавши пояснення представників сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов наступних висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплачені відсотки. Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Судом встановлено, що 02 серпня 2007 року між АКБ «Форум», правонаступником якого був ПАТ «Банк Форум», та [PERSON] був укладений кредитний договір №0263/07/01-N, згідно умов якого банк надає позичальнику кредит для купівлі житлового будинку та земельних ділянок на вторинному ринку в сумі 290 000,00 доларів США, строком по 02 серпня 2017 року, за користування кредитними коштами встановлюється плата в розмірі 11,5 % річних. (т.1 а.с.3-6) Кредитні кошти відповідачу було надано 02 серпня 2007 року в сумі 290 000,00 доларів США, що підтверджується заявою на видачу готівки №183710 (т.1 а.с.9) та не оспорюється стороною відповідача. Згідно п.2.3. кредитного договору позивальник здійснює повернення кредиту частинами щомісячно, починаючи з місяця, наступного за місяцем отримання кредиту в сумі не менше 2 416,67 доларів США на відкритий йому позичковий рахунок. Сплата процентів позичальником здійснюється за фактичний строк користування кредитними коштами. При розрахунку плати за користування кредитом приймається місяць рівний календарній кількості днів та рік, рівний 360. Проценти за користування кредитними коштами позивальник сплачує самостійно у валюті кредиту на рахунок банку щомісячно, не пізніше 20 числа місяця, наступного за місяцем користування кредитними коштами. (п.2.6., 2.7. кредитного договору) Згідно із ч.1 ст. 626 ЦК України підписанням договору сторонами досягнуто домовленість щодо встановлення цивільних прав та обов`язків. Стаття 629 ЦК України передбачає, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Оскільки сторони уклали договір, вони набули взаємних прав та обов`язків. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів на суму кредиту у розмірах і в порядку, що встановлені договором. Якщо договір не містить умови про розмір процентів, він визначається обліковою ставкою банківського процента (ставкою рефінансування), встановленою Національним банком України. У разі відсутності іншої угоди проценти виплачуються щомісяця до дня повернення суми кредиту. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч.1 ст.612 ЦК України) Відповідно до ч.1 ст. 625 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. В статті 611 ЦК України зазначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема у вигляді сплати винною особою неустойки (штрафу, пені). Банком зобов`язання за договором виконані, а відповідач порушив умови договору в частині неповернення кредиту та сплати відсотків за його користування та не виконав взяті на себе зобов`язання, тобто в односторонньому порядку відмовився від виконання договірних зобов`язань. Згідно ч.2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 цього Кодексу. За умовами кредитного договору банк має право вимагати дострокового повернення кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитними коштами у випадку невиконання чи неналежного виконання позивальником своїх зобов`язань за цим договором. (пп.3.2.2. кредитного договору) 13 серпня 2014 року ПАТ «Банк Форум» склало вимогу за вих.№5644/4.1, адресовану [PERSON] , в якій банк, посилаючись на невиконання боржником зобов`язань за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року щодо повернення кредиту та сплати процентів за його користування, в строк, передбачений кредитним договором, вимагав протягом семи робочих днів сплатити заборгованість за кредитним договором, яка станом на 12 серпня 2014 року складалась із заборгованості за тілом кредиту, процентами та пенею. Цією вимогою [PERSON] було попереджено, що в разі не погашення заборгованості за кредитним договором у строк, зазначений у цій вимозі, банк буде змушений звернутися до суду із заявою про примусове стягнення заборгованості. (т.1 а.с.8) Відповідачем вказана вимога виконана не була, що не оспорюється стороною відповідача. Невиконання вимоги про дострокове повернення кредиту, сплати процентів, а також пені, стало підставою для звернення банку до суду з даним позовом. Як убачається з наданого банком розрахунку заборгованості [PERSON] за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року, загальний розмір заборгованості станом на 10 жовтня 2016 року становить 140 616,06 доларів США, з яких: поточна заборгованість по поверненню кредитних коштів - 26 582,97 доларів США; прострочена заборгованість по поверненню кредитних коштів - 81 570,39 доларів США; поточна заборгованість за нарахованими процентами 1 347,41 доларів США; прострочена заборгованість за нарахованими процентами - 31 115,29 доларів США. Також банком нарахована пеня за простроченим кредитом та процентами з розрахунку 0,2% в день в сумі 66 569,14 доларів США, еквівалент у гривні - 1 720 903,16 грн, та штраф за порушення умов п. 3.3.7 кредитного договору - 5 000,00 грн. (т.2 а.с.32-33) Згідно п.1 ч.1 ст.512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором бо законом. (ч. 1 ст. 516 ЦК України) Відповідно до ст.514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. В разі заміни кредитора у зобов`язанні первісний кредитор повністю або у визначеній частині вибуває із зобов`язання, а на його місце приходить новий кредитор. При цьому зміст зобов`язання, тобто обсяг прав та обов`язків його сторін залишається незмінним. Отже, виходячи із загальних правил та положень даної статті, до нового кредитора переходять всі права первісного кредитора. 13 липня 2018 року між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] укладено Договір №1216-Ф про відступлення (купівлі - продажу) права вимоги, за яким Банк відступив шляхом продажу Новому кредитору права вимоги Банку до [PERSON] за кредитним договором №0263/07/01-N від 02.08.2007 року. (т.3 а.с. 121-123, 207-212) Згідно Додатку №1 до Договору №1216-Ф про відступлення (купівлі - продажу) прав вимоги від 13 липня 2018 року, [PERSON] було відступлено право вимоги в сумі 162 761,98 доларів США, крім того за штрафними санкціями (штраф, пеня) у відповідності до умов кредитного договору (т.3 а.с.212). Вказаний договір був укладений за результатами електронних торгів від 05 липня 2018 року з продажу майнових прав ПАТ «Банк Форум». (т.3 а.с.205-206) 10 лютого 2020 року між [PERSON] та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» було укладено Договір про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, за яким Первісний кредитор [PERSON] відступила шляхом продажу Новому кредитору права вимоги до [PERSON] за кредитним договором №0263/07/01-N від 02.08.2007 року. (т.3 а.с.124-125, 213-216) Згідно Додатку №1 до Договору відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги від 10 лютого 2020 року, ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» було відступлено право вимоги в сумі 162 761,98 доларів США, крім того за штрафними санкціями (штраф, пеня) у відповідності до умов кредитного договору (т.3 а.с.216). Таким чином, 10 лютого 2020 року всі права і обов`язки кредитора за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року перейшли до ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» і відповідно ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» є правонаступником прав і обов`язків ПАТ «Банк Форум» в частині виконання зобов`язань [PERSON] за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року. Як вже зазначалось вище ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залучено до участі в даній правонаступника позивача ПАТ «Банк Форум» - ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП». (т.3 а.с.219, 223-224) Що стосується доводів сторони відповідача щодо недійсності правочину про відступлення (купівлі-продажу) прав вимоги, укладеного між [PERSON] та ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП», слід зазначити, що постановою Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року залишено без змін (т.4 а.с.25-30) та постановою Верховного Суду від 02 грудня 2021 року ухвалу Дніпровського районного суду міста Києва від 19 жовтня 2020 року та постанову Київського апеляційного суду від 28 січня 2021 року залишено без змін. (т.4 а.с.74-77). Отже судами трьох інстанцій перевірено правомірність набуття ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» статусу кредитора в зобов`язаннях, що виникли на підставі кредитного договору №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року, що був укладений між ПАТ «Банк Форум» та [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст. 509 ЦК України зобов`язання - це правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Таке визначення розкриває сутність зобов`язання як правового зв`язку між двома суб`єктами (сторонами), відповідно до якого на одну сторону покладено обов`язок вчинити певну дію (певні дії) чи утриматись від її (їх) здійснення; іншій стороні зобов`язання надано право, що кореспондує обов`язку першої. Обов`язками боржника та правами кредитора вичерпується зміст зобов`язання (ст. 510 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання є прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Відповідачем не виконано зобов`язань, визначених договором, порушено умови щодо погашення кредиту та нарахованих відсотків за його користування. Як убачається із заяви про збільшення позовних вимог, позивач просить стягнути заборгованість по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті. Згідно умов кредитного договору №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року, валютою кредитування був долар США. Згідно п. 12 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 року № 5, у разі якщо кредит правомірно наданий в іноземній валюті та кредитодавець (позивач) просить стягнути кошти в іноземній валюті, суд у резолютивній частині рішення зазначає про стягнення таких коштів саме в іноземній валюті, що відповідає вимогам частини третьої статті 533 ЦК України. Згідно зі ст. 192 ЦК України законним платіжним засобом, обов`язковим до приймання за номінальною вартістю на всій території України, є грошова одиниця України - гривня. Іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом. Грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом (ч.1, 3 ст. 533 ЦК України). Заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду України від 16 січня 2019 року у справі № 464/3790/16-ц (провадження № 14-465цс18). Враховуючи викладене, суд убачає передбачені законом підстави для стягнення заборгованості по тілу кредиту та процентам в іноземній валюті - доларах США. Таким чином вимоги в частині стягнення заборгованості за тілом кредиту та процентами підлягають задоволенню, з [PERSON] на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» підлягає стягненню заборгованість в розмірі 140 616,06 доларів США, яка складається із: поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 26 582,97 доларів США; простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 81 570,39 доларів США; поточної заборгованості за нарахованими процентами 1 347,41 доларів США; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 31 115,29 доларів США. Також заява про збільшення позовних вимог містить вимогу про стягнення пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами в сумі 1 720 903,16 грн. Відповідно до статей 1049, 1054 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути кредитору надані грошові кошти (кредит) та сплатити проценти у строки та на умовах, встановлених договором. Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Частинами 1, 3 ст. 549 ЦК Українивизначено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. За змістом ст. 550, 551 ЦК Україниправо на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язання. Предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Пунктом 4.1. кредитного договору визначено, що за несвоєчасне повне чи часткове повернення кредитних коштів та за несвоєчасну повну чи часткову сплату процентів, позичальник сплачує неустойку у вигляді пені в розмірі 0,2% за кожен день прострочення, що обчислюється з суми неповернутого кредиту та/або несплачених процентів. За своєю правовою природою акцесорним характером володіє і неустойка, яка, будучи цивільно-правовою санкцією, у всіх випадках є елементом самого забезпеченого зобов`язання. Згідно ч.3 ст. 551 ЦКрозмір неустойки може бути зменшений за рішенням суду, якщо він значно перевищує розмір збитків, та за наявності інших обставин, які мають істотне значення. Аналіз вказаної норм права (місця її розташування у кодексі, зв`язку з іншими нормами) дає підстави для висновку, що за змістом ч.3 ст. 551 ЦК України під розміром збитків потрібно розуміти саме суму, на яку нараховано неустойку, зокрема пеню, а не будь-яку іншу суму збитків. Подібний за змістом правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 14.09.2016 у справі № 6-473цс16. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 18.03.2020 у справі №902/417/18 вказано, що загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Одним з принципів цивільного права є компенсація майнових втрат особи, що заподіяні правопорушенням, вчиненим іншою особою. Цій меті, насамперед, слугує стягнення збитків. Розмір збитків в момент правопорушення, зазвичай, ще не є відомим, а дійсний розмір збитків у більшості випадків довести або складно, або неможливо взагалі. Тому, з метою захисту інтересів постраждалої сторони законодавець може встановлювати правила, спрямовані на те, щоб така сторона не була позбавлена компенсації своїх майнових втрат. Такі правила мають на меті компенсацію постраждалій стороні за рахунок правопорушника у певному, заздалегідь визначеному розмірі (встановленому законом або договором) майнових втрат у спрощеному, порівняно зі стягненням збитків, порядку, і ця спрощеність полягає в тому, що кредитор (постраждала сторона) не повинен доводити розмір його втрат, на відміну від доведення розміру збитків. Такими правилами є правила про неустойку, передбачені ст.ст. 549-552 ЦК України. У постанові Верховного Суду від 31.03.2020 у справі №910/8698/19 зазначено, що на іншого учасника справи (позивача) не покладається обов`язок з доведення (доказування) спричинення йому матеріальної або іншої шкоди внаслідок несвоєчасного виконання відповідачем своїх грошових зобов`язань. Тобто, при стягненні неустойки шкода кредитору, завдана порушенням зобов`язання презюмуються (її не треба доводити) і компенсується за рахунок неустойки. Разом з тим, тлумачення ч. 3 ст. 551 ЦК України свідчить, що в ній не передбачено вимог щодо обов`язкової наявності одночасно двох умов, а тому достатнім для зменшення неустойки може бути наявність лише однієї з них. Таку правову позицію викладено у низці постанов Верховного Суду, зокрема, від 15.02.2018 у справі №467/1346/15-ц, від 04.04.2018 у справі №367/7401/14-ц та від 26.09.2018 у справі №752/15421/17. Тобто, Цивільний кодекс України виходить з того, що підставою зменшення можуть бути й інші обставини, які мають істотне значення. З наявних в даній справі розрахунків заборгованості, долучених до заяви про збільшення позовних вимог, убачається, що на час проведення розрахунку розмір заборгованості, на яку нараховувалась пеня, становив: розмір простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 81 570,39 доларів США, розмір простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 31 115,29 доларів США. Разом з тим, сума сплаченого відповідачем тіла кредиту становить становить 181 846,64 доларів США, а сума сплачених процентів - 151 953,90 доларів США. При цьому, в разі стягнення заборгованості за пенею в сумі 1 720 903,16 грн, вартість кредиту фактично збільшиться на 36%. Із мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 11.07.2013 №7-рп/2013 вбачається, що неустойка має на меті стимулювати боржника до виконання основного грошового зобов`язання та не повинна перетворюватись на несправедливо непомірний тягар для споживача і бути джерелом отримання невиправданих додаткових прибутків для кредитора. Враховуючи викладене, суд вважає, що така умова для зменшення розміру пені як інші обставини, які мають істотне значення, передбачена ч. 3 ст. 551 ЦК України, є наявною. Вирішення питання про зменшення неустойки та розмір, до якого вона підлягає зменшенню, закон відносить на розсуд суду. Виходячи з вищевикладеного, суд дійшов висновку про необхідність зменшення суми пені, що підлягає стягненню, до 573 634,39 грн. Що стосується вимоги про стягнення штрафу за порушення умов п. 3.3.7. кредитного договору в розмірі 5 000,00 грн, суд зазначає наступне. Підпунктом 3.3.7. кредитного договору визначений обов`язок позичальника протягом дії цього договору страхувати предмет застави на користь банку. При цьому за кожний випадок невиконання або неналежного виконання зобов`язань, передбачених п.3.3. (крім п.3.3.2.) цього договору, позичальник сплачує банку штраф у розмірі 5 000,00 грн. (п.4.4. кредитного договору) Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч.2 ст. 549 ЦК України). Вимога про стягнення штрафу в розмірі 5 000,00 грн викладена в заяві про збільшення позовних вимог, в якій не наведено жодного обґрунтування як щодо підстав та порядку нарахування штрафу, так і щодо фактичних обставин (підстав) такого нарахування. Згідно положень ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. (ч.3, 4 ст.12 ЦПК України) Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. (ч.6 ст.81 ЦПК України) Під підставами позову слід розуміти обставини, якими обґрунтовуються позовні вимоги. Виклад обставин та підстав необхідний, серед іншого, для захисту відповідача від позову, і, найголовніше, - для визначення предмета доказування по даній справі. В даному випадку, виходячи із засад змагальності сторін та диспозитивності цивільного судочинства, слід констатувати, що за умови відсутності жодного обґрунтування за вимогою про стягнення штрафу за порушення умов п. 3.3.7. кредитного договору в розмірі 5 000,00 грн, відповідач був позбавлений можливості навести заперечення за вказаною вимогою, а суд встановити обставини виконання чи не виконання позичальником, і в який саме період, положень п.3.3.7. кредитного договору. Також, в матеріалах справи відсутні докази відступлення ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» права вимоги за договором іпотеки. Крім того, виходячи із суті штрафу, який згідно ч.2 ст. 549 ЦК України обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання, стороною позивача також не наведено, виходячи з якої саме суми зобов`язання по страхуванню, в договорі визначена сума штрафу в розмірі 5 000,00 грн. За таких обставин, суд не вбачає підстав для стягнення штрафу. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносин, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову та стягнення з [PERSON] на користь Товариство з обмеженою відповідальністю «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» заборгованості за кредитним договором №0263/07/01-N від 02 серпня 2007 року в розмірі 140 616,06 доларів США, яка складається із: поточної заборгованості по поверненню кредитних коштів - 26 582,97 доларів США; простроченої заборгованості по поверненню кредитних коштів - 81 570,39 доларів США; поточної заборгованості за нарахованими процентами 1 347,41 доларів США; простроченої заборгованості за нарахованими процентами - 31 115,29 доларів США, а також пені за несвоєчасне повернення кредитних коштів та відсотків за користування кредитними коштами в розмірі - 573 634,39 грн. В іншій частині вимог щодо стягнення пені та штрафу позов задоволенню не підлягає. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи, що при зверненні до суду з даним позовом банк був звільнений від сплати судового збору на підставі Закону України «Про судовий збір» (в редакції, що діяла на час звернення з позовом до суду), з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 3 654, 00 грн. Крім того, з [PERSON] на користь ТОВ «ЕС.ДІ.СІ.ГРУП» (як процесуального правонаступника позивача) підлягає стягненню судовий збір, сплачений за заявою про збільшення позовних вимог, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, в сумі 19 026,44 грн. Враховуючи наведене та

Outcome: partial