Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади в особі Запорізької міської ради, [PERSON] про визнання угоди дійсною та визнання права власності на майно в порядку спадкування. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина, до складу якої входить 39/100 частин квартири [ADDRESS] . Позивач є спадкоємцем першої черги, інших спадкоємців не має. У встановлений\~законом строк\~він звернувся\~з заявою\~про прийняття\~спадщини до\~приватного нотаріуса\~Запорізького міського\~нотаріального округу\~Чернявського В.В.,\~де була\~відкрита спадкова\~справа. Але нотаріусом відмовлено у видачі свідоцтва на спадкове майно, про що винесена відповідна постанова від 11.01.2022р. №11/02-31, оскільки відсутні правовстановлюючі документи на спадкове майно. Отримати дублікат договору купівлі-продажу від 15.10.1996р. посвідченого Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» за р№ Н-1744 і зареєструвати його в державній реєстраційній службі не можливо так як цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. Крім того відповідно до відомостей ЄДРПОУ Запорізька товарна біржа «Тітан-Інвест» перебуває в стані припинення з 04.10.2006р. Тому позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину за законом в нотаріальному порядку, в зв`язку з чим за захистом та визнанням своїх законних прав та інтересів звернувся до суду з вказаним позовом. Ухвалою судді від 14.02.2022 року було відкрито провадження у справі та визначено проводити розгляд вказаної справи за правилами загального позовного провадження з призначенням підготовчого судового засідання та наданням відповідачам строку на подання відзиву. Ухвалою суду від 26.09.2022 року підготовче провадження у вказаній цивільній справі було закрито та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явилися, до початку судового засідання через канцелярію суду подали заяву про підтримання позовних вимог та про розгляд справи у їх відсутність. Представником відповідача Запорізької міської ради 06.07.2022 року через канцелярію суду подано відзив на позовну заяву. Представник відповідача Запорізької міської ради через канцелярію суду подано заяву про розгляд справи без її участі. Просить ухвалити рішення на підставі документів наявних в матеріалах справи. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про розгляд справи була повідомлена належним чином. Приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Чернявський В.В. в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву про розгляд справи у його відсутність. На підставі ч.3 ст.211 ЦПК України суд вважає можливим розглянути справу у відсутність сторін за наявними у суду матеріалами. Відповідно до вимог ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі, якщо відповідно до положень ЦПК розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, перевіривши та дослідивши письмові докази, повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. ст. 4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно зі ст.ст. 12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , копія якого знаходиться в матеріалах справи. Згідно зі ст. 1220 ЦК України внаслідок смерті особи або оголошення її померлою відкривається спадщина. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить 39/100 частин квартири [ADDRESS] , яка складається з кімнати №6 площею 16,2 кв.м., в загальному користуванні коридор №1 площею 11,3 кв.м., туалет №3 площею 1,1 кв.м., ванна №4 площею 2,8 кв.м., кухня №7 площею 10,9 кв.м., камора №8 площею 1,2 кв.м. Зазначена частина квартири належить спадкодавцю на підставі договору купівлі-продажу від 15.10.1996р. посвідченого Запорізькою Товарною Біржею «Тітан-Інвест» за р№ Н-1744. У відповідності до ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за законом або за заповітом. Згідно зі ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з ч. 1 ст. 1222 ЦК України, спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини. Відповідно до частини 5 статті 1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до вимог статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, право на спадкування за законом одержують особи, визначенні у статтях 1261-1265 ЦК України. Відповідно до матеріалів спадкової справи, копія якої знаходиться в матеріалах справи, та яка була відкрита приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В., [PERSON] заповіт не складав. Спадкоємцями першої черги відповідно до ст. 1261 ЦК України є син спадкодавця - [PERSON] . Інших спадкоємців не має. З заявою про прийняття спадщини звернувся [PERSON] . Факт родинних відносин позивача підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 08.07.2021р. Дніпровським районним у місті Запоріжжі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відповідно до відомостей якого [PERSON] записаний батьком [PERSON] . Відповідно до постанови про відмову про вчинення нотаріальних дій від 11.01.2022р. №11/02-31, яка винесена приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Чернявським В.В. відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю документів, що посвідчують право власності спадкодавця на вищевказане нерухоме майно. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що 15 жовтня 1996 року на Запорізькій Товарній біржі «Тітан-Інвест» між [PERSON] з одного боку, та [PERSON] з іншого боку, був укладений договір купівлі-продажу за реєстраційним номером Н-1744, за яким [PERSON] придбав 39/100 частин квартири [ADDRESS] , яка складається з кімнати №6 площею 16,2 кв.м., в загальному користуванні коридор №1 площею 11,3 кв.м., туалет №3 площею 1,1 кв.м., ванна №4 площею 2,8 кв.м., кухня №7 площею 10,9 кв.м., камора №8 площею 1,2 кв.м. Право власності на вказане нерухоме майно було зареєстровано в ОП ЗМБТІ. Відповідно довідки ТОВ «ЗМБТІ» № 7407 від 30.08.2021р. в матеріалах інвентаризаційної справи знаходиться документ на 39/100 частину квартири [ADDRESS] , а саме договір купівлі-продажу зареєстрований Запорізькою товарною біржею «Тітан-Інвест» 15.10.1996р. р№Н-1744. Згідно довідки департаменту реєстраційних послуг Запорізької міської ради від 24.09.2021р. №04-07/3/20011, яка знаходиться в матеріалах спадкової справи, [PERSON] був зареєстрований та проживав за адресою: [ADDRESS] починаючи з 28.11.1996р. по день смерті [INFO] . Згідно ст.ст. 57,58 Конституції України, ст.5 ЦК України до застосування підлягають акти цивільного законодавства, що регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. Враховуючи, що спірні правовідносини виникли у жовтні 1996 року, для їх врегулювання слід застосовувати норми ЦК УРСР в редакції 1963 року. Відповідно статті 41 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Відповідно до статті 42 ЦК Української РСР угоди можуть укладатися усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Водночас згідно зі статтею 47 ЦК Української РСР нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди. Відповідно до статті 224 ЦК Української РСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно та сплатити за нього певну грошову суму. Статтею 227 ЦК Української РСР передбачалася обов`язкова нотаріальна форма договору купівлі-продажу житлового будинку і його реєстрація органами місцевого самоврядування. Відповідно до статті 15 Закону України «Про товарну біржу» угоди, зареєстровані на біржі, не підлягають нотаріальному посвідченню. Однак за загальним правилом, визначеним у статтях 47, 227 ЦК Української РСР, в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, договори купівлі-продажу нерухомості підлягали нотаріальному посвідченню. У період укладання оспорюваного договору купівлі-продажу існувала колізія у чинному законодавстві, оскільки згідно зі статтями 224, 227 ЦК Української РСР договір купівлі-продажу житлового будинку ( квартир) повинен бути нотаріально засвідчений, якщо хоча б одна зі сторін є громадянином, а недотримання даної вимоги тягне недійсність договору. Проте, згідно зі статтею 15 Закону України «Про товарну біржу» біржі мають право вчиняти угоди з будь-якими видами нерухомості і такі угоди не підлягають наступному нотаріальному посвідченню. Відповідно до частини першої статті 128 ЦК Української РСР право власності у набувача за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом чи договором. Згідно статті 153 ЦК Української РСР договір вважається укладеним, якщо сторонами досягнуто згоди по всіх істотних умовах договору. Статтею 47 ЦК УРСР була передбачена обов`язковість нотаріальної форми угоди і наслідки недотримання такої форми. Частиною 2 ст.47 ЦК УРСР передбачено, що у разі, якщо одна із сторін повністю або частково виконала угоду, яка потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, що виконала угоду, визнати угоду дійсною. Відповідно до ст.224 ЦК УРСР за договором купівлі-продажу продавець зобов`язується передати майно у власність покупцеві, а покупець зобов`язується прийняти майно і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст.227 ЦК УРСР договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору відповідно до ст.47 цього Кодексу. Згідност.15 Закону України "Про товарні біржі" не підлягали нотаріальному посвідченню угоди, які зареєстровані на біржі, якщо вони являють собою купівлю-продаж, поставку та обмін товарів, допущених до обігу на товарній біржі. Угода вважається укладеною з моменту її реєстрації на біржі. Біржовий договір з моменту його реєстрації на біржі є вчиненим правочином. Згідно ч. 2 ст. 9 Житлового Кодексу України (з доповненнями 1993 року, в редакції, що діяла на час укладення договору) квартира (будинок) може бути придбана громадянами на біржових торгах. Реєстрація бюро технічної інвентаризації за спадкодавцем [PERSON] права власності на частину спірної квартири на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого біржею, а не нотаріусом, станом на жовтень 1996 року не суперечила чинному законодавству. Правила державної реєстрації об`єктів нерухомого майна, що знаходяться у власності юридичних та фізичних осіб, затверджені наказом Державного комітету України по житлово-комунальному господарству № 56 від 13 грудня 1995, зареєстровані в Міністерстві юстиції України 19 січня 1996 року за № 31, передбачали підставу для державної реєстрації договорів купівлі - продажу, міни зареєстрованих біржею. Інструкцією про порядок державної реєстрації права власності на об`єкти нерухомого майна, що перебувають у власності юридичних та фізичних осіб, затвердженою наказом Державного комітету будівництва, архітектури та житлової політики України 09.06.1998 року № 121, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 26 червня 1998 року за № 399/2839, також передбачено підставу для державної реєстрації договорів купівлі-продажу, міни, зареєстрованих біржею. Відповідно до п.3 ст.3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обмежень» від 01.07.2004 року за № 1952-1 речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов:1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Вищезазначене не суперечить й вимогами ст.328 ЦК України (в ред.2003 року), відповідно до якої право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За змістом статей 128, 153 ЦК Української РСР право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Договір вважається укладеним, коли між сторонами в повній у належних випадках формі досягнуто згоди по всіх істотних умовах. Істотними є ті умови договору, які визнані такими за законом або необхідні для договорів даного виду, а також всі ті умови, щодо яких за заявою однієї з сторін повинно бути досягнуто згоди. Згідно договору купівлі-продажу від 15.10.1996 року, копія якого зберігається в матеріалах інвентаризаційної справи ТОВ «ЗМБТІ» вбачається, що покупець [PERSON] повністю виконав умови договору купівлі-продажу квартири: сплатив за придбане майно обумовлені договором кошти (п.5 договору), договір відповідно до вимог ч.2 ст.227 ЦК УРСР (в редакції 1963 року) зареєстрований в Запорізькому міжміському бюро технічної інвентаризації, з листопада 1996 року був зареєстрований в спірній квартирі, у передбаченому законом порядку угода купівлі-продажу з підстав недотримання нотаріальної форми судом не визнавалась недійсною, а тому за життя покупець [PERSON] на підставі ст.ст.128,153 ЦК УРСР і ст.49 Закону України «Про власність» набув право власності на 39/100 частин спірної квартири і правомірно володів нею. Аналогічна права позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 16.01.2019р. справа ЄУН 487/9435/15-ц провадження №61-19223св18. Таким чином, оскільки позивач на виконання процесуального обов`язку надав належні і неспростовні докази на підтвердження своєї позиції, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про задоволення позову за його доведеністю .

Outcome: approved