Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

Представник позивача Тарасюк А.В., який діє в інтересах [PERSON] 16.06.2022 року звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Євроінс Україна» про стягнення невиплаченої частини страхового відшкодування та пені, яким просить стягнути з відповідача на користь [PERSON] страхове відшкодування в розмірі 9910,70 грн., пеню у розмірі 2344,86 грн. та судові витрати по справі. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 05.01.2022 року в м. Києві на пр-ті Ак. Палладіна сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Автомобіль «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , на праві приватної власності належить позивачу. Постановою Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/2647/22, [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1288279. Позивач звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» з заявою про виплату страхового відшкодування. Зазначив, що 25.05.2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на рахунок позивача було виплачено страхове відшкодування у сумі 87347,78 грн., тобто з порушенням строків встановлених п. 36.2 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Не погоджуючись із сумою страхового відшкодування, позивач звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] 20.01.2022 року за результатами проведених експертних досліджень, суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] було надано звіт № 3777 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 3777 відповідно до якого вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Дачія», д.н.з. [NUMBER] становить 122931,67 грн., вартість в пошкодженому стані після ДТП автомобіля становить 23863,19 грн. Вважає суму сплаченого страхового відшкодування недостатньою, і, як наслідок, виплачене страхове відшкодування не відповідає дійсній вартості матеріального збитку. На підставі викладено просив стягнути з відповідача на свою користь невиплачене страхове відшкодування у розмірі 9910,70 грн. із розрахунку (122931,67 грн. - вартість автомобіля «Дачія», д.н.з. [NUMBER] до ДТП) - 23863,'9 грн. (вартість автомобіля з урахуванням пошкоджень після ДТП) - 2600,00 грн. франшиза + 790,00 грн. послуги евакуації з місця ДТП, пеню у розмірі 2344,86 грн. та судові витрати. Ухвалою судді від 21 червня 2022 року розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Ухвалою суду відповідачу надано встановлений законом строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, надано строк для направлення відзиву на позовну заяву. 03.10.2022 року на адресу суду від представника відповідача Морозової О.В. до суду надійшов відзив, яким просить суд відмовити в задоволенні позову повністю, посилаючись на обставини викладені у відзиві. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Судом встановлено, що 05.01.2022 року в м. Києві на пр-ті Академіка Палладіна сталося дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] під керуванням водія [PERSON] та автомобіля марки «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , внаслідок чого зазначені транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Святошинського районного суду міста Києва у справі № 759/2647/22 від 12.04.2022 року [PERSON] було визнано винним у вчиненні вказаної дорожньо-транспортної пригоди (а.с. 12). Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Цивільно-правова відповідальність власника наземного транспортного засобу «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована у ПрАТ «СК «Євроінс Україна» відповідно до полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР/1288279, за умовами якого ліміт відповідальності страховика за шкоду заподіяну майну становить 130000,00 грн. франшиза становить 2600,00 грн. (а.с. 11). З матеріалів справи вбачається, що власником автомобіля «Дачія», д.н.з. [NUMBER] , являється [PERSON] на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с. 10). Відповідно до ч. 1, 2 ст. 22 Цивільного кодексу України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). На вимогу особи, якій завдано шкоди, та відповідно до обставин справи майнова шкода може бути відшкодована і в інший спосіб, зокрема, шкода, завдана майну, може відшкодовуватися в натурі (передання речі того ж роду та тієї ж якості, полагодження пошкодженої речі тощо), якщо інше не встановлено законом (ч. 4 ст. 22 ЦК України). Аналогічне положення передбачене ч. 1 ст. 1192 ЦК України, згідно з якою якщо інше не встановлено законом, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Частиною першою статті 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з частинами першою, другою статті 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Відповідно до ст. 979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Частиною першою статті 16 Закону України «Про страхування» передбачено, що договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Відповідно до частини третьої статті 988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно з пунктом 3 частини першої статті 20 Закону України «Про страхування» до обов`язків страховика, зокрема, належить виплата страхового відшкодування при настанні страхового випадку у передбачений договором строк. Пунктами 9.1, 9.2 статті 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, що страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтею 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» передбачено, що обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, крім іншого, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Згідно зі ст. 5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні у межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» порядку (постанова Верховного Суду від 26.04.2022 у справі № 184/1461/20-ц). Тому, уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик, на випадок виникнення деліктного зобов`язання, бере на себе виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди, однак, в межах суми страхового відшкодування. Отже, страховик ПрАТ «СК «Євроінс Україна» за договором страхування цивільно-правової відповідальності власника транспортного засобу «ДАФ», д.н.з. [NUMBER] , також є відповідальною особою за завдану позивачу шкоду. Судом встановлено, що позивач з метою отримання страхового відшкодування звернувся до ПрАТ «СК «Євроінс Україна» із заявою про страхове відшкодування. Відповідно до звіту № 17314 про оцінку вартості (розміру) збитків, заподіяних пошкодженням транспортного засобу від 27.04.2022 року складеного ТОВ «СЗУ Україна» вартість ( розмір) збитків заподіяних пошкодженням автомобіля «Дачія», д.н.з. [NUMBER] становить 123185,70 грн., вартість відновлювального ремонту становить 169832,31 грн. Відповідно до дослідження вартості придатних залишків № 17865 від 28.04.2022 року складеного ТОВ «СЗУ Україна» вартість ДТЗ у пошкодженому стані автомобіля «Дачія», д.н.з. [NUMBER] становить 33237,92 грн. 25.05.2022 року ПрАТ «СК «Євроінс Україна» здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок [PERSON] на підставі страхового акту № 46036/1/20222 від 25.05.2022 року у розмірі 87347,78 грн. (а.с. 54). Як вбачається з матеріалів справи, позивач з метою визначення дійсного розміру матеріального збитку транспортного засобу «Дачія», д.н.з. [NUMBER] 05.01.2022 року звернувся до суб`єкта оціночної діяльності - ФОП [PERSON] 20.01.2022 року за результатами проведених експертних досліджень, суб`єктом оціночної діяльності - ФОП [PERSON] було надано звіт № 3777 про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу № 3777 відповідно до якого вартість матеріального збитку внаслідок пошкодження автомобіля «Дачія», д.н.з. [NUMBER] становить 122931,67 грн., вартість в пошкодженому стані після ДТП автомобіля становить 23863,19 грн. (а.с. 13-44). Крім того, з матеріалів справи вбачається, що позивачем було сплачено грошові кошти в розмірі 790,00 грн. за послуги вантажного автомобільного перевезення (евакуатор), про що свідчить чек № 322513753 від 26.05.2022 року (а.с. 51). Згідно з абзацом другим ч. 1 ст. 1192 ЦК України, розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Визначення розміру матеріального збитку при настанні страхового випадку повинно бути підтверджено належним засобом доказування, зокрема, звітом (актом) про оцінку майна, який повинен відповідати вимогам Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність» та Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої наказом Міністерства юстиції України, Фонду державного майна України від 24 листопада 2003 року № 142/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада 2003 року за № 1074/8395 (з відповідним змінами) (правові висновки, викладені у постанові Верховного Суду від 19 вересня 2018 року у справі № 753/21177/16-ц). Розмір відшкодування шкоди має бути не більшим, ніж достатньо для розумного задоволення потреб потерпілої особи, і не повинен приводити до її безпідставного збагачення. Вирішуючи спір, суд застосовує до виниклих правовідносин статтю 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», оскільки ухвалення законного й обґрунтованого рішення у справі є неможливим без визначення відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» різниці між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, що відповідає правовим позиціям Верховного Суду у постановах від 11 червня 2019 року, справа № 755/253/16-ц; від 05 серпня 2020 року, справа № 362/3680/17. Так, відповідно до статті 30 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», транспортний засіб вважається фізично знищеним, якщо його ремонт є технічно неможливим чи економічно необґрунтованим. Ремонт вважається економічно необґрунтованим, якщо передбачені згідно з звітом (актом) чи висновком про оцінку, виконаним оцінювачем або експертом відповідно до законодавства, витрати на відновлювальний ремонт транспортного засобу перевищують вартість транспортного засобу до дорожньо-транспортної пригоди. Якщо транспортний засіб вважається технічно знищеним, його власнику відшкодовується різниця між вартістю транспортного засобу до та після дорожньо-транспортної пригоди, а також витрати на евакуацію транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди. Судом встановлено, що транспортний засіб відповідача є фізично знищеним. Таким чином, виходячи з висновку, наданого у звіті ФОП [PERSON] № 3777 від 20.01.2022 року про оцінку вартості матеріального збитку заподіяного власнику колісного транспортного засобу, суд приходить до висновку, що з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» підлягає стягненню матеріальна шкода в розмірі 9910, 70 грн., із розрахунку: вартість автомобіля до ДТП (122931,67 грн.) - вартість автомобіля після ДТП (23863,19 грн.) - сума сплаченого страхового відшкодування - (87347,78 грн.) - франшиза - (2600,00 грн.) + 790,00 грн. послуги евакуації транспортного засобу. З урахуванням викладеного, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини, які мають значення для вирішення справи, оцінивши надані сторонами докази за своїм внутрішнім переконанням, суд приходить до висновку, що позовні вимоги в частині стягнення страхового відшкодування підлягають задоволенню. Що стосується стягнення з ПрАТ «СК «Євроінс Україна» на користь позивача пені в розмірі 2344,86 грн., слід зазначити наступне. Відповідно до п. 22.1. ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 36.5 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем після винесення 12.04.2022 року Святошинським районним судом м. Києва постанови, 25.05.2022 року була здійснена виплата страхового відшкодування шкоди на корить [PERSON] . Таким чином грошове зобов`язання, яке виникло між сторонами після винесення вищезазначеної постанови суду, виконане без прострочення. З огляду на вищезазначене, підстави для стягнення з відповідача на користь позивача пені за порушення встановлених строків виплати страхового відшкодування судом не встановлено. Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. У відповідності до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір у розмірі 992 грн. 40 коп.

Outcome: partial