Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

[PERSON] (далі позивач) звернулася до суду з позовом до Липовецької міської ради (далі відповідач), у якому просила: -встановити юридичний факт про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була позивачу рідною матір`ю; -визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку, розташовану на території Богданівської сільської ради, Вінницького району, Вінницької області, і яка належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №152955, виданого на підставі розпорядження Липовецької РДА №246 від 22.09.2005. Позивач обґрунтовує свій позов наступними обставинами. Після смерті [INFO] матері позивача [PERSON] відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Богданівської сільської ради, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №152955, виданого на підставі розпорядження Липовецької РДА №246 від 22.09.2005. Після смерті матері, позивач спадщину прийняла, однак вона не може оформити своїх спадкових прав, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а в документах в підтвердження її родинних зв`язків зі [PERSON] , прізвище матері вказано як « [PERSON] ». Викладені обставини слугували підставою для звернення до суду. Ухвалою суду від 29.09.2022 відкрито провадження\~у справі\~та призначено\~її розгляд у порядку загального позовного провадження з викликом сторін, а відповідачу визначено строк для подання відзиву і витребувано спадкову справу. Відповідачем у визначений судом строк відзиву на позов не подано, однак представник подав заяву про визнання позову та про розгляд справи без його участі. У судове засідання позивач не з`явився, однак у своїй заяві просив суд про розгляд справи за його відсутності, позов підтримав та просив його задовольнити. Суд вважає, що за результатами підготовчого провадження можливо ухвалити рішення, тому розгляд справи проводить у даному судовому засіданні, на підставі наявних у справі доказів, за відсутності сторін, не здійснюючи при цьому фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом. Суд, дослідивши зібрані докази, встановив наступні фактичні обставини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. За життя [PERSON] набула право власності на земельну ділянку розташовану на території Богданівської сільської ради, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №152955, виданого на підставі розпорядження Липовецької РДА №246 від 22.09.2005. Згідно зі свідоцтва про народження позивача її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] і в свідоцтві про одруження позивача її прізвище раніше було як [PERSON] , після укладення шлюбу, позивачу присвоєно прізвище « [PERSON] ». За словником імен вбачається, що ім`я матері позивача тлумачиться як [PERSON] або [PERSON] . Як вбачається з матеріалів спадкової справи позивач як дочка [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла її спадщину подавши відповідну заяву до нотаріуса. Однак, позивач через відмову нотаріуса, не може оформити своїх спадкових прав, оскільки відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно, а в документах в підтвердження її родинних зв`язків зі [PERSON] , прізвище матері вказано з подвійною літерою як « [PERSON] ». Суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Як визначено у п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" №7 від 30.05.2008 справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Суд зауважує, що в силу вимог ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Судом було встановлено, що згідно зі свідоцтва про народження позивача її батьками вказано [PERSON] та [PERSON] і в свідоцтві про одруження позивача її прізвище раніше було як [PERSON] , однак те що на відмінно від свідоцтва про смерть [PERSON] вона вказана у свідоцтві про народження позивача по іншому не перешкоджає, за співставлення з іншими доказами встановити, що вона була матір`ю позивача. Разом з тим, позивач, через відмову нотаріуса, не може оформити спадщину матері, оскільки у неї відсутній оригінал правовстановлюючого документу на спадкове майно [PERSON] . Суд зауважує, що згідно з п. 23 постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 №7 передбачено, що у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Як визначено в ст. 392 ЦК України в разі відсутності документів на право власності, власник може вимагати визнання права власності в судовому порядку. З урахуванням положень ч. 1 ст. 15 та ст. 392 ЦК України потреба в такому способі захисту права власності виникає тоді, коли наявність суб`єктивного права власника не підтверджена відповідними доказами, підлягає сумніву, не визнається іншими особами або ними оспорюється, а не в тому разі, коли цими особами не виконується відповідне рішення суду, ухвалене раніше. З огляду на викладене, суд вважає, що наявність порушених прав позивача є очевидною, отож вони підлягають захисту судом у спосіб, що нею обраний. Як визначено у ст.ст. 1216-1218 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Судом було встановлено, що після смерті [INFO] матері позивача [PERSON] , яка не залишила заповіту, відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки, розташованої на території Богданівської сільської ради, яка належала спадкодавцю згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №152955, виданого на підставі розпорядження Липовецької РДА №246 від 22.09.2005. Згідно з ч.ч. 1-2 ст. 1258 ЦК України спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених ст. 1259 цього Кодексу. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. В силу вимог ч. 1 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її, а згідно з ч. 4 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Судом було встановлено, про те, що як вбачається з матеріалів спадкової справи позивач як дочка [PERSON] протягом встановленого законом строку прийняла її спадщину подавши відповідну заяву до нотаріуса, отож вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Суд, оцінивши подані позивачем докази, вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми, оскільки вони містять інформацію щодо предмета доказування, підтверджують існування обставин на які посилається позивач і які не оспорює відповідач, на їх підставі можна встановити дійсні обставини справи, а також у своїй сукупності вони дають змогу дійти висновку про наявність обставин, які входять до предмета доказування. Крім того, представник відповідача визнав позов під час судового розгляду. Суд зауважує, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Інших належних та допустимих доказів на противагу вищезазначених висновків суду в ході судового розгляду не встановлено. Отже, з урахуванням встановлених обставин та норм для їх правового регулювання, суд дійшов висновку, що вимоги про встановлення юридичного факту про те, що [PERSON] , яка померла [INFO] , була позивачу рідною матір`ю, а також визнати за позивачем право власності, в порядку спадкування за законом, на земельну ділянку, розташовану на території Богданівської сільської ради, і яка належала [PERSON] згідно державного акту на право приватної власності на землю серії ВН №152955, виданого на підставі розпорядження Липовецької РДА №246 від 22.09.2005, ґрунтуються на нормах чинного законодавства, а тому підлягають задоволенню.

Outcome: approved