Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до Лубенського міськрайонного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обґрунтування позовних вимог позивачка послалася на те, що 04 липня 2014 року вона з відповідачем уклала шлюб, який зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №149. Подружнє життя сторін не склалося через несумісність характерів, різних поглядів, втрату взаємної поваги та довіри. Фактично шлюбні стосунки сторони припинили і відновити їх неможливо. Позивачка [PERSON] до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Позов підтримує та на його задоволенні наполягає. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позовних вимог не заперечує та просить їх задовільнити. У відповідності до вимог ч.2\~ст.247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, беручи до уваги заяви позивача та відповідача, дослідивши в судовому засіданні надані докази, оцінивши їх у сукупності, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилається як на підставу своїх вимог, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні, вважає за необхідне задовольнити позовні вимоги позивачки [PERSON] у повному обсязі. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 04 липня 2014 року, між позивачкою та відповідачем зареєстровано шлюб 04 липня 2014 року, місце державної реєстрації Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Лубни реєстраційної служби Лубенського міськрайонного управління юстиції у Полтавській області, актовий запис №149 (а.с. 3). Як вбачається із позовної заяви, одруження між позивачем та відповідачем не склалося з причин несумісності характерів, різних поглядів, втрати взаємної поваги та довіри один до одного. Фактично шлюбні стосунки сторін припинені і відновити їх неможливо. Подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечитиме їх інтересам. Згідно ст.51 Конституції України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки й чоловіка. Відповідно до ст. 21,\~24 СК України\~шлюбом є сімейний союз чоловіка і жінки, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка і жінки. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною 3, 4\~ст. 56 СК України\~передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Статтею 105 СК України\~визначено, що однією з підстав для припинення шлюбу є його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~ст.110 СК України. Дослідивши матеріали справи, приймаючи до уваги, що збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, шлюб існує формально, суд приходить до висновку, що шлюб необхідно розірвати. Згідно ч. 2 ст. 115 Сімейного Кодексу України, рішення суду про розірвання шлюбу після набрання ним законної сили надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для внесення відомостей до Державного реєстру актів цивільного стану громадян та проставлення відмітки в актовому записі про шлюб. Відповідно п. 2 ч. 3 ст.\~115\~Сімейного Кодексу\~України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Як вбачається із ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, у разі, зокрема, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Із фіскального чеку платіж № 1022370028 від 20.10.2022 року вбачається, що позивачка сплатила судовий збір у розмірі 992, 40 грн, а відтак, враховуючи визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Як вбачається з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А відтак, з огляду на задоволення позовних вимог та повернення з державного бюджету 50 відсотків судового збору, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 496, 20 грн. судового збору, сплаченого позивачем при зверненні до суду із вказаним позовом.

Outcome: approved