Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] про відшкодування завданої шкоди. Вимоги позову обґрунтовує тим, що 28.09.2020 року, приблизно o 11 год 00 хв [PERSON] по [ADDRESS] , в під`їзді будинку, образливо чіплявся до [PERSON] , висловлювався нецензурною лексикою, чим порушував громадський порядок та спокій громадян. Після чого взяв ніж та пошкодив її автомобіль марки ВАЗ 217030, [NUMBER] у вигляді царапин по всьому автомобілі. Поліція зафіксували фотознімками вчинення хуліганських дій [PERSON] , а вона в свою чергу написала заяву що до вчинення до неї погроз та пошкодження її особистого майна. Дільничним інспектором був винесений протокол про адміністративне правопорушення серії ВАБ № 263829 від 07.10.2020 року та відправлено до суду для прийняття остаточного рішення. 09 жовтня 2020 року суддя Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області, розглянувши матеріали справи про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , за ст.173 Кодексу України про адміністративне правопорушення, постановила: [PERSON] визнати винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.,173 КУпАП, та накласти адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 51 гривню. 13.10.2020 р. вона звернулася до Івано-Франківського відділення КНДІСЕ МЮ України на проведення автотоварознавчої експертизи пошкодженого автомобіля ВАЗ 217030, номерний знак [NUMBER] , та оплатила вартість експертизи 1 569.02 коп., і 5.00 за здійснення операції. Згідно Висновку експерта вартість матеріального збитку завданому автомобілю позивачки унаслідок пошкодження складає 20197.69 грн. Також щоб приховати дефекти, вона змушена була купити фарбу-олівець який коштує 50 грн., наклейки на двері, та пофарбувала з нанесенням антигравійним захистом (плівка Орекал) капот чорним кольором, що обійшлося ще 1 600 грн. Позивачка також зазначала, що вона виховує сама двох неповнолітніх дітей, меншому сину виповнилося два роки. Машина являється засобом заробляння коштів. 22.09.2020 року вона влаштувалась на Таксі Оптіма, та почала проходити стажування. Але, коли відповідач пошкодив її автомобіль (поцарапавши та обписавши поганими словами вона не змогла в такому естетичному стані працювати, так як її автомобіль не відповідав вимогам таксі, а також їздити до постійних клієнтів, що впливало на її психологічний та емоціональний стан). Протягом всього часу з дня спричинення шкоди відповідач обіцяв добровільно відшкодувати спричинені збитки, але тільки затягує час з метою щоб вона не зверталася до суду про примусове зобов`язання. Відповідач в добровільному порядку відмовляється відшкодувати завдану матеріальну шкоду, тому вона вимушена звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Крім того, неправомірними, хуліганськими діями відповідача позивачу була спричинена і моральна шкода, яку вона оцінює у розмірі 30.000 грн. Вина відповідача [PERSON] у спричиненні позивачу матеріальної та моральної шкоди, підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09 жовтня 2020 року. Враховуючи наведене просить суд постановити рішення яким стягнути з [PERSON] , на її користь відшкодування матеріальної шкоди в розмірі 23 371,71 грн., вартість експертизи 1 569.02 грн., і 5,00 за здійснення операції, відшкодування моральної шкоди в розмірі 30 000 грн., а також судові витрати, які складаються з судового збору, та оплати юридичної допомоги. Позивач та її представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримала з підстав наведених у позовні заяві, просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Жодних заперечень проти позову, в тому числі відзиву на позовну заяву, від відповідача не надійшло. Крім того, повідомлення відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області. Оскільки відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового розгляду, про причини свої неявки в судове засідання не повідомив, відзиву не подав, суд на підставі ст. 280 ЦПК України на місці ухвалив про заочний розгляд справи. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона покликається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, судом встановлено наступне. Позивач [PERSON] є власником автомобіля марки ВАЗ 217030, державний номерний знак [NUMBER] . 09.10.2020 року постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено адміністративне стягнення у виді штрафу в розмірі трьох неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що в грошовому виразі становить 51 грн. З постанови суду вбачається, що 28.09.2020 року, близько o 11 год 00 хв [PERSON] по [ADDRESS] , в під`їзді будинку, образливо чіплявся до [PERSON] , висловлювався нецензурною лексикою, чим порушував громадський порядок та спокій громадян, пошкодив автомобіль у вигляді подряпин. З досліджених судом матеріалів адміністративної справи № 344/13420/20 про притягнення до адміністративної відповідальності [PERSON] , вбачається, що 28.09.2020 року [PERSON] пошкодив належний позивачу [PERSON] автомобіль марки ВАЗ 217030, державний номерний знак [NUMBER] у вигляді подряпин. Згідно акту виконаних робіт №347 від 17.10.2020 року на замовлення [PERSON] виконавцем Когуч С.М. були проведені роботи: оплата плівки (Орекал) на суму 800,00 грн., робота вартістю 750,00 грн. Загальна вартість 1 550,00 грн. Як вбачається з висновку експертного дослідження за результатами проведення автоотварознавчого дослідження від 15.10.2020 року №2322/2323/20-28 вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобілю унаслідок пошкодження автомобіля марки ВАЗ 217030 реєстраційний номер [NUMBER] складає 20 197,69 грн. Згідно довідки виданої директором та спеціалістом Департаменту соціальної політики виконкому Івано-Франківської міської ради від 01.08.2022 року [PERSON] призначені державна соціальна допомога малозабезпеченій сім`ї 01.07.2022 року по 30.09.2022 року в розмірі 3562 грн.79 коп. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Законодавець у ч.1 ст.16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч.2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Частиною 2 ст. 16 ЦК України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів. До них належить, зокрема, відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди (п.8, 9). За змістом положень ч. 3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової і моральної шкоди. У відповідності до положень ч.ч. 1, 2 ст. 22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками, зокрема, є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Таким чином, під збитками необхідно розуміти фактичні втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, витрати, вже зроблені потерпілим, або які мають бути ним зроблені, та упущену вигоду. При цьому такі витрати мають бути безпосередньо, а не опосередковано пов`язані з відновленням свого порушеного права, тобто з наведеного випливає, що без здійснення таких витрат неможливим було б відновлення свого порушеного права особою. Стягнення збитків є одним із видів цивільно-правової відповідальності, для застосування якої потрібна наявність усіх елементів складу цивільного правопорушення, а саме: протиправної поведінки, збитків, причинного зв`язку між протиправною поведінкою боржника та збитками і вини. За відсутності хоча б одного з цих елементів цивільна відповідальність не настає. При цьому такі витрати мають бути необхідними для відновлення порушеного права та перебувати у безпосередньому причинно-наслідковому зв`язку з порушенням. Статтею 1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень ЦК України щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Аналогічні правові висновки викладено Верховним Судом у постанові від 27 грудня 2019 року у справі №686/11256/16-ц. Відповідно до ч.1, п.1 ч.2 ст. 76, ч.1, 2 ст.77, ч.2 ст. 78, ч.1 ст. 95 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються зокрема письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як встановлено судом, факт пошкодження належного позивачу транспортного засобу у результаті хуліганських дій з боку відповідача [PERSON] підтверджується постановою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.10.2020 року про притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. Постанова Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 09.10.2020 року, якою [PERSON] визнано винним у вчиненні правопорушення, передбаченого ст.173 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення набрала законної сили. Як вбачається із зазначеної вище постанови [PERSON] в судовому засіданні вину у вчиненому правопорушенні визнав повністю, щиро розкаявся та пояснив, що 28.09.2020 року близько 11 год. 00 хв. у під`їзді будинку [ADDRESS] , з [PERSON] виник конфлікт із приводу спілкування з дитиною, а також пошкодив автомобіль у виді подряпин. Згідно з ч.4,5 ст.ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо іншене встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. Як вбачається із висновку експертного дослідження за результатами проведення авто товарознавчого дослідження від 15.10.2020 року №2322/2323/20-28 у ньому містяться фотокартки на яких зафіксовані пошкодження на транспортному засобі. З огляду на вищезазначене, суд приходить до висновку, що встановлена у висновку експертного дослідження, складеного 15.10.2020 року, вартість матеріального збитку, завданого власнику автомобіля марки ВАЗ 217030, [NUMBER] , станом на 15 жовтня 2020 року у сумі 20 197,69 грн. відповідає характеру пошкоджень транспортного засобу. Таким чином, суд приходить до переконання що позивачем доведено належними та допустимими доказами факт пошкодження її транспортного засобу з вини відповідача. Оскільки судом встановлено причинний зв`язок між завданою позивачці шкодою та хуліганськими діями відповідача, суд приходить до переконання про задоволення позову в частині стягнення з відповідача матеріальної шкоди встановленої висновком експертного дослідження на суму 20 197,69 грн. Однак, що стосується вимог позову в частині стягнення з відповідача на користь позивача витрат по усуненню дефектів по частковому ремонту на суму 1600,00 грн., то слід зазначити, що експертом у висновку визазначено суму завданої шкоди. Позивачем не доведено необхідності придбання та наклеювання плівки (Орекал) на суму 1600,00 грн., а тому вимоги в цій частині до задоволення не підлягають. Вирішуючи позов в частині стягнення моральної шкоди, слід зазначити наступне. Відповідно до ст.23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, які фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Відповідно до п.п.3, 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» зазначено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховується стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступень зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до ст.1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявність її вини. Отже, в ході розгляду справи судом встановлено факт порушення відповідачем прав позивача, а відтак наявні правові підстави покладення на відповідача обов`язку відшкодувати позивачу моральну шкоду, яку відповідно до принципів розумності та справедливості, суд вважає доведеною в розмірі 2 000,00 грн. Згідно вимог ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи, що вимоги позову підлягають частковому задоволенню, відтак з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 1984,80 грн. Згідно п.3 ч.2 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. З метою відновлення свого порушеного права, позивачкою понесені витрати за проведення експертизи вартістю 1 569,02 грн.. за здійснення операції, що підтверджується наданою позивачем квитанцією від 13 жовтня 2020 року, а тому з відповідача на користь позивача підлягає відшкодуванню 1 574,02 грн. за проведення експертизи. На підставі наведеного та

Outcome: partial