Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

29.07.2022 позивач звернулась до суду із даною позовною заявою. Суддя ознайомившись зі змістом позову встановила, що позовна заява підлягає залишенню без руху, оскільки її подано з порушенням вимог ст. ст. 175, 177 ЦПК України. Суддя надала позивачці строк для усунення недоліків визначених в ухвалі. 18.08.2022 позивачка на усунення недоліків подала позовну заяву у новій редакції з належним чином завіреними додатками. Позивачка у позовній заяві зазначає, що вона та [PERSON] перебували у шлюбі, який 06.10.2015 було розірвано. У шлюбі у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка натепер є повнолітньою та син - [PERSON] , [INFO] . Починаючи з 17.03.2014, на її користь з [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі - 800 гривень щомісячно. Позивачка вказує, що такий розмір аліментів є недостатнім для повноцінного забезпечення сина тому вона, посилаючись на викладені у позові обставини та на ст. ст. 150, 180, 192 СК України, ст. ст. 28, 184, 264 ЦПК України просить суд змінити спосіб стягнення аліментів з твердої грошової на стягнення у частці - у розмірі ј частки заробітку (доходу) починаючи з дня звернення до суду і до повноліття дитини. Розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 01.09.2022 судом відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду у спрощеному позовному провадженні, без виклику сторін на 03.10.2022. 03.10.2022 судовий розгляд справи не відбувся, оскільки відповідач у справі не був повідомлений належним чином про дату, час та місце розгляду справи. На адресу суду повернулася ухвала про відкриття провадження у справі з позовною заявою та доданими документами без вручення. За наведених обставин розгляд справи відкладено на 07.11.2022. Станом на 07.11.2022 року позивач та відповідач належним чином повідомлені про відкриття провадження у справі. Відповідач своїм правом про надання відзиву не скористався, клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням сторін до суду не подав. Враховуючи вищевикладене та положення ст. 178, 279 ЦПК України, суд розглядає справу за наявними у справі матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі з 08.11.2003 (а.с. 27) та у них народилося двоє дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , яка натепер є повнолітньою та син - [PERSON] , [INFO] (а.с. 28). Починаючи з 17.03.2014 за рішенням суду з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти у твердій грошовій сумі в розмірі 800,00 гривень щомісячно (а.с. 31-32). 06.10.2015 рішенням Володарського районного суду Київської області шлюб між [PERSON] та [PERSON] - розірвано (а.с. 29-30). Сторони у досудовому порядку не досягли згоди щодо утримання свого неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , а відтак позивач звернулася до суду з метою зміни способу стягнення аліментів з відповідача. Зазначені обставини в силу положень ч. 4 ст.84 ЦПК України, яка зазначає, що обставини встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом, наразі не потребують доказування при розгляді даної справи. Задовольняючи позовні вимоги, суд виходить із наступних міркувань. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Обов`язок батьків утримувати свою неповнолітню дитину належить до конституційних обов`язків і передбачений ч. 2 ст. 51 Конституції України, в якій зазначено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства" на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Тобто, за змістом ст. ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений за домовленістю сторін, не вважається незмінним. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 СК України). Стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. В свою чергу право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Така позиція правовому висновку Верховного Суду України, викладеному 05 лютого 2014 року у справі № 143цс13. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 ст. 182 СК України визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум для дітей від 6 до 18 років з 01 січня 2022 року становить 2 618, 00 гривень. Чинним законодавством України передбачено декілька способів стягнення аліментів. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач, не надав відзиву на позов. Про неможливість утримувати дитину також не заявив. Відповідно до ч.ч.7,10 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Звертаючись до суду, позивачка зазначила, що вся відповідальність, пов`язана з вихованням, утриманням та забезпеченням належних умов життя та розвитку сина тривалий час покладена на позивачку, як матір. В свою чергу, обов`язки відповідача, як батька, зводяться лише до сплати аліментів, стягнутих за рішенням суду. В той же час, відповідач є здоровою та працездатною особою, може працювати та утримувати свого неповнолітнього сина, не покладаючись лише на його проживання з матір`ю, яка практично несе весь тягар його утримання, враховуючи розмір аліментів складає - 800,00 гривень на місяць, що є вкрай недостатнім. Крім того, будь-яких інших обставин, які б перешкоджали йому сплачувати аліменти в приведеному позивачкою розмірі, відповідач не привів. В той час, як за змістом ч. 2 ст. 182 СК України мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Наразі позивачка не надала суду розмір заробітку відповідача в даний час. За ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідач будь-яких заперечень щодо розміру аліментів, який просить стягнути позивачка, не надав, і щодо наявності будь-яких обставин, які б унеможливлювали сплату аліментів, не повідомив. За таких обставин суд приходить до висновку про задоволення вимог позивачки та стягнення з відповідача на її користь аліментів у розмірі ј частини від усіх видів його заробітку (доходів), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Однак слід зазначити, що позивач просить суд стягувати аліменти починаючи з дня подачі позову до, але згідно п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» у новому розмірі аліменти, присуджені відповідно до вимог ст. 192 СК України сплачуються з дня набрання рішенням законної сили, а не з моменту подання цивільного позову до суду. Отже в такому випадку стягнення аліментів відповідно до зміненого способу починається з дня набрання судовим рішенням законної сили. У зв`язку зі зміною способу стягнення аліментів виконавчий лист № 364/209/14 (провадження 2/364/95/14 ) виданий за рішенням Володарського районного суду від 17.03.2014 року необхідно відкликати та видати новий виконавчий лист у даному провадженні. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Згідно з п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, збільшення їх розміру, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення, а також заявники у разі подання заяви щодо видачі судового наказу про стягнення аліментів. Враховуючи викладене, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень на користь держави.

Outcome: approved