Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Представник позивачів - адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з позовом, в якому просить стягнути з ПАТ "Страхова група "ТАС" на користь [PERSON] 50076,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання потерпілого, 20000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу; на користь [PERSON] - [NUMBER] , 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу внаслідок смерті батька та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу; на користь [PERSON] - [NUMBER] , 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди заподіяної позивачу внаслідок смерті батька та 30000,00 грн. судових витрат на професійну правничу допомогу. Обґрунтовуючи заявлені вимоги, представник позивача зазначає, що 30.09.2019 близько 20 години водій [PERSON] , керувала технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по 17 км +250 м. автодороги «Любар-Хмільник» в с.Велика Волиця Любарського району Житомирської області, проявила неуважність до дорожньої обстановки та виїхала на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною скоїла наїзд на гужову повозку, якою у зустрічному напрямку керував [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП потерпілий [PERSON] отримав травми, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала 11.10.2019 об 11 годині 30 хвилин у реанімаційному відділенні Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім.О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради. За фактом ДТП слідче управління в Житомирській області внесло матеріали про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст. 286 КК України до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019060210000257. Станом на сьогодні у кримінальному провадженні складено обвинувальний акт на водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D» реєстраційний номер [NUMBER] [PERSON] та передано його на розгляд Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області, який зареєстрував вказане кримінальне провадження за номером 282/639/20 та передав на розгляд судді Яковлєв О.С. Станом на дату ДТП, цивільно-правова відповідальність, пов`язана з експлуатацією забезпеченого транспортного засобу марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер [NUMBER] , була застрахована у АТ «СГ «ТАС» (Приватне), відповідно до договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АО6406112, що підтверджується витягом з Централізованої бази МТСБУ. 04.06.2020 представник позивачів надіслав на юридичну адресу страховика повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог містились: 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого [PERSON] ; 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого [PERSON] ; 50076,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання загиблого, понесених [PERSON] . 07.07.2020 страховик повідомив представника позивачів про те, що заяву з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про призупинення розгляду заяви до дати, страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили. Оскільки, відповідач так і не здійснив виплату страхового відшкодування в повному обсязі у встановлені законом строки, що стало підставою для звернення позивачів в суд за захистом своїх прав на страхове відшкодування. Ухвалою суду від 17 травня 2022 року відкрито провадження у даній справі та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом сторін). Представник відповідача надіслав до суду Відзив, в якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог позивачів в повному обсязі. У поданому відзиві зазначено, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля марки «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D» реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] , на момент ДТП дійсно була застрахована в ПАТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом № АО 6406112. Проте, особи, які мають право на отримання відшкодування, зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин ДТП, а саме, надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї ДТП протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Представником відповідача зазначено, що позивачі не надали страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надали документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене провадження та прийняте рішення набрало законної сили, а отже звернення позивачів до суду є передчасним. Також представник відповідача вказує на те, що відповідно до заяви про страхове відшкодування та товарного чеку№203 від 12.10.2019, розмір витрат на поховання складав 6855,00 грн., а тому вимога позивача [PERSON] щодо стягнення на її користь витрат на поховання в розмірі 50076, 00 грн. є необґрунтованими та безпідставними. Разом з Відзивом представником відповідача надіслано до суду клопотання про зупинення провадження у даній справі до набрання законної сили судовим рішенням у кримінальному провадженні за обвинуваченням [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.286 КК України. 20.06.2022 ухвалою суду клопотання представника відповідача про зупинення провадження у даній справі задоволено та зупинено провадження по справі. Постановою Житомирського апеляційного суду від 18.08.2022 скасовано ухвалу Любарського районного суду Житомирської області про зупинення провадження у даній справі. Ухвалою суду від 02 вересня 2022 року витребувано у ПАТ "СГ "ТАС" оригінали фіскальних документів на підтвердження понесених витрат на поховання потерпілого [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи наявне клопотання щодо розгляду справи за відсутності позивачів та їх представника. Ухвалою Любарського районного суду Житомирської області від 13 жовтня 2022 року забезпечено можливість представнику позивача Лабику Р.Р. взяти участь у засіданні 11.11.2022 о 10 год. 00 хв. в режимі відеоконференції поза межами приміщення суду з використанням власних технічних засобів за допомогою системи відеоконференцзв`язку "EASYCON", але судове засідання переривалося з технічних причин. Відповідно до ч. 5 ст. 212 ЦПК України, ризики технічної неможливості участі в відеоконференції поза межами приміщення суду, переривання зв`язку, тощо несе учасник справи, який подав відповідну заяву. Враховуючи положення ч.5 ст.212 ЦПК України та те, що судом здійснено усі необхідні дії щодо участі представника позивачів в судовому засіданні в режимі відеоконференції, представник позивача вийшов на зв`язок з Любарським районним судом Житомирської області, однак з технічних причин зв`язок було обірвано, суд дійшов висновку про можливість подальшого розгляду справи за відсутності представника позивачів. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, у поданому відзиві просив проводити розгляд справи без участі представника відповідача. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно довідки про дорожньо-транспортну пригоду від 30.09.2019 №3019274396074002 вбачається, що 30.09.2019 близько 20 години водій [PERSON] керувала технічно справним автомобілем «MERCEDES-BENZ SPRINTER 312 D», реєстраційний номер [NUMBER] , рухаючись по 17 км +250 м. автодороги «Любар-Хмільник» в с.Велика Волиця Любарського району Житомирської області, водій [PERSON] проявила неуважність до дорожньої обстановки та виїхала на смугу зустрічного руху, де передньою правою частиною скоїла наїзд на гужову повозку, якою у зустрічному напрямку керував [PERSON] . Внаслідок вказаної ДТП потерпілий [PERSON] отримав травми, які знаходяться в прямому причинному зв`язку зі смертю, яка настала 11.10.2019 об 11 годині 30 хвилин у реанімаційному відділенні Комунальної установи «Обласна клінічна лікарня ім. О.Ф.Гербачевського» Житомирської обласної ради. За фактом ДТП слідче управління в Житомирській області внесло відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань за №12019060210000257 за ч.2 ст.286 КК України. Матеріали кримінального провадження перебувають на розгляді у Бердичівському міськрайонному суду Житомирської області, справа 282/639/20. Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована в АТ «СГ «ТАС» (приватне) за Полісом №АО/6406112, страховик є діючим членом МТСБУ. 04.06.2020 представник позивачів надіслав на юридичну адресу страховика повідомлення про настання страхового випадку та звернувся із заявою на виплату страхового відшкодування. Серед заявлених позивачами до відшкодування вимог містились: 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого [PERSON] ; 25038, 00 грн. страхового відшкодування моральної шкоди належної синові загиблого [PERSON] ; 50076,00 грн. страхового відшкодування витрат на поховання загиблого, понесених [PERSON] . 07.07.2020 страховик повідомив представника позивачів про те, що заяву з доданими до неї документами отримав та прийняв рішення про призупинення розгляду заяви до дати, страховику стане відомо про набрання рішення у кримінальній справі законної сили. Відповідно до ч.1 ст.2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно із ст.5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до положень ст.ст 15,16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Згідно з ч.ч. 1-3 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Якщо особа, яка порушила право, одержала у зв`язку з цим доходи, то розмір упущеної вигоди, що має відшкодовуватися особі, право якої порушено, не може бути меншим від доходів, одержаних особою, яка порушила право. До сфери обов`язкового страхування належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом № 1961-IV. Статтею 1 Закону № 1961-IV передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (ст.979 ЦК України). Відповідно до ст.980 ЦК України предметом договору страхування можуть бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у ст.7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Отже, Закон № 1961-IV регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Так, згідно зі ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених ст.41 цього Закону, МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (п. 35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV). Згідно з ч.ч.1, 2, 5 ст.1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Таким чином, закон містить вказівку на перерозподіл обов`язку доказування та зобов`язує саме відповідача довести, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Такий правовий висновок викладено в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 28 березня 2018 року у справі № 204/3783/16-ц (провадження № 61-1141св18). У відповідності до вимог ч.4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. З огляду на презумпцію вини заподіювача шкоди, передбаченої ч.2 ст.1166 ЦК України, відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду (у тому числі і моральну шкоду), якщо доведе, що шкоду було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (ч.5 ст.1187 ЦК України, п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України). Порядок та умови відшкодування шкоди безпосередньо встановлено ЦК України, відповідно до якого умовами відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є протиправність поведінки заподіювача шкоди, наявність цієї шкоди у потерпілого і причинного зв`язку між ними. При цьому слід враховувати, що особливі правила ст.1187 ЦК України діють тоді, коли шкоду завдано тими властивостями об`єкта, через які діяльність із ним визнається джерелом підвищеної небезпеки. Головною особливістю відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, є те, що володілець небезпечного об`єкта зобов`язаний відшкодувати шкоду незалежно від його вини. Перед потерпілим несуть однаковий обов`язок відшкодувати завдану шкоду як винні, так і невинні володільці об`єктів, діяльність з якими є джерелом підвищеної небезпеки. Разом із цим відповідальність за шкоду, заподіяну джерелом підвищеної небезпеки, має свої межі, за якими відповідальність виключається. До них належать непереборна сила та умисел потерпілого. Під умислом потерпілого слід розуміти усвідомлене бажання особи заподіяти шкоду. При цьому особа повинна розуміти значення своїх дій та мати змогу керувати ними. Обов`язок доведення умислу потерпілого або наявності непереборної сили законом покладається також на володільця джерела підвищеної небезпеки, оскільки діє цивільно-правова презумпція заподіювача шкоди. Такі правові висновки зроблені в постановах Верховного Суду від 05 червня 2019 року у справі № 466/4412/15-ц (провадження № 61-37654св18), від 15 серпня 2019 року у справі №756/16649/13-ц (провадження № 61-26702св18), від 02 жовтня 2019 року у справі №447/2438/16-ц (провадження № 61-26195св18), від 11 грудня 2019 року у справі №601/1304/15-ц (провадження №61-33216св18), від 03 червня 2020 року у справі №345/3335/17 (провадження № 61-22598св18), від 07 жовтня 2020 року у справі №742/637/19 (провадження № 61-320св20). У даній справі не встановлено, що ДТП сталася внаслідок умислу потерпілого [PERSON] або непереборної сили. Отже, цивільно-правова відповідальність за шкоду, заподіяну в результаті дії джерела підвищеної небезпеки настає без вини її заподіювача. Тому страховик хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом № 1961-IV порядку. При цьому наявність чи відсутність у страховика обов`язку з виплати страхового відшкодування замість завдавача шкоди не є предметом розгляду в кримінальному провадженні. Тому відсутність судового рішення у кримінальному провадженні не може бути підставою для відмови в задоволенні позовних вимог потерпілої особи до страховика про відшкодування шкоди, заподіяної внаслідок ДТП. Крім того, в п.35.1 ст. 35 Закону № 1961-IV зазначено, що для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про ДТП подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування. Згідно з п.36.1 ст.36 Закону № 1961-IV страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: partial