Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Представник Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради (далі - Позивач), що виступає в інтересах неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Дніпровської міської ради, про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В обґрунтування позовних вимог представник позивача посилається на те, що неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , перебувають на обліку дітей, які опинилися у складних життєвих обставинах. Мати дітей - [PERSON] , померла [INFO] . Батько дітей - [PERSON] , [INFO] , не приділяє належну увагу вихованню та розвитку дітей, тривалий час разом із дітьми не проживає, матеріальним утриманням не займається, не підкується про їх стан здоров`я.. Неповнолітня [PERSON] , [INFO] була влаштована до центру соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми», де і перебуває на теперішній час. Неповнолітній [PERSON] , [INFO] , навчається в навчально - реабілітаційному центрі «Горлиця» та проживає в родині цивільного чоловіка сестри, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , який займається вихованням та матеріальним забезпеченням дитини. У зв`язку з вищевикладеним, представник позивача змушений звернутися до суду та просити суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] у відношенні до його неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] та стягнути аліменти з відповідача у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок дитини відкритий в Державному ощадному банку України. Відповідач у встановлений судом в ухвалі про відкриття провадження по справі строк, відзив на позовну заяву не подав. Будь-яких інших заяв по суті справи до суду також не надходило. ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи. Представник позивача надала суду заяву в якій просить розгляд справи провести за її відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки в судове засідання не повідомив, ніяких письмових заяв чи клопотань до суду не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Дніпровської міської ради у судове засідання не з`явилась, надала заяву з проханням розглядати справу без її участі. ІІІ. Процесуальні дії у справі. Процесуальні дії у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо) судом не застосовувалися. У відповідності до ч.4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, який належним чином був повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки або якщо зазначені ним причини визнанні неповажними, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки наявних у даній цивільній справі доказів достатньо для вирішення спору по суті та враховуючи, що належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив та не подав відзив, а позивач не заперечує проти заочного розгляду справи, то суд у відповідності до норм ст. 280 ЦПК України ухвалив здійснювати заочний розгляд справи. Враховуючи, що учасники справи та їх представники у судове засідання не з`явилися, відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. З огляду на викладені вимоги процесуального законодавства, враховуючи нижченаведені фактичні обставини справи, зміст спірних правовідносин, оцінку доказів та аргументів сторін, суд ухвалює заочне рішення про задоволення позову з огляду на наступне. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Матеріалами справи підтверджено, що 23 квітня 1999 року Красногорським управлінням РАГС Головного управління РАГС Московської області, було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за № 237 та видано сторонам свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 11.06.2014 року. Судом встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.05.2015 року. Судом також встановлено, що батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 29.05.2015 року. Мати неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] - [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 30.08.2021 року. Судом встановлено, що після смерті матері [PERSON] , [INFO] неповнолітні діти: [PERSON] та [PERSON] , проживали в родині її сестри, [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов від 17.09.2021 року проживання за адресою: [ADDRESS] , для дітей [PERSON] та [PERSON] створені необхідні умови для проживання, відпочинку та розвитку, утриманням дітей займаються [PERSON] та [PERSON] , які мають наміри оформити опіку над дітьми, стосунки в родині доброзичливі, мати дітей померла, а батько вихованням не займається і не відвідує. Судом також встановлено, що неповнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , перебуває в КЗСЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Обійми» Дніпровської міської ради, з 24.02.2022 року по теперішній час, що підтверджується Актом про факт передачі дитини від 24.02.2022 року. Судом також встановлено, що[PERSON] , [INFO] , навчається в КЗО «Навчально - реабілітаційному центрі «Горлиця» Дніпровської міської ради, та за період навчання у закладі, його батько [PERSON] жодного разу [PERSON] в центрі не відвідував, не телефонував, не цікавився його здоров`ям та успіхами у навчанні, ніякої участі у матеріальному забезпеченні та вихованні не приймав, та взагалі, під час бесіди [PERSON] з психологом, хлопець свого батька не знає та ніколи не бачив. Також судом встановлено, що згідно наказу № 12 від 12.04.2022 року Управлінням - службою у справах дітей Адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради дозволено тимчасове проживання [PERSON] , [INFO] , який залишився без батьківського піклування в родині цивільного чоловіка сестри, [PERSON] , [INFO] за адресою: [ADDRESS] . Згідно з актом обстеження житлово - побутових умов від 11.04.2022 року проживання за адресою: [ADDRESS] , для дитини [PERSON] створені необхідні умови для проживання, відпочинку та розвитку, стосунки в родині доброзичливі, [PERSON] піклується про хлопця, забезпечує всім необхідним. Згідно висновку Органу опіки та піклування адміністрації Новокодацького району Дніпровської міської ради № 3/9-43 від 01.07.2022 року, такий компетентний орган вважає за доцільне в інтересах дитини позбавити відповідача [PERSON] , [INFO] батьківських прав у відношенні до його неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Оскільки орган опіки та піклування наполягає на тому, що відповідач не виконує своїх батьківських обов`язків по відношенню до вказаних дітей, суд доходить висновку, що між сторонами виник спір, який підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства. V. Оцінка суду доказів та аргументів сторін. Мотиви застосування норм права судом. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України встановлено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. З аналізу норми, що міститься у пункті 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Вказані фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. При цьому, позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Статтею 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року №789-ХІІ передбачено, що, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Суд, вважає за необхідне врахувати, що позбавлення судом особи батьківських прав в значенні пункту 2 статті 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод становить втручання у її право на повагу до його сімейного життя, яке гарантується пунктом 1 статті 8. Таке втручання не становитиме порушення статті 8 лише у тому разі, якщо воно здійснене «згідно з законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, про які йдеться в пункті 2, і до того ж є «необхідним у демократичному суспільстві» для забезпечення цих цілей. Оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельно оцінювати низку факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте, необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими (п.79 рішення ЄСПЛ від 10 січня 2008 у справі «Кірнс проти Франції» (Kearns v. France) (заява № 35991/04). Зважаючи на те, що відповідач, будучи батьком дітей, тривалий час не цікавиться життям сина та доньки, не приймає участі в їх вихованні та утриманні, не піклується про їх фізичний та духовний розвиток, навчання та підготовку до самостійного життя, а також враховуючи що відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків та в його діях вбачається винна поведінка відносно дітей, суд доходить висновку що відповідач свідомо нехтує батьківським обов`язками та відмовляється приймати участь в житті своїх дітей. З огляду на вищенаведене, суд приходить до висновку, що вжиття таких крайніх заходів як позбавлення батьківських прав відповідає саме інтересам дітей, оскільки забезпечить їх розвиток у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, та ґрунтується на законі і є пропорційним заходом реагування на поведінку відповідача. Таким чином, враховуючи інтереси дітей, вказані приписи чинного законодавства, та встановлені обставини справи, суд доходить висновку, про те, що позовні вимоги в частині позбавлення [PERSON] батьківських прав у відношенні до його неповнолітніх дітей: [PERSON] та [PERSON] , є такими, що ґрунтуються на законі, внаслідок чого підлягають задоволенню. Позбавляючи відповідача батьківських прав суд виходив з того, що останній характеризуються негативно, протягом тривалого часу не займається утриманням, вихованням та навчанням дітей, під час розгляду справи не змінила своє ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, що свідчить про відсутність у нього наміру займатись вихованням та утриманням своїх дітей. Разом з цим, суд вважає за доцільне роз`яснити відповідачу положення ст. 169 СК України, відповідно до якої мати, батько, які були позбавлені батьківських прав мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Окрім цього, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. (ч. 3 ст. 181 СК України). При цьому підстави визначення розміру аліментів у частках від заробітку (доходу) або у твердій грошовій сумі визначаються з урахуванням як положень ст. 182 СК України, так і положень ст. ст. 183, 184 СК України. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За частинами першою, другою статті 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати, що їх розмір на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у частині другій статті 182 СК України, а саме мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В даному випадку в суду відсутні докази, що відповідач відноситься до категорії непрацездатних осіб. На думку суду відповідач має можливість самостійно визначати обсяг забезпечення себе роботою та відповідно отримання доходів від такої роботи, інших осіб на утриманні не має. Враховуючи встановлені судом обставини справи, розмір витрат, стан здоров`я та матеріальне становище вищеназваних дітей; виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, та враховуючи ту обставину, що обов`язок утримувати кожну дитину є обов`язком батька, суд визначає розмір аліментів на утримання таких дітей з батька у відповідності до встановлених обставин, що мають значення для вирішення цього питання, та вимог закону у розмірі 1/3 частини з усіх видів заробітку відпвіодача, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку на особистий рахунок таких дітей, що відкритий в Державному ощадному банку України, оскільки відповідач, в силу вимог ст. 180 СК України будучи батьком дітей, зобов`язаний їх матеріально утримувати. Згідно із ч. 1 ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів в межах суми платежу за один місяць підлягає негайному виконанню. Суд зауважує, що відповідач, будучи належним чином повідомленим про день та час розгляду даної цивільної справи по суті, заперечень на позов та доказів на їх обґрунтування суду не надав, що дає суду право при заочному розгляді справи обмежитись доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає вимогам ст. 280 ЦПК України. VІ. Розподіл судових витрат між сторонами. Також відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути на користь держави судові витрати по справі у вигляді судового збору за вимогу про позбавлення батьківських прав та вимогу про стягнення аліментів у загальному розмірі 1984 грн. 80 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved