Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

У червні 2022 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , де треті особи Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, про визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що від спільного шлюбу сторони мають малолітню дитину сина [PERSON] , [INFO] , який проживає з матір`ю. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.08.2016 шлюб між сторонами розірвано. Натепер син сторін проживає з матір`ю. Для забезпечення найкращіх інтересів дитини, позивач просила суд визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] . Ухвалою суду від 21 червня 2022 року відкрито провадженні у справі та визначено проводити розгляд справи за правилами загального позовного провадження, доручено Органу опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради надати висновок про визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] . Залучено в якості третьої особи Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради. Ухвалою суду від 25 серпня 2022 року закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. В судове засідання позивачем [PERSON] надано заяву, в якій вона просила справу розглядати за її відсутності, позов підтримала у повному обсязі, просила його задовольнити з підстав викладених в позові та наданих письмових доказів. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився, надавши заяву, в якій позов визнав та проти його задоволення не заперечував. Представники третіх осіб Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради, Орган опіки та піклування Адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради до суду надали заяви щодо розгляду справи за їх відсутності та вирішення позову відповідно до закону та в інтересах дитини. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Загальні засади регулювання сімейних відносин визначено\~статтею 7 СК України, згідно з положеннями якої жінка та чоловік мають рівні права й обов`язки у сімейних відносинах, шлюбі та сім`ї. Згідно зі статтями\~141,\~150,\~153,\~155 СК України\~мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини, яка в силу положень\~статті 9 Конституції України\~є частиною національного законодавства, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (стаття 9 Конвенції про права дитини). Відповідно до статті 18 цієї Конвенції батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Наведеними нормами закріплено основоположний принцип забезпечення найкращих інтересів дитини, якого необхідно дотримуватися, зокрема, при вирішенні питань про місце проживання дитини у випадку, коли її батьки проживають окремо; про тимчасове розлучення з одним із батьків у зв`язку з необхідністю виїхати за межі країни, у якій визначено місце проживання дитини, з іншим із батьків з метою отримання освіти, лікування, оздоровлення та з інших причин, обумовлених необхідністю забезпечити дитині повний і гармонійний фізичний, розумовий, духовний, моральний і соціальний розвиток, а також необхідний для такого розвитку рівень життя. Відповідно до\~статті 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Ця стаття охоплює, зокрема, втручання держави в такі аспекти життя, як опіка над дитиною, право батьків на спілкування з дитиною, визначення місця її проживання. Так, рішенням у справі «М. С. проти України» від 11 липня 2017 року (заява №2091/13) ЄСПЛ, установивши порушення статті 8 Конвенції, консолідував ті підходи і принципи, що вже публікувались у попередніх його рішеннях, які зводяться до визначення насамперед найкращих інтересів дитини, а не батьків, що потребує детального вивчення ситуації, урахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, дотримання справедливої процедури у вирішенні спірного питання для всіх сторін. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях, що стосуються дітей, забезпечення їх найкращих інтересів повинно мати першочергове значення. Найкращі інтереси дитини залежно від їх характеру та серйозності можуть перевищувати інтереси батьків. При цьому при вирішенні питань, які стосуються її життя, дитині, здатній сформулювати власні погляди, має бути забезпечено право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що її стосуються, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. Судом встановлено, що сторони по справі [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 03.08.2007, який рішенням Амур-Нижньродніпровського районного суду м.Дніпропетровська від 25.08.2016 розірвано. Від шлюбу сторони по справі мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Згідно висновку Орган опіки та піклування виконавчого комітету Івано-Франківської міської ради №889 від 15.09.2022 рекомендовано визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю [PERSON] , що забезпечить повноцінний фізичний та духовний розвиток дитини, сприятиме найкращому забезпеченню її інтересів. Враховуючи встановлені обставини, те, що відповідач позов визнав, що не суперечить інтересах спільної дитини сторін, суд вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України з урахуванням відсутності клопотання позивача щодо стягнення на її користь судових витрат, судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: approved