Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

у червні 2022 року [PERSON] звернувся до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей Дарницької районної у м. Києві держаної адміністрації, про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] та дочки [PERSON] , [INFO] , з батьком. На обґрунтування своїх вимог посилається на ті обставини, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі з 26 жовтня 2012 року по 24 червня 2022 року. У сторін народилися син [PERSON] , [INFO] та дочка [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що спільні діти проживають разом з ним та всі батьківські обов`язки покладені на нього. Відповідач тривалий час не знаходиться на території України, оскільки має роботу в іншій країні, не цікавиться навчанням дітей та не відвідує їх навчальний заклад. Сторони не можуть досягти згоди щодо участі у вихованні дітей. Позивач має постійне джерело доходу, піклується про дітей та займається їх вихованням, а тому просить визначити місце проживання дітей з ним. Ухвалою суду від 4 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Призначено підготовче судове засідання в порядку загального позовного провадження. Одночасно витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації висновок щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Згідно з частиною 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Сторони в підготовчі засідання не з`явились. Позивач подав заяву про розгляд справи за його відсутності, просив позов задовольнити. Від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, одночасно просила проводити засідання за її відсутності. Представник третьої особи направив на адресу суду висновок про визначення місця проживання дітей та просив розглядати справу без його участі. Суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін. Судом на підставі частини другої статті 247 ЦПК України, у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. 26 жовтня 2012 року між сторонами укладено шлюб, який розірвано 24 червня 2022 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] та малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Діти зареєстровані та проживають разом з батьком за адресою: [ADDRESS] . Позивач належним чином виконує свої батьківські обов`язки: піклується про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, створив належні житлові та побутові умови для їх повноцінного виховання і розвитку, має стабільний дохід для утримання дітей. Вищенаведені обставини не заперечуються відповідачем. У висновку Служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в м. Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дітей [PERSON] та [PERSON] від 19 жовтня 2022 року зазначено, що після роз`їзду батьків діти залишились проживати з батьком за адресою: [ADDRESS] , де для проживання, розвитку та навчання дітей створені належні умови. Працівниками служби у справах дітей та сім`ї Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації обстежено житлово-побутові умови проживання, про що складено відповідний акт від 31 серпня 2022 року. Зазначене житло з усіма комунальними зручностями, чисте та охайне, повноцінно оснащене меблями та побутовою технікою, у двокімнатній квартирі у дітей окрема кімната, створено належні умови для їх проживання, навчання та розвитку. Батько дітей, [PERSON] , має стабільний дохід для утримання, навчання та виховання дітей. Мати дітей, [PERSON] , мешкає за адресою: [ADDRESS] . Питання щодо визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] . та [PERSON] , [INFO] , було розглянуто на засіданні комісії з питань захисту прав дитини Дарницької районної в місті Києві державної адміністрації (далі - комiсiя) 22 вересня 2022 року, на якому був присутній батько дітей. Мати дітей, [PERSON] письмово повідомила, що не заперечує щодо визначення місця проживання дітей з батьком, що свідчить про відсутність спору між батьками. Стосовно визначення місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , встановлено, що відсутні правові підстави щодо визначення його місця проживання, оскiльки вiдповiдно до частини третьої статті 160 Сімейного кодексу України, якщо батьки проживають окремо, мiсце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти рокiв, визначається нею самою. Тому рішенням комісії (протокол вiд 22 вересня 2022 № 13) вiдмовлено у визначенні місця проживання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Одночасно визнано за доцільне визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] . Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України сімейні відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини батьків щодо визначення місця проживання дитини врегульовані статтею 160 СК України, частина 1 якої визначає, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Статтею 161 цього Кодексу передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання тому з батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Конвенція про права дитини від 20.11.1989, ратифікована постановою Верховної Ради України № 789-ХІІ від 27.02.1991 (далі - Конвенція), яка є першим і основним міжнародно-правим документом, присвяченим широкому спектру прав дитини, визначає, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці даної Конвенції зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Статтею 18 Конвенції визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Такі ж рекомендації містяться і в Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959. Згідно з принципами даної Декларації дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Аналіз наведених норм права в їх сукупності дає підстави для висновку, що принцип рівності прав батьків щодо дитини є похідним від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й у першу чергу повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із суб`єктивних обставин спору, а вже тільки потім права батьків. Згідно до вимог ч.ч. 2 та 3 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Як установив суд, після припинення між сторонами фактичних шлюбних відносин місце проживання дітей сторін за їх згодою було визначено з батьком. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що [PERSON] визнала позовні вимоги. Таким чином суд дійшов висновку, що позов в частині визначення проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] , з батьком [PERSON] підлягає задоволенню. Щодо визначення місця проживання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , то в цій частині позову слід відмовити, оскільки на момент розгляду справи йому виповнилося чотирнадцять років, тому його місце проживання визначається ним самим. На підставі викладеного,

Outcome: approved