Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до Акціонерного товариства Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз», про визнання протиправним та скасування акту-розрахунку АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» від 09.04.2019 року, у якому просить: визнати протиправним та скасувати акт-розрахунок АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» від 09.04.2019 року про задоволення акту про порушення №0483 від 01.02.2019 року до споживача [PERSON] (адреса [ADDRESS] , особовий рахунок [NUMBER] ) і про донарахування суми збитків, завданих порушеннями споживача, у розмірі 3959 грн. 84 коп.; стягнути з АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» на користь позивачки судові витрати по справі. Свої вимоги позивач мотивує тим, що на засіданні комісії з розгляду актів про порушення Відповідача 09 квітня 2019 року був розглянутий акт експертизи лічильника газу №544е від 19.02.2019 р. Експертиза була проведена комісією, затвердженою 25.07.2018 7 року наказом АТ «Київоблгаз» №НО-127-0718. Комісією з розгляду актів про порушення на підставі вище зазначеного акта експертизи, було встановлено, що Позивач здійснювала втручання в роботу лічильника, тому на засіданні комісії 09 квітня 2019 року в присутності Позивача, був складений акт-розрахунок необлікованого об`єму та обсягу природного газу і його вартості на суму 3 959,84 грн. Позивач аргументує свій позов тим, що працівниками Філії ВАТ «Київоблгаз» було встановлено їй газовий лічильник марки Октава типу G-6 заводський номер 095284, дата виготовлення 1996 рік, приблизно в серпні 2003 року, тобто лічильник газу не був новий з нульовими показниками і вона вважає, що втручання могло вникнути ще до моменту встановлення лічильника за адресою об`єкту її газопостачання. Враховуючи зазначене, просить суд скасувати акт-розрахунок необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу і його вартості в сумі 3959,84 грн від 09.04.2019 р. прийнятого відносно Позивача комісією Києво-Святошинського відлілення АТ «Київоблгаз». Позивачка у судовому засіданні позовну заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. Проти задоволення позову заперечував в повному обсязі, згідно наданого до суду відзиву, позовні вимоги не визнає, посилаючись на те, що є неправомірним оскарження самих актів. Зазначає, що акт є тільки фактом фіксації виявленого порушення правил, а не вимогою до споживача, а тому й не породжує для останнього будь яких обов`язків, а від так і не порушує права позивача. Складання акту про порушення та акту-розрахунку є правом Відповідача, як Оператора газорозподільних систем, що передбачено нормами глави 5 Розділу ХІ Кодексу ГРМ. В той же час сам акт про порушення та акт-розрахунок може являтись доказом під час вирішення питань пов`язаних із стягненням вартості необлікованого (донарахованого) об`єму та обсягу природного газу. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом чи судом у визначених законом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Згідно з ст. 76, ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно зі ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 27 листопада 2015 року набув чинності Кодекс газорозподільних систем затверджений Постановою Регулятора НКРЕКП N 2494 від 30.09.2015 року, яким визначено взаємовідносини оператора газорозподільних систем із суб`єктами ринку природного газу, а також правові, технічні, організаційні та економічні засади функціонування газорозподільних систем. Згідно п. 3 глави 1 розділу І Кодексу газорозподільних систем визначено, що його дія поширюється на операторів газорозподільних систем, замовників доступу та приєднання до газорозподільної системи, споживачів (у тому числі побутових споживачів), об`єкти яких підключені до газорозподільних систем. Правові засади функціонування ринку природного газу визначаються Законом України «Про ринок природного газу» від 09.04.2015 № 329-VIIІ, що набрав чинності 01.10.2015 року, відповідно до якого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП) від 30.09.2015 №2494 2494, що зареєстрована в Мінюсті України 06.11.2015 р. за № 1379/27824, затверджено Кодекс газорозподільних систем, який набрав чинності з 27.11.2015 року (Кодекс ГРМ). Судом встановлено, що 01 лютого 2009 року працівниками Києво-Святошинського відділення АТ «Київоблгаз», за участю [PERSON] , був складений акт про порушення № 483 про те, що за адресою: [ADDRESS] було виявлено порушення, передбачене п. 1.3 Кодексу ГРС, тобто несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ, а саме: наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ, що було виявлено при виконанні робіт з планової перевірки лічильників газу. Відповідно до вищевказаного акту, показання лічильника типу "Октава" G-6 на дату складання акту становили 69056,91 м3. Відповідно до п. 4 акту про порушення №483 від 01 лютого 2019 року, лічильник газу було демонтовано на експертизу та встановлено інший лічильник газу з обмінного фонду ПАТ «Київоблгаз» - "Елістер" G-6, № 32402669 з показниками лічильника: 03514,00 м3. 19.02.2019 року комісією для проведення експертизи лічильника газу було проведено засідання та складено акт експертизи лічильника газу №544е. Відповідно комісією було встановлено, що заводські пломби передавлені. Не працює лічильний механізм. Є можливість споживання газу без обліку. Попадання вологи в середину відлікового механізму. Юстировочна пара колес 38/53. Відліковий механізм без механічних пошкоджень. Крім того, пломби на відліковому пристрої не відповідають зразкам наданим заводом-виробником, на підставі чого видано довідку про непридатність засобу вимірювальної техніки №Д50/М544е-19 від 21.02.2019 р. Комісія з розгляду актів про порушення вимог Кодексу ГРМ на підставі акту про порушення вимог Кодексу від 01.02.2019 року №483 з приводу виявлених порушень (несанкціоноване втручання в роботу ЗВТ) розрахувала суму збитків в розмірі 3 959,84 грн. Частиною 1 ст. 15 Цивільного кодексу України, визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Крім того, за ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Так, ч. 2 ст. 16 ЦК України визначено, що способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права; визнання правочину недійсним; припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; примусове виконання обов`язку в натурі; зміна правовідношення; припинення правовідношення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди; визнання незаконними рішення, дій чи бездіяльності органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування, їхніх посадових і службових осіб. Відповідно до змісту статей 13, 19 ЦК України цивільні права і обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Як правило, власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Спосіб захисту порушеного права частіше за все визначається спеціальним законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Відповідно до абз. 2 п. 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За положенням ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. У статті 16 ЦК України визначений загальний перелік таких способів захисту цивільних прав та інтересів, а також зазначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес інтим способом, що встановлений договором або законом. Проте, варто враховувати, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень ст. ст. 55, 124 Конституції України та ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Відповідно до ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» передбачена відповідальність за порушення законодавства, що регулює функціонування ринку природного газу, в тому числі за несанкціонований відбір природного газу. Верховним Судом України у постанові № 6-4цс11 від 06.11.2011 року зроблено правовий висновок про те, що акт є лише фіксацію порушення, яке було виявлено під час проведення постачальником енергії перевірки дотримання Правил, і згідно зі ст. 57 ЦПК України є доказом, який у разі виникнення спору повинен оцінюватися судом відповідно до вимог ст. 212 ЦПК України, і його оскарження не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту судом цивільних прав та інтересів особи. Крім цього, Верховний Суд України визначаючи таку правову позицію, зазначив, що акт розглядається на засіданні комісії із запрошенням споживача, яка при доведеності зафіксованих актом обставин, від імені енергопостачальника та відповідно до Методики може визначити негативні для споживача наслідки. Відповідно до ст. 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Згідно з положеннями ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 13 Закону України «Про ринок природного газу» споживач газу зобов`язаний не допускати несанкціонованого відбору природного газу, у разі порушення або невиконання своїх обов`язків споживач несе відповідальність згідно із законом. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 18 «Про ринок природного газу» приладовий облік природного газу здійснюється з метою отримання та реєстрації достовірної інформації про обсяги і якість природного газу під час його транспортування, розподілу, постачання, зберігання та споживання. Відповідно до положень Кодексу ГРМ, ст. 59 Закону України «Про ринок природного газу» суб`єкти ринку природного газу (оператор газотранспортної системи, оператор газорозподільної системи, постачальник, споживач), які порушили законодавство, що регулює функціонування ринку природного газу, несуть відповідальність згідно з законом. На підставі пунктів 7 та 8 глави 9 розділу Х Кодексу ГРМ, у разі виявлення під час перевірки комерційного ВОГ чи його складових або контрольного огляду вузла обліку ознак нижченаведених порушень представник Оператора ГРМ на місці перевірки складає у порядку, визначеному цим Кодексом, акт про порушення, зокрема про: пошкодження пломб; пошкодження ЗВТ (лічильника газу); наявність зміни параметрів параметризації обчислювача чи коректора об`єму газу; непрацездатність комерційного ВОГ чи його складових та/або його (їx) невідповідність умовам експлуатації чи узгодженій проектній документації або умовам договору; наявність ознак несанкціонованого втручання в роботу ЗВТ; наявність несанкціонованого газопроводу; несанкціоноване підключення газових приладів, внаслідок чого перевищується діапазон обчислення лічильника газу (сумарна номінальна потужність газових приладів і пристроїв перевищує діапазон обчислення лічильником газу). Таким чином, суд вважає, що позивач, обґрунтовуючи свої позовні вимоги, не довів неправомірності дій представників ПАТ «Київоблгаз» щодо складання Акту про порушення № 483 від 01 лютого 2019 року та акту-розрахунку ПАТ «Київоблгаз» від 09.04.2019 року, що безпосередньо не встановлює для позивача будь-яких обов`язків, а є лише фіксацією виявленого порушення, тому оскарження факту його складення, не передбачено чинним законодавством як спосіб захисту прав. Поняття «спір, який не підлягає розгляду в порядку цивільного судочинства» слід тлумачити в більш широкому значенні, тобто як поняття, що стосується тих спорів, які не підлягають розгляду в порядку цивільного судочинства, так і тих, які взагалі не підлягають судовому розгляду, що не суперечить правовій позиції Постанови ВП ВС від 06 лютого 2019 року по справі 522/12901/17-ц. Також, позивачем не надано доказів, якими б спростовувалась правильність результатів розгляду комісією Акту про порушення № 483 від 01 лютого 2019 року. Таким чином, суд приходить до висновку, про відсутність підстав для визнання протиправним та скасування акту-розрахунку АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» від 09.04.2019 року, оскільки при пред`явленні позову до АТ «Оператор газорозподільної системи «Київоблгаз» позивач скористався неналежним способом захисту прав, виходячи зі змісту ст. 16 ЦК України. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позовних вимог в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed