Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

[PERSON] в особі представника адвоката Стецяк В.М. звернувся до суду із позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням по [ADDRESS] шляхом виселення [PERSON] із житлового будинку без надання іншого житлового приміщення. В обґрунтування позову посилався на те, що йому на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , житлова площа становить 49, 1 кв. м. та складається із трьох житлових кімнат площею 15,6 кв. м., 15,8 кв. м., 17,7 кв. м. У житловому будинку зареєстровані та проживають: він, [PERSON] , його дружина [PERSON] , [INFO] , їхня дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , відповідач - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , правнучка - [PERSON] , [INFO] . Дружина позивача - [PERSON] є інвалідом І групи та у неї ампутовані дві нижні кінцівки. Вона пересувається по дому на інвалідному візку та потребує постійного стороннього догляду. Позивач є людиною похилого віку, на момент подачі позову йому виповнилось 84 роки. У зв`язку із похилим віком він також потребує сторонньої допомоги. Догляд за батьками здійснює їх дочка [PERSON] . Дочка позивача - [PERSON] , є також інвалідом з дитинства І групи. На підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області [PERSON] визнано недієздатною та призначено опіку. Опікуном згідно рішення суду визначено [PERSON] . Відповідач постійно та систематично зловживає алкогольними напоями, нищить майно, вчиняє скандали, сварки та чинить домашнє насильство по відношенню до колишньої дружини [PERSON] та усіх членів її сім`ї, у тому числі і позивача. Оскільки такі сварки відбуваються на очах у позивача, його хворої дружини та доньки, це створює нестерпні та неможливі умови для життя спільно з ним у житловому будинку. Крім того виділити йому окремо кімнату на проживання не є можливим через малу житлову площу. У одній із кімнат проживає [PERSON] та [PERSON] , ще у одній проживає матір та батько, а у третій кімнаті проживають [PERSON] та відповідач. На підставі постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2018 року у справі №452/2913/18 відповідач був притягнутий до адміністративної відповідальності за адміністративне правопорушення передбачене ст. 173 -2 КУпАП (домашнє насильство). У 2022 році відповідач систематично вчиняє домашнє насильство по відношенню до колишньої дружини та дочки [PERSON] та [PERSON] в присутності позивача, його дружини та хворої дочки [PERSON] , що негативно впливає на їх психологічний стан, а хвороба [PERSON] через перебування у постійній стресовій обстановці прогресує, вона стає агресивною та знервованою. Зокрема, у Самбірському міськрайонному суді у даний час перебуває на розгляді чотири справи про адміністративне правопорушення - домашнє насильство, яке відповідач вчиняв 24 квітня 2022 року, 26.04.2022 року, 23.05 2022 року та 06.06 2022 року. 6 червня 2022 року відповідач, будучи у стані алкогольного сп`яніння, на автомобілі умисно в`їхав у подвір`я позивача та зніс огорожу. З приводу даного факту у Самбірському міськрайонному суді перебуває справа про адміністративне правопорушення за ст. 130 КпАП України відносно відповідача. Відповідач [PERSON] та його колишня дружина [PERSON] спільно проживати не можуть, оскільки перебувають у неприязних відносинах та шлюб між ними розірвано на підставі рішення суду. Враховуючи, що відповідач систематично порушує правила співжиття, робить неможливим проживання в житловому будинку позивача та інших членів сім`ї, попереджувальні заходи не дають результату, тому позивач змушений звернутись з позовом до суду про виселення відповідача із житлового будинку без надання йому іншого жилого приміщення. Позивач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, представник позивача адвокат Стецяк В.М. в підготовчому засіданні позов підтримала, просила задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовчому засіданні позов визнав, згідний на його задоволення. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення учасників справи, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку, що позов підлягає до задоволення із таких підстав: Згідно зі\~ ст.\~200\~ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Відповідно до ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що позивач по справі [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] , наведене підтверджується дублікатом свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 12.03.2008 року та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно №18064620 від 12.03.2008 року (а.с. 9-10). Згідно технічного паспорта на житловий будинок індивідуального житлового фонду від 24.12.1990 року відомо, що житлова площа будинку [ADDRESS] становить 49, 1 кв. м. та складається із трьох житлових кімнат площею 15,6 кв. м., 15,8 кв. м., 17,7 кв. м. (а.с. 11-13). Із довідки про склад сім`ї від 05.05.2022 року, виданої виконавчим комітетом Рудківської міської ради Самбірського району Львівської області відомо, що у вказаному житловому будинку зареєстровані та проживають: - [PERSON] , [INFO] , - його дружина [PERSON] , [INFO] , їх дочка - [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , відповідач - [PERSON] , [INFO] , онука - [PERSON] , [INFO] , правнучка - [PERSON] , [INFO] (а.с. 19). Як вбачається із копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , [PERSON] 06.12.1960 року одружився із [PERSON] (а.с. 14). Згідно довідки до акта огляду медико - соціальної експертної комісії серії 12ААА №806882 від 18.10.2018 року відомо, що [PERSON] є інвалідом першої А групи та потребує постійного стороннього догляду (а.с. 22). Позивач є людиною похилого віку; із копії паспорта громадянина України відомо, що він народився [INFO] (а.с. 5-8). Із копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] відомо, що [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] ( а.с. 15). Відповідно до витягу із акту огляду МСЕК № 019618, [PERSON] є інвалідом з дитинства першої групи у зв`язку з хворобою і за нею необхідний догляд (а.с. 18). На підставі рішення Самбірського міськрайонного суду Львівської області, [PERSON] визнано недієздатною, над нею встановлено опіку та призначено опікуна [PERSON] (а.с. 16-17). Відповідач [PERSON] є колишнім чоловіком дочки позивача [PERSON] , шлюб між ними розірвано в судовому порядку, рішення набрало законної сили (а.с. 20-21). Факти вчинення відповідачем домашнього щодо колишньої дружини [PERSON] та дочки [PERSON] підтверджуються копіями постанов Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 04.07.2022 року, 09.08.2022 року (а.с. 39-40). Із копії постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 15.11.2018 року відомо про факт притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП, а саме за вчинення домашнього насильства щодо дружини [PERSON] . Згідно копії постанови Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 20.10.2022 року, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП. Положеннями ст.16 ЦК України визначено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно з ч. 1 ст.316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Частиною 1 ст.383 ЦК України визначено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном (ст.391 ЦК України). Відповідно до ч. 4 ст. 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. За змістом ч. 1 ст.109 ЖК України, виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Згідно з ст. 157 ЖК України, членів сім`ї власника жилого будинку (квартири) може бути виселено у випадках, передбачених частиною першою статті 116 цього Кодексу. Виселення провадиться у судовому порядку без надання іншого жилого приміщення. У відповідності до ст. 116 ЖК України якщо наймач, члени його сім`ї або інші особи, які проживають разом з ним, систематично руйнують чи псують жиле приміщення, або використовують його не за призначенням, або систематичним порушенням правил співжиття роблять неможливим для інших проживання із ними в одній квартирі чи в одному будинку, а заходи запобігання і громадського впливу виявились безрезультатними, виселення винних на вимогу наймодавця або інших заінтересованих осіб провадиться без надання іншого жилого приміщення. Виселення через неможливість спільного проживання може мати місце лише при систематичному порушенні винним правил співжиття. У п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» №2 від 12 квітня 1985 року надано роз`яснення, що при вирішенні справ про виселення на підставі ст. 116 ЖК України осіб, які систематично порушують правила співжиття і роблять неможливим для інших проживання з ними в одній квартирі або будинку, слід виходити з того, що при триваючій антигромадській поведінці виселення винного може статися і при повторному порушенні, якщо раніше вжиті заходи попередження або громадського впливу не дали позитивних результатів. Маються на увазі, зокрема, заходи попередження, що застосовуються судами, прокурорами, органами внутрішніх справ, адміністративними комісіями виконкомів, а також заходи громадського впливу, вжиті на зборах жильців будинку чи членів ЖБК, трудових колективів, товариськими судами й іншими громадськими організаціями за місцем роботи або проживання відповідача (незалежно від прямих вказівок з приводу можливого виселення). Беручи до уваги усе наведене в сукупності, суд доходить висновку, що позов є підставний та підлягає до задоволення. Відповідач справді порушує правила співжиття, що чинить негативний вплив на власника майна та членів його сім`ї. Відповідач позов визнав, згідний на його задоволення.

Outcome: approved