Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом, в якому просить: розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований 30 серпня 2003 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 518; поділити між [PERSON] та [PERSON] спільно нажите в шлюбі майно, а саме: двокімнатну квартиру загальною площею 46,30 кв. м, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі, від якого мають п`ятьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Останнім часом подружні відносини між ними значно погіршилися, оскільки у сторін різні погляди на сімейні відносини, втрачено взаємопорозуміння. Позивач вважає, що шлюб носить виключно формальний характер, подальше його збереження є неможливим, оскільки це суперечить його інтересам, заходи щодо примирення подружжя є недоцільними. Між сторонами врегульовано питання щодо визначення місця проживання дітей. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 29 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 25 жовтня 2022 року закрито провадження у справі в частині позовних вимог про поділ майна у зв`язку із затвердженням між сторонами мирової угоди. 25 жовтня 2022 року позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, позов підтримує, просить його задовольнити. Також просила з відповідача не стягувати судовий збір за позовною вимогою про розірвання шлюбу. 25 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову. Згідно із частинами першою, четвертою статті 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини і відповідні їм правовідносини та дійшов таких висновків. 30 серпня 2003 року [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Печерського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 518. Від шлюбу сторони мають п`ятьох дітей: [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] ; [PERSON] , [INFO] . Судом встановлено, що сторони подружніх відносин не підтримують, спільного господарства не ведуть. Позивач наполягає на розірванні шлюбу із відповідачем, оскільки примирення подружжя є неможливим, а подальше перебування у шлюбі суперечить її інтересам. Відповідач позов визнав, що свідчить про його згоду щодо розірвання шлюбу. Відповідно до частини десятої статті 7 СК України кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. За змістом положень частини першої статті 51 Конституції України, частини першої статті 21 СК України, частини першої статті 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частиною третьою статті 56 СК України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Згідно із частиною другою статті 104, частиною третьою статті 105, частиною першою статті 110 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до частини другої статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно із статтею 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З`ясувавши дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховуючи, що сторони не підтримують шлюбно-сімейні відносини, втратили почуття любові та поваги один до одного, спільного господарства не ведуть, суд дійшов висновку, що шлюб між [PERSON] та [PERSON] підлягає розірванню, оскільки існує формально, подальше спільне життя і збереження шлюбу є неможливим та суперечить інтересам сторін. Клопотань про надання строку для примирення сторони не заявляли. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов в частині розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Згідно із статтями 113, 114, 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. На підставі викладеного,

Outcome: approved