Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

19 листопада 2021 року [PERSON] звернулася до суду з заявою про встановлення факту постійного проживання, заінтересована особа: Головне управління Державної міграційної служби у Харківській області (далі ГУ ДМС у Харківській області), в якій просила встановити факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на території України у період з 01 вересня 1972 року по 01 березня 1974 року, за адресою: [ADDRESS] . Заяву мотивовано тим, що 26 серпня 2016 року громадянка Російської Федерації [PERSON] на підставі зареєстрованого з громадянином України шлюбу та проживання на території України отримала посвідку на постійне проживання на території України. [PERSON] має намір отримати громадянство України, у зв`язку з чим вона звернулась з відповідною заявою до ГУ ДМС у Харківській області. За результатом вказаного звернення представником заінтересованої особи в усній формі було роз`яснено, що згідно з наданою інформацією встановити належність заявника до громадянства України не вбачається можливим та необхідно надати до ГУ ДМС у Харківській області документ, що підтверджує факт постійного проживання її батька на території України до 24 серпня 1991 року, оскільки відповідно до Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень для оформлення набуття громадянства України необхідно надати документ, що підтверджує факт постійного проживання. Факт проживання батько [PERSON] - [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , на території України у період з 01 вересня 1972 року по 01 березня 1974 року, за адресою: [ADDRESS] , підтверджується копією його трудової книжки, з якої вбачається, що він працював в Сумському хімічному комбінаті, та довідкою ДНЗ «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти», відповідно до якої [PERSON] навчався в Сумському технічному училищі з 01 вересня 1972 року по 01 березня 1974 року. 25 жовтня 2022 року представником заявника адвокатом Мух К.Б. подано заяву про розгляд справи без участі заявника та представника. Представник заінтересована особа в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, клопотання про відкладення розгляду справи не надав. \~ Дослідивши матеріали\~справи суд\~дійшов висновку\~про задоволення\~заяви з\~наступних підстав. Враховуючи ключове значення, яке має встановлення факту постійного проживання на території України в певний час для реалізації майнових та особистих немайнових прав заявників, рішення суду у такій категорії справ має ґрунтуватись на дотриманні вимог ЦПК України щодо повного і всебічного з`ясування обставин справи на підставі всіх поданих особами, які беруть участь у справі, доказів у сукупності, в тому числі з урахуванням документів, які видані органами та установами. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні ним правовідносини. Відповідно до копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 07 вересня 2013 року між громадянином України [PERSON] , [INFO] , та громадянкою Російської Федерації [PERSON] , [INFO] , в Центральному відділі управління РАЦС адміністрації м. Бєлгорода укладено шлюб, про що 07 вересня 2013 року складено відповідний актовий запис № 2102. Після укладення шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] (а.с. 11). Згідно із копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 05 лютого 1986 року, актовий запис № 9, батьком [PERSON] є [PERSON] . З копії атестату № 3336 від 01 березня 1974 року вбачається, що [PERSON] вступив до Сумського технічного училища № 1 в 1972 році та закінчив його в 1974 році. Згідно довідки Державного навчального закладу «Сумський хіміко-технологічний центр професійно-технічної освіти» № 519 від 18 жовтня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , навчався в Сумському технічному училищі № 1 на денній формі навчання з 01 вересня 1972 року (наказ від 01 вересня 1972 № 7-к «Про зарахування учнів») по 01 березня 1974 року (наказ від 01 березня 1974 № 1-к «Про випуск учнів у зв`язку із закінченням терміну навчання»). Під час навчання [PERSON] проживав та був зареєстрований у гуртожитку закладу освіти за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до копії трудової книжки [PERSON] № [NUMBER] , дата заповнення 12 червня 1973 року, останній з 01 вересня 1972 року по 28 лютого 1974 року навчався в Сумському технічному училищі № 1, а з 11 червня 1973 року до 11 листопада 1975 року працював в Сумському хімічному комбінаті на посаді слюсаря. Згідно свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 11 травня 2021 року, [PERSON] , [INFO] , помер [INFO] на території с. Вязовоє Бєлгородської області Російській Федерації. Зважаючи на зазначене вище, судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] , постійно проживав на території України у період з 01 вересня 1972 року по 01 березня 1974 року, за адресою: [ADDRESS] . У статті 3 Конституції України закріплено принцип, за яким права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави, яка відповідає перед людиною за свою діяльність. В Україні визнається і діє принцип верховенства права, права і свободи людини є невідчужуваними та непорушними. Відповідно до частини першої статті 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Отже, законодавством передбачено встановлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться й факти, що породжують право особи на підтвердження належності до громадянства України, зокрема, постійного проживання на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України "Про громадянство України" є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до п. 1, 2 ч. 1 ст. 3 цього Закону. Відповідно до ч. 1 ст. 8 Закону України "Про громадянство України" особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), і є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Тобто, на підставі статті 8 Закону України "Про громадянство України" встановлюється набуття громадянства України. Відповідно до пп. "а" п. 27 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента від 27 березня 2001 року № 215/2001, (далі - Порядок), для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, батько чи мати якої постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР) (частина перша статті 8 Закону, подає документи, передбачені підпунктами "а" - "в" пункту 24 цього Порядку, а також: документ, що підтверджує факт постійного проживання батька чи матері заявника на територіях, зазначених у абзаці першому цього пункту. Пунктом 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до [INFO] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України "Про правонаступництво України", або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Таким чином, відповідно до положень Закону України "Про громадянство України" і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України "Про громадянство України" і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18 (провадження № 61-6498св20), від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19 (провадження № 61-16116св20). Крім того, суд враховує правові висновки, які містяться у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 червня 2022 року в справі № 504/2099/19 (провадження № 61-3557св21), від 03 серпня 2022 рок в справі № 495/7343/19 (провадження № 61-18926св21). При цьому суд зазначає, що п. 24 Порядку регулює провадження за заявами в процедурі оформлення набуття громадянства України, а не установлення належності до такого, які є різними за правовими наслідками для особи, зокрема, в частині дати, з якої особа вважатиметься громадянином України, у зв`язку з чим у позасудовому порядку [PERSON] позбавлена можливості встановити належність до громадянства України. Також, суд вважає, що відсутні перешкоди для задоволення заяви, у зв`язку з не зверненням [PERSON] до органів ДМС з питання встановлення її належності до громадянства України та не отримання відмови уповноваженого органу, оскільки в силу положень п. 8 Порядку передумовою звернення особи до органів ДМС з заявою про встановлення належності до громадянства України визначено наявність судового рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України до 24 серпня 1991 року. Беручи до уваги встановлені судом обставини, та вищевикладені приписи чинного законодавства, суд приходить до висновку, що [PERSON] , [INFO] , постійно проживав на території України у період з 01 вересня 1972 року по 01 березня 1974 року. Зазначений факт підлягає встановленню судом, оскільки від нього залежить реалізація прав заявника, а саме отримання громадянства України. Таким чином, суд дійшов висновку, що заява про встановлення факту, що має юридичне значення є обґрунтованою, підтвердженою належними, достатніми та достовірними доказами, і, як наслідок, такою, що підлягає задоволенню.

Outcome: approved