Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до Приватного акціонерного товариства «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» про стягнення суму страхового відшкодування у розмірі 12 893,00 грн., пеню у розмірі 699,75 грн., збитки від інфляції у розмірі 180,50 грн., три проценти річних у розмірі 133,52 грн., моральна шкода у розмірі 3000,00 грн., а всього 16 906,77 грн., посилаючись на те, що 26.12.2020р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та автомобіля «Кіа Орtіmа», д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого був пошкоджений автомобіль Позивача. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 04.02.2021р. винним у скоєні ДТП визнано [PERSON] . На час скоєння ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Кіа Орtіmа», д.н.з.: [NUMBER] , була застрахована у Відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4622987 (витяг із сайту МТСБУ додається). У зв`язку із цим, Позивач у порядку ст.ст. 34, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав Відповідачу 30.12.2020р. повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 26.02.2021р. заяву про страхове відшкодування. 22.07.2021р. адвокатом позивача - Таран Л.М на адресу відповідача було надіслано адвокатський запит щодо надання інформації про: результати розгляду вказаних вище документів; причини затримки виплати страхового відшкодування; надання копії звіту щодо проведеної експертизи (дослідження) експерта відносно визначення розміру шкоди, завданої 26.12.2020р. під час ДТП автомобілю DACIA LOGAN ДНЗ [NUMBER] , належному [PERSON] на праві власності (копія адвокатського запиту разом із копією квитанції поштового відправлення додається, оригінал знаходиться у Позивача). 02.08.2021р. на адресу електронної пошти Таран Л.М. надійшла відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено: «1.Копія розрахунку у вкладенні, розмір збитку був узгоджений з Потерпілим та укладено заяву-договір про погодження. По справі оформлений страховий акт від 25.03.2021 року на суму виплати у розмірі 12 893,00 грн. Причиною затримки є тимчасові фінансові труднощі пов`язані з арештом рахунків, сьогодні рахунки розблоковано, найближчим часом почнеться процес виплат відшкодувань». До відповіді на адвокатський запит також було долучено копію ремонтної калькуляції №6981 від 12.02.2021р. (копія додається, оригінал знаходиться у відповідача), відповідно до якої загальна сума страхового відшкодування складає 12 893,49 грн. Таким чином, оскільки сторони дійшли згоди щодо розміру страхового відшкодування у сумі 12 893,00 грн. Оскільки станом на сьогоднішній день кошти не були виплачені Позивачу, така сума мас бути стягнена з Відповідача у судовому порядку. Ухвалою від 05.11.2021 р. відкрито провадження у справі. Відповідачем Приватним акціонерним товариством «Страхова група «Ю.БІ.АЙ-КООП» відзив на позовну заяву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, всебічно перевіривши обставини справи, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, дійшов наступного висновку. Встановлено, що 26.12.2020р. сталася дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля позивача та автомобіля «Кіа Орtіmа», д.н.з.: [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого був пошкоджений автомобіль Позивача. Постановою Дніпровського районного суду м.Києва від 04.02.2021р. винним у скоєні ДТП визнано [PERSON] . На час скоєння ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Кіа Орtіmа», д.н.з.: [NUMBER] , була застрахована у Відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4622987 (витяг із сайту МТСБУ додається). На час скоєння ДТП відповідальність власника транспортного засобу «Кіа Орtіmа», д.н.з.: [NUMBER] , була застрахована у Відповідача згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР4622987. У зв`язку із цим, Позивач у порядку ст.ст. 34, 35 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» подав Відповідачу 30.12.2020р. повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, а 26.02.2021р. заяву про страхове відшкодування. 22.07.2021р. адвокатом Позивача - Таран Л.М на адресу Відповідача було надіслано адвокатський запит щодо надання інформації про: результати розгляду вказаних вище документів; причини затримки виплати страхового відшкодування; надання копії звіту щодо проведеної експертизи (дослідження) експерта відносно визначення розміру шкоди, завданої 26.12.2020 р. під час ДТП автомобілю DACIA LOGAN ДНЗ [NUMBER] належному [PERSON] на праві власності. Адвокатський запит було вручено по довіреності 02.08.2021р.. 02.08.2021р. на адресу електронної пошти Таран Л.М. надійшла відповідь на адвокатський запит, в якому зазначено: «Копія розрахунку у вкладенні, розмір збитку був узгоджений з Потерпілим та укладено заяву-договір про погодження; По справі оформлений страховий акт від 25.03.2021 року на суму виплати у розмірі 12 893, 00 грн. Причиною затримки є тимчасові фінансові труднощі пов`язані з арештом рахунків, сьогодні рахунки розблоковано, найближчим часом почнеться процес виплат відшкодувань». До відповіді на адвокатський запит також було долучено копію ремонтної калькуляції №6981 від 12.02.2021р., відповідно до якої загальна сума страхового відшкодування складає 12 893,49 грн. Позивач просить стягнути на його користь суму страхового відшкодування у розмірі 12 893,00 грн., пеню у розмірі 699,75 грн., збитки від інфляції у розмірі 180,50 грн., три проценти річних у розмірі 133,52 грн., моральна шкода у розмірі 3000,00 грн., а всього 16 906,77 грн. До сфери обов`язкового страхування відповідальності належить цивільно-правова відповідальність власників наземних транспортних засобів згідно зі спеціальним Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Метою здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідно до статті 3 означеного Закону є забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, а також захист майнових інтересів страхувальників. Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 Закону). Згідно статті 6 цього Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. За змістом статтей 9, 22-31, 35, 36 Закону настання страхового випадку (скоєння дорожньо-транспортної пригоди) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Отже сторонами договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів є страхувальник та страховик, втім договір укладається з метою забезпечення прав третіх осіб (потерпілих) на відшкодування шкоди, завданої цим третім особам унаслідок скоєння дорожньо-транспортної пригоди за участю забезпеченого транспортного засобу. Завдання потерпілому шкоди особою, цивільна відповідальність якої застрахована, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди породжує деліктне зобов`язання, в якому праву потерпілого (кредитора) вимагати відшкодування завданої шкоди в повному обсязі кореспондується відповідний обов`язок боржника (особи, яка завдала шкоди). Водночас така дорожньо-транспортна пригода слугує підставою для виникнення договірного зобов`язання згідно з договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, в якому потерпілий так само має право вимоги до боржника (в договірному зобов`язанні ним є страховик). Разом з тим зазначені зобов`язання не виключають одне одного. Деліктне зобов`язання - первісне, основне зобов`язання, у якому діє загальний принцип відшкодування шкоди в повному обсязі, підставою його виникнення є завдання шкоди. Страхове відшкодування - виплата, яка здійснюється страховиком відповідно до умов договору, виключно в межах страхової суми та в разі, якщо подія, унаслідок якої завдано шкоди, буде кваліфікована як страховий випадок. Одержання потерпілим страхового відшкодування за договором не обов`язково припиняє деліктне зобов`язання, оскільки страхового відшкодування може бути недостатньо для повного покриття шкоди, й особа, яка завдала шкоди, залишається зобов`язаною. При цьому, потерпілий не є стороною договору страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, але наділяється правами за договором: на його, третьої особи, користь страховик зобов`язаний виконати обов`язок зі здійснення страхового відшкодування. Особа здійснює свої права вільно, на власний розсуд (частина перша статті 12 ЦК України); особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї (частина друга статті 14 цього Кодексу). Відповідно до статті 511 ЦК України зобов`язання не створює обов`язку для третьої особи. У випадках, встановлених договором, зобов`язання може породжувати для третьої особи права щодо боржника та (або) кредитора. Згідно частин першої, четвертої статті 636 ЦК України договором на користь третьої особи є договір, у якому боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок на користь третьої особи, яка встановлена або не встановлена у договорі. Якщо третя особа відмовилася від права, наданого їй на підставі договору, сторона, яка уклала договір на користь третьої особи, може сама скористатися цим правом, якщо інше не випливає із суті договору. Отже право потерпілого на відшкодування шкоди за рахунок особи, яка завдала шкоди, є абсолютним і не може бути припинене чи обмежене договором, стороною якого потерпілий не був, хоч цей договір і укладений на користь третіх осіб. Закон надає потерпілому право одержати страхове відшкодування, але не зобов`язує одержувати його. При цьому відмова потерпілого від права на одержання страхового відшкодування за договором не припиняє його права на відшкодування шкоди в деліктному зобов`язанні. Таким чином, потерпілому як кредитору належить право вимоги в обох видах зобов`язань: деліктному та договірному. Він вільно на власний розсуд обирає спосіб здійснення свого права шляхом звернення вимоги виключно до особи, яка завдала шкоди, про відшкодування цієї шкоди, або шляхом звернення до страховика, у якого особа, яка завдала шкоди, застрахувала свою цивільну відповідальність, із вимогою про виплату страхового відшкодування, або шляхом звернення до страховика та в подальшому до особи, яка завдала шкоди, за наявності передбачених статтею 1194 ЦК України підстав. Потерпілий може відмовитися від свого права вимоги до страховика та одержати повне відшкодування шкоди від особи, яка її завдала, в межах деліктного зобов`язання, незалежно від того, чи застрахована цивільно-правова відповідальність особи, яка завдала шкоди, у такому випадку особа, яка завдала шкоди і цивільно-правова відповідальність якої застрахована, після задоволення вимоги потерпілого не позбавлена права захистити свій майновий інтерес за договором страхування та звернутися до свого страховика за договором з відповідною вимогою про відшкодування коштів, виплачених потерпілому, в розмірах та обсязі згідно з обов`язками страховика як сторони договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (правова позиція, висловлена Верховним Судом України у постанові від 14.09.2016 р. у справі №6-725цс16). Пунктом 36.5 ст. 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» визначено, за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика (МТСБУ) особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Згідно пункту 36.2. статті 36 означеного Закону страховик протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його. Якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (її представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. При цьому доплата в розмірі, що не перевищує суми податку, здійснюється за умови отримання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) документального підтвердження факту оплати проведеного ремонту. Якщо у зв`язку з відсутністю документів, що підтверджують розмір заявленої шкоди, страховик (МТСБУ) не може оцінити її загальний розмір, виплата страхового відшкодування (регламентна виплата) здійснюється у розмірі шкоди, оціненої страховиком (МТСБУ). Страховик має право здійснювати виплати без проведення експертизи (у тому числі шляхом перерахування коштів особам, які надають послуги з ремонту пошкодженого майна), якщо за результатами проведеного ним огляду пошкодженого майна страховик і потерпілий досягли згоди про розмір та спосіб здійснення страхового відшкодування і не наполягають на проведенні оцінки, експертизи пошкодженого майна; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону, - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). За правилами частини першої статті 992 ЦК України у разі несплати страховиком страхувальникові або іншій особі страхової виплати страховик зобов`язаний сплатити наустойку в розмірі, встановленому договором або законом. Згідно пункту 36.5. статті 36 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» за кожен день прострочення виплати страхового відшкодування (регламентної виплати) з вини страховика особі, яка має право на отримання такого відшкодування, сплачується пеня з розрахунку подвійної облікової ставки Національного банку України, яка діє протягом періоду, за який нараховується пеня. Отже пеню за несвоєчасну виплату страхового відшкодування в сумі 699,75 грн. слід також стягнути з відповідача на користь позивача, з наданим позивачем розрахунком суми пені суд погодився, при цьому відповідач жодних заперечень щодо позову суду не надав. Також відповідно до частини другої статті 625 ЦК України відповідач зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення у сумі 180,50 грн., 3% річних з простроченої суми у сумі 133,52 грн., з наданими позивачем розрахунками суд погодився, при цьому відповідач жодних заперечень щодо позову суду не надав. Відповідно до частин першої та другої статті 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Суд, враховуючи, що право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним, знаходить різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) у сумі 12 893,49 грн., тобто завдану в результаті дорожньо-транспортної пригоди матеріальну шкоду, слід стягнути, виходячи з наступного. Згідно пункту четвертого постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статтей 1166, 1187 ЦК України шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправильними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Відповідно до частини другої статті 1192 ЦК України розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Згідно з роз`ясненнями, викладеними у пункті 14 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 р. «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», при визначені розміру та способу відшкодування шкоди, завданої майну потерпілого, судам слід врахувати положення статті 1192 ЦК України. Наприклад, з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ такого ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Коли відшкодування шкоди в натурі неможливе, потерпілому відшкодовуються в повному обсязі збитки відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Статтею 23 ЦК України визначено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до частини другої цієї статті моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. За змістом частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній особі неправомірними рішенням, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно пункту 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 р. під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зав`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. В даному випадку, приймаючи до уваги посилання позивача на спричинення йому моральної шкоди, та, враховуючи те, що у зв`язку із протиправними діями відповідача, позивачу довелося докладати значних зусиль для відновлення його порушених прав, що стало причиною його моральних страждань, суд погоджується з вимогами позивача про необхідність відшкодування такої моральної шкоди. Враховуючи характер та обсяг страждань, яких зазнав позивач, тяжкість вимушених змін у його життєвих стосунках, виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд приходить до висновку про необхідність визначити розмір відшкодування моральної шкоди в у розмірі 3 000,00 грн. У зв`язку із задоволенням позову в повному обсязі судові витрати у виді судового збору у розмірі 908,00 грн. відповідно до статті 141 ЦПК України покладаються на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved