Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

13.06.2022 року від [PERSON] до суду надійшла позовна заява до ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ», третя особи - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів, за результатами розгляду якої позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь матеріального збитку за ненадані туристичні послуги в розмірі 9 252,03 грн. та витрати на правничу допомогу в розмірі 5 000,00 грн. В обґрунтування позову зазначено, що між ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та [PERSON] укладено Договір про надання туристичних послуг № 0077-20 від 27.01.2020 року - груповий тур до Мальти: «Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі», вартістю 8 700 грн., що в еквіваленті становить 315 євро, дата туру: з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року. Позивачем 27.01.2020 року внесено передплату в розмірі 8 700 грн. Але 20.03.2020 року їй було повідомлено засобом телефонного зв`язку про скасування туру, таким чином туристичні послуги за договором отримані не були. Позивач неодноразово зверталася із заявами та претензіями про повернення грошових коштів але станом на теперішній час кошти не повернено. На зв`язок ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» не виходить, всі намагання зв`язатися з представниками підприємства залишилися безуспішними. Окрім суми передплати позивач, на підставі ст. 10 Закону України «Про захист прав споживачів», вимагає сплати пені за 772 дні у розмірі 3% річних в сумі 552,03 грн. Ухвалою суду від 17 червня 2022 року позов прийнято до розгляду та відкрито провадження по зазначеній справі. Вирішено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 24-25). 14.07.2022 року від третьої особи - Державна служба України з питань безпечності харчових продуктів і захисту споживачів надійшли пояснення, відповідно до яких перевірка ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» за заявою [PERSON] не проведена спочатку через встановлення обмежень щодо проведення перевірок суб`єктів господарювання у зв`язку з COVID-19, а потім у зв`язку із введенням воєнного стану (а.с. 32-35). Ухвалою суду від 18 липня 2022 року продовжено строк проведення підготовчого провадження (а.с. 41-42). Ухвалою суду від 15 вересня 2022 року підготовче провадження закрито (а.с. 52). Представник позивача - адвокат Лясковецький Т.І. надав суду заяву про розгляд справи за відсутності позивача та його представника, зазначивши, що позов підтримує в повному обсязі (а.с. 62). Представник відповідача ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» у судове засідання не з`явився, хоча про час день та місце слухання справи був повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив, заперечень стосовно позовних вимог позивача не надав. Відповідно до ч.1 ст.131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Таким чином, згідно з вимогами ст.ст. 128, 131 ЦПК України, відповідач та третя особа повідомлені про час та місце слухання справи за адресою його місця проживання чи місця перебування, зареєстрованого у встановленому законом порядку та не з`явилися у судове засідання без поважних причин. Прийнявши до уваги заяву позивача, суд вирішив провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вивчивши позовні вимоги позивача, перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, приходить до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що 27.01.2020 року між ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» та [PERSON] укладено договір про надання туристичних послуг № 0077-20 (а.с. 7-9). За умовами договору турагент за встановлену плату зобов`язується забезпечити туристку [PERSON] комплексом туристичних послуг: «Груповий тур до Мальти: « Травневі свята на Мальті з відпочинком на морі » з 28.04.2020 року по 05.05.2020 року; загальна вартість туристичних послуг становить 8 700 грн., що в еквіваленті становить 315 євро. 28.01.2020 року на виконання умов договору про надання туристичних послуг позивач внесла передплату у сумі 8 700,00 грн., що підтверджується квитанцією (а.с. 11). В порушення умов договору відповідачем не надані туристичні послуги. 18.10.2021 року позивач направила на адресу ТОВ «ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ» засобами поштового зв`язку заяву про повернення коштів (а.с. 12-13). 09.12.2021 року позивачем було направлено претензію про повернення коштів на адресу ТОВ "ТАКІ ДА ТРЕВЕЛ" (а.с. 14-15). Станом на теперішній час кошти не повернуто. За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав па обов`язків. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться, як передбачено частиною першою статті 526 Цивільного кодексу України. Умови статті 629 Цивільного кодексу України визначають, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до статті 615 Цивільного кодексу України одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. Відповідно до ст. 906 ЦК України збитки, завдані замовнику невиконанням або неналежним виконанням договору про надання послуг за плату, підлягають відшкодуванню виконавцем, у разі наявності його вини, у повному обсязі, якщо інше не встановлено договором. Виконавець, який порушив договір про надання послуг за плату при здійсненні підприємницької діяльності, відповідає за це порушення, якщо не доведе, що неналежне виконання виявилося неможливим внаслідок непереборної сичи, якщо інше не встановлене договором або законом. Стаття 10 Закону України «Про туризм» серед прав туристів передбачає право на відшкодування матеріальних і моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору. За приписами статей 20, 25 Закону України «Про туризм» туроператор має право відмовитися від виконання договору лише за умови повного відшкодування замовникові збитків, а туристи мають право на відшкодування матеріальних та моральних збитків у разі невиконання або неналежного виконання умов договору на туристичне обслуговування. Відповідно до ч.15 ст.20 Закону України «Про туризм» якість туристичних послуг має відповідати умовам договору на туристичне обслуговування, порядок і способи захисту порушених прав туристів визначаються Законом України «Про захист прав споживачів». Так пункт 4.2.3. вищевказаного договору надає клієнту право на відшкодування збитків, завданих внаслідок невиконання або неналежного виконання умов договору іншою стороною. Відповідно до ч.2 ст. 625ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до частини п`ятої статті 10 Закону України «Про захист прав споживачів» у разі, коли виконавець не може виконати (прострочує виконання) роботу (надання послуги) згідно з договором, за кожний день на (кожну годину, якщо тривалість виконання визначено у годинах) прострочення споживачеві сплачується пеня в розмірі трьох відсотків вартості роботи (послуги), якщо інше не передбачено законодавством. За період з 28.04.2020 року (дата початку туристичної подорожі згідно з договором) по 10 червня 2022 року відповідач прострочив виконання 772 календарних днів, а отже розмір пені за прострочення виконання договору на туристичне обслуговування становить 552,03 грн. (8 700,00 грн. х 3% / 365 х 772 день = 552,03 грн.). На підставі викладеного, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. Згідно з вимогами ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на відповідача. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст.137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Отже, витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової (правничої) допомоги № 21/22 від 15.02.2022 р., акт про виконані роботи та надані послуги від 10.06.2022 р., свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю (а.с. 17-20) Враховуючи обсяг наданих адвокатом послуг; ціну позову; значення справи для сторони, суд вважає співмірним витрати на правничу допомогу у розмірі 5 000 грн., тому ці витрати підлягають стягнення з відповідача.

Outcome: approved