Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

09.08.2022 в.о. начальника відділу Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради Неділя О. звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення коштів державної допомоги, виплаченої надміру, в якому просить стягнути з відповідача на користь Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради кошти, надміру виплачені за призначеною державною соціальною допомогою малозабезпеченим сім`ям в розмірі 12050,82 грн. та сплачений судовий збір у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що відповідно до заяви гр. [PERSON] від 25.07.2019 Шевченківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було призначено та виплачено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.07.2019 до 31.12.2019. В результаті проведеної Шевченківським відділом соціального захисту перевірки даних, наданих заявником, встановлено, що [PERSON] свідомо подала неправдиву/неповну інформацію про доходи своїх синів [PERSON] та [PERSON] . А саме: при призначенні вищевказаної допомоги нею не було повідомлено про те, що її син [PERSON] працював у ТОВ «Прімоколект Центр грошових вимог» у період з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року. Також [PERSON] працював у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у період з 25.02.2019 до 24.05.2019 року, а також [PERSON] працював у ТзОВ «М-КІНО» у період І кварталу 2019 року та отримали дохід в сумі 78285,44грн., що вплинуло на розмір виплачених державних соціальних допомог. Таким чином, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначалась у завищеному розмірі з вини відповідача, яка подала недостовірну інформацію. Це призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді державних соціальних допомог на суму 12050,82грн. З метою досудового врегулювання спору, 20.01.2020р. відповідачу скеровувались повідомлення з вимогою повернути зайво виплачені кошти, однак такі залишились без реагування. На даний час належна до повернення сума заборгованості залишається непогашеною, тому Управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради змушений звернутися до суду за захистом своїх прав. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Львова від 15.08.2022 відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в спрощеному позовному провадженні (а.с.29). Представник позивача в судове засідання не з`явився, однак подав до суду клопотання, в якому підтримує позовні вимоги в повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує та просить суд розглядати справу у його відсутності, а тому суд вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів. Відповідач у судове засідання не з`явився, повторно, з невідомих суду причин, хоча належним чином повідомлявся про час та місце розгляду справи, що стверджується відмітками у журналі реєстрації вихідної кореспонденції, наявним в матеріалах справи рекомендованим повідомленням про вручення, відзив відповідачем до суду подано не було, а тому оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без його участі, представник позивача не заперечував проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог статтей 280-283 ЦПК України вважає за можливе провести заочний розгляд справи на підставі наявних доказів. У відповідності до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд вважає за можливе розглянути дану справу у відсутності сторін без фіксування судового засідання технічними засобами. З`ясувавши дійсні обставини справи, права та обов`язки сторін, перевіривши зібрані по справі матеріали, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 Цивільного процесуального кодексу України (далі по тексту - ЦПК України) суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що відповідно до заяви гр. [PERSON] від 25.07.2019 Шевченківським відділом соціального захисту управління соціального захисту департаменту гуманітарної політики Львівської міської ради було призначено та виплачено державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям за період з 01.07.2019 до 31.12.2019. Для призначення цього виду соціальної допомоги заявником подана заява від 25.07.2019 (а.с.4), та декларація про доходи і витрати, осіб, які звернулися за призначенням житлової субсидії від 25.07.2019 (а.с.5). Призначення та виплата державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям визначається Порядком призначення і виплати державної соціальної допомога малозабезпеченим сім`ям, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 24.02.2003 №250. В результаті проведеної Шевченківським відділом соціального захисту перевірки даних, наданих заявником, встановлено, що [PERSON] свідомо подала неправдиву/неповну інформацію про доходи своїх синів [PERSON] та [PERSON] . А саме: при призначенні вищевказаної допомоги нею не було повідомлено про те, що її син [PERSON] працював у ТОВ «Прімоколект Центр грошових вимог» у період з 01.06.2019 року по 30.06.2019 року. Також [PERSON] працював у ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» у період з 25.02.2019 до 24.05.2019 року, а також [PERSON] працював у ТзОВ «М-КІНО» у період І кварталу 2019 року та отримали дохід в сумі 78285,44грн., що вплинуло на розмір виплачених державних соціальних допомог. Також, дана інформація підтверджується Актом про проведення правильності та повноти інформації, що надається заявником для призначення житлової субсидії та соціальної допомоги Шевченківського відділу соціального захисту від 26.11.2019 (а.с.18). Відповідно до п. 7 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 року, розмір державної соціальної допомоги визначається як різниця між прожитковим мінімумом для сім`ї та середньомісячним сукупним доходом малозабезпеченої сім`ї. Розмір прожиткового мінімуму для сім`ї залежить від її складу і визначається як сума прожиткових мінімумів, розрахованих і затверджених відповідно до Закону України "Про прожитковий мінімум" для осіб, які належать до основних соціальних і демографічних груп населення. Відповідно до п. 9 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 року, середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї - обчислений у середньому за місяць дохід усіх членів малозабезпеченої сім`ї, одержаний ними протягом шести місяців. Шість місяців становлять два квартали, що передують місяцю, який передує місяцю звернення за призначенням державної соціальної допомоги (далі - період, за який враховуються доходи). Середньомісячний сукупний дохід малозабезпеченої сім`ї для призначення державної соціальної допомоги визначається відповідно до Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632. Відповідно до п. 4 Порядку обчислення середньомісячного сукупного доходу сім`ї (домогосподарства) для усіх видів державної соціальної допомоги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 22 липня 2020 р. № 632, до середньомісячного сукупного доходу враховуються такі доходи: - заробітна плата в розмірі, що залишається після сплати податку на доходи фізичних осіб; - грошове забезпечення військовослужбовців; - пенсія, щомісячне довічне грошове утримання суддів у відставці; - стипендія, у тому числі із сумою її індексації, нарахованої відповідно до закону (крім соціальної стипендії, яка надається дітям-сиротам, дітям, позбавленим батьківського піклування, та особам з їх числа); - соціальні виплати, які призначаються структурними підрозділами з питань соціального захисту населення районних, районних у мм. Києві та Севастополі держадміністрацій, виконавчими органами міських рад міст обласного значення, районних у містах (у разі утворення) рад (далі - органи соціального захисту населення), у тому числі пільги на оплату житлово-комунальних послуг, придбання твердого палива та скрапленого газу; - допомога по безробіттю, інші страхові виплати, які призначаються фондами соціального страхування; - грошові перекази, отримані із-за кордону; - дивіденди від цінних паперів; - інші доходи, відомості про які отримано від ДПС і Пенсійного фонду України, а також доходи, які задекларовано особою. Відповідно до ст. 1 ЗУ «Про державну соціальну допомогу малозабезпеченим сім`ям», сім`я - особи, які разом проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Права члена сім`ї має одинока особа. До складу сім`ї включаються чоловік, дружина; рідні та усиновлені діти зазначених осіб віком до 18 років, а також діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти (у тому числі у період між завершенням навчання в одному із зазначених навчальних закладів та вступом до іншого навчального закладу або у період між завершенням навчання за одним освітньо-кваліфікаційним рівнем та продовженням навчання за іншим, за умови що такий період не перевищує чотири місяці) до досягнення 23 років і не мають власних сімей; неодружені повнолітні діти, які визнані особами з інвалідністю з дитинства I та II групи або особами з інвалідністю I групи і проживають разом із батьками; непрацездатні батьки чоловіка та дружини, які проживають разом з ними і перебувають на їхньому утриманні у зв`язку з відсутністю власних доходів; особа, яка проживає разом з одинокою особою з інвалідністю I групи і доглядає за нею; жінка та чоловік, які проживають однією сім`єю та не перебувають у шлюбі, але мають спільних дітей. При цьому до складу сім`ї включаються незалежно від місця проживання (перебування) або реєстрації діти, які навчаються за денною формою навчання у закладах загальної середньої, професійної (професійно-технічної), фахової передвищої, вищої освіти до досягнення 23 років і не мають власних сімей. До складу сім`ї не включаються особи, які перебувають на повному державному утриманні. Згідно п. 25 Порядку призначення і виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №250 від 24.02.2003 року, якщо малозабезпеченою сім`єю приховано або подано недостовірні дані про доходи та майновий стан або органом соціального захисту населення отримано інформацію про обставини, що вплинули на встановлення права на призначення державної соціальної допомоги та визначення її розміру, внаслідок чого надміру виплачено кошти, органи соціального захисту населення: визначають обсяг надміру виплачених коштів з місяця призначення державної соціальної допомоги та встановлюють строки їх повернення залежно від матеріального стану малозабезпеченої сім`ї; повідомляють уповноваженому представнику малозабезпеченої сім`ї про обсяг надміру виплачених коштів та строки їх повернення. Суми надміру виплаченої державної соціальної допомоги повертаються: отримувачем державної соціальної допомоги самостійно; за згодою отримувача державної соціальної допомоги у повному обсязі за рахунок її наступних виплат; за рішенням органу соціального захисту населення за рахунок суми наступних виплат державної соціальної допомоги у розмірі, що не перевищує 20 відсотків щомісячної суми призначеної допомоги. У разі неможливості добровільного повернення або утримання надміру виплачених сум державної соціальної допомоги такі суми стягуються в судовому порядку. Так, неподання інформації відповідачем про отримання доходу у розмірі 78285,44грн. вплинуло на розмір державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям. Таким чином, державна соціальна допомога малозабезпеченим сім`ям призначалась у завищеному розмірі з вини відповідача, яка подала недостовірну інформацію. Це призвело до надмірної виплати бюджетних коштів у вигляді державних соціальних допомог на суму 12050,82грн. З метою досудового врегулювання спору, 20.01.2020р. відповідачу скеровувались повідомлення з вимогою повернути зайво виплачені кошти, однак такі залишились без реагування. Оскільки відповідачем вимога позивача про повернення коштів залишена без реагування, добровільно кошти в розмірі 12050,82грн. не повернуті, вони підлягають стягненню з відповідача. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Приписами п.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен при вирішенні питання щодо його цивільних прав та обов`язків … має право на справедливий і відкритий розгляд упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Зокрема, у п.33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 року у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч.1 ст.6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. У п.26 рішення ЄСПЛ у справі «Надточій проти України» та п.23 рішення ЄСПЛ у справі «Гурепка проти України» наголошується на принципі рівності сторін - одному із складників ширшої компетенції справедливого судового розгляду, який передбачає, що кожна сторона повинна мати розумну можливість відстоювати свою позицію у справі в умовах, які не ставлять її в суттєво менш сприятливе становище порівняно з опонентом. Відповідно до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони гуртуються. Міра, до якої суд має виконати обв`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Справа "Серявін та інші проти України" № 4909/04 §58 ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Таким чином, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалися сторони, як на підставу своїх вимог, оцінивши належним чином зібрані по справі докази кожен окремо на їх достовірність та допустимість, а також їх достатність та взаємний зв`язок у сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення. Крім того, в силу дії ст. 141 ЦПК України до стягнення з відповідача підлягає розмір судових витрат, сплачених позивачем при зверненні з заявою до суду. У зв`язку з наведеним, з відповідача підлягають стягненню на користь позивача 2481,00грн. судового збору.

Outcome: approved