Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

позивач звернулась в Гайворонський районний суд з позовом про поділ майна подружжя, в якому просила в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за нею та відповідачем право власності по Ѕ частки автомобіля BMW X 5 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] вартістю 160875,00 грн. Стислий виклад позиції сторін позиція позивачки На час пред`явлення позову, з 09.10.2010 вона з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі. За час перебування в шлюбі, 22.12.2021, ними за кошти сімейного бюджету придбано спірний автомобіль вартістю 11000 доларів США, що еквівалентно 231750,00 грн, право власності на який зареєстровано за відповідачем. Із загальної вартості придбаного автомобіля 3000 доларів США є власністю її сина [PERSON] , які він надав їм у борг для придбання автомобіля. На даний час вони обоє є внутрішньо переміщеними особами. Відповідач використовує автомобіль у власних потребах, приховує його від неї, вважає своєю особистою власністю. У зв`язку з цим та враховуючи, що автомобіль є неподільною річчю вона просить визнати за нею та відповідачем право власності на Ѕ частки спірного автомобіля за кожним. В судове засідання позивачка не з`явилась, подала письмову заяву через канцелярію суду, в якій позов підтримала, та просила його задовольнити. позиція відповідача У поданому відзиві відповідач просив відмовити в задоволенні позову. Зазначив, що справді з 09.10.2010 перебуває з позивачем в зареєстрованому шлюбі. У зв`язку з воєнною агресією росії їх подружжя змушене було переїхати до Голованівського району з зареєстрованого місця проживання. Визнав, що за спільні кошти подружжя було придбано спірний автомобіль вартістю 11000 доларів США, що еквівалентно 321750,00 грн, право власності на який зареєстровано за ним. Заперечив, що з загальної вартості автомобіля 3000 доларів США надані в борг її сином [PERSON] вказавши, що таких коштів він нього не отримував, боргової розписки не надавав, автомобіль придбаний за подружні заощадження. В судове засідання відповідач та його представник адвокат Лісовська О. А. не з`явились, від представника надійшла письмова заява в якій вона просила провести розгляд справи в судовому засіданні за її відсутності, взяти до уваги позицію викладену у відзиві, не заперечила проти задоволення позовних вимог. Заяви та клопотання учасників справи Позивачка подала: клопотання про витребування доказів (в позовній заяві, а. с. 5), заяву про відкладення підготовчого судового засідання 01.09.2022 (а.с. 36), про розгляд справи за її відсутності (а. с. 68). Відповідач (та його представник) подав: заяву про відкладення підготовчого судового засідання 01.09.2022 (а.с. 35), про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 50, 63-64), про відкладення розгляду справи (а. с. 57), про розгляд справи за її відсутності (а. с. 67). Процесуальні дії у справі Ухвалою від 21.08.2022 відкрито провадження в справі в порядку загального позовного провадження, витребувано у відповідача копію свідоцтва про реєстрацію автомобіля за клопотанням позивачки (а. с. 16-17). Ухвалою від 31.08.2022 за клопотанням сторін підготовче судове засідання відкладено (а. с. 37). Ухвалою від 13.09.2022 відмовлено в клопотанні про прийняття зустрічного позову та об`єднанні його з первісним, зустрічну позовну заяву передано за правилами виключної підсудності до Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська (а. с. 41-42). Ухвалою від 13.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу для розгляду по суті (а. с. 47). Ухвалою від 25.10.2022 задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 54). Протокольною ухвалою від 26.10.2022, за клопотанням представника відповідача, відкладено судове засідання (а. с. 59). Ухвалою від 07.11.2022 задоволено клопотання представника відповідача про участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції (а. с. 65). Зважаючи на те, що сторони скористались своїм процесуальним правом та подали заяви про проведення судового засідання за їх відсутності, суд відповідно до положень ч. 2 ст. 211 ЦПК України здійснив судовий розгляд справи на підставі наявних в суду матеріалів. Суд, з`ясувавши обставини, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог та заперечень, всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні у справі докази, надавши оцінку кожному доказу окремо та зібраним у справі доказам у цілому, доходить висновку, що позов підлягає до задоволення повністю виходячи з такого. Фактичні обставини, встановлені судом, з посиланням на докази, на підставі яких встановлені відповідні обставини Відповідно до Свідоцтва про шлюб [NUMBER] від 09.10.2010 виданого виконкомом Богоявленської сільської ради Мар`їнського району Донецької області сторони 09.10.2010 зареєстрували шлюб (а. с. 7). Згідно довідки від 10.03.2022 № 3509-7000156174 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , яка зареєстрована в [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно довідки від 10.03.2022 № 3509-7000143814 про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи [PERSON] , який зареєстрований в [ADDRESS] , фактично проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 10). Відповідно до довідки про курс НБУ № 125 від 18.07.2022 курс НБУ станом на 18.07.2022 становить 29,2549 грн (а.с. 11). Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] автомобіль марки BMW Х 5, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] сірого кольору, реєстраційний номер [NUMBER] , 2006 року випуску дата першої реєстрації 21.12.2021, дата реєстрації 29.12.2021 належить [PERSON] . Зміст спірних правовідносин Спірні правовідносини між сторонами виникли у зв`язку з визнанням майна спільною сумісною власністю подружжя та визнання права на частку у цьому майні. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу\~України та Сімейного кодексу України. Так, положенням статті 15\~ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (частина перша статті 16 ЦК України). Статтею 60\~СК України визначено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Конструкція норми статті 60\~СК України свідчить про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Разом із тим, зазначена презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Згідно з частиною 1 статті 61\~СК України об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними (стаття 63 СК України). Частиною 1 статті 70\~СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом (частина 2 статті 372 ЦК України). Згідно з положеннями статті 328\~ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності чи необґрунтованість активів, які перебувають у власності, не встановлені судом. Майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом (частина 3 статті 368 ЦК України). Відповідно до приписів частин 2, 3 статті 372\~ЦК України у\~разі поділу\~майна,\~що є\~у спільній\~сумісній власності,\~вважається,\~що частки\~співвласників у\~праві спільної\~сумісної власності\~є рівними,\~якщо інше\~не встановлено\~домовленістю між\~ними або\~законом.\~За рішенням\~суду частка\~співвласника може\~бути збільшена\~або зменшена\~з урахуванням\~обставин,\~які мають\~істотне значення. У разі поділу майна між співвласниками право спільної сумісної власності на нього припиняється. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Мотивована оцінка наведених сторонами аргументів щодо наявності чи відсутності підстав для задоволення позову. Судом встановлено на підставі безпосередньо досліджених та оцінених наявних у справі доказів, що сторони у справі з 09.10.2010 перебували у шлюбі та за час шлюбу 29.12.2021 придбали спірний автомобіль за 11000 доларів США, що еквівалентно 321750,00 грн. Дані обставини підтверджуються належними доказами, не оспорюються та в частині вартості автомобіля визнаються відповідачем. Слід зазначити, що обставини, які визнаються учасниками справи не підлягають доказуванню в силу ч. 1 ст. 82 ЦПК України. При цьому суд не має обґрунтованого сумніву щодо вартості спірного автомобіля. Слід зауважити, що обставина вказана в позовній заяві позивачкою про отримання в позику 3000 доларів США для придбання автомобіля не підтверджена жодним доказом. Також дана обставина заперечується відповідачем. За таких обставин суд не бере до уваги таке твердження позивачки. Положення статей 60, 69, 70 Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція висловлена в постанові ВП ВС від 21.11.2018 у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18). Способи та порядок поділу майна, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, визначаються статтею 71 СК України. КЦС ВС у постанові від 24.06.2020 р. у справі № 742/2501/16-ц вказав, що «під час здійснення поділу майна у судовому порядку суд повинен виходити з презумпції рівності часток, а також з вимог статті 71 СК України, відповідно до якої поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі або реалізується через виплату грошової компенсації вартості його частки в разі неподільності майна (частина друга статті 364 ЦК України). Вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин четвертої та п`ятої статті 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених статтею 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. У разі коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності». Статтею 372 ЦК України визначено, що майно, яке є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. З огляду на встановлені судом обставини справи та в силу викладених норм права, спірний автомобіль марки BMW X 5 2006 року випуску, ідентифікаційний номер транспортного засобу [NUMBER] , державний номерний знак [NUMBER] є спільною сумісною власністю подружжя. Суд не вбачає підстав для відступлення від рівності часток при поділі майна подружжя. Оскільки жоден з подружжя не вчинив дій, які б дозволили отримати одному з них грошову компенсацію вартості неподільної речі автомобіля, такий не може бути реально поділений між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у їх спільній частковій власності. За таких обставин і міркувань позов є обґрунтованим і таким, що підлягає до задоволення. Розподіл між сторонами судових витрат Відповідно до вимог статті 141\~ЦПК України сплачений\~позивачем судовий\~збір у\~сумі 1608,75\~грн підлягає\~стягненню з\~відповідача на користь позивачки у повному обсязі.

Outcome: approved