Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

\~ \~ \~ \~Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11» 01 грудня 2021 року звернулося до суду з позовом до відповідачів [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги на утримання будинку і прибудинкової території та судових витрат, позовні вимоги змінювалися, доповнювалися і уточнювалися. Позивач в своєму позові та з представниками посилаються на те, що з відповідач [PERSON] є членом їх об`єднання, на неї відкрито особовий рахунок і встановлені фактичні відносини з приводу надання послуг на утримання будинку і прибудинкової території, [PERSON] є чоловіком вказаного відповідача і з дружиною фактично мешкає в їх житлі, об`єкті нерухомості: [ADDRESS] ; відповідачі повинні виконувати рішення зборів ОСББ про вказану оплату послуг, але вони цього свідомо не роблять, внаслідок чого позивачу завдано збитки, є заборгованість. Відповідальність за завдання збитків, скоєння цієї шкоди і заборгованість згідно з умов рішень об`єднання та закону повинні нести відповідачі. Вартість збитків позивача з урахуванням часу користування вказаними послугами відповідачем, сезонності та показників лічильників з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог, уточнень і перерахунків за тривалий період з 2016 року по. 2021 рік станом на час подачі позову складає 36 731 грн. 26 коп.. Представник позивача просив суд стягнути з відповідача вказану суму збитків, а також витрати на оплату правової допомоги і судового збору, задовольнивши уточнений позов в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] і [PERSON] не погодилися з вимогами до них, надали відзив і заперечення, де позовні вимоги фактично не визнали і заперечували проти їх задоволення, по частині вимог сторона позивача пропустила строк позовної давності і вже було рішення суду, по іншим вимогам не надано вірного і об`єктивного розрахунку боргу, частину послуг вони оплатили, але це чомусь не ввійшло до розрахунків позивача, не підтверджені належним чином повноваження представника позивача; позовні вимоги не доведені і не обгрунтовані, не заперечували проти розгляду справи за їх відсутності. З`ясувавши думку сторін, перевіривши матеріали справи, оцінивши надані та добуті докази, суд вважає позовні вимоги не обґрунтованими та не підлягаючими задоволенню за наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні встановлено, що у 2016 році багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11», що підтверджується Актами про списання багатоквартирного будинку з балансу та приймання-передачі багатоквартирного будинку з балансу на баланс, Статутом ОСББ «Бригадна 11» від 22 листопада 2016 року. ОСББ «Бригадна 11» створено на підставі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та є неприбутковою організацією і не має на меті отримання прибутку для його розподілу між членами об`єднання. Відповідно до п. 2 розділу 3 Статуту ОСББ «Бригадна 11», вищим органом управління позивача є загальні збори. Згідно з п. З розділу 3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Загальними зборами ОСББ «Бригадна 11» у було затверджено розмір щомісячних внесків: внески на утримання будинку та прибудинкової території, внески на забезпечення охорони будинку та утримання системи відеоспостереження за будинком та інш. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. У відповідності до п. 2 розділу 4 Статуту сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, .що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковими для всіх співвласників. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , отже у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є співвласником вказаного багатоквартирного будинку. Отже, з листопада 2016 року відповідач отримує послуги, які забезпечує позивач та зобов`язаний щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця сплачувати за них внески, розмір яких затверджений загальними зборами. Фактично у вказаному житлі мешкає [PERSON] (чоловік відповідачки) з сім`єю і користується послугами позивача. Однак, на думку позивача, в порушення ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 2 розділу 4 Статуту, відповідачі не сплачують затверджені Загальними зборами внески, тим самим порушують свій обов`язок співвласника з своєчасної і в повному обсязі сплати належних внесків. [PERSON] як боржник, що прострочив виконання грошового зобов`язання, на підставі ст. 625 ЦК України зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних з простроченої суми, індекс інфляції за весь час прострочення та три проценти річних з простроченої суми. В добровільному порядку питання вирішене не було, виник спір і позивач вимушений був звертатися з позовом до суду. Суд вважає позовні вимоги не підлягаючими задоволенню, виходячи з наступного. Стаття 15 ЦК України передбачає право на захист цивільних прав та інтересів: «1. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання…». Стаття 16 ЦК України передбачає, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог Цивільного кодексу України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. \~ \~ \~ \~Судом з`ясовано, що у 2016 році багатоквартирний будинок за адресою: [ADDRESS] , був переданий на баланс Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Бригадна 11», що підтверджується Актами про списання багатоквартирного будинку з балансу та приймання-передачі багатоквартирного будинку з балансу на баланс, Статутом ОСББ «Бригадна 11» від 22 листопада 2016 року. ОСББ «Бригадна 11» створено на підставі Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та є неприбутковою організацією і не має на меті отримання прибутку для його розподілу між членами об`єднання. \~ \~ \~ \~Отже, позивач ОСББ «Бригадна 11» є балансоутримувачем будинку [ADDRESS] і відповідно до положень Закону України «Про житлово-комунальні послуги» надає фізичній особі споживачу житлово-комунальні послуги, що полягають у теплопостачанні, електропостачанні, водопостачанні і водовідведенні та інш. за його місцем проживання. Зазначені правовідносини є складовою частиною правочину найму житлового приміщення, передбаченого нормами ЖК України, що виникли з дій боржника та ОСББ «Бригадна 11», спрямованих на набуття цивільних прав та обов`язків щодо житлово-комунальних послуг та їх оплати. У відповідності з ч. 1 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» метою створення ОСББ «Бригадна 11» є забезпечення і захист прав співвласників, дотримання ними своїх обов`язків, належне утримання та використання спільного майна будинку, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Частиною 4 ст. 4 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що основна діяльність об`єднання полягає у здійсненні функцій, що забезпечують реалізацію прав власників приміщень на володіння та користування спільним майном членів об`єднання, належне утримання будинку та прибудинкової території, сприяння членам об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами та виконання ними своїх зобов`язань, пов`язаних з діяльністю об`єднання. Відповідно до п. 2 розділу 3 Статуту ОСББ «Бригадна 11», вищим органом управління позивача є загальні збори. Згідно з п. З розділу 3 Статуту до виключної компетенції загальних зборів належить визначення порядку сплати, переліку та розмірів внесків і платежів співвласників. Загальними зборами ОСББ «Бригадна 11» у було затверджено розмір щомісячних внесків: внески на утримання будинку та прибудинкової території, внески на забезпечення охорони будинку та утримання системи відеоспостереження за будинком та інш. Частиною 5 ст. 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» встановлено, що рішення загальних зборів, прийняте відповідно до Статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. У відповідності до п. 2 розділу 4 Статуту сплата встановлених загальними зборами об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до ремонтного, резервного фондів у розмірах і в строки, .що встановлені загальними зборами об`єднання, є обов`язковими для всіх співвласників. Відповідач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , отже у відповідності до ст. 1 ЗУ «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» є співвласником вказаного багатоквартирного будинку. Отже, з листопада 2016 року відповідач отримує послуги, які забезпечує позивач та зобов`язаний щомісячно не пізніше 10 числа кожного місяця сплачувати за них внески, розмір яких затверджений загальними зборами. Фактично у вказаному житлі мешкає [PERSON] , сім`єю вони користуються послугами позивача. Однак, в порушення ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та п. 2 розділу 4 Статуту, відповідачі не сплачують затверджені Загальними зборами внески, тим самим порушують свій обов`язок співвласника з своєчасної і в повному обсязі сплати належних внесків. Внаслідок несплати, як стверджує позивач, відповідачами за внесками на утримання будинку та прибудинкової території, забезпечення охорони та утримання системи відеоспостереження за будинком, комунальні послуги, станом на грудень 2021 року за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021 року перед ОСББ «Бригадна 11» утворилась заборгованість, яка складає з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог: 36 731 грн. 926 коп.. Підпунктом 4 ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» до прав об`єднання щодо забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків, відноситься право на звернення до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у поєному обсязі сплачувати всі встановлені Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Заходи досудового врегулювання не проводилися. Згідно з наданими позивачем копіями рахунків з розрахованою заборгованістю за надані послуги помісячно станом на грудень 2021 року за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021 року перед ОСББ «Бригадна 11» у відповідача утворилась заборгованість, яка складає з урахуванням заяви про зменшення позовних вимог: 36 731 грн. 926 коп.. Але вказані розрахунки містять суттєві протиріччя, не оформлені належним чином та не підтверджені відповідними доказами; натомість відповідачем [PERSON] надані суду рахунки позивача за тими ж номерами і датами, що й додані позивачем до позовної заяви, проте розміри нарахованих сум та розміри наявної заборгованості в цих документах відрізняються. Крім того, відповідачем [PERSON] надано до суду копії платіжних документів про сплату наданих позивачем послуг відповідно до повідомлень-рахунків позивача, надісланих відповідачеві, які (платіжні документи) не враховані позивачем і не відображені в рахунках-повідомленнях, копії яких надані суду. \~ \~ \~ \~Позивач ОСББ «Бригадна 11» в липні 2019 року вже зверталися до суду з позовом до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам і платежам за надані житлово-комунальні послуги на утримання будинку і інш., термін боргу, за який позивачі просили стягнути суму з відповідачів, був з 30 листопада 2016 року по 30 квітня 2019 року. Рішенням Жовтневого районного суду від 28 січня 2020 року в задоволенні позову було відмовлено в повному обсязі. Постановою Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року апеляційну скаргу ОСББ «Бригадна 11» на вказане рішення районного суду було залишено без задоволення, а рішення суду від 28 січня 2020 року залишено без змін. Ухвалою Верховного Суду від 22 грудня 2020 року у відкритті касаційного провадження за касаційною скаргою ОСББ «Бригадна 11» на рішення суду від 28 січня 2020 року та постанову Дніпровського апеляційного суду від 03 листопада 2020 року відмовлено. \~ \~ \~ \~Таким чином, рішення Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 28 січня 2020 року набрало законної сили. Згідно ч. 4 і 5 ст. 82 ЦПК України «Підстави звільнення від доказування» 4. Обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. 5. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. \~ \~ \~ \~Оскільки вказаним рішенням від 28 січня 2020 року судом вже з`ясовано і визначено відсутність правових підстав для стягнення боргу з відповідачів [PERSON] і [PERSON] на користь ОСББ «Бригадна 11» за період 30 листопада 2016 року по 30 квітня 2019 року, спір стосовно строку заборгованості за вказаний період судом вже вирішений, то відсутні правові підстави для стягнення боргу з цих же відповідачів на користь цього ж позивача за вказаний період. \~ \~ \~ \~Але, незважаючи на зазначене, сторона позивача наполягає на своїх вимогах та задоволенні позову, в тому числі, і за вказаний період. Суд вважає вказане помилковим і не відповідаючим вимогам закону, тому в задоволенні позову в цій частині слід відмовити. Крім того, Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки, згідно ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права, нормою ст. 256 ЦК України передбачено, що позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного право або інтересу. Позивач звернувся до суду з цим позовом 01 грудня 2021 року з вимогою про стягнення боргу з 2016 року, тобто поза межами трирічного строку позовної давності, питання про поновлення строку чи причини пропуску цього строку позивач не порушує, відповідач наполягає на застосуванні цього строку позовної давності, тому суд вважає за можливе в цій справі застосувати вказане як додаткову підставу в відмові задоволення позову. Положеннями ч. 1-3 ст. 12 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» встановлено, що витрати на управління багатоквартирним будинком включають: 1) витрати на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку; 2) витрати на оплату комунальних послуг стосовно спільного майна багатоквартирного будинку; 2-1) витрати, пов`язані з виконанням зобов`язань за кредитним договором, укладеним за програмами Фонду енергоефективності; 3) витрати на сплату винагороди управителю в разі його залучення; 4) інші витрати, передбачені рішенням співвласників або законом. Витрати на управління багатоквартирним будинком розподіляються між співвласниками пропорційно до їхніх часток співвласника, якщо рішенням зборів співвласників або законодавством не передбачено іншого порядку розподілу витрат. Невикористання власником належної йому квартири чи нежитлового приміщення або відмова від використання спільного майна не є підставою для ухилення від здійснення витрат на управління багатоквартирним будинком. Відповідно до ст. 15 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» співвласник зобов`язаний своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі. Виходячи з положень ч. 1 ст. 17, ст. 20, ч. 6, 7, 8 ст. 22, ч. 4 ст. 23 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» власники квартир у багатоквартирному будинку, функції по утриманню якого і прибудинкової території здійснює об`єднання співвласників, зобов`язані нести витрати по утриманню спільного майна незалежно від членства в об`єднанні в розмірі затверджених в установленому порядку тарифів. Відповідно до ч. 8 ст. 22 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» відмова від оплати рахунків або несплата рахунків не допускається. Такі дії є порушенням прав інших членів об`єднання і підставою для звернення до суду про стягнення заборгованості із плати по відповідних рахунках у примусовому порядку. Відповідно до статті 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані виконувати рішення зборів співвласників; своєчасно сплачувати за спожиті житлово-комунальні послуги. Кожний співвласник несе зобов`язання щодо належного утримання, експлуатації, реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна багатоквартирного будинку пропорційно до його частки співвласника. Стосовно розрахунків: в наданих суду матеріалах стороною позивача доданий додаток 1 про заборгованість відповідачів 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021 року у розмірі 39244.76 грн.; згідно цього додатку борг за квітень 2019 року \~ \~ \~ \~складав 21950.38 грн.; згідно розрахунку додаток 2 - оборотна сальдова відомість (розрах. заборгованості по сплаті послуг та ком. платежів) борг на 30 квітня 2019 року № 201/8133/19, 2/201/2828/2019 по справі суддя Демидова С.О. 17180.70 грн., різниця за один і той же період на квітень місяць збільшена на 4769.68 грн. Також представником позивача надано до суду додаток 8 (копії квитанцій), заборгованість в позовній заяві та в відомості додаток 1 вказаний борг на 30 червня 2021 року 39\~244 грн. 76 коп., заборгованість в платіжках позивача 33\~206.67 грн., заборгованість в платіжках відповідачів на 30 червня 2021 року \~ \~ \~ \~- 33206.67 грн.. Таким чином сума боргу в позові більше у платіжках як позивача, так і відповідачів різниться на 6038.09 грн. Відтак, твердження позивача, що саме за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021 року перед ОСББ утворився борг у розмірі 39244.76 грн. не відповідає дійсності. Не зрозуміло, чому позивач додає до суду різні данні заборгованості, а саме у позові стоїть одна сума, а в платіжках (додаток 8) інша. Сторона позивача через свого представника надає заяву про зменшення позовних вимог за період 01 вересня 2016 року по 30 квітня 2019 року, але і там фігурує заборгованість, питання по якій вже вирішене судом рішенням від 28 січня 2020 року. За період з 01 вересня 2016 року по 30 квітня 2019 року ОСББ виставляє завишенні рахунки, а саме завищенні тарифи за споживчу електроенергію та холодну воду: травень 2018 року - 1ООО квт, червень 2018 року - 1ООО квт, серпень 2018 року - 1ООО квт., вересень 2018 року - 1ООО квт, жовтень 2018 року - 1ООО квт. Данні показників знімав [PERSON] (голова ОСББ) та подані відповідачами такі: травень 2018 року 356 квт, червень 2018 року - 396 квт, серпень 417 квт., вересень 2018 року 398 квт, жовтень 2018 року 545 квт. Лічильники на електропостачання знаходяться у вільному доступі разом с лічильниками сусідів у коридорі на поверсі. ОСББ подає завишенні об`єми холодної води: \~ \~ \~ \~липень 2016 року 32.33 м3, серпень 2016 року 32.33 м3, вересень 2016. Року 32.33 м3. Відповідачами спожито з 2016 року 2018 року у середньому від 6 м3 - 12 м3. Такі данні ( вказані позивачем) відповідачі не надавали та такий об`єм холодної води не споживали. Заборгованість за паркінг (одне місце) - листопад 2016 225 грн., грудень 2016 225 грн. Але з 02 листопада 2016 року паркінг (одне місце) на являється власністю відповідача, т. к. буд переданий новому власнику згідно з договором купівлі-продажу від 2 листопада 2016 року. Заборгованість за липень 2017 року 1591.85 грн. за реконструкцію вузла обліку газу в котельні (додаток 3), липень 2018 року 513.50 грн. за заміну труб у підвалі. Оплату цих сум відповідачем підтверджено копіями квитанцій. Але позивачем не враховані 3 квитанції на суму 6050.65 грн.: 20 грудня 2016 року - 2000 грн. - за комунальні послуги, 07 квітня 2017 року 2050.65 грн. - оплата за послуги, 26 квітня 2017 року - 2000 грн. (додаток № 4). Крім того, відповідачі вважають, що зменшення позивних вимог свідчить про факт визнання ОСББ рішення Жовтневого районного суду від 28 січня 2020 року та постанови Дніпровського апеляційного суду. Зменшення позивних вимог - це ті суми по яким були зайве нараховані та не враховані суми комунальних платежів та не зроблені перерахунок після судів згідно звернення позивачів (додаток 5). ОСББ зменшує свої позовні вимоги на суму 2513.50 грн.. липень 2018 року 513.50 грн. за заміну труб у підвалі, 20 грудня 2016 року - 2000 грн. - за комунальні послуги. Але вказане не відповідає дійсності: щодо платежу за липень 2017 року в сумі 1591.85 грн. за реконструкцію вузла обліку газу в котельні, то дана сума не увійшла в розрахунок заборгованості, адже внесок на дані цілі від співвласників ОСББ був добровільним, оскільки не був затверджений загальними зборами; цільові збори: липень 2017 15.50 грн. х 102.7 = 1591.85 грн. - за реконструкцію вузла обліку газу к котельні. Твердження позивача, що перерахунок зайвих нарахованих сум за паркінг був у січні 2020 року, що відповідно відображено в розрахунку заборгованості відповідачі стверджують, що ніякого перерахунку не було в січні 2020 року. Суду не надано належних доказів - де саме відображені в розрахунку ці суми та за який період та чи зроблені перерахунки. Стосовно завищених тарифів за споживчу електроенергію та холодну воду: позивач зазначає такі витрати відповідачів - травень 2018 року - 1ООО квт., червень 2018 року 1ООО квт., серпень 2018 року - 1ООО квт., вересень 2018 року - 1ООО квт, жовтень 2018 року - 1ООО квт., але фактично ці показники завищені об`ємом спожитої холодної води: липень 2016 року 32.33 мЗ, серпень 2016 року 32.33 мЗ, вересень 2016 року 32.33 мЗ. Показники за фактично спожиту електроенергію утроє більші ніж споживають відповідачі, а об`єми холодної води в середньому 6мЗ - 12мЗ. \~ \~ \~ \~Відповідно до рішення Жовтневого суду місто Дніпро Жовтневого суду № 201/7614/19, провадження 2/201/633/2020 від 28 січня 2020 року встановлено, що жодного розрахунку заборгованості відповідачів перед ОСББ «Бригадна 11» не надано, та було встановлено судом, що відповідачами в повному обсязі сплачено за отримані послуги за вказаний період. \~ \~ \~ \~Таким чином, твердження позивача, що саме за період з 01 вересня 2016 року по 30 червня 2021 року у відповідачів перед ОСББ утворився борг у розмірі 33244.76 грн. не відповідає дійсності, позивач надає до суду різні протирічливі данні заборгованості, не підтверджені належними доказами, що свідчить про відсутність підстав для задоволення позову. Відповідно до ст. 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Згідно зі ст. 526, 527 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог зазначеного Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення і, в свою чергу, співвласником будинку, в якому створено ОСББ, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а Об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. З наданих сторонами доказами, судом було встановлено, що відповідачем в повному обсязі сплачена заборгованість за отримані послуги. З огляду на зазначене, оцінюючи надані у справі докази щодо їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності та взаємності зв`язку у сукупності, суд приходить до висновку про відсутність підстав для задоволення позову і вважає за необхідне відмовити у його задоволенні у повному обсязі у зв`язку з недоведеністю позовних вимог, оскільки наявність заявленого до стягнення позивачем розміру заборгованості відповідачів був спростований останніми; надані позивачем квитанції за інший період не є допустимими доказами в розумінні ч. 2 ст. 78 ЦПК України, відповідно до якої обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. А згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 150 ЖК України, громадяни, які мають в частині власності квартиру користуються нею для особистого мешкання і мешкання членів їх сімей. Відповідно до ст. 67 ЖК України плата за комунальні послуги (водопостачання, газ, теплова енергія та інші послуги) береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно до ч. 1 ст. 68 ЖК України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Згідно ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно зі ст. 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма права і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інші особи, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Згідно ст. 65 ЖК України особи, які вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням. Відповідно до ч. 1 ст. 156 ЖК України, члени сім`ї власника квартири, які проживають з ним в квартирі, яка йому належить, користуються житловим приміщенням нарівні з власником квартири, якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування даним приміщенням. \~ \~ \~ \~За таких обставин суд вважає, що позивач не довів вину відповідачів в завданні збитків згідно наданого розрахунку кількості спожитих послуг і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування цими послугами з урахуванням часу користування ними, сезонності та наявних показників. Відповідно до пункту 3, частини 5, ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згiдно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на якi вона посилається як на пiдставу своїх вимог i заперечень. Частиною 3 вказаної статтi передбачено, що доказуванню пiдлягають обставини, якi мають значення для ухвалення рiшення у справi i щодо яких у сторін та iнших осiб, якi беруть участь у справi, виникає спiр. Тобто, позивач повинен довести, що їх дiями не було порушено їх права або права відповідачів. Однак, таких доказiв позивачем до суду не надано. \~ \~ \~ \~Вiдповiдно\~до ст.\~81\~ЦПК України\~доказування не\~може ґрунтуватися\~на припущеннях.\~Відповідачі заперечують будь-які домовленості і зобов`язання стосовно позивача по незаконним (з точки зору позивача) діям відносно нього по обліку наданих послуг (крім договірних і передбачених законом), предмета спору, а позивач цього не довів, твердження позивача про наявність будь-яких інших зобов`язань стосовно позовних вимог є припущенням. Згідно до ст. 19 Конституції України ніхто не може бути примушений робити те, що не передбачено законом. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. За приписами ст. 10 ЦПК України суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до ч. 3, 6 ст. 13 ЦК України «Межі здійснення цивільних прав»: не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. У разі недодержання особою при здійсненні своїх прав вимог, які встановлені частинами другою - п`ятою цієї статті, суд може зобов`язати її припинити зловживання своїми правами, а також застосувати інші наслідки, встановлені законом. Відповідно до рішення «Проніна проти України» № 63566/00, §23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року, п. 1 статті 6 Конвенції (995_004) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пунктом 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE (Серявін та інші проти України), № 4909/04, §58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішення даної цивільної справи та прийняття відповідного обґрунтованого по ній рішення неможливе без встановлення фактичних обставин, вибору норми права та висновку про права та обов`язки сторін. Всі ці складові могли бути з`ясовані лише в ході доказової діяльності, метою якої є, відповідно до ЦПК, всебічне і повне з`ясування всіх обставин справи, встановлення дійсних прав та обов`язків учасників спірних правовідносин. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст. 81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст. 43, 49 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні (ст. 43 ЦПК України), так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Крім того, суд безпосередньо не повинен брати участі у зборі доказового матеріалу. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Всебічне дослідження усіх обставин справи та письмових доказів, з урахуванням допустимості доказів та узгодженістю і несуперечністю між собою дають об`єктивні підстави вважати, що позов не підлягає задоволенню повністю. Відповідно до п. 1\~ст.\~611\~ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. \~ \~ \~ \~Не може суд прийняти до уваги наполягання сторони позивача на вимогах позову, оскільки вони спростовуються вищенаведеним, не базуються на фактичних даних та об`єктивно нічим не підтверджені. За таких обставин суд вважає, що не позивач довів вину відповідачів в завданні збитків, згідно наданого ним розрахунку і наступною не сплатою витрат (заборгованості) за користування цими послугами. При таких обставинах суд вважає можливим ОСББ «Бригадна 11» в задоволенні позову до [PERSON] і [PERSON] про стягнення заборгованості по внескам співвласників об`єднання за спожиті житлово-комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території і судових витрат відмовити. Таким чином обставини позовних вимог не знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході судового засідання, не ґрунтуються на вимогах закону і не підлягають задоволенню в повному обсязі. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed