Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

У лютому 2022 року комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» звернулось до Довгинцівського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості за централізоване опалення. В обґрунтування\~позову комунальне підприємство теплових мереж «Криворіжтепломережа» (далі - КПТМ «Криворіжтепломережа») зазначає, що надавало послуги з постачання теплової енергії за адресою: [ADDRESS] , а відповідач як споживач наданих послуг не здійснив своєчасну їх оплату, у зв`язку з чим за період з 01.02.2019 по 01.11.2021 утворилась заборгованість у розмірі 5781,66 грн., яку позивач просить суд стягнути з відповідача. Ухвалою Довгинцівського районний суд міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 05 серпня 2022 року матеріали цивільної справи направлено за підсудністю до Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області. Ухвалою Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 04 жовтня 2022 року прийнято до розгляду вищезазначену цивільну справу. 14 лютого 2020 року судом постановлена ухвала про відкриття провадження та призначення розгляду в порядку спрощеного провадження з повідомленням учасників справи. У судове засідання представник позивача не з`явився, надав до суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримав. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не взнав та просив суд у їх задоволенні відмовити, оскільки він не є власником житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , з 10.11.2017 року. Вислухавши відповідача, дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, застосувавши до спірних правовідносин відповідні норми матеріального та процесуального права, судом встановлено наступне. КПТМ «Криворіжтепломережа» надаються послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] , де відкрито особовий рахунок № [NUMBER] .(а.с. 5) Відповідно до наданих КПТМ «Криворіжтепломережа» Актів про подачу теплової енергії та про припинення подачі теплоносія на централізоване опалення вбачається, що позивачем надавались послуги з централізованого опалення житлового приміщення за адресою: [ADDRESS] у період з 01.02.2019 по 01.11.2021. (а.с. 7-12) З наданого відповідачем Договору дарування Ѕ частки квартири від 10 листопада 2017 року вбачається, що [PERSON] було подаровано [PERSON] Ѕ частку квартири за адресою: [ADDRESS] . (а.с. 44-45) Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання від 25.05.2021, [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] з 11.12.2017 по теперішній час. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо [PERSON] , право власності останнього на будь-який об`єкт нерухомого майна не зареєстровано. (а.с. 47) Відповідно до розрахунку заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , за власником [PERSON] , рахується заборгованість за період з січня 2019 року по листопад 2021 року в розмірі 5841,66 грн. (а.с. 6). Окремий договір про надання послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання між сторонами не укладався, але такі послуги по зазначеній квартирі у вказані позивачем періоди фактично надавалися централізовано, про що позивачем зазначено у позовній заяві. Так, Законом України «Про житлово-комунальні послуги» (далі - Закон № 1875-ІV), визначено основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки. Відповідно до частини першої статті 13 Закону № 1875-ІV, залежно від функціонального призначення житлово-комунальні послуги поділяються на: 1) комунальні послуги (централізоване постачання холодної води, централізоване постачання гарячої води, водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), газо- та електропостачання, централізоване опалення, а також вивезення побутових відходів тощо); 2) послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій (прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, санітарно-технічне обслуговування, обслуговування внутрішньо будинкових мереж, утримання ліфтів, освітлення місць загального користування, поточний ремонт, вивезення побутових відходів тощо); 3) послуги з управління будинком, спорудою або групою будинків (балансоутримання, укладання договорів на виконання послуг, контроль виконання умов договору тощо); 4) послуги з ремонту приміщень, будинків, споруд (заміна та підсилення елементів конструкцій та мереж, їх реконструкція, відновлення несучої спроможності несучих елементів конструкцій тощо). Хоч у частині першій статті 19 Закону № 1875-ІV й передбачено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах, проте відповідно до пункту 1 частини першої статті 20 цього Закону споживач має право, зокрема, одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг. Такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Наведеними положеннями закону передбачено, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними, а відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до пункту 1 частини третьої статті 20 Закону № 1875-ІV споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору. Згідно з пунктом 3 частини другої статті 21 Закону № 1875-ІV виконавець зобов`язаний підготувати та укласти із споживачем договір на надання житлово-комунальних послуг з визначенням відповідальності за дотримання умов його виконання згідно з типовим договором. Враховуючи наведене, обов`язок по укладанню договору про надання житлово-комунальних послуг покладено законодавцем як на споживача, так і на виконавця. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі № 6-2951цс15. Відповідно до загальних умов виконання зобов`язання, установлених статтею 526 ЦК України, зобов`язання повинно виконуватись належним чином згідно з умовами договору та вимогами ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Недотримання таких вимог призводить до порушення зобов`язань. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У відповідності до ч.3 ст.12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.6 ст.81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Оскільки обов`язок з оплатити житлово-комунальних послуг покладається на споживачів, якщо вони фактично користувалися ними, тому на позивача покладається обов`язок з доведення факту такого споживання. Так, за наданою позивачем інформацією за особовим рахунком № [NUMBER] за адресою: квартира [ADDRESS] , власником зазначено [PERSON] , зареєстрованою особою в цьому житловому приміщенні зазначено [PERSON] (а.с. 5-6). В той же час судом встановлено, що [PERSON] не є власником квартири [ADDRESS] з 10 листопада 2017 року та останній знятий з реєстрації за вказаною адресою з 11.12.2017. На підставі викладеного вбачається , що позивачем не надано суду будь-яких належних та допустимих доказів, які б вказували на споживання саме [PERSON] послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з лютого 2019 по листопад 2021 року. Окрім цього позивач не скористався своїм правом, згідно ст. 51 ЦПК України, заявити клопотання про заміну первісного відповідача належним відповідачем. За таких обставин суд приходить до висновку, що позивачем не доведено факту споживання послуг з централізованого опалення за адресою: [ADDRESS] за період з лютого 2019 по листопад 2021 року відповідачем [PERSON] , а тому у задоволенні позовних вимог слід відмовити у зв`язку з їх недоведеністю.

Outcome: dismissed