Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач [PERSON] ( [ADDRESS] ) звернулася до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до [PERSON] ( [ADDRESS] ), [PERSON] ( [ADDRESS] ), третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна (18001, м. Черкаси, вул. Симоненка, 5, оф. 15-21) про визнання договору дарування недійсним і скасування державної реєстрації права власності. Свої вимоги мотивує тим, що рішенням господарського суду Черкаської області від 23.03.2021 у справі № 925/1584/20 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 274000 грн. заборгованості та 4110 грн. судового збору. Постановою Північного апеляційного господарського суду від 23.06.2021 року у справі № 925/1584/20 стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 10000,00 грн. витрат на професійно-правничу допомогу та 2270,00 грн. судових витрат. Рішенням господарського суду Черкаської області від 24.06.2021 у справі № 925/628/21 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором оренди стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 395943,94 грн. заборгованості по договору 19493,42 грн., пені 4751,00грн. три відсотки річних, 19752,77 грн. інфляційних та 6599грн.12коп. відшкодування витрат на оплату судового збору. На підставі вищенаведених рішень господарським судом Черкаської області 20.07.2021 та 27.08.2021 видано судові накази. 25.09.2021 та 27.10.2021 означені накази пред`явлені до примусового виконання до Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ). Соснівським відділом ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) відкрито виконавче провадження ВП № 67018701 від 06.10.2021 на підставі наказу господарського суду Черкаської області № 925/628/21 та ВП № 66259677 від 22.11.2021 на підставі наказу господарського суду Черкаської області № 925/1584/20. В зв`язку з наданням правової допомоги позивачу до Соснівського відділу ДВС направлено адвокатські запити № 162 від 01.12.2021 та № 163 від 14.12.2021 про надання інформації про хід виконавчих проваджень № 67018701 від 06.10.2021 та № 66259677 від 22.11.2021. З відповідей на адвокатські запити вбачається, що майно у [PERSON] відсутнє, стягнення не відбувається, а судові рішення про стягнення коштів не виконується. Зазначає, що [PERSON] на праві власності належав магазин по [ADDRESS] . Позивач вказує, що при розгляді справ № 925/1584/20 та № 925/628/21 про стягнення коштів у господарському суді вона неодноразово клопотала про забезпечення позову шляхом накладення арешту на нерухоме майно відповідача, проте, судом було відмовлено у накладенні арешту. Як наслідок, з метою уникнення від грошового стягнення і ухилення від виконання судових рішень, відповідач здійснила дарування належного їй на праві власності нежитлового вбудовано-прибудованого приміщення магазину, розташованого за адресою: [ADDRESS] (магазин). Зазначене відбулося на підставі Договору дарування нежитлового приміщення Серії та номер 525, посвідченого 29.03.2021 приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Русланою Валентинівною. Власником магазину є [PERSON] , яка ніби має родинні відносини з [PERSON] . На даний час [PERSON] здійснює діяльність в магазині [ADDRESS] , що підтверджується копією розрахункового чека від 17.01.2022 року. Крім того, за інформацією з сайту головного управління ДПС у Черкаській області «Ліцензійний реєстр виданих ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами» вбачається, що [PERSON] має ліцензію на здійсненя роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 23010311202102175, адреса місця торгівлі: [ADDRESS] . На думку позивача, [PERSON] , [INFO] , є дочкою [PERSON] , [INFO] . Окрім того, як вбачається з відповіді Управління з питань державної реєстрації Черкаської міської ради № 2953-01-10 від 15.02.2022 [PERSON] та [PERSON] зареєстровані за одною адресою [ADDRESS] . На її думку, це підтверджує, що [PERSON] навмисно здійснила відчуження вищезазначеного магазину, укладаючи Договір дарування як фіктивний. Про недобросовісні наміри відповідачів свідчить укладення фіктивного (про людське око) Договору дарування будинку, насправді уникнення відповідальності. Отже, про недобросовісні наміри відповідачів свідчить укладення фіктивного (про людське око) Договору дарування від 29.03.2021 року, а насправді для уникнення відповідальності та унеможливлення задоволення вимог позивача. Просить визнати Договір дарування нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 29.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Русланою Валентинівною 29.03.2021 за р.н. 525. 21 березня 2022 року ухвалою суду позовну заяву прийнято до розгляду, вирішено справу розглядати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. 26 травня 2022 року ухвалою суду зобов`язано Приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицьку Р.В. надати належним чином завірену копію Договору дарування нежитлового приміщення, укладеного між [PERSON] та [PERSON] (Серія та номер 525 від 29.03.2021 року) та зобов`язано Відділ державної реєстрації актів цивільного стану у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) надати витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища [PERSON] , [INFO] . 30 червня 2022 року ухвалою суду закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду. 27 липня 2022 року через канцелярію суду відповідачі [PERSON] та [PERSON] надали письмові пояснення, в яких зазначено, що посилання представника ФОП [PERSON] адвоката Нестерко І.О. лише на прийняте рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2021 року у справі 925/1584/20 за позовом ФОП [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості в розмірі 27400 грн. та 4110 грн. судового збору є невірним. Зазначають, що в наказі Господарського суду Черкаської області від 27 квітня 2021 року вказані погашені нею суми в розмірі 27400 грн. та 4110 грн. А тому, на їхню думку, на даний наказ не можна посилатися, в зв`язку з повним погашенням. Вказують, що станом на 15.04.2021 року представник ФОП [PERSON] адвокат Нестерко І.О. знав про наявність з її сторони оплат по вищезгаданій справі, приховав даний факт, не послався на наявність відшкодувань, лише зазначив, що сама справа існує разом з боргом. 23.06.2021 року Північний апеляційний господарський суд прийняв нове рішення, яким зобов`язав [PERSON] як відповідача оплатити витрати на правничу допомогу на користь ФОП [PERSON] в розмірі 10000грн. та судові витрати в розмірі 2270 грн. Даний платіж нею ( [PERSON] ) теж було здійснено. Тому, на її думку, посилання представника ФОП [PERSON] адвоката Нестерко І.О. на якісь ризики чи свідомий намір не виконувати зобов`язання відсутні. Щодо рішення Господарського суду Черкаської області від 24.06.2021 року по справі № 925/628/21 зазначає, що про сам позов вони дізнались 25.05.2021 року. Після прийняття рішення по даній справі про відшкодування збитків в розмірі 439941,13 грн. необхідний був час для збору необхідної суми, так як нею ( [PERSON] ) вже оплачено чималу суму, а саме, 274000 грн. та 4110грн. Жодним чином прийняті судом рішення не проігноровані та найближчим часом суми будуть погашені. В 2020-2021 роках вона ( [PERSON] ) часто хворіла та має інсулінозалежність, на сімейних зборах було вирішено передати її майно на одного із дітей, тому 29.03.2021 року у приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Левицької Р.В. оформлено Договір дарування нежитлового приміщення магазина, що розташований за адресою [ADDRESS] . Беручи до уваги, що позовні заяви , а саме, апеляційна скарга по справі № 925/1584/20 від 20.05.2021 року, позовна заява від 18.05.2021 року по справі № 925/628/21 були подані після оформлення Договору дарування від 29.03.2021 року нежитлового приміщення магазину, що розташований в [ADDRESS] , вважає, що нею як відповідачем по справі не було порушено права ФОП [PERSON] . За таких обставин, на їхню думку, у зв`язку з безпідставністю заявлених вимог позивача щодо визнання Договору дарування недійсним і скасування державної реєстрації права власності на нежитлове приміщення магазину за адресою [ADDRESS] , слід відмовити в повному обсязі. 25 липня 2022 року адвокат Нестерко І.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , надав заяву, в якій зазначив, що витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 10000 грн. Адвокат Нестерко І.О., який діє в інтересах позивача [PERSON] , в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Зазначив, що жодних доказів на підтвердження того, що заборгованість [PERSON] перед [PERSON] згідно виконавчого провадження ВП № 67018701 від 06.10.2021 та виконавчого провадження ВП № 66259677 сплачена надано не було. На його думку, безпідставними є також посилання представника відповідача на те, що спірний Договір дарування нежитлового приміщення не мав на меті ухилення від виконання рішення Господарського суду Черкаської області у справі № 925/628/21 від 24.06.2021 , оскільки, зобов`язання виникли за Договором оренди майна від 05.09.2019 року. Як вбачається з рішення господарського суду Черкаської області у справі № 925/628/21 від 24.06.2021 [PERSON] 23.11.2020 підписала Акт звірки взаєморозрахунків за Договором оренди майна і станом на цю дату її заборгованість становила 395943,94 грн. Також, просив суд стягнути з відповідачів витрати на професійну правову допомогу в розмірі 10000 грн. Адвокат Трощенко В.В., який діє в інтересах відповідачів [PERSON] та [PERSON] , в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову. Зазначив, що Господарським судом Черкаської області по справі № 925/1584/20 від 23.09.2021 року прийнято рішення відносно сплати заборгованості в розмірі 274000грн. та 4110 грн. судового збору. 15 квітня 2021 року відповідачем [PERSON] сума заборгованості в розмірі 274000 грн. була проведена на особистий рахунок позивача з вказанням номеру справи. Також, 28 квітня 2021 року також було проведено судовий збір в розмірі 4110 грн. Що стосується витрат на правничу допомогу, то дане рішення було прийнято 20 травня 2021 року, а отримано ними 25 травня 2021 року. Відповідач повністю виконувала і виконує рішення суду. Щодо рішення Господарського суду від 24 червня 2021 року зазначив, що сам позов був надісланий 18 травня 2021 року, про існування якого вони дізналися 25 травня 2021 року. Тож, на його думку, жодних наслідків умисно ухилятися від грошового зобов`язання відповідач не мала. Усі обов`язки виконуються і будуть виконуватися. Також, зазначив, що відповідно до Акту-прийому передачі від вересня 2021 року вказано, що не все майно забрано з магазину. Третя особа Приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Руслана Валентинівна в судове засідання не з`явилась. Через канцелярію суду надала клопотання, в якому зазначила, що просить розглядати справу за її відсутності. Заслухавши пояснення адвоката Нестерко І.О., адвоката Трощенка В.В., вивчивши та дослідивши матеріали справи, суд приходить до насупного висновку. Як передбачено ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ст. 5 ЦПК). Відповідно до положень ст.ст. 12, 13, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст. 81 цього Кодексу. Суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Докази надаються сторонами та іншими.. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування (ч.ч.2,3 ст. 77 ЦПК). Крім того, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування (ч.2 ст. 78 ЦПК). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. В судовому засіданні встановлено, що 24 червня 2021 року по справі № 925/628/21 рішенням Господарського суду Черкаської області стягнуто з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 395943,94 грн. заборгованості по договору, 19493,42 грн. пені, 4751,00грн. три відсотки річних, 19752,77грн. інфляційних та 6599грн.12коп. відшкодування витрат на оплату судового збору. Також, 23 березня 2021 року по справі № 925/1584/20 рішенням Господарського суду Черкаської області стягнуто з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] 274000,00грн. заборгованості та 4110,00 грн. судового збору. 27 квітня 2021 року Господарським судом Черкаської області, на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 23.03.2021, видано Наказ № 925/1584/20 про стягнення з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 274000,00 грн. заборгованості та 4110,00 грн. судового збору. Також, 27 серпня 2021 року Господарським судом Черкаської області, на виконання рішення Господарського суду Черкаської області від 24.06.2021, видано Наказ № 925/628/21 про стягнення з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 395943,94 грн. заборгованості по договору, 19493,42 грн. пені, 4751,00 грн. три відсотки річних, 19752,77 грн. інфляційних та 6599грн.12коп. відшкодування витрат на оплату судового збору. 06 жовтня 2021 року Головним державним виконавцем Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 67018701 з виконання наказу № 925/628/21 виданого 27.08.2021 Господарським судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] боргу в сумі 446540,25 гр. 22 листопада 2021 року Головним державним виконавцем Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання наказу № 925/1584/20 виданого 20.07.2021 Господарським судом Черкаської області про стягнення з [PERSON] на користь ФОП [PERSON] боргу в сумі 12270,00 гр. Як вбачається з Листів Соснівського відділу ДВС у м. Черкаси Центрального міжрегіонального управління міністерства юстиції (м. Київ) від 10 грудня 2021 року № 89892 та від 28.12.2021 3 9356, згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно встановлено, що за боржником [PERSON] не зареєстроване на праві власності нерухоме майно. Як вбачається з матеріалів справи, ухвалами Господарського суду Черкаської області від 25 лютого 2021 року по справі № 925/1584/20 та від 29березня 2021 року по справі № 925/405/21 відмовлено ФОП [PERSON] в задоволенні заяв про забезпечення позову. Разом з тим, з матеріалів справи також вбачається, що в ході розгляду Господарським судом Черкаської області справ за позовом фізичної особи-підприємця [PERSON] до [PERSON] , 29 березня 2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено Договір дарування нежитлового приміщення, який посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Р.В. та зареєстрованій в реєстрі за № 525. Відповідно до Договору дарування нежитлового приміщення, [PERSON] подарувала та передала [PERSON] магазин, що знаходиться в [ADDRESS] . Відповідачами надано наступні копії квитанцій на підтвердження виконання своїх зобов`язань: Квитанція № 0.0.2088571120.1 від 15.04.2021 на суму 27400,00 грн. Призначення платежу: на виконання рішення Господарського суду Черкаської області № 925/1584/20 від 23.03.2021 Квитанція № 0.0.2622034224.1 від 26.07.2022 на суму 122270,00грн. Призначення платежу: оплата витрат на професійно правничу допомогу та судовий збір по справі № 925/1584/20 від 23.06.2021 Квитанція № 0.0.2106684204.1 від 28.04.2021 на суму 4110,00 грн. Призначення платежу: судовий збір від [PERSON] . На думку суду, дані квитанції підтверджують факт розрахунку [PERSON] перед ФОП [PERSON] лише по рішенню Господарського суду Черкаської області № 925/1584/20 від 23.03.2021. Позивач, звертаючись до суду з даним позовом, вказує, що такі дії відповідача [PERSON] , як укладення вказаного Договору дарування, спрямовані на уникнення понесення нею майнових витрат у зв`язку з примусовим виконанням рішенням суду,вона навмисно здійснила відчуження магазину за адресою: [ADDRESS] , укладаючи Договір дарування як фіктивний. Судом встановлено, що на даний час власником та набувачем магазину за адресою є [PERSON] . Відповідно до Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб № 00035720770 від 02 червня 2022 року,наданого на ухвалу суду, 25 вересня 2010 року було укладено шлюб між [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Також,\~як вбачається\~з повідомлення\~Управління з\~питань державної\~реєстрації №\~2953-01-10\~від 15.02.2022,\~відповідно до\~наявної в\~управління з\~питань державної\~реєстрації інформації, [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] . На думку суду, між [PERSON] та [PERSON] є родинні відносини. Також, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на даний час здійснює діяльність в магазині [ADDRESS] , що підтверджується копією чеку № 614429 від 12 січня 2022 року, в якому зазначено «Знахідка», [ADDRESS] , ФОП [PERSON] . Даний факт, також, підтверджується інформацією з сайту головного управління ДПС у Черкаській області» Ліцензійний реєстр виданих ліцензій на роздрібну торгівлю алкогольними напоями та тютюновими виробами», з якої вбачається, що [PERSON] має ліцензію на здійснення роздрібної торгівлі тютюновими виробами № 23010311202102175, адреса місця торгівлі: [ADDRESS] . Також, як вбачається зі змісту рішення Господарського суду Черкаської області № 925/628/21 від 24 червня 2021 року: «Згідно Акту звірки взаєморозрахунків між ФОП [PERSON] та [PERSON] станом на 23.11.2020 заборгованість [PERSON] за Договором становить 395943,94грн.» Чинне законодавство не містить вимоги про те, що акт звірки розрахунків повинен містити формулювання про визнання боргу відповідачем. Підписання акту звірки, у якому зазначено розмір заборгованості уповноваженою особою боржника свідчить про визнання боржником такого боргу. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Верховного Суду від 04.12.2019 по справі № 916/1727/17. Обставина, що правочин із третьою особою, за яким боржник відчужив майно, реально виконаний, не виключає тієї обставини, що він направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника та, відповідно, може бути визнаний недійсним на підставі загальних засад цивільного законодавства. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Цивільно-правовий договір (в тому числі й договір дарування) не може використовуватися учасниками цивільних відносин для уникнення сплати боргу або виконання судового рішення. Як наслідок, не виключається визнання недійсним договору, направленого на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України). Згідно зі статтями 15, 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способами захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема, визнання правочину недійсним. За договором дарування одна сторона (дарувальник) передає або зобов`язується передати в майбутньому другій стороні (обдаровуваному) безоплатно майно (дарунок) у власність (частина перша\~статті 717 ЦК України). Відповідно до частини другої статті 719 ЦК України, договір дарування нерухомої речі укладається у письмовій формі і підлягає нотаріальному посвідченню. Право власності обдаровуваного на дарунок виникає з моменту його прийняття (частина перша статті 722 ЦК України). Звертаючись до суду з позовом, позивач посилався на фіктивність укладеного між відповідачами договорів. Відповідно до вимог ст. 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття,зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Відповідно до вимог ст. 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також, моральним засадам суспільства. За змістом ч. 5 ст. 203 ЦК України, правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно з ч. ч. 1,2 ст.234 ЦК України фіктивним є правочин, який вчинено без наміру створення правових наслідків, які обумовлювалися цим правочином. Фіктивний правочин визнається судом недійсним. Для визнання правочину фіктивним суди повинні встановити наявність умислу в усіх сторін правочину. При цьому необхідно врахувати, що саме по собі невиконання правочину сторонами не означає, що укладено фіктивний правочин. Якщо сторонами не вчинено будь-яких дій на виконання такого правочину, суд ухвалює рішення про визнання правочину недійсним без застосування будь-яких наслідків. У фіктивних правочинах внутрішня воля сторін не відповідає зовнішньому її прояву, тобто, обидві сторони, вчиняючи фіктивний правочин, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, тобто, мають інші цілі, ніж передбачені правочином. Такий правочин завжди укладається умисно. Основними ознаками фіктивного правочину є: введення в оману (до або в момент укладення угоди) третьої особи щодо фактичних обставин правочину або дійсних намірів учасників; свідомий намір невиконання зобов`язань договору; приховування справжніх намірів учасників правочину. Фіктивний правочин характеризується тим, що сторони вчиняють такий правочин лише для виду, знають заздалегідь, що він не буде виконаний, вважає, що така протизаконна ціль, як укладення особою договору дарування майна зі своїм родичем з метою приховання цього майна від конфіскації чи звернення стягнення на вказане майно в рахунок погашення боргу, свідчить, що його правова мета є іншою, ніж та, що безпосередньо передбачена правочином (реальне безоплатне передання майна у власність іншій особі), а тому, цей правочин є фіктивним і може бути визнаний судом недійсним. Аналогічна правова позиція зазначена постанові Великої палати Верховного Суду України № 369/11268/16-ц від 03 липня 2019 року. Укладення договору, який за своїм змістом суперечить вимогам закону, оскільки не спрямований на реальне настання обумовлених ним правових наслідків, є порушенням ч. 1 та 5 ст. 203 ЦК України, що за правилами статті 215 цього Кодексу є підставою для визнання його недійсним відповідно до ст. 234 ЦК України . Відповідно до ч. 3 ст. 215 ЦК України , якщо недійсність правочину прямо не встановлена законом, але одна із сторін або інша заінтересована особа заперечує його дійсність на підставах, встановлених законом, такий правочин може бути визнаний судом недійсним (оспорюваний правочин).Заінтересованою особою є будь-яка особа, яка має конкретний майновий інтерес в оспорюваному договорі. Така особа, яка звертається до суду з позовом про визнання договору недійсним, повинна довести конкретні факти порушення її майнових прав та інтересів, зокрема, що у результаті визнання договору недійсним майнові інтереси заінтересованої особи будуть відновлені та така особа отримує що-небудь в результаті проведення реституції чи віндикації. Відповідно до правового висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеного у постанові від 03.7.2019 року у справі № 369/11268/16-ц (провадження № 14-260цс19), позивач вправі звернутися до суду із позовом про визнання договору недійсним, як такого, що направлений на уникнення звернення стягнення на майно боржника, на підставі загальних засад цивільного законодавства (пункт 6 статті 3 ЦК України) та недопустимості зловживання правом (частина третя статті 13 ЦК України), та послатися на спеціальну норму, що передбачає підставу визнання правочину недійсним, якою може бути як підстава, передбачена статтею 234 ЦК України, так і інша, наприклад, підстава, передбачена статтею 228 ЦК України. Вказаний правовий висновок стосується правомірності вчинення боржником, у період настання у нього зобов`язання із погашення заборгованості перед кредитором, будь-якого правочину, що має наслідком припинення його платоспроможності. Дана позиція узгоджується з постановою Верховного Суду від 12 жовтня 2020 року у справі № 521/8260/17. В судовому засіданні було встановлено, що на момент вчинення Договору дарування від 29 березня 2021 року відповідач [PERSON] була обізнана про ухвали Господарського суду про відмову в забезпеченні позову, та про наявний позов по справі № 925/1584/20. Оскільки, ні Господарським судом Черкаської області, ні державним виконавцем не було накладено арешт на нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на думку суду, потягнуло за собою укладення Договору дарування даного нежитлового приміщення між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином, на думку суду, [PERSON] могла передбачити негативні наслідки для себе у випадку виконання Наказів Господарського суду Черкаської області про стягнення з неї коштів на користь [PERSON] . А тому, враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визнання недійсним Договору дарування нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 29.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Русланою Валентинівною. Відносно позовної вимоги про скасування державної реєстрації права власності, суд зазначає наступне. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 296414339 від 26.01.2022, державну реєстрацію права приватної власності [PERSON] на магазин за адресою: [ADDRESS] загальною площею 101,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102927471101, складова частина об`єкта нерухомого майна: вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-го поверху з №1-1 по «1-8, А-5) проведено 29 березня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 41227861), внесеного на підставі Договору дарування нежитлового приміщення, серія та номер: 525, виданий 29.03.2021, видавник: приватний нотаріус Черкаського міського нотаріального округу Левицька Р.В. Згідно зі ст. 2 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" (державна реєстрація прав) - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. При дослідженні судом обставин існування в особи права власності, необхідним є перш за все встановлення підстави, на якій особа набула таке право, оскільки сама по собі державна реєстрація прав не є підставою виникнення права власності, такої підстави закон не передбачає. Відповідно до ст. 3 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", загальними засадами державної реєстрації прав є: гарантування державою об`єктивності, достовірності та повноти відомостей про зареєстровані права на нерухоме майно та їх обтяження; обов`язковість державної реєстрації прав у Державному реєстрі прав; публічність державної реєстрації прав; внесення відомостей до Державного реєстру прав виключно на підставах та в порядку, визначених цим Законом; відкритість та доступність відомостей Державного реєстру прав. Речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень", записи до Державного реєстру прав вносяться на підставі прийнятого рішення про державну реєстрацію прав. Частиною 2 ст.13 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" передбачено, що на кожний об`єкт нерухомого майна під час проведення державної реєстрації права власності на нього вперше у Державному реєстрі прав відкривається новий розділ та формується реєстраційна справа, присвоюється реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна. Відповідно до ч. 3 ст. 26 Закону України "Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень" Відомості про речові права, обтяження речових прав, внесенні до Державного реєстру прав, не підлягають скасуванню та/або вилученню. У разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, державний реєстратор чи посадова особа територіального органу Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "б" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до абзаців першого та другого пункту 41 Порядку ведення Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 26.10.2011 року N 1141, державний реєстратор вносить записи до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про скасування державної реєстрації прав у разі скасування на підставі рішення суду рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень. Враховуючи те, що [PERSON] 29 березня 2021 року зареєструвала за собою право приватної власності на магазин за адресою: [ADDRESS] , за відсутності підстав для набуття права власності на дане майно, та враховуючи те, що суд прийшов до висновку про визнання недійсним Договору дарування нежитлового приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , укладений 29.03.2021 року між [PERSON] та [PERSON] , посвідчений приватним нотаріусом Черкаського міського нотаріального округу Левицькою Русланою Валентинівною, суд приходить до висновку, що позовні вимоги про скасування державної реєстрації права власності [PERSON] на магазин за адресою: [ADDRESS] загальною площею 101,4 кв.м. (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 102927471101, складова частина об`єкта нерухомого майна: вбудовано-прибудовані нежитлові приміщення 1-го поверху з №1-1 по «1-8, А-5) проведено 29 березня 2021 року в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно (номер запису про право власності: 41227861 підлягають до задоволення. Щодо позовної вимоги про стягнення з відповідачів на користь позивача правової допомоги в розмірі 10000 грн. суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 133 ЦПК України - судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частини першої статті 58 ЦПК України сторона, третя особа, а також особа, якій законом надано право звертатися до суду в інтересах іншої особи, може брати участь у судовому процесі особисто (самопредставництво) та (або) через представника. Представником у суді може бути адвокат або законний представник (частина перша статті 60 ЦПК України). За змістом ст.15 ЦПК України учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Представництво у суді як вид правничої допомоги здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), крім випадків, встановлених законом. Повноваження адвоката як представника підтверджуються довіреністю або ордером, виданим відповідно до Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», про що зазначено в частині четвертій статті 62 ЦПК України. За положеннями п. 4 ст.1, ч. ч. 3 та 5 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. До договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Зміст договору про надання правової допомоги не може суперечити Конституції України та законам України, інтересам держави і суспільства, його моральним засадам, присязі адвоката України та правилам адвокатської етики. Пунктом 9 ч. 1 ст. 1 України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 ч. 1 ст.1 ЗУ «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Відповідно до статті 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Також за статтею 28 Правил адвокатської етики, затверджених Звітно-виборним з`їздом адвокатів України від 09 червня 2017 року, гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів професійної правничої (правової) допомоги клієнту. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом. Адвокат має право у розумних межах визначати розмір гонорару, виходячи із власних міркувань. При встановленні розміру гонорару можуть враховуватися складність справи, кваліфікація, досвід і завантаженість адвоката та інші обставини. Погоджений адвокатом з клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розмір гонорару може бути змінений лише за взаємною домовленістю. В разі виникнення особливих по складності доручень клієнта або у випадку збільшення затрат часу і обсягу роботи адвоката на фактичне виконання доручення (підготовку до виконання) розмір гонорару може бути збільшено за взаємною домовленістю. Непогодження клієнтом та/або особою, яка уклала договір в інтересах клієнта, розміру гонорару при наданні доручення адвокату або в ході його виконання є підставою для відмови адвоката від прийняття доручення клієнта або розірвання договору на вимогу адвоката. Тож домовленості про сплату гонорару за надання правничої допомоги є такими, що склалися між адвокатом та клієнтом, в межах правовідносин яких слід розглядати питання щодо дійсності такого зобов`язання. Аналогічна правова позиція зазначена в постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 травня 2020 року у справі № 904/4507/18. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. (Постанова Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною чи тільки має бути сплачено. Аналогічний висновок міститься у постановах Верховного Суду від 29 жовтня 2020 року в справі №686/5064/20, від 4 червня 2021 року в справі №160/13273/19. Так, у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 12 лютого 2020 року в справі №648/1102/19, де аналізувалися аналогічні положення ЦПК України, суд дійшов висновку, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Також, висновок про те, що витрати на надану професійну правничу допомогу в разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено, зроблено у постанові Об`єднаної палати Верховного Суду в складі суддів Касаційного господарського суду від 3 жовтня 2019 року в справі №922/445/19. Тобто, факт оплати таких послуг не є обов`язковою передумовою можливості відшкодування витрат на професійну правничу допомогу, у разі якщо стороною, на користь якої ухвалено рішення суду, подано необхідні докази, які підтверджують надання відповідних послуг щодо розгляду конкретної судової справи. Так, у Рішенні по справі «Бєлоусов проти України» ЄСПЛ дійшов висновку, що витрати, які мають бути сплачені за договором адвокату, необхідно розглядати як фактично понесені. З урахуванням наведеного вище,суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої статті 137 ЦПК України, суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідного обґрунтованого клопотання відповідачем [PERSON] не заявлено. Витрати на надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 та частина восьма статті 141 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом у складі Об`єднаної палати Касаційного господарського суду у постановах від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19, від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц, від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18. Так, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу, понесених у суді надано: \~ \~ \~ \~Договір № 2 про надання правової допомоги від 14 січня 2022 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Ордер про надання правничої (правової) допомоги Серії ВА № 1004466 від 23 лютого 2022 року. \~ \~ \~ \~Додаток № 1 до Договору про надання правової допомоги № 2 від 14 січня 2022 року. Відповідно до п. 1 Додатку, сторони за цим Договором домовились, що вартість послуг (гонорар) виконавця за Договором про надання правової допомоги № 2 від 14 січня 2022 року становить суму, яка складається із вартості всіх замовлених послуг, перелік, вартість та терміни виконання яких зазначені у п. 3 даного Додатку № 1 до Договору про надання правової допомоги № 2 від 14 січня 2022 року. \~ \~ \~ \~Акт здачі-приймання наданих послуг від 18 жовтня 2022 року, відповідно до якого адвокат Нестерко Ігор Олександрович надав, а [PERSON] прийняла наступні послуги. Підписанням цього Акту сторони підтвердили факт належного надання послуг виконавцем відповідно до положень Договору та його додатків: Захист прав та інтересів Клієнта, представництво інтересів у судовій справі (вивчення документів, подання адвокатських запитів, складання процесуальних документів, представництво інтересів Клієнта в Придніпровському районному суді м. Черкаси) за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про визнання недійсним договору дарування від 29.03.2021 справа № 711/1338/22 ( кількість годин надання юридичних послуг 10 годин, вартість за 1 годину надання юридичних послуг 1000,00грн. загальна вартість послуг 10000,00грн.). Відповідно до п. 2 Акту, Клієнт не має претензій до виконавця стосовно наданих послуг, вказаних у п. 1 цього Акту. \~ \~ \~ \~Квитанцію до прибуткового касового ордера № 3 від 18 жовтня 2022 року, відповідно до якої адвокатом Нестерко Ігорем Олександровичем прийнято від [PERSON] на підставі Договору про надання правової допомоги № 2 від 14.01.2022 (судова справа № 711/1338/22) 10000,00грн. Відповідачами [PERSON] та [PERSON] не спростовано належними доказами неспівмірність та захищеність розміру понесених позивачем [PERSON] витрат на правничу допомогу. Враховуючи положення ст. 137 ЦПК України, суд приходить до висновку, що заявлений позивачем розмір правової допомоги є співмірним з розміром заявлених вимог та обсягом виконаних адвокатом робіт, а тому, до стягнення з [PERSON] та [PERSON] на користь [PERSON] підлягають витрати на професійну правничу допомогу в розмірі по 5000,00 грн. з кожного Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] є інвалідом 2 групи захворювання (копія посвідчення Серії [NUMBER] ), відповідно, при зверненні до суду була звільнена від сплати судового збору. А тому, на підставі ст. 141 ЦПК України, з відповідачів [PERSON] та [PERSON] на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі по 496 грн. 20 коп. з кожного. На підставі викладеного та

Outcome: approved