Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] , заінтересована особа: Головне управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області звернулася до суду з вказаною заявою та просить встановити факт належності їй правовстановлюючого документа, а саме: архівної довідки про заробітну плату №114 від 16.02.2022 року, яка видана трудовим архівом Гусятинської селищної ради, у якій невірно зазначено її по батькові « [PERSON] замість правильного « [PERSON] ». В обґрунтування заяви посилається на те, що вона отримує пенсію, проте, 12.08.2022 році вона подала заяву на перерахунок пенсії, до якої долучила архівну довідку про за робітну плату № 114 від 16 лютого 2022 року. З метою отримання вказаної архівної довідки про заробітну плату за час роботи вона звернулась до трудового архіву Гусятинської селищної ради, де на підставі книги обліку розрахунків по оплаті праці колгоспу «Прогрес» с. Сидорів Гусятинського району за 1991, 1992, 1993, 1994, 1995, 1996 роки та книги обліку трудового стажу і заробітку колгоспника [NUMBER] їй надано архівну довідку № 114 від 16 лютого 2022 року. При огляді записів в довідці виявлені неточності у написанні її по батькові, а саме, вказано скорочення «[PERSON].», « [PERSON] », замість правильного « [PERSON] ». Встановлення факту належності правовстановлюючого документа їй необхідно для перерахунку пенсії. Заявник [PERSON] в судове засідання не з`явилася, однак, подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутності, просила заяву задовольнити з наведених у ній підстав. Представник заінтересованої особи - Головного управління Пенсійного фонду України в Тернопільській області в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи, що підтверджується зворотнім поштовим повідомленням про вручення поштового відправлення №4820102797649. Про причини неявки не повідомив. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає до задоволення, виходячи із таких міркувань. Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , вона видана на ім`я « [PERSON] ». (а.с.7). Як видно із архівної довідки про трудовий стаж за №113 від 16 лютого 2022 року, яка видана трудовим архівом Гусятинської селищної ради, прізвище, ім`я та по батькові заявника значиться « [PERSON] ». (а.с.10). Проте, як вбачається із архівної довідки про заробітну плату за №114 від 16 лютого 2022 року, яка видана трудовим архівом Гусятинської селищної ради, не зазначено повне по батькові заявниці, а зазначено скорочення «[PERSON].», « [PERSON] ». (а.с.9). Також, у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , виданим Гусятинським РВ УМВС України в Тернопільській області 06 квітня 1999 року, прізвище, ім`я, по батькові заявника зазначено як « [PERSON] ». (а.с.3-4). Відповідно до п. 6 ч.1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, а саме належність правовстановлюючого документу особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або паспорті. Згідно Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі прізвище, ім`я, по-батькові якої зазначені в документі не збігаються в свідоцтві про народження, паспорті, свідоцтві про смерть, інше. У постанові Верховного Суду від 20 серпня 2018 року зроблено висновок про те, що записи у книгах обліку трудового стажу, заробітку колгоспника, у розрахунково-платіжних відомостях нарахування заробітної плати є правовстановлюючими документами (справа № 545/1472/17). Відповідно до роз`яснень, викладених у п.1 вказаної постанови, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01 січня 2012 року «Про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення», коли установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 256 ЦПК України (в редакції, яка діяла до редакції відповідно до Закону України від 03 жовтня 2017 року № 2147-VІІІ) громадяни мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документа. Проте сам по собі факт належності документа не породжує для його власника жодних прав, юридичне значення має той факт, що підтверджується документом. Таким чином, для заявника важливо не так саме одержання документа, як оформлення особистих чи майнових прав, що випливають із цього факту. Це означає, що в судовому порядку можна встановити належність громадянину такого документа, який є правовстановлюючим. Згідно із п.12 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» на підставі п. 6 ст. 273 ЦПК суд може встановлювати факти належності особі документів, які не відносяться до таких, що посвідчують особу, наприклад, довідок про поранення чи перебування у госпіталі у зв`язку з пораненням, повідомлення військових частин, військкоматів і інших органів військового управління про загибель чи пропажу без вісті в зв`язку з обставинами військового часу, а також заповіту, страхового свідоцтва (полісу), ощадної книжки, трудової книжки, іншого документа про трудовий стаж. Як зазначено у постанові Верховного Суду від 10 червня 2020 року у справі № 348/576/18 відповідно до Порядку підтвердження наявного трудового стажу для призначення пенсії за відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 12 серпня 1993 року № 637 (далі - Порядок), основним документом, що підтверджує стаж роботи, є трудова книжка. За відсутності трудової книжки або відповідних записів у ній трудовий стаж встановлюється на підставі інших документів, виданих за місцем роботи, служби, навчання, а також архівними установами. У разі коли документи про трудовий стаж не збереглися, підтвердження трудового стажу здійснюється органами Пенсійного фонду України. Відповідно до пункту 3 Порядку № 637, за відсутності трудової книжки, а також у тих випадках, коли в трудовій книжці відсутні необхідні записи або містяться неправильні чи неточні записи про періоди роботи, для підтвердження трудового стажу приймаються довідки, виписки із наказів, особові рахунки і відомості на видачу заробітної плати, посвідчення, характеристики, письмові трудові договори і угоди з відмітками про їх виконання та інші документи, які містять відомості про періоди роботи. Відтак, у судовому порядку, відповідно до пункту 26 зазначеного Порядку, встановлюється лише факт приналежності документа, що підтверджує трудовий стаж, якщо ім`я, по батькові та прізвище, які зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові або прізвищем особи за паспортом або свідоцтвом про народження. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] просить суд встановити факт належності їй вищезгаданого правовстановлюючого документа і встановлення цього факту заявнику необхідне для подальшого звернення за перерахунком пенсії, адже наявні розбіжності у написанні по батькові в архівній довідці та в паспорті [PERSON] .. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що факт належності правовстановлюючого документа знайшов своє підтвердження у судовому засіданні, будь-якого спору між заявником та заінтересованою особою немає, окрім того, встановлення факту є реалізацією гарантованого ст. 46 Конституції України права заявника на соціальний захист, що включає право на забезпечення у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом, перешкодою чому є невірне зазначення по батькові заявника у правовстановлюючому документі, а тому, суд вважає, що даний факт підлягає встановленню. На підставі викладеного, ст. ст. 2, 4, 12, 13, 76-78, 206, 258-268, 273, 293, 315, 319, 352-355 ЦПК України, суд, -

Outcome: approved