Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

29 червня 2021 року до Броварського міськрайонного суду Київської області надійшла зазначена вище позовна заява, в якій позивач просив зняти арешт з усього нерухомого майна [PERSON] , зареєстрований на підставі постанови про відкриття виконавчого провадження та арешт (ВП №№ 1398/12; 15545867) обтяжувач: відділ державної виконавчої служби Броварського міськрайонного управління юстиції, реєстраційний номер про обтяження: 9278916. Позивач обґрунтовував позов тим, що 26 січня 2021 року [PERSON] дізнався про те, що на примусовому виконанні у Броварському міськрайонному відділі державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції м. Києва перебувало виконавче провадження за № 15545867. Про вищезазначену інформацію позивач дізнався з Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів ( інформаційна довідка за № 241825458 від 26.01.2021 року). Відповідачем при виконанні виконавчого провадження було накладено арешт на нерухоме майно позивача та внесено запис про обтяження за № 9278916. 18 лютого 2021 року позивач звернувся із заявою до відповідача та просив закрити виконавче провадження та зняти арешт з усього нерухомого майна. 10 березня 2021 року представник позивача у відділі відповідача отримала під підпис відповідь на заяву за № 9434 від 18 лютого 2021 року, якою повідомляється наступна інформація. Згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників станом на 18.02.2021 року на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за №15545867 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2472, виданого 16.10.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва. Державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження з метою повного та фактичного виконання рішення суду застосовано заходи примусового виконання рішень відповідно до чинного законодавства-до ДПР на нерухоме майно внесено запис про обтяження за № 9278916. Виконавче провадження завершене 28.01.2011 року на підставі п.2.ч.1.ст.47 Закону України ?Про виконавче провадження? - згідно акту державного виконавця від 17.11.2009 року, майно, на яке неможливо звернути стягнення у боржника, не виявлено, місце роботи невідоме, зареєстрований транспортний засіб знаходиться в заставі у банку, згідно відповіді Броварського МБТІ нерухомого майна за боржником не зареєстровано. У вищевказаному листі відповідач повідомляє, що його дії є правомірні, оскільки станом на 18.02.2021 року у державного виконавця відсутні правові підстави для зняття арешту з нерухомого майна позивача, і тому позивачу необхідно звернутися до суду для вирішення питання щодо зняття з майна та отримання відповідного судового рішення, яке згідно діючого законодавства є підставою для зняття арешту з майна уповноваженим органом. Таким чином не зняття арешту з майна боржника є незаконною та порушує права та законні інтереси позивача та третіх осіб, а саме : [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 11 вересня 2003 року, яке видане Калитянською селищною радою за № 206 позивач та треті особи на праві приватної спільної власності володіють в рівних частках квартирою загальною площею 30,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім квартири, у власності позивача перебуває земельна ділянка, площею 1,92 га, кадастровий номер 7420687200:01:002:0696 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бобровииький район, Свидовецька с/р: земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер 7420687200:01:002:0449 для будівниитва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 92,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Позивач зазначає, що відповідач, завершуючи виконавче провадження №15545867 (в рамках якого було накладено арешт на все майно позивача) і направляючи виконавчий лист за належністю до відповідача, не зняв накладений арешт на все майно позивача. Разом з тим, арешт з майна позивача (боржника) підлягав зняттю відповідачем при поверненні виконавчого документа стягувану, проте відповідачем у виконавчому провадженні № 15545867 цього зроблено не було. Отже, враховуючи те, що виконавче провадження за №15545867 завершене, матеріали виконавчого провадження знищені, стягувач повторно до відповідача із заявою про примусове виконання рішення не звертався, будь- яких претензій до позивача не пред`являв, позивач вважає що арешт з майна повинен бути знятий відповідно до чинного законодавства. 30 червня 2021 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області Радзівіл А.Г. прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі за позовом за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання на 04 жовтня 2021 року. 22 червня 2022 року ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області закрито підготовче судове засідання та призначено справу до судового розгляду по суті. 25 жовтня 2022 року від позивача до суду надійшли пояснення, в яких він посилається на те, що у червні 2022 року на адресу Голосіївського районного суду м. Києва було направлено два адвокатські запити якими запитувалася наступна інформація: чи перебувають в архіві суду матеріали цивільної справи № 2-2472/09 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної та моральної шкоди завданої внаслідок ДТП та коли видавався виконавчий лист у вищевказаній цивільній справі та було прохання надати копію виконавчого листа. Голосіївським районним судом м. Києва на електронну адресу адвоката Філіпової Оксани Вікторівни 17.06.2022 року № 2-2472/09 була надіслана відповідь. Голосіївський районний суд м. Києва повідомив, що у відповідності до Наказу ДСА України № 1087 від 07.12.2017 ?Про затвердження переліку судових справ, що утворюються в діяльності суду із зазначенням строків зберігання документів? була знищена, як така, що не має науково-історичної цінності та втратила практичне значення. З вищевказаного можна зробити висновок, що виконавчий лист у справі 2-2472/09 видався Голосіївським районним судом м. Києва ще у 2009 році. 04 липня 2022 року Голосіївським районним судом м. Києва розглядалась заява [PERSON] , в інтерсах якого діяла адвокат Тимошенко Галина Сергіївна, про поновлення строку пред`явлення виконавчого листа, виданого судом на виконання рішення суду м. Києва від 08.09.2009 року у даній справі та про видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-2472/09. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року в задоволенні заяви представника позивача, адвоката Тимошенко Г.С., про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу дублікату виконавчого листа у справі № 2-2472/09 було відмовлено. 10 серпня 2021 року на адресу [PERSON] надійшла ухвала Київського апеляційного суду про відкриття апеляційного провадження у справі № 752/7063/22 за апеляційною скаргою адвоката Тимошенко Г.С. в інтересах [PERSON] на ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року за заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлння виконавчого документа до виконання та видачу дубліката виконавчого листа у справі за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо- транспортної пригоди. Відповідно до ухвали Київського апеляційного суду [PERSON] було залучено до участі у вищевказаній справі. Постановою Київського апеляційного суду від 05 жовтня 2022 року у справі № 752/7063/22 апеляційну скаргу адвоката Тимошенко Г.С. в інтересах [PERSON] було залишено без задоволення. Ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 04 липня 2022 року залишено без змін. Постанова набрала законної сили з дня прийняття. Отже, виконавчий лист який був виданий Голосіївським районним судом м. Києва, [PERSON] був втрачений, повторно із заявою про видачу дублікату він звернувся майже через 13 років, але йому було відмовлено, оскільки не було надано доказів поважності причин пропуску такого строку, які перешкоджали йому дізнатися про повернення виконавчого листа. Окрім того, ні з 2009 року, ні після завершення виконавчого провадження у 2011 році [PERSON] з будь-якими скаргами на неправомірні дії або бездіяльність державного виконавця не звертався, ходом виконання виконавчого листа та причинами неможливості виконання судового рішення не цікавився. Таким чином дії відповідача щодо відмови у знятті арешту є безпідставними та незаконними. 25 жовтня 2022 року від представника третьої особи до суду надійшли письмові пояснення, в яких вона посилається на те, що станом на 25.10.2022 борг не сплачено. Так, Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2009 року у цивільній справі 2-2472/09 задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 92005,00 грн. завданої матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати за проведену автотоварознавчу експертизу в сумі 730,00 грн., сплачене держмито в сумі 977,34 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн. На підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва був виданий виконавчий лист. Відповідач підтверджує, що на примусовому виконанні перебувало виконавче провадження №15545867 з примусового виконання виконавчого листа №2-2472, виданого 16.10.2009 року Голосіївським районним судом Київської області про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] боргу у сумі 98742,34 грн. Виконавче провадження завершене 28.01.2011 на підставі п. 2 ч. 1 ст. 47 Закону України "Про виконавче провадження" - згідно акту державного виконавця від 17.11.2009, майно на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено, місце роботи невідоме, зареєстрований за боржником транспортний засіб знаходиться в заставі у банку, згідно відповіді Броварського МБТІ нерухоме майно за боржником не зареєстровано. П.2 ч. 1 ст 47 Закону України "Про виконавче провадження" у боржника відсутнє майно, на яке може бути звернуто стягнення, а здійснені державним виконавцем відповідно до цього Закону заходи щодо розшуку такого майна виявилися безрезультатними. Вказане вище не є підставою для зняття арешту з майна боржника, оскільки арешт з майна знімається у разі повернення виконавчого документа стягувану коли є письмова заява стягувача; стягувач відмовився залишити за собою майно боржника, не реалізоване під час виконання рішення. Крім того, позивач як особа, яка є боржником у виконавчому провадженні, не може подавати позов про зняття арешту з майна. Адже законом у цьому випадку передбачено інший порядок судового захисту, а саме оскарження боржником рішення, дій чи бездіяльності державного або приватного виконавця в порядку, передбаченому розд. VII ЦПК України. \~Позивач, у судовому засіданні позов підтримав та просив задовольнити, пояснення надав аналогічні викладеним у позовній заяві. Представник відповідача, будучи належним чином повідомленою, у судове засідання не з`явилась, про день, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, подала клопотання про розгляд справи у їх відсутність. Треті особи [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в судовому засіданні позов підтримали та просили задовольнити. Представник третьої особи [PERSON] [PERSON] , в судовому засідання заперечувала проти задоволення позову, пояснення надала аналогічні викладеним у письмових поясненнях. Суд, вислухавши учасників справи, вивчивши письмові докази, які містяться у матеріалах справи, встановивши обставини справи та виниклі правовідносини, дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 08 вересня 2009 року у цивільній справі 2-2472/09 задоволено частково позов [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Постановлено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 92005,00 грн. завданої матеріальної шкоди, 5000,00 грн. моральної шкоди, а також судові витрати за проведену автотоварознавчу експертизу в сумі 730,00 грн., сплачене держмито в сумі 977,34 грн. і витрати на інформаційно-технічне забезпечення судового процесу в сумі 30,00 грн. На підставі вказаного судового рішення Голосіївським районним судом м. Києва 16 жовтня 2009 року був виданий виконавчий лист. 28 жовтня 2009 року старшим державним виконавцем Просовим О.М. було відкрите виконавче провадження №15545867та винесена постанова про відкриття виконавчого провадження з накладенням арешту на майно боржника. 28 січня 2011 року старший державний виконавець Просов О.М. виніс постанову про повернення виконавчого документа стягувачу, у зв`язку з тим, що майно на яке можливо звернути стягнення у боржника не виявлено, місце роботи невідоме. Акт від 17.11.2009 року. Зареєстрований за боржником транспортний засіб знаходиться в заставі у банку. Згідно відповіді Броварського МБТІ нерухоме майно за боржником не зареєстровано. Відповідно до листа Броварського міськрайонного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) №9434 від 18.02.2021 року, згідно перевірки даних автоматизованої системи виконавчих проваджень та Єдиного реєстру боржників станом на 18.02.2021 року на примусовому виконанні у відділі перебувало виконавче провадження за №15545867 з примусового виконання виконавчого листа № 2-2472, виданого 16.10.2009 року Голосіївським районним судом м. Києва. Державним виконавцем при виконанні виконавчого провадження з метою повного та фактичного виконання рішення суду застосовано заходи примусового виконання рішень відповідно до чинного законодавства-до ДПР на нерухоме майно внесено запис про обтяження за № 9278916. Виконавче провадження завершене 28.01.2011 року на підставі п.2.ч.1.ст.47 Закону України ?Про виконавче провадження? - згідно акту державного виконавця від 17.11.2009 року, майно, на яке неможливо звернути стягнення у боржника, не виявлено, місце роботи невідоме, зареєстрований транспортний засіб знаходиться в заставі у банку, згідно відповіді Броварського МБТІ нерухомого майна за боржником не зареєстровано. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчудження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єктів (інформаційна довідка за № 241825458 від 26.01.2021 року) на нерухоме майно, що належнить [PERSON] накладений арешт на підстаіві постанови про відкриття виконавчого провадження, 1398/12 28.10.2009 року, старший державний виконавець відділу ДВС Брварського МР РУЮ Прусов О.М. Згідно вказаної інформації та на підсатві свідоцтва про право власності на житло від 11 вересня 2003 року, яке видане Калитянською селищною радою за № 206 позивач та треті особи на праві приватної спільної власності володіють в рівних частках квартирою загальною площею 30,4 кв.м., яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Окрім квартири, у власності позивача перебуває земельна ділянка, площею 1,92 га, кадастровий номер 7420687200:01:002:0696 для ведення особистого селянського господарства, яка знаходиться за адресою: Чернігівська область, Бобровииький район, Свидовецька с/р: земельна ділянка, площею 0,25 га, кадастровий номер 7420687200:01:002:0449 для будівниитва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; житловий будинок загальною площею 92,1 кв.м., який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідно ст.\~76\~ЦПК України доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Відповідно ч.1,\~2,\~3,\~4\~ст.\~77\~ЦПК України належними\~є\~докази,\~які\~містять\~інформацію щодо\~предмета доказування. Предметом\~доказування є\~обставини,\~що підтверджують\~заявлені вимоги\~чи заперечення\~або мають\~інше значення\~для розгляду\~справи і\~підлягають встановленню\~при ухваленні\~судового рішення. Сторони\~мають право\~обґрунтовувати належність\~конкретного доказу\~для підтвердження\~їхніх\~вимог або\~заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. \~ \~\~\~ \~Відповідно\~ч.1\~ст.\~80\~ЦПК\~України достатніми\~є\~докази,\~які\~у\~своїй сукупності\~дають\~змогу\~дійти висновку\~про\~наявність\~або відсутність\~обставин\~справи,\~які\~входять\~до предмета\~доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно ч.1,\~5,\~6,\~7\~ст.\~81\~ЦПК\~України кожна\~сторона\~повинна\~довести ті\~обставини,\~на які\~вона\~посилається\~як на\~підставу\~своїх\~вимог або\~заперечень,\~крім\~випадків,\~встановлених цим\~Кодексом. Докази\~подаються\~сторонами\~та іншими\~учасниками\~справи. Доказування\~не\~може\~ґрунтуватися на\~припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно ст.\~84\~ЦПК\~України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В силу вимог ч. 1 ст. 13 цього Кодексу, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 6, 11 Закону України Про виконавче провадження передбачено, що виконавець зобов`язаний використовувати надані йому права відповідно до закону і не допускати у своїй діяльності порушення прав та законних інтересів фізичних і юридичних осіб; вживати передбачених цим законом заходів примусового виконання рішень, неупереджено, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії у спосіб та в порядку, встановленому виконавчим документом і законом. Виконавче провадження підлягає закінченню, згідно із ч. 1 ст. 39 вказаного Закону- в тому числі, окрім іншого, в разі фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Відповідно до ч.1 ст. 40 Закону України Про виконавче провадження - арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, а відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення - у разі закінчення виконавчого провадження. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 59 Заокну України ?Про виконавче провадження?, підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у\~частині шостій\~статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову; 9) підстави, передбачені\~пунктом 1-2\~розділу XIII "Прикінцеві та перехідні положення" цього Закону; 10) отримання виконавцем від Державного концерну "Укроборонпром", акціонерного товариства, створеного шляхом перетворення Державного концерну "Укроборонпром", державного унітарного підприємства, у тому числі казенного підприємства, яке є учасником Державного концерну "Укроборонпром" або на момент припинення Державного концерну "Укроборонпром" було його учасником, господарського товариства, визначеного\~частиною першою\~статті 1 Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності", звернення про зняття арешту в порядку, передбаченому\~статтею 11\~Закону України "Про особливості реформування підприємств оборонно-промислового комплексу державної форми власності". У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно із ст. 59 Закону України Про виконавче провадження, особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п.2 Постанови Пленуму ВССУ Про судову практику в справах про зняття арешту з майна від 03.06.2016 № 5 - відповідачами в справі є боржник, особа, в інтересах якої накладено арешт на майно, а в окремих випадках - особа, якій передано майно, якщо воно було реалізоване. Як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, має бути залучено відповідний орган державної виконавчої служби, а також відповідний орган доходів і зборів, банк та іншу фінансову установу, які у випадках, передбачених законом, виконують судові рішення (ст.\~3\~ЗУ\~від\~21\~квітня\~1999\~року\~№606\~-\~XIV Про виконавче провадження (у редакції ЗУ від 04 листопада 2010 року №2677-VI). У постановах Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц (провадження № 14-61цс18), від 20 червня 2018 року у справі № 308/3162/15-ц (провадження № 14-178цс18), від 21 листопада 2018 року у справі № 127/93/17-ц (провадження № 14-392цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 570/3439/16-ц (провадження № 14-512цс18), від 12 грудня 2018 року у справі № 372/51/16-ц (провадження № 14-511цс18), від 05 травня 2019 року у справі № 554/10058/17 (провадження № 14-20цс19) викладено правовий висновок, відповідно до якого належними сторонами в цивільній справі є особи, відносно яких є дані про те, що вони можуть бути суб`єктами спірних матеріальних правовідносин. За положенням ЦПК України належний позивач - особа, якій належить право вимоги; належний відповідач - особа, котра повинна відповідати за позовом. Обґрунтування належності у осіб процесуальної правосуб`єктності позивача і відповідача покладається на позивача та осіб, які порушують процес на захист прав та інтересів позивача. Суд при розгляді справи має виходити із складу осіб, які залучені до участі у справі позивачем. У разі пред`явлення позову до частини відповідачів, суд не вправі зі своєї ініціативи і без згоди позивача залучати інших відповідачів до участі у справі як співвідповідачів та зобов`язується вирішити справу за тим позовом, що пред`явлений, і відносно тих відповідачів, які зазначені в ньому. Якщо позивач не заявляє клопотання про заміну неналежного відповідача (або залучення інших співвідповідачів в окремих справах згідно специфіки спірних правовідносин), суд повинен відмовляти у задоволенні позову. Згідно з правовим висновком, викладеним у постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 листопада 2019 року у справі № 905/386/18 (провадження № 12-85гс19), орган державної виконавчої служби у справах за позовами осіб щодо належності саме їм, а не боржникові майна, на яке накладено арешт, може залучатися судом як третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору. Відповідачем у справах за позовами про звільнення з-під арешту майна є боржник або особа, в інтересах якої накладено арешт на майно у виконавчих провадженнях, оскільки задоволення такого позову може безпосередньо вплинути на права та законні інтереси сторін спірних відносин щодо такого майна. За змістом наведених правових норм та правових позицій Великої Палати Верховного Суду у випадку звернення особи до суду в порядку позовного провадження з вимогою про звільнення майна з-під арешту (зняття арешту з майна) орган державної виконавчої служби не може бути належним відповідачем у такій справі. Вказані позовні вимоги мають бути пред`явлені до особи, в інтересах якої накладено арешт. Недоведеність права вимоги особи, яка вважає своє право порушеним, є підставою для відмови в задоволенні позову. Відповідно до вимог ч.ч. 1-3 ст. 51 ЦПК України, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Таким чином, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed