Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Чумак І.М., звернувся до суду з даним позовом до відповідачів Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» та [PERSON] і просив стягнути на його користь заподіяну внаслідок ДТП шкоду з: ТДВ «Міжнародна страхова компанія» - страхове відшкодування в розмірі 42717,27 грн, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження 3800,00 грн, [PERSON] розмір франшизи 2500,00 грн. Обґрунтовуючи вимоги позивач зазначав, що 20.01.2021 року о 21.40 годині під час керування транспортним засобом в м.Білозерське по вул.Маяковського він потрапив в ДТП. Винним у ДТП визнаний водій автомобіля ЗАЗ DAEWOO н/з [NUMBER] - [PERSON] . В результаті ДТП його транспортний засіб ВАЗ 21043 з н/з [NUMBER] отримав механічні пошкодження з матеріальними збитками. Цивільно правова відповідальність [PERSON] застрахована в ТДВ «Міжнародна страхова компанія» до якого позивач звернувся з заявою про страхове відшкодування. Але до теперішнього часу сума страхового відшкодування страховою компанією з ним не узгоджена і заподіяна йому матеріальна шкода ТДВ «МСК» не виплачено. Неодноразові звернення позивача до страхової компанії не дали результату. На даний час його автомобіль майж рік стоїть без ремонту. Посилаючись на вимоги ст.ст.1187,1188 ЦК України, ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» просить задовольнити його вимоги та стягнути з відповідачів понесені витрати, пов`язані з оплатою судового збору в розмірі 992,40 грн, витрати на проведення авто товарознавчого дослідження в сумі 3800,00 грн та витрати на правничу допомогу в розмірі 6000,00 грн. Ухвалою суду від 31.01.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. 28.09.2022 року представником позивача адвокатом Чумак І.М. була подана заява про відмову від позову в частині вимог до відповідача [PERSON] , а саме в частині стягнення з [PERSON] вартості франшизи у розмірі 2500 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн та закриття провадження по справі в цій частині. Ухвалою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 30.09.2022 року закрито провадження по даній справі в частині позовних вимог пред`явлених до відповідача [PERSON] (щодо стягнення франшизи у розмірі 2500 грн та витрат на правничу допомогу у розмірі 3000 грн), у зв`язку з відмовою позивача від вказаних вимог, закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про час та дату засідання повідомлялися належним чином. Від представника позивача надійшла заява про проведення судового засідання без їх участі, просили задовольнити позовні вимоги. Відповідач - Товариство з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» в судове засідання не з`явився. Про час і місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Будь-яких клопотань від відповідача на адресу суду не надходило. Відзив на позов до суду не надходив. За змістом ч. 4\~ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи судом встановлено таке. Постановою Добропільського міськрайонного суду Донецької області від 05 лютого 2021 року (а.с.9), яка набрала законної сили 16.02.2021 року, [PERSON] визнано винним у скоєнні адміністративного правопорушення за ст. 124 КУпАП та накладено штраф в розмірі 340,00 грн. Зі змісту вказаної постанови вбачається, що 20.01.2021 року о 21.40 годині [PERSON] в м. Білозерське по вул. Маяковського керував автомобілем ЗАЗ-DAEWOO з н/з [NUMBER] , не встежив за дорожньою обстановкою та її змінами, не обрав безпечну швидкість руху та скоїв зіткнення з автомобілем ВАЗ 21043 з н/з [NUMBER] під керуванням гр. [PERSON] , який рухався у зустрічному напрямку. В результаті ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п.п. 2.3 б), 12.1 Правил дорожнього руху. Позивач [PERSON] є власником автомобіля ВАЗ 21043, реєстраційний номер [NUMBER] , на підставі свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] (а.с.31-32). Цивільно-правова відповідальність водія автомобіля Daewoo Sens з н/з [NUMBER] , яким керував [PERSON] , на час ДТП (20.01.2021 року) була застрахована в ТДВ "Міжнародна страхова компанія", згідно полісу № 201713642(а.с.10). Відповідно до вказаного полісу страхова сума за шкоду, заподіяну майну на одного потерпілого становить 130 тисяч гривень. Розмір франшизи 2500,00 грн. (а.с.10). Позивач звертався до Товариства з додатковою відповідальністю «Міжнародна страхова компанія» з приводу відшкодування йому страхового відшкодування внаслідок ДТП, яка сталася 20.01.2021 року, про що свідчить копія заяви про виплату страхового відшкодування, яка була направлена позивачем на електронну пошту відповідачу 25.02.2021 року та переписка зі страховою компанією (а.с.33-41). Проте страхове відшкодування позивачу відповідачем ТДВ "МСК" до теперішнього часу виплачене не було. Згідно експертного автотоварознавчого дослідження №01 від 17.01.2022 року, за фактом аварійних пошкоджень автомобіля ВАЗ 21043 н/з [NUMBER] , проведеного експертом-автотоварознавцем [PERSON] , вартість матеріального збитку (з технічної точки зору), заподіяної власнику автомобіля ВАЗ 21043 д/н [NUMBER] на момент проведення дослідження, становить 37873,14 грн. Вартість відновлювальних робіт становить 42717,27 грн. (а.с.11-16). Відповідно до квитанції до прибуткового касового ордера № 1 від 13 січня 2022 року позивач [PERSON] оплатив вартість проведення автотоварознавчого дослідження у розмірі 3 800,00 грн (а. с. 27). Згідно положень ч.3 ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до частини першої статті\~ 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Частина 5 вказаної статті передбачає, що особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до п.4 постанови Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» (далі постанова Пленуму ВССУ № 4 від 01.03.2013 року), розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187\~ЦК\~шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. З огляду на презумпцію вини завдавача шкоди (частина друга статті 1166\~ЦК) відповідач звільняється від обов`язку відшкодувати шкоду, якщо доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого (частина п`ята статті 1187 ЦК, пункт 1 частини другої статті 1167 ЦК). Потерпілий подає докази, що підтверджують факт завдання шкоди за участю відповідача, розмір завданої шкоди, а також докази того, що відповідач є завдавачем шкоди або особою, яка відповідно до закону зобов`язана відшкодувати шкоду. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі\~Закон) регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (ст.3 Закону). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу(ст.6 Закону). Відповідно до ст.6 вказаного Закону страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі №755/180065/15-ц сформульовано правовий висновок про те, що відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Покладання обов`язку з відшкодування шкоди у межах страхового відшкодування на страхувальника, який уклав відповідний договір страхування і сплачує страхові платежі, суперечить меті інституту страхування цивільно-правової відповідальності (стаття 3 Закону). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди ( пункт 35 цієї постанови). У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому\~цим\~Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи (п.22.1 ст.22 Закону). Згідно з ст.28 Закону шкода, заподіяна в результаті дорожньо-транспортної пригоди майну потерпілого, - це шкода, пов`язана, зокрема, із пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу. Відповідно до ст.29 Закону, у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. Відповідно до ст.12 Закону, розмір франшизи при відшкодуванні шкоди, заподіяної майну потерпілих, встановлюється при укладанні договору обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності і не може перевищувати 2 відсотки від\~страхової суми, в межах якого відшкодовується збиток, заподіяний майну потерпілих. Страхове відшкодування завжди зменшується на суму франшизи, розрахованої за правилами цього підпункту. Відповідно до п.3 ч.1 ст.988 Цивільного кодексу України, у разі настання страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Страхова виплата за договором майнового страхування здійснюється страховиком у межах страхової суми. Відповідно до ст.34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування; протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про\~дорожньо-транспортну пригоду страховик зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового\~випадку\~та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Якщо представник страховика не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. Відповідно до вимог ст.37 Закону, підставами для відмови у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати) є: невиконання потерпілим або іншою особою, яка має право на отримання відшкодування, своїх обов`язків, визначених цим Законом, якщо це призвело до неможливості страховика (МТСБУ) встановити факт дорожньо-транспортної пригоди, причини та обставини її настання або розмір заподіяної шкоди (п.37.1.3) неподання заяви\~про страхове\~відшкодування впродовж\~одного року,\~якщо шкода\~заподіяна майну\~потерпілого,\~і трьох\~років,\~якщо шкода\~заподіяна здоров`ю\~або життю\~потерпілого,\~з моменту\~скоєння дорожньо-транспортної\~пригоди (п.37.1.4). \~Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) заяву про страхове відшкодування (ст.35 Закону). Відповідно до п.33.3 ст.33 Закону, водії та власники транспортних засобів, причетних до дорожньо-транспортної пригоди, власники пошкодженого майна зобов`язані зберігати пошкоджене майно (транспортні засоби) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, до тих пір, поки його не огляне призначений страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) представник (працівник або експерт), а також забезпечити йому можливість провести огляд пошкодженого майна (транспортних засобів). Особи, зазначені в цьому пункті, звільняються від обов`язку збереження пошкодженого майна (транспортних засобів) у такому стані, в якому воно знаходилося після дорожньо-транспортної пригоди, у разі якщо не з їхньої вини протягом десяти робочих днів після одержання страховиком (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду його уповноважений представник не прибув до місцезнаходження такого пошкодженого майна. Відповідно до ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи наведені норми законодавства, досліджені докази суд вважає, що позовні вимоги щодо стягнення зі страхової компанії відшкодування шкоди, пов`язаної із пошкодженням транспортного засобу підлягають частковому задоволенню, оскільки в судовому засіданні достовірно встановлено, що внаслідок ДТП, яка трапилась 20.01.2021 року, транспортний засіб позивача був пошкоджений; винним у вказаній ДТП визнаний водій [PERSON] цивільно-правова відповідальність якого була застрахована у відповідача; позивач, як потерпілий внаслідок ДТП, своєчасно звернувся до ТДВ «МСК» з заявою про страхове відшкодування, але товариство, отримавши заяву позивача про відшкодування шкоди, жодних дій, передбачених ст.ст.34,36 Закону, направлених на здійснення розслідування вказаного страхового випадку не вчинило та своєчасно не здійснило страхове відшкодування позивачу. Вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача підтверджується висновком експертного автотоварознавчого дослідження №01 від 17.01.2022 року в сумі 42717,27 грн і доказів на спростування розміру заподіяної позивачу шкоди у вказаній сумі відповідачем суду надано не було. Таким чином суд вважає, що розмір відновлювального ремонту в сумі 42717,27 грн позивачем є доведеним і тому суд вважає необхідним стягнути з відповідача шкоду, пов`язану із пошкодженням транспортного засобу за мінусом суми франшизи, встановленої в договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 201713642(а.с.10), а саме в розмірі 40217,27 грн (42717,27 грн 2500,00 грн). Що стосується понесених позивачем витрат на проведення експертного дослідження в сумі 3800,00 грн, то суд вважає, що вказані витрати підлягають стягненню з ТДВ «Міжнародна страхова компанія» виходячи з такого. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до пунктів 34.1.,34.2. ст.34 Закону, страховик зобов`язаний протягом двох робочих днів з дня отримання повідомлення про настання події, що містить ознаки страхового випадку, розпочати її розслідування, у тому числі здійснити запити щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування.\~Протягом 10 робочих днів з дня отримання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний направити свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) на місце настання страхового випадку та/або до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Згідно із\~п. 34.3 ст. 34 Закону,\~якщо представник страховика (у випадках, передбачених\~ст. 41 цього Закону, - МТСБУ) не з`явився у визначений строк, потерпілий має право самостійно обрати аварійного комісара або експерта для визначення розміру шкоди. У такому разі страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ) зобов`язаний відшкодувати потерпілому витрати на проведення експертизи (дослідження). Судом достовірно встановлено, що 25.02.2021 року після ДТП, яка трапилась 20.01.2021 року, позивач (в межах річного строку з дати ДТП), шляхом направлення електронною поштою на електронну адресу відповідача, звернувся до останнього з заявою про відшкодування страхового відшкодування. Але відповідач отримавши вказане повідомлення не вчинив жодних дій щодо отримання відомостей, необхідних для своєчасного здійснення страхового відшкодування та не направив свого представника (працівника, аварійного комісара або експерта) до місцезнаходження пошкодженого майна для визначення причин настання страхового випадку та розміру збитків. Враховуючи наведене у позивача були всі підстави для самостійного обрання експерта для визначення розміру шкоди, що останній і зробив звернувшись до експерта авто товарознавця Дегтяр В.О. (а.с.11-22), який і провів авто товарознавче дослідження та визначив вартість матеріальних збитків. Витрати на проведення вищевказаного дослідження складають 3800,00 грн, що підтверджується квитанцією до прибуткового касового ордера № 1 від 13.01.2022 року, які відповідно до п. 34.3 ст. 34 Закону страхових зобов`язаний відшкодувати потерпілому. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд,

Outcome: partial