Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся\~до суду\~із позовною заявою, в якій просив звільнити його від сплати нарахованої заборгованості за аліментами з липня 2017 року по травень 2022 року включно. В обгрунтування заявлених позовних вимог посилається на те, що з 2008 року сторони перебувають у шлюбі, від якого мають трьох неповнолітніх дітей [PERSON] , 2008 року народження, [PERSON] 2010 року народження та [PERSON] 2010 року народження. 02 серпня 2017 року Ніжинським міськрайонним судом ухвалено рішення про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей у розмірі 1/2 частки заробітку щомісячно. Після цього сторони шлюб не розірвали і продовжували жити однією сім`єю та вести спільне господарство, при цьому відповідачка ніде не працювала, займалась господарством та вихованням дітей, а позивач фінансово забезпечував сім`ю. З червня 2022 року сторони проживають окремо. 2 червня 2022 року державним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження по виконавчому листу про стягнення аліментів на утримання дітей, при цьому державним виконавцем було зроблено розрахунок заборгованості по аліментах з липня 2017 року, яка склала 228\~926 грн. 91 коп. Оскільки протягом періоду, вказаного в розрахунку заборгованості, позивач фактично утримував сім`ю, вважає, що підлягає звільненню від сплати нарахованої заборгованості по аліментах. Ухвалою суду від 07 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача адвокат Приходько С.О. в судовому засіданні підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просив їх задовольнити. Представник відповідачки адвокат Щербак О.В. позовні вимоги не визнав, зазначивши, що хоча рішення суду про стягнення аліментів ухвалене в 2017 році, законодавством не заборонено звернути його до виконання у будь-який час. Факт підтримання шлюбних відносин сторонами також не впливає на право відповідачки отримувати аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, вважає, що [PERSON] є неналежним відповідачем у справі. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснив, що він є кумом [PERSON] та [PERSON] і йому відомо, що сторони проживали разом, як сім`я, до 2022 року, а зараз [PERSON] живе в своєї матері. Свідок [PERSON] пояснив, що є сусідом сторін, допомагав їм по господарству і знає, що все господарство вів [PERSON] . Приблизно з червня 2022 року [PERSON] проживає у своєї матері. Про аліменти та про сімейний бюджет сторін йому нічого не відомо. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка позивач [PERSON] пояснив, що з відповідачкою одружений з 2008 року, мають трьох спільних дітей. Вони разом проживали до лютого 2022 року, тобто, до початку війни, він забезпечував сім`ю, купив меблі в будинок, дружині оверлок для швейної машинки, курей в господарство та корм для них, тому вважає, що за період спільного проживання не повинен сплачувати аліменти. Зараз живуть окремо, він сплачує щомісячно по 6000 грн. аліментів, діти проживають то з ним, то з дружиною. Заслухавши представників сторін, свідків, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України суд вирішує цивільний спір на засадах змагальності із застосуванням принципу диспозитивності в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В судовому засіданні встановлено, що рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02 серпня 2017 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/2 частки заробітку, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку щомісячно починаючи з 03 липня 2017 року до досягнення дітьми повноліття. Виконавчий лист [PERSON] отримала 01 червня 2022 року (а.с. 8, 10). 02 червня 2022 року державним виконавцем Ніжинського відділу ДВС у Ніжинському районі відкрито виконавче провадження ВП № 69142233 з виконання виконавчого листа № 2/740/1226/17 від 21.08.2017 року про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей (а.с. 7). Як вбачається з розрахунку заборгованості по аліментах, виконаного державним виконавцем, борг по аліментах [PERSON] за період з липня 2017 року по травень 2022 року становить 228\~926 грн. 91 коп. (а.с.9). Зазначений розрахунок позивачем у встановленому порядку не оскаржувався і не спростований, а стягнення аліментів за минулий час, у відповідності до норм ст. 194 СК України, допускається в межах десятирічного строку. Відповідно до вимог ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, передбачено, що дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживаються всі відповідні законодавчі і адміністративні заходи. Згідно зі ст. 129-1 Конституції України, ст. 18 ЦПК України судові рішення, що набрали законної сили, обов`язкові для виконання. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Виходячи з приписів ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право пред`явити позов з вимогою зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Статтею 180 СК України встановлений обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Статтею 27 Конвенції про права дитини визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового та духовного розвитку. Сюди входить належне харчування, житло, одяг. Батьки несуть відповідальність за забезпечення належного життєвого рівня дитини. Держава має вживати необхідних заходів щодо надання допомоги батькам у здійсненні цього права. Відповідно до ч.3 ст. 195 СК України розмір заборгованості за аліментами обчислюється державним виконавцем, приватним виконавцем, а в разі виникнення спору - судом. Відповідно до ч. 2 ст. 197 СК України за позовом платника аліментів суд може повністю або частково звільнити його від сплати заборгованості по аліментах, якщо вона виникла у зв`язку із його тяжкою хворобою або іншою обставиною, що має істотне значення. Вказана правова норма не встановлює конкретного, вичерпного переліку обставин, які можуть бути підставою для звільнення (повного або часткового) від сплати заборгованості за аліментами. Питання про те, чи мають обставини, на які посилається платник аліментів, істотне значення, у кожному конкретному випадку вирішує суд. При цьому, слід звернути увагу на те, що у такий спосіб законодавцем визначено право, а не обов`язок, суду звільнити платника аліментів від сплати заборгованості. При вирішенні аналогічних спорів необхідно виходити з інтересів дитини, оскільки аліменти за рішенням суду присуджені на утримання дитини з метою забезпечення достатнього матеріального рівня її життя. Як вбачається з позову та досліджених в судовому засіданні доказів, як на підставу для звільнення від сплати заборгованості за аліментами, позивач [PERSON] посилається на факт спільного проживання та ведення спільного господарства з відповідачкою та фінансове забезпечення ним сім`ї протягом періоду, за який нараховується борг. Так, на підтвердження факту спільного проживання з відповідачкою та дітьми за адресою [ADDRESS] позивачем надано довідку, видану Лосинівською селищною радою Ніжинського району № 151 від 21.06.2022 року (а.с. 11). Проте даний документ не містить інформації про період, з якого зазначені особи проживають чи зареєстровані, що унеможливлює встановлення факту спільного проживання сторін саме з липня 2017 року по травень 2022 року. З довідки про доходи № 4963 3790 8799 1941 вбачається, що [PERSON] перебуває на обліку в Ніжинському об`єднаному управлінні ПФУ в Чернігівській області і отримує пенсію по інвалідності (а.с. 12). Довідкою № 4 від 23.06.2022 року підтверджується, що [PERSON] працював у Лосинівській початковій школі сезонним робітником з 2016 року по 2017 рік, з 2018 року по 2021 рік (а.с.13). Зазначені довідки дійсно підтверджують наявність доходів у позивача, проте жодним чином не доводять його участь в утриманні дітей у спірний період. Свідки [PERSON] та [PERSON] своїми показами не підтвердили факт перебування дітей на утриманні позивача, крім того вони, як сторонні особи, не можуть бути достеменно обізнаними з матеріальним становищем та фінансовим забезпеченням у сім`ї позивача. Допитаний в якості свідка позивач [PERSON] , у поясненнях акцентував увагу на придбанні речей для дружини та худоби в господарство в період їх спільного проживання, при цьому не навівши фактів, які б свідчили про фінансове забезпечення ним дітей протягом спірного періоду, в той час як законодавець пов`язує сплату аліментів не з перебуванням у шлюбі чи спільним проживанням, а саме з належним утриманням дітей кожним із подружжя. Факт обізнаності позивача про обов`язок по сплаті аліментів підтверджується безпосередньо рішенням Ніжинського міськрайонного суду від 02 серпня 2017 року, з якого вбачається, що [PERSON] позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дітей визнав. За приписами статті 77\~ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено наявність обставин, які є суттєвими та могли б бути підставою для звільнення його від сплати існуючої заборгованості по аліментах, тому в задоволенні позову [PERSON] слід відмовити.

Outcome: dismissed