Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У серпні 2022 року представник позивача Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Офіс Генерального прокурора, в якому просив виселити відповідача з усіма разом проживаючими особами із квартири [ADDRESS] шляхом її передачі позивачу за актом прийому-передачі. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що рішенням Київської міської ради народних депутатів від 01.03.2001 № 217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду КП «Київжитлоспецексплуатація» було створено комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 № 777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» житловий будинок [ADDRESS] закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві повного господарського відання. Відповідно до розпорядження КМДА від 12.11.2001 р. № 2419 «Про будинки Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», зазначений будинок відноситься до будинків маневреного фонду, який використовується для тимчасового проживання мешканців. 14.06.2019 року між КП «Спецжитлофонд» (орендодавець) та Генеральною прокуратурою України, яка надалі була реорганізована в Офіс Генерального прокурора (орендар), та працівником Генеральної прокуратури України [PERSON] (суборендар), на виконання наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) від 12.06.2019 року № 110, було укладено договір оренди житлового приміщення № 5908. 14.06.2019 року між сторонами зазначеного договору було підписано акт прийому-передачі житлового приміщення: квартири [ADDRESS] . Пунктом 5.1. договору оренди, було передбачено, що за домовленістю сторін договору оренди, умови цього договору застосовуються до відносин сторін, які виникли із 01.07.2019 р. по 31.12.2019 р. В подальшому термін дії договору оренди продовжувався шляхом підписання додаткових угод до цього договору. 03.02.2022 року до КП «Спецжитлофонд» надійшов лист Офісу Генерального прокурора з проханням розірвати договір оренди житлового приміщення від 14.06.2019 року № 5908 з [PERSON] , у зв`язку із відсутністю трудових відносин між Офісом Генерального прокурора та [PERSON] . Позивачем було підготовлено додаткову угоду до вказаного договору оренди та акт приймання-передачі житлового приміщення від 01.03.2022 р. Однак, відповідач відмовився від підписання проекту додаткової угоди та проекту акту, в зв`язку з чим зазначена квартира позивачу повернута не була. Позивач вказує, що п. 5.3 договору оренди передбачено, що однією із підстав припинення договору є закінчення строку, на який його було укладено, та після закінчення терміну дії договору житлове приміщення передається орендодавцю за актом прийому-передачі. Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про припинення дії договору оренди житлового приміщення від 14.06.2019 року № 5908, та відсутність підстав для використання відповідачем об`єкту оренди після закінчення строку дії договору. З огляду на те, що договір оренди припинив свою дію 28.02.2022 року, та відповідач із 01.03.2022 року без будь-яких правових підстав незаконно проживає у квартирі, яка на праві господарського відання належить позивачу, а відтак відповідачем порушені права позивача на користування і розпорядження майном територіальної громади міста Києва, до якого відносить і будинок [ADDRESS] , в зв`язку з чим позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 23.08.2022 року, у справі було відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду в порядку загального позовного провадження. У вересні 2022 року до суду від представника третьої особи надійшли письмові пояснення на позов, відповідно до яких третя особа просила позовні вимоги задовольнити, посилаючись на те, що відповідача було звільнено з посади прокурора відділу Офісу Генерального прокурора із 02.11.2020 року, у зв`язку із переведенням для подальшої роботи до Одеської обласної прокуратури, трудові відносини із відповідачем були припинені, що унеможливило подальшу пролонгацію договору, термін дії якого закінчився 31.12.2020 року. Відповідач відмовився звільнити орендовану квартиру, на даний час безпідставно займає це житлове приміщення, а тому наявні підстави для задоволення позовних вимог. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.09.2022 року, у справі було закінчено підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився. Суду подав письмову заяву про розгляд справи без його участі, просив позовні вимоги задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. Про причини неявки суд не повідомив. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. Відзив на позов до суду не надходив. Третя особа явку свого представника в судове засідання не забезпечила. Про розгляд справи повідомлялась належним чином. В матеріалах справи містяться письмові пояснення на позов. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Київської міської ради народних депутатів від 01.03.2001 № 217/1194 «Про створення комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», шляхом реорганізації Дирекції по утриманню та експлуатації житлових будинків маневреного фонду КП «Київжитлоспецексплуатація» було створено комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд». Відповідно до розпорядження Київської міської державної адміністрації від 19.04.2001 № 777 «Про комунальне підприємство з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд» житловий будинок [ADDRESS] закріплено за КП «Спецжитлофонд» на праві повного господарського відання. Відповідно до розпорядження КМДА від 12.11.2001 р. № 2419 «Про будинки Комунального підприємства з утримання та експлуатації житлового фонду спеціального призначення «Спецжитлофонд», зазначений будинок відноситься до будинків маневреного фонду, який використовується для тимчасового проживання мешканців. 14.06.2019 року між КП «Спецжитлофонд» (орендодавець) та Генеральною прокуратурою України, яка надалі була реорганізована в Офіс Генерального прокурора (орендар), та працівником Генеральної прокуратури України [PERSON] (суборендар), на виконання наказу Департаменту будівництва та житлового забезпечення виконавчого органу КМР (КМДА) від 12.06.2019 року № 110, було укладено договір оренди житлового приміщення № 5908, відповідно до умов якого орендодавець передає, а орендар приймає в тимчасове користування на умовах оренди жиле приміщення - кватиру [ADDRESS] , - для подальшого використання для потреб суборендаря. 14.06.2019 року між сторонами зазначеного договору було підписано акт прийому-передачі житлового приміщення: квартири [ADDRESS] . Пунктом 5.1. договору оренди, було передбачено, що за домовленістю сторін договору оренди, умови цього договору застосовуються до відносин сторін, які виникли із 01.07.2019 р. по 31.12.2019 р. В подальшому термін дії договору оренди продовжувався шляхом підписання додаткових угод до цього договору, які наявні в матеріалах справи. Наказом Генерального прокурора від 29.10.2020 року № 2752ц, [PERSON] було звільнено із посади прокурора відділу Офісу Генерального прокурора із 02.11.2020 року, у зв`язку із переведенням для подальшої роботи до Одеської обласної прокуратури. 03.02.2022 року до КП «Спецжитлофонд» надійшов лист Офісу Генерального прокурора з проханням розірвати договір оренди житлового приміщення від 14.06.2019 року № 5908 з [PERSON] , у зв`язку із відсутністю трудових відносин між Офісом Генерального прокурора та [PERSON] Пунктом 5.3 договору оренди передбачено, що однією із підстав припинення договору є закінчення строку, на який його було укладено, та після закінчення терміну дії договору житлове приміщення передається орендодавцю за актом прийому-передачі. Позивачем було підготовлено додаткову угоду до вказаного договору оренди та акт приймання-передачі житлового приміщення від 01.03.2022 р. Однак, наявні у справі докази свідчать про те, що відповідачем зазначені документи підписано не було, та квартира позивачу повернута в установленому договором порядку не була. Позивач звернувся до відповідача із повідомленням про припинення дії договору оренди житлового приміщення від 14.06.2019 року № 5908, та відсутність підстав для використання відповідачем об`єкту оренди після закінчення строку дії договору. Однак, зазначене повідомлення залишилось без належного реагування з боку відповідача. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що договір оренди припинив свою дію 28.02.2022 року, та відповідач із 01.03.2022 року без будь-яких правових підстав незаконно проживає у квартирі, яка на праві господарського відання належить позивачу, а відтак відповідачем порушуються права позивача на користування і розпорядження майном територіальної громади міста Києва, до якого відноситься будинок [ADDRESS] , в зв`язку з чим сторона позивача вимушена звернутись до суду із даним позовом. Перевіряючи обґрунтованість позовних вимог, суд приймає до уваги те, що договір найму укладається на строк, встановлений договором (ч. 1 ст. 763 ЦК України). Відповідно до п. 5.3 договору оренди передбачено, що однією із підстав припинення договору є закінчення строку, на який його було укладено, та після закінчення терміну дії договору житлове приміщення передається орендодавцю за актом прийому-передачі. Згідно із ч. 1 ст. 785 ЦК України, у разі припинення договору найму наймач зобов`язаний негайно повернути наймодавцеві річ у стані, в якому вона була одержана, з урахуванням нормального зносу, або у стані, який було обумовлено в договорі. Пунктом 3.3.4 договору оренди передбачено, що орендар зобов`язався звільнити жиле приміщення, яке надано в оренду, після закінчення обумовленого цим договором терміну дії. Однак, судом встановлено, що відповідач після закінчення строку дії зазначеного договору житлове приміщення - квартиру [ADDRESS] за актом прийому-передачі позивачу не повернув, та умови договору належним чином не виконав. Частиною 1 статті 109 ЖК Української РСР передбачено, що виселення із займаного жилого приміщення допускається з підстав, установлених законом. Виселення проводиться добровільно або в судовому порядку. Допускається виселення в адміністративному порядку з санкції прокурора лише осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення або проживають у будинках, що загрожують обвалом. Осіб, які самоправно зайняли жиле приміщення, виселяють без надання їм іншого жилого приміщення (ч. 3 ст. 116 ЖК Української РСР). Відповідно до ст. 99 ЖК Української РСР, піднаймачі і тимчасові жильці самостійного права на займане жиле приміщення не набувають незалежно від тривалості проживання. У разі припинення дії договору найму жилого приміщення одночасно припиняється і дія договору піднайму. Піднаймач і члени його сім`ї, а також тимчасові жильці зобов`язані негайно звільнити займане жиле приміщення. У разі відмовлення вони підлягають виселенню в судовому порядку, а з будинків, що загрожують обвалом, - в адміністративному порядку. Виселення провадиться без надання іншого жилого приміщення. Згідно із ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Згідно зі ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються на підставі пояснень сторін, третіх осіб, їхніх представників, допитаних як свідків, показань свідків, письмових доказів, речових доказів, зокрема звуко- і відеозаписів, висновків експертів. Відповідно до положень ч.ч. 1, 3 ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Із наявних в матеріалах справи доказів вбачається, що строк дії договору оренди житлового приміщення припинився, однак, відповідач продовжує користуватись жилим приміщенням без достатньої правової підстави, та доказів зворотному з боку відповідача суду надано не було. Підстав, з якими закон пов`язує неможливість виселення відповідача судом не встановлено, та в ході розгляду справи не встановлено порушення пропорційності втручання в життя відповідача, оскільки, таке втручання передбачене законом, переслідує легітимну мету та є необхідним в даному випадку для захисту прав позивача, що не спростовано стороною відповідача. Враховуючи викладене, а також приймаючи до уваги те, що обґрунтування позовних вимог знайшли своє об`єктивне підтвердження в ході розгляду справи, та стороною відповідача доводи позову не спростовані, як і не доведено законність проживання та користування житловим приміщенням, яке на праві господарського відання належить позивачу, а відтак позовні вимоги є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню. В порядку ст. 141 ЦПК України, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в сумі 2481,00 грн.

Outcome: approved