Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

23.09.2022 [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою, а 11.10.2022 - з уточненою позовною заявою, до [PERSON] про позбавлення її батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . На обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що 27.01.2020 між ним та [PERSON] було розірвано шлюб. Від цього шлюбу він виховує дочку [PERSON] , [INFO] , яка перебуває на його утриманні та проживає з ним. Відповідачем у цій справі є матір малолітньої [PERSON] , [INFO] , яка не бере участі у вихованні дитини, не провідує дочку, не цікавиться здоров`ям дитини, успіхами у навчанні, морально та матеріально не підтримує дитину. Таким чином, відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини, відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. З метою найбільш повного та всебічного забезпечення прав та законних інтересів дитини вважав за доцільне позбавити відповідача батьківських прав. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 27.09.2022 позовну заяву було залишено без руху, встановлено позивачу десятиденний строк з дня отримання копії цієї ухвали для усунення зазначених в ухвалі недоліків позовної заяви, і роз`яснено, що в іншому випадку заява буде вважатися неподаною і йому повернута. Ухвалою судді Зміївського районного суду Харківської області від 13.10.2022, після усунення недоліків позовної заяви, провадження у зазначеній справі відкрито та призначено підготовче засідання на 11.11.2022. 07.11.2022 представник третьої особи Риженко Т. Г., із застосуванням засобів електронного зв`язку, подала заяву, в якій просила розглянути справу за відсутності представника служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області та прийняти рішення на розсуд суду. Крім того, повідомила, що дана родина на обліку служби у справах дітей Слобожанської селищної ради не перебуває. Позивач [PERSON] підтримав позовні вимоги у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. У зв`язку з визнанням відповідачем позову просив ухвалити рішення про задоволення позову в підготовчому засіданні. Відповідач [PERSON] позов визнала та пояснила, що дійсно перебувала у зареєстрованому шлюбі з позивачем, від шлюбу мають дочку [PERSON] , [INFO] , яка проживає з батьком та перебуває на його утриманні. Вважала, що повністю виконала свою функцію матері по відношенню до свої дитини і далі бажає жити для себе. ЇЇ способом життя є духовні практики, що забирають весь час і не залишають можливості займатися спілкуванням з дитиною та її вихованням. У зв`язку з визнанням позову не заперечувала проти ухвалення рішення у підготовчому засіданні. Вислухавши пояснення позивача та відповідача, дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до частин 3, 4 статті 200 Цивільного процесуального кодексу України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Статтею 206 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з відмовою позивача від позову або визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі відмови позивача від позову суд постановляє ухвалу про закриття провадження у справі. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Суд не приймає відмову позивача від позову, визнання позову відповідачем у справі, в якій особу представляє її законний представник, якщо його дії суперечать інтересам особи, яку він представляє. Відповідно до ст. ст. 76-81 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Згідно копії свідоцтва про народження Серія [NUMBER] батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а. с. 3, 23). Рішенням Зміївського районного суду Харківської області від 27.01.2020, до якого внесені виправлення згідно з ухвалою Зміївського районного суду харківської області від 06.02.2020, шлюб між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 07.10.2006 Комсомольською селищною радою Зміївського району Харківської області, актовий запис № 132 розірваний, у мотивувальній частині рішення, зазначено, що малолітня дочка [PERSON] , [INFO] , залишається проживати разом з батьком [PERSON] (а. с. 4, 10, 24, 25). З акта обстеження умов проживання, складеного 12.09.2022 начальником ССД Слобожанської селищної ради Риженко Т. Г. та спеціалістами І категорії ССД служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Назаренко Л. І. та Міндарь Н. В. , вбачається, що було обстежено умови проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] : житло розміщене на другому поверсі п`ятиповерхового будинку, складається з трьох кімнат, умови проживання задовільні, в квартирі електропостачання, централізоване опалення, водопостачання та водовідведення. Для виховання та розвитку дитини створено такі умови: у дівчинки окрема кімната, є ліжко, стіл для навчання, ноутбук, необхідні меблі, куточок для відпочинку, одяг на всі сезони. За цією адресою проживають і мають постійне місце реєстрації: батько [PERSON] , [INFO] ; дочка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . Стосунки, традиції сім`ї: доброзичливі, батько з донькою з повагою відносяться один до одного. Результат обстеження: житло за вищевказаною адресою відповідає нормам (а. с. 5, 26). Згідно паспорту Серія [NUMBER] позивач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 7-9). З листа Відділу центру надання адміністративних послуг Слобожанської селищної ради № 01-21/503 від 04.10.2022 та копії паспорту Серія [NUMBER] відповідач [PERSON] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 19-20, 38). 06.10.2022 позивач [PERSON] звернувся до Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області, із заявою, в якій просив надати Висновки про можливість позбавлення батьківських прав [PERSON] (а. с. 27). Відповідно до ч. 3 ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27 вересня 1991 року, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно з ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Відповідно до роз`яснень, викладених у постановах 15, 16, 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" від 30.03.2007 № 3, позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. В підготовчому засіданні встановлено, що відповідач дійсно з січня 2020 року, після розірвання шлюбу, нехтує своїми батьківськими обов`язками, втратила зв`язок з дочкою, яка постійно проживає з батьком, не має бажання спілкуватися з дочкою та піклуватись про неї. Ці обставини вказують на наявність підстави для позбавлення батьківських прав, передбаченої ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України. Від третьої особи - Служби у справах дітей Слобожанської селищної ради Чугуївського району Харківської області не надійшли будь-які відомості про те, що позбавлення відповідача батьківських прав суперечитиме інтересам дитини. Відповідач [PERSON] в підготовчому засіданні визнала позов, це не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, що відповідно до частини 4 статті 206 Цивільного процесуального кодексу України, а також в інтересах малолітньої дитини, є підставою для ухвалення рішення про задоволення позову. Відповідно до ч. ч. 2, 3 ст. 166 Сімейного кодексу України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. У відповідністю з ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Положеннями статті 183 Сімейного кодексу України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Той із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, має право звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Роз`яснивши відповідачеві, що позбавлення батьківських прав не звільняє від обов`язку надавати утримання дитині, у відношенні якої особа позбавлена батьківських прав, дотримуючись вимог статті 164 СК України, належить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Оскільки позивач, який є батьком дитини, не виявив бажання отримувати аліменти на дитину, аліменти належить перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. З метою забезпечення виконання рішення в частині стягування аліментів належить зобов`язати батька дитини [PERSON] відкрити особистий рахунок у відділенні Державного ощадного банку України для зарахування аліментів на ім`я [PERSON] , [INFO] , у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Розмір аліментів суд визначив з дотриманням положень статті 183 СК України у розмірі однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше половини прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Дотримуючись принципу диспозитивності, питання щодо розподілу судових витрат суд не вирішував.

Outcome: approved