Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

І.Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулась із позовом до Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області про визнання права завершення приватизації земельної ділянки. Позивач в обґрунтування заявлених вимог вказує, що [INFO] помер її чоловік [PERSON] в с.Прислуч Березнівського району Рівненської області. Рішенням Прислуцької сільської ради №339 від 09.07.2009 року [PERSON] було дано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1374 га в [ADDRESS] . Виготовлений проект землеустрою був погоджений всіма необхідними органами та службами, тому, рішенням Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області від 12.11.2010 року №10 було ухвалено: затвердити проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Прислуцької сільської ради; передати у власність [PERSON] земельну ділянку для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд в [ADDRESS] ; видати [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. Незважаючи на вищенаведене, за життя спадкодавець державний акт на право власності на вищезгадану ділянку не отримав, а отже кадастровий номер земельній ділянці не був присвоєний. Тобто, процедура приватизації земельної ділянки померлим не була завершена. На момент відкриття спадщини, спадкодавець був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з 2005 року і по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , де крім нього станом на 23.03.2021р. разом з ним проживали: дружина [PERSON] та син [PERSON] . У встановлений шестимісячний термін позивачка звернулася із заявою до приватного нотаріуса Рівненського РНО Черкасової І.В. щодо прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , а син [PERSON] - із відповідною заявою про відмову від спадщини. Однак, у видачі свідоцтва про право на спадщину в подальшому нотаріусом письмово відмовлено через неподання необхідних документів для вчинення нотаріальної дії, а саме інформації про земельну ділянку із Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Враховуючи вищевикладене, позивач просить пизнати за нею в порядку спадкування після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] , право на завершення приватизації земельної ділянки в [ADDRESS] (цільове призначення - для будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд; площа - 0,1374 га), в тому числі право внесення до Державного земельного кадастру відомостей про земельну ділянку з видачею витягу, право державної реєстрації земельної ділянки з видачею витягу з Державного земельного кадастру, право отримання рішення органу місцевого самоврядування про надання дозволу на виготовлення Технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості), право отримання рішення органу місцевого самоврядування про передачу у власність земельної ділянки, право проведення у встановленому порядку державної реєстрації права власності на земельну ділянку. Клопотання, процесуальні дії у справі. 15.09.2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі. Будь-які заяви чи клопотання щодо проведення процесуальних дій, в тому числі забезпечення позову, забезпечення доказів, зупинення і поновлення провадження у справі, учасниками справи не заявлялися. Позивач [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилась, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином; представник позивача - адвокат Юсенко А.О. подав письмову заяву про проведення розгляду справи у його відсутності та відсутності позивача, та підтримання позовних вимог. Представник відповідача Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області в підготовче судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, у якій позовні вимоги визнає, а також просить розглядати справу у його відсутності. Встановлені судом фактичні обставини та відповідні їм правовідносини, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Згідно паспорта громадянина України № [NUMBER] , [PERSON] народилась [INFO] в с.Колодязне Березнівського району Рівненської області. Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу від 02.10.1994 року серія [NUMBER] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] уклали шлюб 02.10.1994 року. Згідно свідоцтва про смерть серія [NUMBER] від 25.03.2021 року, [PERSON] помер [INFO] . Відповідно до довідки старости старостинського округу №4 (с.Прислуч) Березнівської міської ради Рівненського району Рівненської області від 07.05.2021 року №512 [PERSON] , який помер [INFO] , був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , але фактично з 2005 року і по день смерті проживав за адресою: [ADDRESS] , де крім нього станом на 23.03.2021р. разом з ним проживали: дружина [PERSON] та син [PERSON] . Рішенням Прислуцької сільської ради №339 від 09.07.2009 р. [PERSON] надано дозвіл на складання проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд орієнтовною площею 0,1374 га в [ADDRESS] за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Прислуцької сільської ради. Виготовлений товариством з обмеженою відповідальністю «Березне-Землемір» проект землеустрою був погоджений всіма необхідними органами та службами. Відповідно до рішення Прислуцької сільської ради Березнівського району Рівненської області №10 від 12.11.2010 р. було затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність гр. [PERSON] для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1374 кв.м. в [ADDRESS] за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення Прислуцької сільської ради; передано у власність гр. [PERSON] земельну ділянку площею 1374 кв.м. для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд площею 1374 кв.м. в [ADDRESS] ; ухвалено видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку. Згідно Витягу про реєстрацію в спадковому реєстрі №64645822 від 11.05.2021 р. та довідки приватного нотаріуса Черкасової І.В. від 17.08.2022 р., [PERSON] у встановлений шестимісячний термін звернулася із заявою до приватного нотаріуса щодо прийняття спадщини, яка відкрилася після смерті її чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] . Відповідно до інформаційної довідки із спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №64645840 від 11.05.2021 року, [PERSON] на випадок своєї смерті заповіту не залишив. Із постанови нотаріуса від 05.09.2022 року вбачається, що позивачу [PERSON] відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину, через неподання необхідних документів для вчинення нотаріальної дії, а саме: інформації про земельну ділянку із Державного земельного кадастру та Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Відповідно до копії спадкової справи №69/2021, батьки спадкодавця [PERSON] та [PERSON] , а також його син [PERSON] письмовими заявами відмовились від прийняття спадщини. Позивач [PERSON] письмовою заявою від 14.05.2021 року спадщину після смерті чоловіка [PERSON] прийняла. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до статті 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Пунктом 2 статті 1223 ЦК встановлено, що у разі відсутності заповіту право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього кодексу. Спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги (ст.1258 ЦК України). Статтею 1261 ЦК встановлено, що у першу чергу право на спадкування за законом має дружина спадкодавця. Відповідно до ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом встановленого ст.1270 ЦК України строку (шість місяців), він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ст.1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті. Згідно з пунктом «г» частини першої статті 81 Земельного кодексу України громадяни України набувають права власності на земельні ділянки на підставі прийняття спадщини. Частиною першою статті 116 ЗК України встановлено, що громадяни та юридичні особи набувають право власності на земельні ділянки із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень. Пунктом «а» частини третьої статті 152 ЗК України передбачено, що захист прав громадян на земельні ділянки здійснюється, зокрема, шляхом визнання права. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі№ 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки, що полягає в наступному. Так, положеннями ЗК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, що набуття права власності на земельну ділянку та перехід права власності на земельну ділянку в порядку спадкування має місце за наявності наступних юридичних фактів у їх сукупності: ухвалення рішення компетентного органу про передачу у власність земельної ділянки спадкодавцю, укладення спадкодавцем правочинів щодо набуття права власності на земельні ділянки; виготовлення технічної документації на земельні ділянки; визначення меж земельної ділянки в натурі; погодження із суміжними землевласниками та землекористувачами; одержання у встановленому порядку державного акта на землю; реєстрація права власності на земельну ділянку. Якщо зазначені вимоги спадкодавцем не дотримано - право власності на конкретні земельні ділянки не виникає та відповідно до статті 1216 ЦК не переходить до спадкоємців у порядку спадкування, за винятком встановлених випадків, на які поширюється дія пункту 1 розділу X «Перехідні положення» Земельного Кодексу України. Якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі статтею 125 ЗК України, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. Якщо видача державного акта на право власності на землю здійснюється на підставі рішення про передачу громадянам України безоплатно у приватну власність земельних ділянок, прийнятого органами місцевого самоврядування, до спадкоємців переходить право отримати державний акт про право власності на земельну ділянку. Із 01.01.2013 набули чинності Закони України «Про Державний земельний кадастр», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», постанова Кабінету Міністрів України від 17.10.2012 № 1051 "Про затвердження Порядку ведення Державного земельного кадастру", згідно з якими повноваження територіальних органів Держземагентства у частині державної реєстрації державних актів на право власності на земельну ділянку та на право постійного користування земельною ділянкою, договорів оренди (суборенди) земель, права сервітуту, права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис), права забудови земельної ділянки (суперфіцій) з 01.01.2013 року припинилися. Зокрема із вказаної дати посвідчення права власності на земельну ділянку здійснюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» без оформлення державних актів. Відповідно до ст.125 Земельного Кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають із моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до ст.126 Земельного Кодексу України оформлення речових прав на земельну ділянку оформлюється відповідно до Закону України «Про реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». На підставі п.20 розділу X "Перехідні положення" Земельного Кодексу України установлено, що у разі, якщо до 01.01.2013 року була розроблена технічна документація із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку, на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про надання або передачу земельної ділянки у власність або надання в користування, у тому числі на умовах оренди, формування земельної ділянки як об`єкта цивільних прав, крім випадків, визначених статтею 79-1 цього Кодексу, здійснюється за такою технічною документацією. У відповідності до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до вимог статті 81 ЦПК кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до положень ч.3 ст.200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову (ч.4 ст.206 ЦПК України). Таким чином, суд приходить до висновку, що позовна заява є законною і обґрунтованою, визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а тому підлягає до задоволення.

Outcome: approved