Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Заявник [PERSON] звернувся в суд із заявою про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що вироком Дніпровського районного суду м.Києва від 17.12.2019 року його засуджено до позбавлення волі і зараз він відбуває покарання у виді позбавлення волі у Державній установі «Збаразька виправна колонія (№63)». На даний час їхній шлюб розпався, оскільки протягом останніх двох років вони не спілкуються між собою, подружні стосунки не підтримують, спільне господарство не ведуть і збереження шлюбу суперечить інтересам заявника. Ухвалою Збаразького районного суду Тернопільської області від 24.06.2022 року справу призначено до розгляду за правилами окремого провадження відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України. Від представника заявника адвоката Пугача В.А. на адресу суду надійшла заява про розгляд справи у його відсутності та відсутності заявника, просить шлюб розірвати. Заінтересована особа [PERSON] повторно в судове засідання не з`явилася, хоча належним чином повідомлена, про час і місце розгляду справи, не повідомила суд про причини неявки, не направила суду заяву про розгляд справи за її відсутності. Оскільки, особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, суд вважає можливим проведення розгляду справи без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовна заява підставна і підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб 24 березня 2016 року у відділі ДРАЦС комсомольського міського управління юстиції у Полтавської області, актовий запис № 32. Від цього шлюбу в подружжя неповнолітніх дітей немає. Відносини між подружжям свідчать про те, що сім`я розпалася, заявник відбуває покарання у виді позбавлення волі, подружжя на протязі тривалого часу шлюбні стосунки вони не підтримує та не спілкується між собою, спільне господарство не веде, зберегти шлюб та відновлювати шлюбно-сімейні стосунки не бажає. Згідно ч.1 ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3, 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ч.2 ст.104, ч.3 ст.105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Частиною 3 ст.109 СК України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ч.3 ст.293 ЦПК України у порядку окремого провадження розглядаються справи про розірвання шлюбу за заявою подружжя, яке має дітей, якщо один з нього засуджений до позбавлення волі. Згідно ст.112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Проаналізувавши докази по даній справі, приймаючи до уваги те, що заявник відбуває покарання у виді позбавлення волі, подружжя на протязі тривалого часу шлюбні стосунки вони не підтримує та не спілкується між собою, спільне господарство не веде, зберегти шлюб та відновлювати шлюбно-сімейні стосунки не бажає, що суперечить правам та інтересам заявника, і має істотне значення, а тому є законні підстави для розірвання даного шлюбу. Враховуючи те, що заявник [PERSON] відбуваючи покарання у виді позбавлення волі в Державній установі «Збаразька виправлена колонія (№63), не працює і доходу не має, оскільки проходить лікування в туберкульозній лікарні філії ЦОЗ ДКВС Україхни в Тернопільській області при установі, суд вважає за можливе відповідно до ч.3 ст.136 ЦПК України звільнити заявник від сплати судового збору пов`язаного з розглядом даної справи.

Outcome: approved