Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У травні 2021 року позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги позивачі мотивували тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, які були зареєстровані в ньому: [PERSON] та [PERSON] . Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті залишилася спадщина, яка складається із 1/2 частини вищевказаного житлового будинку. [PERSON] на час смерті була зареєстрована разом із чоловіком [PERSON] . За життя [PERSON] склала заповіт, яким заповідала [PERSON] усе своє майно. [PERSON] є спадкоємцем за заповітом. Іншим спадкоємцем за законом на підставі ст. 1241 ЦК України був чоловік померлої [PERSON] , який мав право на обов`язкову частку. [PERSON] спадщину після смерті [PERSON] прийняла. Спадкова справа відкрита у Носівській районній державній нотаріальній конторі. У видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частини вищевказаного житлового будинку позивачеві [PERSON] було відмовлено у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: правовстановлюючі документи на будинок. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , після якої він прийняв спадщину, але не оформив своїх спадкових прав. На день смерті [PERSON] був зареєстрований один. Спадкова справа після його смерті відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі на підставі дружини [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадина на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , яка належала [PERSON] , після якої прийняв спадщину [PERSON] , але не оформив своїх спадкових прав, після якого прийняла спадщину [PERSON] , але не оформила своїх спадкових прав. [PERSON] на день смерті була зареєстрована одна. [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями [PERSON] першої черги за законом. Спадщину вони прийняли, спадкова справа відкрита в Носівській районній державній нотаріальній конторі. Нотаріус відмовив [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частини вищевказаного житлового будинку у зв`язку з тим, що в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення нотаріальної дії, а саме: правовстановлюючий документ на будинок. Саме тому позивачі звернулися до суду та просили судовим рішенням визнати за: - [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] ; - [PERSON] право власності на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] ; - [PERSON] право власності на 1/8 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Ухвалою судді від 24 травня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання на 19 вересня 2022 року. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року відкладено підготовче судове засідання у справі до 28 жовтня 2022 року. Ухвалою суду від 28 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду по суті на 10 листопада 2022 року. У судове засідання позивачі не з`явилися, але до початку розгляду справи по суті подали до суду заяви, у яких указали, що вони підтримують позовні вимоги в повному обсязі, просять їх задовольнити та розглянути справу за їх відсутності (а. с. 52, 53, 54). Представник відповідача Мринської об`єднаної територіальної громади в особі Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області в судове засідання не з`явилася, але направила до суду заяву, у якій указала, що Мринська сільська рада визнає позовні вимоги та просить справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 61). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить судове засідання за відсутності учасників справи та вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов і визнання позову не суперечить закону та не порушує права й інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що домогосподарство [ADDRESS] відносилося до типу колгоспного двору. Станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією довідки Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 427 від 02 листопада 2021 року (а. с. 12). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. З матеріалів справи вбачається, що станом на 15 квітня 1991 року [PERSON] та [PERSON] не втратили право на вказане домоволодіння, їхні частки в майні, яке належало ліквідованому колгоспного двору, є рівними. Отже, [PERSON] та [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/2 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів [PERSON] не отримала свідоцтва та у встановленому законом порядку не зареєструвала своє право власності на частину цього будинку. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/2 частини житлового будинку по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] склала заповіт, посвідчений 4 травня 2005 року Жогаль Г.А. , секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 99, дублікат якого видано 8 травня 2009 року Жогаль Г.А. , секретарем виконавчого комітету Плосківської сільської ради Носівського району Чернігівської області, зареєстрований в реєстрі за № 11, яким заповідала [PERSON] усе своє майно, що буде належати їй на день її смерті, де б воно не знаходилось та з чого б воно не складалось, а також все те, на що вона за законом буде мати право. Ця обставина підтверджується копією дубліката заповіту (а. с. 27). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] за заповітом. Крім того, судом установлено, що на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , разом з нею був зареєстрований чоловік [PERSON] , що підтверджується довідкою Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області № 424 від 02 листопада 2021 року (а. с. 13). Та обставина, що [PERSON] був чоловіком [PERSON] підтверджується копією свідоцтва про їх одруження (а. с. 10). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1 ст. 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Отже, іншим спадкоємцем за законом після смерті [PERSON] на підставі ч. 1 ст. 1241 ЦК України (право на обов`язкову частку) був чоловік померлої [PERSON] , який прийняв спадщину в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України. Тобто [PERSON] мав право на обов`язкову частку у спадковому майні, яка складає 1/4 частини спірного житлового будинку. Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 383/2009, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 103-104). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , подавши у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] прийняв спадщину за законом після [PERSON] , подавши у визначений законом шестимісячний строк заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори. [PERSON] отримала свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/2 частини земельної ділянки та майнового паю. [PERSON] отримав свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/2 частини земельної ділянки та майнового паю. Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 1/4 частини спірного житлового будинку, яка належала спадкодавцю [PERSON] , стала належати [PERSON] як спадкоємцю за заповітом, а інша 1/4 частини спірного житлового будинку, яка належала спадкодавцю [PERSON] - [PERSON] , як спадкоємцю за законом першої черги, який мав право на обов`язкову частку у спадковому майні. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 8). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яку він фактично успадкував після смерті [PERSON] , прийнявши спадщину, але на яку не оформив спадкових прав. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 88-96) та матеріалами спадкової справи до майна померлого [PERSON] (а. с. 82-85). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а. с. 11). Отже, [PERSON] була спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом установлено, що до майна померлого [PERSON] Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 168/2013, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 86-87). Згідно з копією спадкової справи до майна померлого [PERSON] . [PERSON] прийняла спадщину після його смерті, подавши в установлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори заяву про прийняття спадщини, отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 82-85). Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] 1/4 частини спірного житлового будинку стала належати [PERSON] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 7). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/4 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яку вона фактично успадкувала після смерті [PERSON] , але на яку не оформила спадкових прав. Згідно з довідкою № 426, виданою виконавчим комітетом Мринської сільської ради Ніжинського району Чернігівської області від 02 листопада 2021 року, на день своєї смерті [PERSON] була зареєстрована одна за адресою: [ADDRESS] (а. с. 15). За життя [PERSON] заповіту не складала, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 80). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] є дочками померлої [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження, про укладення шлюбу, про шлюб (а. с. 19, 20, 23, 24). Отже, [PERSON] та [PERSON] є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] . Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 73/2020, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 77-79). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] прийняли спадщину після смерті матері, подавши в установлений законодавством шестимісячний строк до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, уклали договір про поділ спадкового майна щодо спадкування земельних ділянок, отримали свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки, надані для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає (а. с. 69-76). Отже, з моменту відкриття спадщини після смерті [PERSON] належну їй 1/4 частини спірного житлового будинку успадкували в рівних частинах по 1/8 частини [PERSON] та [PERSON] . Судом установлено, що [PERSON] зверталася до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їй свідоцтва про право на спадщину за заповітом на 1/4 частини спадкового житлового будинку, що належала померлій [PERSON] як члену колишнього колгоспного двору. Однак нотаріус відмовила [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вищевказане майно, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення відповідної процесуальної дії, а саме правовстановлюючі документи на будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1112/02-31 від 27 жовтня 2021 року (а. с. 36). Судом установлено, що [PERSON] та [PERSON] зверталися до Носівської районної державної нотаріальної контори із заявою про видачу їм свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/4 частини спадкового житлового будинку, що належала померлій [PERSON] як члену колишнього колгоспного двору, спадщину за законом (право на обов`язкову частку) після смерті якої прийняв [PERSON] , а після смерті якого спадщину прийняла [PERSON] . Однак, нотаріус відмовила [PERSON] та [PERSON] у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом, оскільки в матеріалах спадкової справи відсутні документи, необхідні для вчинення відповідної процесуальної дії, а саме правовстановлюючі документи на будинок, що підтверджується постановою державного нотаріуса Носівської районної державної нотаріальної контори Перев`язко Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 1112/02-31 від 27 жовтня 2021 року (а. с. 36). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація, відповідно до якої загальна площа будинку становить 44,8 кв. м, житлова площа - 17,4 кв. м (а. с. 29-33). Згідно зі звітом про незалежну оцінку майна ринкова вартість спірного будинку станом на 16 лютого 2022 року становить 40000 грн. (а. с. 34-35). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що необхідно визнати за [PERSON] право власності на 1/4 частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] , а за [PERSON] та [PERSON] - право власності на 1/8 частини цього ж будинку за кожною з них, а, отже, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивачі сплатили судовий збір у сумі 992,40 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 6). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого ними при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved