Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду із заявою, уточнивши яку, просить встановити факт державної реєстрації 17 лютого 2003 року акту цивільного стану щодо реєстрації смерті [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Макіївка Донецької області, зареєстрованого на час смерті за адресою: [ADDRESS] , який помер [INFO] в м. Шахтарськ Донецької області. Заяву аргументує тим, що вона є дружиною [PERSON] , який [INFO] помер в м.Шахтарськ Донецької області. Внаслідок військової агресії російської федерації проти України м.Шахтарськ Донецької областi у 2014 році було окуповане, і у 2016 році вона була змушена виїхати з окупованої території до смт. Лосинівка Ніжинського району Чернігівської областi. Під час переїзду оригінал свідоцтва про смерть чоловiка втрачено, тому звернулася до Ніжинського ВДРАЦС щодо видачі дубліката свiдоцтва про його смерть, на що отримала відповідь про те, що у Державному реєстрі актiв цивiльного стану громадян актовий запис про смерть на громадянина [PERSON] не виявлено. Оскільки [PERSON] помер на території, яка на даний час є тимчасово окупованою отримати свiдоцтво про його смерть неможливо. Встановити даний факт їй потрібно для підтвердження факту смерті чоловіка, що є підставою припинення шлюбу з ним, так як до припинення цього шлюбу не може реалізувати право на повторний шлюб. Ухвалою суду від 04 листопада 2022 року провадження у справі відкрито та призначено судовий розгляд. У судовому засіданні заявник та представник заявника уточнену заяву підтримали і просили встановити факт державної реєстрації смерті [PERSON] . Заявниця пояснила, що встановлення даного факту їй потрібне для реєстрації повторного шлюбу з [PERSON] . Оригінал свідоцтва про смерть [PERSON] втрачений при переїзді. У свекрухи, яка нині проживає на окупованій території збереглася його копія, яку вона сфотографувала і телефоном надіслала їй, роздрукувавши яку вона долучила до заяви. Від представника заінтересованої особи - Ніжинського міськрайонного відділу державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) надійшла заява про розгляд справи без їх участі. Заслухавши пояснення заявниці [PERSON] , показання свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Встановлено, що заявниця 22 травня 1985 року уклала шлюб з [PERSON] , [INFO] , уродженцем м. Макіївка Донецької області, що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу [NUMBER] , виданим відділом ЗАГСу м.Шахтарськ Донецької області. У копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 17 лютого 2003 року відділом реєстрації актiв громадського стану Шахтарського міського управління юстиції Донецької областi, зазначено, що [PERSON] помер [INFO] у віці 42 років в місті Шахтарськ Донецької області, про що в книзі реєстрації актів про смерть 17 лютого 2003 року зроблено запис за № 180. Причиною смерті зазначено набряк головного мозку. Заявниця [PERSON] була взята на облік як внутрішньо переміщена особа органами соціального захисту населення у Ніжинському районі Чернігівської області, про що свідчить довідка від 02 червня 2016 року №7412000189. Ніжинським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Ніжинському районі Чернігівської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) листом від 28 вересня 2022 року №356/22.12-120 заявниці повідомлено про неможливість видати повторно свідоцтво про смерть [PERSON] , оскільки у Державному реєстрі актiв цивiльного стану громадян актовий запис про смерть, складений Шахтарським районним відділом держаної реєстрації актiв цивiльного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Харків) на громадянина [PERSON] не виявлено. Свідок [PERSON] надав показання, що [PERSON] не знав. Із заявницею познайомився у 2006 році, почали підтримувани дружні стосунки, з початком окупації виїхали у Ніжинський район Чернігівської області, нині мають намір укласти шлюб. [PERSON] йому розповідала, що колишній чоловік працював у шахті, вдарився, не обстежувався, а згодом помер. Відповідно до ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у порядку окремого провадження. Згідно з ч. 3 ст. 294 ЦПК України, справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до п. 8 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем її проживання (ч.1 ст.316 ЦПК України). Згідно ч.1 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів (ч. 2 ст.319 ЦПК України). Пленум Верховного Суду України у п. 1 постанови №5 від 31 березня 1995 року "Про судову практику у справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення" роз`яснив, що в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи немайнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 10 цієї ж постанови Пленуму Верховного Суду України вказано, що суд вправі розглядати справи про встановлення фактів реєстрації усиновлення (удочеріння), шлюбу, розірвання шлюбу, народження і смерті, якщо в органах реєстрації актів громадянського стану не зберігся відповідний запис чи відмовлено у його відновленні, або ж він може бути відновлений лише на підставі рішення суду про встановлення факту реєстрації акту громадянського стану. Жінка та чоловік мають право на повторний шлюб лише після припинення попереднього шлюбу (ч.2 ст. 25 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок смерті одного з подружжя або оголошення його померлим. Згідно з діючих станом на 17 лютого 2003 року положень ч. 1 ст. 19 Закону України «Про органи реєстрації актів громадянського стану» від 14 грудня 1993 року №3807-XII реєстрація смерті провадилася органами реєстрації актів громадянського стану в книгах спеціального зразка, які є єдиними доказами засвідчених у них фактів. Про кожний факт реєстрації акта громадянського стану органами реєстрації актів громадянського стану видавалися відповідні свідоцтва про смерть на бланках суворої звітності, виготовлених за єдиними зразками (ст. 21 Закону №3807-XII). Відповідно до діючих на 17 лютого 2003 року положень п. 1.7 Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/5 (у редакції наказу Мін`юсту від 03 вересня 2002 року №80/5) на всі види записів актів цивільного стану відділи реєстрації актів цивільного стану вели алфавітні книги. Згідно з ст. 23 Закону N 3807-XII книги реєстрації актів громадянського стану складалися у двох примірниках. Перші примірники, складені на території даного району (міста), зберігаються в архіві відділу реєстрації актів громадянського стану за місцем їх складання. Другі примірники, складені на території області (міста), зберігаються в архівах відділів реєстрації актів громадянського стану Головного управління юстиції Міністерства юстиції України в Автономній Республіці Крим, обласних, Київського та Севастопольського міських управлінь юстиції. З 16 січня 2007 року набрав чинності Закон України від 22 грудня 2006 року № 524-V "Про внесення змін до Сімейного та Цивільного кодексів України", яким ст. 49 ЦК України доповнено положеннями, відповідно до яких смерть фізичної особи підлягає обов`язковому внесенню до Державного реєстру актів цивільного стану громадян в органах юстиції в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 22 серпня 2007 року №1064 затверджено Порядок ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян та передбачено забезпечити внесення до Реєстру відомостей, що містяться в книгах реєстрації актів цивільного стану, які зберігаються в архівах відділів реєстрації актів цивільного стану. Наказом Міністерства юстиції України від 24 липня 2008 року №1269/5 затверджено Інструкцію з ведення Державного реєстру актів цивільного стану громадян та внесено відповідні зміни до Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, а також передбачено впровадження Реєстру з 20 грудня 2008 року і затверджені строки внесення до Реєстру відомостей, що містяться в книгах реєстрації актів цивільного стану, які зберігаються в архівах відділів реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до діючих на сьогодні положень ч. 1, 4 ст. 6 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 1 липня 2010 року № 2398-VI відділи державної реєстрації актів цивільного стану проводять державну реєстрацію народження фізичної особи та її походження, шлюбу, розірвання шлюбу, зміни імені, смерті, вносять зміни до актових записів цивільного стану, поновлюють та анулюють їх; формують Державний реєстр актів цивільного стану громадян, ведуть його, зберігають архівний фонд; здійснюють відповідно до законодавства інші повноваження. Органи державної реєстрації актів цивільного стану видають відповідні свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану. Державна реєстрація актів цивільного стану проводиться шляхом складення актових записів цивільного стану (ч. 2 ст. 9 Закону № 2398-VI). Державний реєстр актів цивільного стану громадян - це державна електронна інформаційна система, яка містить відомості про акти цивільного стану, зміни, що вносяться до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання та відомості про видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану і про видачу витягів з нього. Державний реєстр актів цивільного стану громадян ведеться відділами державної реєстрації актів цивільного стану (ст. 11 Закону №2398-VI). Повторна видача свідоцтва про державну реєстрацію актів цивільного стану, оригінал якого було вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, та повторна видача свідоцтва у разі внесення змін до актового запису чи його поновлення здійснюються відділами державної реєстрації актів цивільного стану, дипломатичними представництвами і консульськими установами України на підставі актового запису цивільного стану за заявою особи, щодо якої складено запис, батьків, усиновлювачів, опікунів, піклувальників, представника закладу охорони здоров`я, навчального або іншого дитячого закладу, де постійно перебуває дитина, органу опіки та піклування. Свідоцтво про смерть повторно видається другому з подружжя та близьким родичам померлого на підставі їх заяви та представникові органу опіки і піклування у разі виконання ним повноважень з опіки та піклування стосовно осіб, які мають право на отримання такого свідоцтва (ст. 19 Закону №2398-VI). Поновлення актового запису цивільного стану проводиться відповідним органом державної реєстрації актів цивільного стану у разі його відсутності, що підтверджується документально. Заява про поновлення актового запису цивільного стану подається до відповідного органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання заявника. Поновлення актового запису цивільного стану проводиться за місцем його первинного складення. На підставі поновленого актового запису цивільного стану повторно видається свідоцтво про державну реєстрацію акта цивільного стану (ст. 23 Закону № 2398-VI). Відповідно до ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" внутрішньо переміщена особа має право на проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання за місцем перебування. Згідно з пунктом 3 розділу I Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України № 32/5 від 18 жовтня 2000 року, за заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Порядок повторної видачі документів про державну реєстрацію актів цивільного стану встановлено розділом IV цих Правил. Так, якщо оригінал свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану вкрадено, загублено, пошкоджено чи знищено, повторна видача свідоцтва здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану на підставі актового запису цивільного стану, складеного як в електронному вигляді, так і на паперовому носії. Повторна видача свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану у такому випадку здійснюється відділами державної реєстрації актів цивільного стану незалежно від місця державної реєстрації акту цивільного стану та місця проживання заявника. Відділ державної реєстрації актів цивільного стану видає повторно свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану після безпосередньої перевірки відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану або на підставі підтвердження про це відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем складання актового запису цивільного стану. Свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану видається повторно без підтвердження у разі зберігання актового запису цивільного стану на тимчасово окупованій території України. Перевірка відповідності відомостей у Державному реєстрі актів цивільного стану громадян даним паперового носія актового запису цивільного стану під час повторної видачі свідоцтва або витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян не проводиться, якщо достовірність актового запису цивільного стану перевірено автоматизованим способом адміністратором цього Реєстру або відділом державної реєстрації актів цивільного стану з накладенням кваліфікованого електронного підпису посадової особи, яка здійснювала таку перевірку. Відповідно до п. 3.5 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених Наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року №96/5 поновлення втрачених актових записів про шлюб, зміну прізвища, розірвання шлюбу, смерть проводиться тільки за наявності документів, які підтверджують, що відповідний актовий запис був раніше складений в органах державної реєстрації актів цивільного стану України (свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану, його копії, засвідченої нотаріально, відмітки (штампа) про державну реєстрацію акту цивільного стану в паспорті або паспортному документі), або на підставі рішення суду. За приписами абз. 3 п. 3.13 цих Правил у разі, якщо неможливо витребувати документи про державну реєстрацію актів цивільного стану у зв`язку зі зберіганням актових записів цивільного стану на тимчасово окупованій території України, актовий запис цивільного стану поновлюється у відділі державної реєстрації актів цивільного стану, до якого подано відповідну заяву громадянами України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї; у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем проживання громадянина України, яке знаходиться за межами тимчасово окупованої території України. На підставі поновленого актового запису цивільного стану заявнику повторно видається або надсилається до відділу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його проживання свідоцтво про державну реєстрацію акту цивільного стану для вручення. На свідоцтві проставляються штампи "Запис поновлено" та "Повторно". У разі якщо поновлено актовий запис цивільного стану щодо особи, яка померла (для вирішення спадкової справи), у свідоцтві про державну реєстрацію акту цивільного стану зазначається дата смерті цієї особи. У таких випадках замість свідоцтва про державну реєстрацію акту цивільного стану може бути виданий витяг з Державного реєстру актів цивільного стану громадян. (п.3.16 Правил). Пунктом 3.17 Правил передбачено, що рішення суду про встановлення факту державної реєстрації акту цивільного стану є підставою для поновлення актового запису цивільного стану у відділі державної реєстрації актів цивільного стану за місцем його первинного складання, крім випадку зберігання запису на тимчасово окупованій території України. Судом встановлено, що державну реєстрацію смерті [PERSON] було проведено в час коли Державний реєстр актів цивільного стану не був впроваджений 17 лютого 2003 року у м. Шахтарськ Донецької області, яке Розпорядженням Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р віднесено до переліку населених пунктів, на території яких органи державної влади України тимчасово не здійснюють свої повноваження. Згідно зі ст. 1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Постановою Верховної Ради України від 17 березня 2015 року за №254-VIII "Про визнання окремих районів, міст, селищ і сіл Донецької та Луганської областей тимчасово окупованими територіями" визнано тимчасово окупованими територіями окремі райони, міста, селища і села Донецької та Луганської областей, в яких відповідно до Закону України "Про особливий порядок місцевого самоврядування в окремих районах Донецької та Луганської областей" запроваджується особливий порядок місцевого самоврядування, до моменту виведення усіх незаконних збройних формувань, російських окупаційних військ, їх військової техніки, а також бойовиків та найманців з території України та відновлення повного контролю України за державним кордоном України. Відповідно до п.п. 1, 3 Наказу Міністерства юстиції України від 17 червня 2014 року №953/5 "Про невідкладні заходи щодо захисту прав громадян на території проведення антитерористичної операції", доступ користувачів до Єдиних та Державних реєстрів інформаційної системи Міністерства юстиції України, зокрема Державного реєстру актів цивільного стану громадян, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, згідно з додатком 1 до розпорядження Кабінету Міністрів України від 07 листопада 2014 року №1085-р, тимчасово припинено, до закінчення антитерористичної операції в цих населених пунктах. Тимчасово призупинено проведення державної реєстрації актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, повторну видачу свідоцтв про державну реєстрацію актів цивільного стану та видачу витягів з Державного реєстру актів цивільного стану громадян відділами державної реєстрації актів цивільного стану, в населених пунктах, на території яких органи державної влади тимчасово не здійснюють свої повноваження, в тому числі і на території м. Шахтарськ. Проведення зазначених дій здійснюється будь-яким відділом державної реєстрації актів цивільного стану, що знаходиться за межами вказаної території. Таким чином, втрата свідоцтва про смерть чоловіка і відсутність нотаріально засвідченої копії свідоцтва, а також відсутність у Державному реєстрі актiв цивiльного стану громадян актового запису про смерть [PERSON] , і неможливість перевірити наявність актового запису про смерть по паперовим носіям перших та других примірників актових записів цивільного стану, у зв`язку з їх знаходженням на тимчасово окупованій території України, позбавляє можливості заявницю отримати повторно свідоцтво про смерть чоловіка чи поновити актовий запис про його смерть у позасудовому порядку. Аналіз перевірених і оцінених доказів переконує суд, що [PERSON] на підтвердження заяви надані належні, достовірні, допустимі докази, які не викликають сумніву у суду і є достатніми для встановлення юридичного факту державної реєстрації акту цивільного стану щодо реєстрації смерті, встановлення цього факту має для заявниці юридичне значення, так як вона не може реалізувати право на повторний шлюб без припинення попереднього, підставою для чого є смерть [PERSON] , і іншого порядку його встановлення немає. Вирішуючи заяву, суд застосовує практику Європейського суду з прав людини, зокрема викладену в рішеннях у справах "Лоізіду проти Туреччини", "Кіпр проти Туреччини", "Мезер проти Республіки Молдова і Росії", "Ілашку і інші проти Молдови і Росії", де, ґрунтуючись на Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії, Європейський суд з прав людини наголосив, що першочерговим завданням щодо прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної сторони. Такий висновок Європейського суду з прав людини слід розуміти в контексті сформульованого у згаданому Консультативному висновку Міжнародного суду (ООН) у справі Намібії так званого "намібійського винятку", який є винятком із загального принципу щодо недійсності актів, у тому числі нормативних, які видані владою не визнаного на міжнародному рівні державного утворення. Зазначений виняток полягає в тому, що не можуть визнаватися недійсними всі документи, видані на окупованій території, оскільки це може зашкодити правам мешканців такої території. Зокрема, недійсність не може бути застосована до таких дій, як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів, невизнання яких може завдати лише шкоди особам, які проживають на такій території. У пункті 333 рішення у справі "Ілашку і інші проти Молдови і Росії", Європейський суд з прав людини висловив правовий висновок про те, що коли держава не може забезпечити дію своєї влади на частині своєї території внаслідок фактичної ситуації (наприклад, сепаратистський режим, військова окупація), держава не перестає нести відповідальність і здійснювати юрисдикцію. Вона повинна всіма доступними дипломатичними і правовими засобами із залученням іноземних держав і міжнародних організацій продовжувати гарантувати права і свободи, передбачені Конвенцією про захист прав людини і основоположних свобод. Ураховуючи, що рішенням суду встановлюється не факт смерті, а факт її державної реєстрації, відсутні підстави для негайного виконання рішення суд у порядку п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України.

Outcome: approved