Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У червні 2022 року представник концерну Міські теплові мережі» звернувся до Орджонікідзевського районного суду м.Запоріжжя з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором про постачання теплової енергії в гарячій воді. Ухвалою № 335/3083/22 від 09.06.2022 року матеріали вказаної позовної заяви були направлені до Ленінського районного суду м. Запоріжжя для розгляду за територіальною підсудністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.07.2022 року визначено головуючим суддю Ісакова Д.О. Ухвалою № 335/3083/22 від 15.07.2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у даній \~ \~ \~ \~справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. В обґрунтування позову зазначено, що 01.03.2006 року між концерном «Міські теплові мережі», в особі філії концерну «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено Договір № 683 про постачання теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до Договору, теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у нежитлове приміщення, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] (викуплене нежитлове приміщення) та на ізольовані транзитні трубопроводи. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 300144106 від 17.02.2022 року [PERSON] є власником нежилого приміщення № 8, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 25.01.2006 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради. За період з лютого 2019 року по квітень 2021 року концерн «Міські теплові мережі» відпустив у нежитлове приміщення № 8, розташоване за адресою: [ADDRESS] теплову енергію на загальну суму 394,98 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, надісланими на адресу відповідача. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 394,98 гривень. Просить стягнути з відповідача заборгованість за надані послуги та витрати по сплаті судовому збору. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив, відзив на позов не подав, із заявою про розгляд справи за його відсутності до суду не звертався, про час і місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд вважає можливим, за згодою позивача, провести заочний розгляд справи на підставі матеріалів справи відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, за відсутності відповідачів. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до\~ст.12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1\~ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно до ст. ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення № 8, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] , виданого 25.01.2006 року Виконавчим комітетом Запорізької міської ради, що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно № 300144106 від 17.02.2022 року. 01.03.2006 року між концерном «Міські теплові мережі», в особі філії концерну «Міські теплові мережі» та [PERSON] укладено Договір № 683 про постачання теплової енергії в гарячій воді. Відповідно до Договору, теплопостачальна організація відпускає теплову енергію у нежитлове приміщення № 8 (викуплене нежитлове приміщення) та на ізольовані транзитні трубопроводи, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] . За період з лютого 2019 року по квітень 2021 року концерн «Міські теплові мережі» відпустив у нежитлове приміщення № 8, розташоване за адресою: [ADDRESS] теплову енергію на загальну суму 394,98 гривень, що підтверджується актами приймання-передачі та розрахунками, надісланими на адресу відповідача. Відповідач належним чином не виконував свої зобов`язання по оплаті наданих послуг, у зв`язку з чим утворилась заборгованість перед позивачем у розмірі 394,98 гривень. Згідно рішення виконавчого комітету Запорізької міської ради № 200 від 28.04.2011 року «Про визначення виконавців житлово-комунальних послуг», у м. Запоріжжі з 01.04.2011 року виконавцем житлово-комунальних послуг з централізованого опалення, підігріву питної води визначено Концерн «Міські теплові мережі» в будинках, мережі яких безпосередньо приєднані до теплових мереж Концерну «Міські теплові мережі». Статутом Концерну «Міські теплові мережі» зазначено, що основною метою діяльності Концерну є здійснення виробничо-технічної діяльності, спрямованої на надійне та безперебійне забезпечення споживачів тепловою енергією, одержання прибутку для здійснення діяльності концерну та задоволення на його основі соціально - економічних інтересів трудового колективу концерну. Відповідно до ст.\~322 ЦК України\~власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 24\~Закону України «Про теплопостачання»\~передбачено обов`язок відповідача, як споживача послуг позивача, своєчасно укласти з ним договір на постачання теплової енергії, а за ст.\~25 вказаного Закону\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії заборгованість стягується у судовому порядку. Таким чином, законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладання договору про надання житлово-комунальних послуг, у зв`язку з чим у разі відмови на оплату таких послуг споживачем з посиланням на відсутність укладеного договору не беруться до уваги, оскільки споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відсутність договору на надання житлово-комунальних послуг сама по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Відповідно до вимог\~ст.526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно вимог\~ст.610 ЦК України\~порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Статтею 525 ЦК України\~передбачено, що одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається. Відповідно до вимог\~ст.625 ЦК України\~боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Система опалення приміщення відповідача є невід`ємною складовою центральної системи теплопостачання всього будинку, в якому воно розташоване, що свідчить про користування теплом в приміщенні відповідача. Неналежне виконання відповідачем своїх зобов`язань по сплаті наданих послуг з постачання теплової енергії у нежитлове приміщення призвело до утворення заборгованості перед позивачем в сумі 394,98 гривень. 17.02.2022 року позивач надіслав відповідачу вимогу про погашення заборгованості за теплову енергію, яка складається в загальній сумі 394,98 гривень. З огляду на вищевказане, суд прийшов до висновку що позовні вимоги є доведеними належними та допустимими доказами, а відтак підлягають задоволенню з вищенаведених підстав. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved