Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з вищенаведеним позовом. Свої вимоги мотивує тим, що вона є власником будинку по [ADDRESS] . В даному домі також зареєстрований, але з вересня 2021 не проживає, відповідач [PERSON] , [INFO] . З метою захисту своїх прав, позивач просить визнати [PERSON] , [INFO] таким, що втратив право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком по [ADDRESS] . Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 29.09.2022 було відкрито спрощене позовне провадження, запропоновано відповідачу у п`ятнадцятиденний строк з дня отримання копії ухвали подати відзив на позов з доказами на підтвердження обставин, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову та не заперечення проти задоволення позовних вимог, а справу просить розглянути у його відсутності (а.с.29). Позивач [PERSON] також просить про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги підтримали. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими і підлягають до задоволення. З матеріалів справи вбачається, що позивач [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , що свідчить договір дарування житлового будинку від 19.10.2004 року (а.с. 8-9,10). В даному домі також зареєстрований, однак з вересня 2021 року не проживає, відповідач [PERSON] , [INFO] (а.с. 21,22). Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Відповідно до пункту № 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 9 від 01 листопада 1996 року "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя"- наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди, як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. У відповідності до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма матеріального права визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь яких усунень свого порушеного права від будь яких осіб будь - яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Таким чином, відповідач [PERSON] власником нерухомого майна не являється, не є членом сім`ї позивача, не мешкає без поважних причин в житловому приміщенні, що належить на праві власності позивачу, тому слід визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням. На підставі викладеного, ст.391 ЦК України,

Outcome: approved