Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

11 серпня 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач в своєму позові посилається на те, що з відповідачем знаходиться у зареєстрованому шлюбі 30 вересня 2013 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради, Дніпровського району, Дніпропетровської області, актовий запис №85. Від шлюбу сторони дітей не мають. Спільне життя між подружжям не склалось, особливо з 2018 року, через те, що у сторін різні погляди на сімейні стосунки та побут, а тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Примирення між позивачем та відповідачкою не можливе, оскільки, позивач на даний час фактично перебуває в шлюбних відносинах з іншою жінкою і вони хочуть створити повноцінну сім`ю, а тому позивач просить їх шлюб розірвати. На неодноразові пропозиції позивача, щодо розірвання шлюбу через органи РАЦСу відповідач відмовляє, тому він вимушений звернутись до суду. Представник позивача надав клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Позов підтримав в повному обсязі, строк на примирення просив не надавати, проти заочного розгляду справи не заперечував, просив провести її без технічної фіксації (а.с. 13). Відповідач до суду не з`явилась, про час та дату повідомлялась належним чином за допомогою смс та поштового зв`язку, про отримання повісток в матеріалах справи наявна довідка про доставку смс (а.с. 17) та реєстр поштового відправлення (а.с. 12), а також, рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення про витребування доказів (а.с. 18), проте до суду не з`явилась, відповідних клопотань та заяв не надала, про причини своєї неявка не повідомила. Перевіривши матеріали справи, оцінивши добуті та представлені докази, суд вважає позов обґрунтованим і підлягаючим задоволенню. Частиною 1 статті 2 ЦПК України визначено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ч. 2 ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] відповідно до позовної заяви, знаходяться в зареєстрованому шлюбі 30 вересня 2013 року виконавчим комітетом Підгородненської міської ради, Дніпровського району, Дніпропетровської області, актовий запис №85. Від шлюбу сторони дітей не мають. Відповідно до ч. 10 ст. 7 Сімейного кодексу України, кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Спільне життя між подружжям не склалось з 2018 року, через те, що у сторін різні погляди на сімейні стосунки та побут, а тому подальше сумісне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам подружжя. Примирення між позивачем та відповідачкою не можливе, оскільки, позивач на даний час фактично перебуває в шлюбних відносинах з іншою жінкою і вони хочуть створити повноцінну сім`ю, а тому позивач просить їх шлюб розірвати. На неодноразові пропозиції позивача, щодо розірвання шлюбу через органи РАЦСу відповідач відмовляє, тому він вимушений звернутись до суду. Враховуючи всі ці обставини, суддя вважає, що сім`я остаточно розпалася, а шлюб має лише формальний характер, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і примирення та подальше подружнє життя між позивачем і відповідачем та збереження сім`ї неможливе. У відповідності до ст. 110 Сімейного Кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Згідно ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно ст. 82 ЦПК України обставини, визнані сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності. Приймаючи до уваги, що шлюбні відносини між подружжям припинились, відсутні будь-які взаємні сімейні права та обов`язки. Збереження сім`ї неможливо, суд вважає можливим шлюб між ними розірвати. Прізвище відповідача залишити « [PERSON] », оскільки відповідних клопотань про зміну прізвища не надходило. Відповідно до ст. 141 ЦПК України позивачу, на користь якого ухвалено рішення, суд присуджує з відповідача понесені ним судові витрати: 992 грн. 40 коп. судового збору. На підставі викладеного,

Outcome: approved