Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Авраменко\~О.В., звернувся до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що на підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 16 лютого 2018 року у справі №\~591/734/18 з нього на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу), але не менше 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В подальшому, 06 жовтня 2018 року між ним та [PERSON] було укладено шлюб, від якого він має двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 13 січня 2022 року у справі №\~574/649/21 з нього на користь [PERSON] стягнуто аліменти у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50\~% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, до досягнення повноліття, починаючи з 23 жовтня 2021 року. Рішення набрало законної сили 14 лютого 2022 року. Позивач зазначає, що з урахуванням викладених обставин його матеріальне становище значно змінилося та з його доходу здійснюються відрахування у загальному сукупному розмірі 7/12 або 0,58 від суми доходу. Наразі з нього стягується частина доходів, більша за граничну, передбачену законом. Посилаючись на вказані обставини, позивач просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , згідно судового наказу, виданого 16 лютого 2018 року Зарічним районним судом м. Суми у справі №\~591/173418, до якого внесено виправлення ухвалою Зарічного районного суду м.\~Суми від 03\~березня 2018 року у справі №591/1734/18, з ј до 1/6 частини його заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, а також відкликати судовий наказ, виданий 16 лютого 2018 року Зарічним районним судом м.\~Суми у справі №591/1734/18, з ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 03\~березня 2018 року у справі №\~591/1734/18. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 липня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання на 06\~вересня 2022\~року. 06 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче судове засідання було відкладено на 27 вересня 2022 року за клопотанням відповідачки. У відзиві на позовну заяву відповідачка [PERSON] просить у задоволенні позову відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Зазначає, що посилання позивача на те, що він сплачує аліменти на двох дітей за рішенням Буринського районного суду Сумської області у розмірі 1/3 частини заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дітьми повноліття, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів, оскільки батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Також, позивач не надав достатніх доказів щодо наявності підстав для зменшення розміру присуджених до стягнення із нього аліментів, а наведені останнім доводи, що матеріальне становище позивача значно змінилось не є передбаченими законом обставинами, що свідчать про наявність у позивача підстав, з якими законодавець пов`язує зменшення розміру стягуваних аліментів. До того ж, позивачем не надано суду належних та допустимих доказів на підтвердження погіршення його майнового стану та він не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, а сплата аліментів на двох дітей від іншого шлюбу, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. Вказує, що позивач є особою працездатного віку, має задовільний стан здоров`я та в змозі сплачувати аліменти на утримання доньки [PERSON] у визначеному на підставі судового наказу розмірі, та такий розмір відповідає вимогам сімейного законодавства, не є надмірним, відповідає інтересам дитини, яка має право на достойний рівень матеріального забезпечення, а зменшення розміру аліментів не буде спрямовано на належне забезпечення доньки та суперечитиме її інтересам (а.с. 47-49). Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 03\~листопада 2022 року. В судове засідання позивач [PERSON] та його представник адвокат Авраменко О.В. не з`явились, про розгляд справи повідомлені належним чином. Від представника позивача [PERSON] адвоката Авраменка О.В. надійшла заява про розгляд справи без їхньої участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог. Зауважила, що позивач платив аліменти увесь час своєчасно та у повному обсязі, навіть після ухвалення Буринським районним судом Сумської області рішення про стягнення аліментів на дітей від другого шлюбу. При цьому, розмір аліментів, які вона отримує від позивача на утримання дитини навіть збільшився порівняно з тим розміром, який був у 2018 році, що на її думку свідчить про те, що майновий стан позивача жодним чином не погіршився. Також зазначила, що малолітня дочка сторін ходить на вокал і в музичну школу по класу фортепіано. Крім того, вона знаходиться під наглядом у лікаря-окуліста і відвідує платні процедури, за що вона несе додаткові витрати, проте на стягнення з позивача додаткових витрат до суду не зверталася. Їй відомо, що позивач працює в обленерго та займається обробкою землі, за що отримує додатковий дохід. Заслухавши думку відповідачки про відмову в позові, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [INFO] у позивача [PERSON] та відповідачки [PERSON] народилася донька [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). На підставі судового наказу Зарічного районного суду м. Суми від 16 лютого 2018 року, з урахуванням виправлень, внесених ухвалою цього ж суду від 03 березня 2018 року, у справі №\~591/734/18 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 09\~лютого 2018 року до досягнення дитиною повноліття (а.с. 9). [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилося двоє дітей сини [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження серія [NUMBER] , виданого 19 червня 2019 року та серія [NUMBER] , виданого 19 червня 2019 року (а.с. 7, 8). Рішенням Буринського районного суду Сумської області від 13 січня 2022 року у справі №\~574/649/21 позов [PERSON] до [PERSON] про стягнення аліментів задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття (а.с. 10-12). За даними АСВП на виконанні у Зарічного ВДВС у м. Суми Пн-Сх МРУМЮ (м. Суми) перебуває виконавче провадження № 56081462, боржником за яким є [PERSON] , а стягувачем [PERSON] (а.с. 14). У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частини першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визначає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріального утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками той з них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь в її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на тримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першою статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Ураховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року в справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Позивач зазначає, що внаслідок ухвалення рішення Буринського районного суду Сумської області від 13 січня 2022 року у справі № 574/649/21 про стягнення з нього на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , змінився його матеріальний стан, що є підставою для зменшення розміру аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Однак, зміна сімейного стану є самостійною, не залежної від зміни матеріального стану підставою для зміни розміру аліментів. Звертаючись до суду з цим позовом, [PERSON] указував на те, що в нього змінився матеріальний стан, оскільки рішенням Буринського районного суду Сумської області від 13 січня 2022\~року у справі № 574/649/21 стягнуто із нього на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частини його заробітку (доходу), але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на кожну дитину, щомісячно, починаючи з 23 жовтня 2021 року і до досягнення дітьми повноліття. Однак, позивач не надав, а матеріали справи не містять належних і допустимих доказів про погіршення його майнового стану з часу постановлення Зарічним районним судом м.\~Суми судового наказу від 16 лютого 2018 року до дня звернення до суду з даним позовом (04 липня 2022 року). Та обставина, що рішенням Буринського районного суду Сумської області від 13 січня 2022\~року стягнуто з позивача аліменти на утримання двох синів від іншого шлюбу, на думку суду, сама по собі не може слугувати належним, допустимим, достовірним і достатнім доказом погіршення його майнового стану за умови відсутності в матеріалах справи даних про майновий стан позивача на момент звернення до суду з цим позовом (04 липня 2022 року) порівняно з його матеріальним станом на момент видачі судового наказу від 16 лютого 2018 року. Разом з тим, суд наголошує, що відповідно до частини 6 статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що стосується доводів позовної заяви про те, що з позивача стягується частина доходів, більша за граничну, передбачену законом, суд зауважує наступне. Відповідно до частини 3 статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження\~не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Так, сукупний розмір аліментів, що стягуються з [PERSON] на утримання трьох дітей у примусовому порядку, не перевищує розмір відрахувань, встановлених статтею 70 Закону України «Про виконавче провадження» (1/4 + 1/3 = 7/12 або 58,33\~%). За таких обставин, оскільки [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку зі стягненням аліментів на утримання дітей від іншого шлюбу, суд дійшов висновку про відмову в позові. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Разом із тим, розмір аліментів, що стягуються за судовим наказом Зарічного районного суду м.\~Суми від 16 лютого 2018 року відповідає вимогам сімейного законодавства, а його зменшення у зв`язку з тим, що він має на утриманні дітей від іншого шлюбу [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без підтвердження погіршення його матеріального становища, не буде спрямовано на належне забезпечення дитини [PERSON] , [INFO] , та суперечитиме її інтересам. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі статтями 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Приймаючи до уваги, що [PERSON] не довів підстави позову про зменшення розміру аліментів, суд дійшов висновку, що в задоволенні позову слід відмовити у зв`язку з його необґрунтованістю. Подібних висновків дійшов також Верховний Суд у постанові від 08 червня 2022 року у справі №\~565/1069/21, які відповідно до частини 4 статті 263 ЦПК України мають враховуватися судом при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин. Оскільки в позові відмовлено, тому судові витрати зі сплати судового збору покладаються на позивача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed