Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом. Свої вимоги мотивує наступним: з 2009 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . Проживали вони разом, але шлюб між ними не був зареєстрований. [INFO] у них народився син [PERSON] . При реєстрації народження сина, запис про батька був зроблений зі слів матері [PERSON] , відповідно до ч.1 ст.135 СК України. Таким чином, батьком дитини був записаний [PERSON] . Через 6 років вони розійшлися. Мати дитини [PERSON] померла [INFO] . Опікуном над дитиною було призначено бабусю [PERSON] , але остання є людиною похилого віку, хворіє, що унеможливлює повноцінний фізичний, духовний та моральний розвиток дитини. З урахуванням вищевикладеного, просить суд визнати його батьком сина [PERSON] , [INFO] . Внести зміни до актового запису про народження [PERSON] , зазначивши його [PERSON] батьком дитини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву вх..№5898 від 28.10.2022 року про розгляд справи у його відсутність. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву вх..№5899 від 28.10.2022 року про розгляд справи у її відсутність. Не заперечує щодо позовних вимог. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Ямпільський відділ ДРАЦС у Могилів-Подільському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький), [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Органу опіки та піклування при Ямпільськиій міській раді, [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Надала суду заяву про розгляд справи за відсутності їх представника. Не заперечують щодо задоволення позовних вимог. Згідно ч.3 ст.211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Судом встановлено такі фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Із досліджених судом письмових доказів, встановлено, що [INFO] народився [PERSON] . Батьками дитини вказано [PERSON] та [PERSON] . Підставою внесення відомостей про батька дитини була заява матері (копія свідоцтва про народження серії [NUMBER] , копія актового запису про народження №120 від 06 грудня 2010 року (а.с.30). З копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] встановлено, що [INFO] в м.Ямпіль Вінницької області померла [PERSON] (а.с.9). З копії розпорядження Ямпільської районної державної адміністрації від 25 жовтня 2018 року № 424 встановлено, що над дитиною-сиротою [PERSON] , [INFO] було встановлено опіку та призначено опікуном [PERSON] , [INFO] (а.с.10). З довідки-характеристики виданої Ямпільською міською радою Могилів-Подільського району Вінницької області від 23 вересня 2022 року №217 встановлено, що [PERSON] за місцем проживання до адміністративної відповідальності не притягувався (а.с.11). Також судом встановлено, що позивач піклується про неповнолітнього сина, цікавиться його життям та забезпечує необхідним для здорового розвитку. Дослідивши наявні у справі докази у сукупності, суд дійшов такого висновку: Відповідно до вимог\~ст.263 ЦПК України\~судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. Згідно зі статтями\~12,\~13 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно, зокрема, для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб. Відповідно до ч. 2, 4\~ст. 77 ЦПК України, предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно з ч. 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, докази подаються сторонами та іншими учасниками справи, а доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини»\~визначено, що суди застосовують при розгляді справ Конвенцію [про захист прав людини і основоположних свобод] та практику Європейського Суду як джерело права. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Відповідно до п.3 ч.2\~ст. 125 Сімейного кодексу України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Згідно з\~ст. 128 СК України, за відсутності заяви про визнання батьківства, що подана жінкою та чоловіком, які не перебувають у шлюбі між собою, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду.\~\~Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до\~Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої\~статті 135 цього Кодексу. Ч. 1\~ст. 135 СК України\~визначено, що при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Як було встановлено судом, позивач визнає своє батьківство відносно [PERSON] , який народився [INFO] . Запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадився за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записано [PERSON] . Відповідач не заперечує проти визнання позивача батьком її внука [PERSON] . Згідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ч.4 ст.206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову, суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень п. 24\~Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 року № 2\~у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки визнання відповідачем позову не суперечить закону, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд вважає, що позов\~\~підлягає задоволенню. Відповідно до\~ст. 134 Сімейного кодексу України, на підставі рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Статтею 147 СК України\~встановлено, що по батькові дитини визначається за іменем батька. По батькові дитини, народженої жінкою, яка не перебуває у шлюбі, за умови, що батьківство щодо дитини не визнано, визначається за іменем особи, яку мати дитини назвала її батьком. Європейський суд з прав людини зазначає, що по батькові як частина особистого імені традиційно походить від імені батька відповідної особи. Суд зауважує, що українська система зміни імен видається доволі гнучкою та особа може змінити своє ім`я, дотримуючись спеціальної процедури, яка передбачає тільки мінімальні обмеження, які застосовуються у дуже конкретних випадках, здебільшого пов`язаних з кримінальним судочинством. У той самий час, як видається, будь-яких ширших міркувань для накладення обмежень на зміну імені особи - таких як точний облік населення або зв`язок носіїв певного імені з сім`єю - державними органами не висувається. За такої ситуації майже повної свободи зміни імені або прізвища особи обмеження, накладені на зміну по батькові, не видаються належним чином та достатньою мірою мотивованими національним законодавством (Гарнага проти України, № 20390/07, § 40-41, ЄСПЛ, від 16 травня 2013 року). Суд також взяв до уваги правову позицію Європейського суду з прав людини щодо визначення кращих інтересів дитини, а саме: підтримання зв`язків із сім`єю є в кращих інтересах дитини, крім випадків, коли сім`я виявляється явно неналежною або не функціонуючою; розвиток дитини в безпечному і надійному оточенні, яке дійсно функціонує, є в кращих інтересах дитини (М.С. проти України, № 2091/13, § 76, ЄСПЛ, від 11 липня 2017 року). За таких обставин, враховуючи кращі інтереси дитини, суд вважає за необхідне визнати позивача батьком дитини [PERSON] . На стягнення судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності визначеним ч.1 ст.13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат із відповідача на користь позивача не вбачається.

Outcome: approved