Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Керівник Дніпродзержинської місцевої прокуратури Дніпропетровської області звернувся до суду із зазначеною позовною заявою. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивач посилається на те, що ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.06.2022 у справі № № 207/423/22 (КП №12021041160000000603 від 05.10.2021 за), [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Судом встановлено, що 4 жовтня 2021 року приблизно о 21.15 годині у темний час доби [PERSON] керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos» ,\~державний номерний знак\~ [NUMBER] , здійснював рух в Південному районі міста Кам`янське по автодорозі Н-08, з боку вулиці Михайла Грушевського, в напрямку вулиці Дорожня по автодорозі, що має двосторонню організацію руху. Під час руху по автодорозі Н-08 в м. Кам`янське водієві [PERSON] при виявленні пішохода, що рухається справа наліво на віддалення за напрямком руху транспортного засобу та наближається до смуги його руху, необхідно було вжити заходи для зниження швидкості аж до зупинки автомобіля або безпечного для інших учасників руху об`їзду пішохода, тобто він повинен був діяти відповідно до вимог п. 12.3 Правил дорожнього руху Україну. У порушення вимог вищевказаних пунктів даних Правил [PERSON] , керуючи технічно справним автомобілем «Daewoo Lanos», проявляючи злочинну недбалість, своєчасно виявивши на смузі руху керованого ним транспортного засобу пішохода, який наближався до його смуги для руху та маючи об`єктивну можливість застосувати гальмування або здійснити безпечний об`їзд пішохода, продовжував керування автомобілем «Daewoo Lanos», не змінюючи його параметрів руху та допустив наїзд керованого ним автомобілю на пішохода [PERSON] , яка рухалась справа наліво за напрямком руху транспорту в темпі спокійного кроку. В результаті даного ДТП пішоходу [PERSON] спричинені тілесні ушкодження у вигляді сумісної травми тіла: відкритої черепно-мозкової травми, струсу головного мозку з раною та саднами на голові; закритого перелому лівої плечової кістки; перелому основної фаланги 5-го пальця правої кисті; закритого перелому велико- та малогомілкової кісток правої та лівої гомілки; закритий перелом лонної та сідничної кісток; садна тулубу та лівого плеча - відносяться до середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень, як викликавши тривалий розлад здоров`я більш 21 дня, з приводу чого вона перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні № 03 Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в період з 05.10.2021 по 30.12.2021. Витрати вказаного закладу охорони здоров`я на лікування потерпілого склали 59654 грн. 62 коп., чим завдано матеріальних збитків державі на вказану суму. Ухвала Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська відносно [PERSON] набула чинності 23.06.2022 та в апеляційному порядку не оскаржувалась. Факт лікування потерпілої та витрат на його лікування підтверджується довідкою калькуляцією Комунального некомерційного підприємства Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги». Враховуючи те, що саме злочинними діями [PERSON] потерпілій [PERSON] були спричинені тілесні ушкодження, внаслідок яких остання лікувалася у Комунальному некомерційному підприємстві Кам`янської міської ради «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» і вина [PERSON] доведена в суді, а відповідачем в добровільному порядку шкода не відшкодована, тому є всі підстави для стягнення з відповідача витрат на лікування потерпілого, тобто матеріальних збитків, завданих державі внаслідок вчиненого кримінального правопорушення. В судовому засіданні представник Кам`янської окружної прокуратури Дніпропетровської області позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив задовольнити з підстав викладених у позовній заяві. Представник позивача - Кам`янської міської ради в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Представник позивача - КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» в судове засідання не з`явився, надав суду письмову заяву, у якій зазначив про те, що позов підтримує та просить суд здійснити розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав заяву щодо розгляду справи за його відсутності. Позовні вимоги визнав в повному обсязі, не заперечував проти їх задоволення. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що пред`явлені позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав: У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Баглійського районного суду м. Дніпродзержинська від 15.06.2022 року, яка набрала законної сили 23.06.2022 року, відповідача [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за скоєння кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України, на підставі ст. 46 КК України, у зв`язку з примиренням винного з потерпілим. Як випливає зі змісту вищевказаної ухвали, у прямому причинному зв`язку з вчиненням відповідачем [PERSON] вищевказаного кримінального правопорушення, є завдання потерпілій [PERSON] середнього ступеню тяжкості тілесних ушкоджень. Згідно довідки калькуляції, наданої КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги», витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину, скоєного відповідачем, за період з 05.10.2021 року по 30.12.2021 року склали 59 654,62 грн. Посилаючись на те, що відповідальність за відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чинним законодавством покладено на особу, яка вчинила злочин, позивач, на підставі ст.1206 ЦК України, просить суд стягнути завдану відповідачем шкоду на користь держави. Статтею 81 ЦПК України\~передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч.2 ст.1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Згідно ч.6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно роз`яснень, наданих у п.11 Постанови Верховного Суду України «Про судове рішення у цивільній справі» № 14 від 18.12.2009р., оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів та осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси (частини перша та друга статті 3 ЦПК), то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Відповідно до вимог ч.ч.1, 3 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила злочин, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього злочину, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. Згідно роз`яснень, наданих у п.2 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 07.07.95р. «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат», суддя чи суд при відданні обвинуваченого до суду зобов`язані перевірити, чи заявлено позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, чи є в матеріалах справи документи лікувального закладу про причину і термін перебування потерпілого на стаціонарному лікуванні. Згідно роз`яснень, наданих у п.3 вищевказаної Постанови, термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі і зараховуються до відповідного державного бюджету залежно від джерел фінансування закладу охорони здоров`я або на рахунок юридичної особи, якій належить останній. Згідно роз`яснень, наданих у п.6 вищевказаної Постанови Пленуму Верховного Суду України звернув увагу судів на те, що відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину можливе лише тоді, коли є причинний зв`язок між злочинними діями чи бездіяльністю винної особи та перебуванням потерпілого на такому лікуванні. Як випливає зі змісту вищевказаної ухвали суду, позов про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, в рамках кримінального провадження за обвинуваченням [PERSON] заявлено не було. Як вбачається зі змісту наданого лікувальним закладом документу про причину і термін перебування потерпілої [PERSON] на стаціонарному лікуванні, остання знаходилась на стаціонарному лікуванні у період з 05.10.2021 р. по 30.12.2021 р. через отримання тілесних ушкоджень, завданих внаслідок скоєння відповідачем вищевказаного злочину. При цьому, як зазначив вищевказаний лікувальний заклад, КНП КМР «Міська лікарня швидкої медичної допомоги» із позовом про стягнення з відповідача витрат на стаціонарне лікування потерпілої до суду не звертався. Отже, дослідивши докази, наявні в матеріалах справи, суд приходить до висновку про те, що лікування потерпілої [PERSON] у період з 05.10.2021 р. по 30.12.2021 р. відбулося внаслідок злочинних дій відповідача, через що саме відповідач є особою, яка має відшкодувати понесені медичним закладом витрати на лікування потерпілої. Водночас, вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд, приймаючи до уваги те, що позивача звільнено від сплати судового збору, вважає необхідним, на підставі ст.141 ЦПК України, стягнути з відповідача на користь держави судовий збір. Враховуючи вищевикладене,

Outcome: approved