Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «ІТАЛЕКС МЕРІНО» про стягнення заробітної плати. Заявлені вимоги мотивують тим, що всі позивачі працюють у ТОВ «ІТАЛЕКС МЕРІНО» на різних посадах, але заробітну плату не отримують. Указом Президента України 24.02.2022 №64/2022 в Україні введено воєнний стан із 05 год 30 хв 24.02.2022, строк дії якого продовжено з 05 год 30 хв 25.05.2022 строком на 90 діб згідно Указу Президента №341/2022 від 17.05.2022. Верховна Рада України 15.03.2022 ухвалила Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану», який набув чинності 24.03.2022. Після 24.03.2022 діяльність відповідача внаслідок бойових дій не припинялась, а рішення про зупинення окремих положень колективного договору щодо строків виплати заробітної плати за ініціативою роботодавця не приймалось. За самостійними підрахунками позивачів розмір заборгованості по заробітній платі складає: [PERSON] - 20000 грн, [PERSON] - 31000 грн, [PERSON] - 26000 грн, [PERSON] - 26000 грн, [PERSON] - 26000 грн, [PERSON] - 35000 грн, [PERSON] - 30000 грн, [PERSON] - 20000 грн, [PERSON] - 28000 грн, [PERSON] - 25000 грн, [PERSON] - 29000 грн, [PERSON] - 23000 грн, [PERSON] - 35000 грн, [PERSON] - 14000 грн, [PERSON] - 20000 грн., яку вони просять стягнути з відповідача. Позивачі та їх представник в судовому засіданні позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача у судове засідання повторно не з`явився, про час і місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку, що підтверджується повідомленням про вручення поштового відправлення. З клопотанням про відкладення слухання справи до суду не звертався, про поважність причини некявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. У відповідності до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд визнав можливим справу розглянути у відсутність відповідача за наявними доказами у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 281 ЦПК України. Засухавши пояснення представника позивачів, дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено, що позивачі перебувають у трудових відносинах з ТОВ «ІТАЛЕКС МЕРІНО». Позивач [PERSON] з 16.09.2022 трудові відносини з відповідачем припинила. Відповідно до розрахункових листків, борг підприємства по заробітній платі перед [PERSON] становить - 13772,46 грн, [PERSON] - 24732,88 грн, [PERSON] - 21321,71 грн., [PERSON] - 23066,04 грн, [PERSON] - 28103,46 грн., [PERSON] - 28086,14 грн, [PERSON] - 28911,72 грн., [PERSON] - 27166,59, [PERSON] - 28682,58 грн., [PERSON] - 26750,08 грн, [PERSON] - 28912,17 грн., [PERSON] - 23293,35 грн., [PERSON] - 26921,12 грн., [PERSON] - 9498,89 грн., [PERSON] - 30556,11 грн ( а.с.7-9). Позивачі просять стягнути на їх користь заборгованість по заробітній платі у розмірі: [PERSON] - 20000 грн, [PERSON] - 31000 грн, [PERSON] - 26000 грн, [PERSON] - 26000 грн, [PERSON] - 26000 грн, [PERSON] - 35000 грн, [PERSON] - 30000 грн, [PERSON] - 20000 грн, [PERSON] - 28000 грн, [PERSON] - 25000 грн, [PERSON] - 29000 грн, [PERSON] - 23000 грн, [PERSON] - 35000 грн, [PERSON] - 14000 грн, [PERSON] - 20000 грн. (а.с.3). Згідно зі ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності і ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За ч.5 ст. 97 КЗпП України, оплата праці працівників здійснюється в першочерговому порядку. Всі інші платежі здійснюються роботодавцем після виконання зобов`язань щодо оплати праці. Згідно приписів ч. 1 ст. 115 КЗпП України та ст. 24 Закону України «Про оплату праці», заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Однак, під час трудових відносин сторін у справі, в порушення вимог ст.115 КЗпП України, відповідачем несвоєчасно здійснювалась виплата заробітної плати позивачам, внаслідок чого утворилась заборгованість по виплаті заробітної плати. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 (Указ затверджено Законом № 2102-ІХ від 24.02.2022) в Україні введено воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року, строк дії якого було продовжено з 05 години 30 хвилин 25 травня 2022 року строком на 90 діб згідно з Указом Президента № 341/2022 від 17.05.2022. 24.03.2022 набув чинності Закон України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану» від 15.03.2022 р. № 2136-ІХ. Згідно ст. 10 цього Закону, заробітна плата виплачується працівнику на умовах, визначених трудовим договором. Роботодавець повинен вживати всіх можливих заходів для забезпечення реалізації права працівників на своєчасне отримання заробітної плати. Роботодавець звільняється від відповідальності за порушення зобов`язання щодо строків оплати праці, якщо доведе, що це порушення сталося внаслідок ведення бойових дій або дії інших обставин непереборної сили. Звільнення роботодавця від відповідальності за несвоєчасну оплату праці не звільняє його від обов`язку виплати заробітної плати. У разі неможливості своєчасної виплати заробітної плати внаслідок ведення бойові дії, строк виплати заробітної плати може бути відтермінований до моменту відновлення діяльності підприємства. У відповідності до ст. 58 Конституції України, закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Як вбачається з обставин справи, заборгованість із заробітної плати виникла перед позивачами до введення в України воєнного стану та набрання чинності Законом України «Про організацію трудових відносин в умовах воєнного стану». Даних про припинення діяльності відповідача внаслідок ведення бойових дій в Україні в ході розгляду справи судом не встановлено. Відповідно до ч.1 ст 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Враховуючи наявні у справі докази та виходячи з наданих позивачами даних розрахункових листків, позовні вимоги підлягають задоволенню частково, в межах заявлених позовних вимог. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», позивачі звільнені від сплати судового збору при поданні позову за вимогу про стягнення заборгованості по заробітній платі, а тому з відповідача в дохід держави належить стягнути судовий збір пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі викладеного,

Outcome: partial