Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивачі звернулись до суду з позовом, в якому просили визнати договір оренди земельної ділянки недійсним, зазначивши, що [INFO] померла [PERSON] (мати позивачів), після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 2,62 га з кадастровим номером 1822386600:08:000:0055, яка розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON] вони прийняли спадщину по 1/2 частині вищевказаної земельної ділянки. 10.07.2022 року їм стало відомо, що земельна ділянка передана в оренду ТОВ "Український Харчовий Альянс" строком на 15 років, однак на момент укладення договору оренди [PERSON] померла. Просили визнати недійсним договір оренди від 16.06.2014 року земельної ділянки площею 2,62 га кадастровий номер 1822386600:08:000:0055, яка розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва укладений [PERSON] та ТОВ "Український Харчовий Альянс". Справа розглянута за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Відповідач належним чином повідомлявся про судовий розгляд справи шляхом направлення судових повісток за місцем знаходження , відзив на позов та інших заяв не подав. Дослідивши письмові докази по справі, суд дійшов висновку про наступне: Відповідно до вимог ст.3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до положень ст.ст.11,15 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Права та обовязки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства. Кожна особа має право на судовий захист. На підставі ст.ст.10,60,61 ЦПК України кожна сторона зобовязана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Обставини визнані сторонами, не підлягають доказуванню. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.213 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, яким суд, виконавши всі вимоги цивільного судочинства, вирішив справу згідно із законом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] (мати позивачів), після смерті якої відкрилась спадщина у виді земельної ділянки площею 2,62 га з кадастровим номером 1822386600:08:000:0055, яка розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Після смерті [PERSON] позивачі прийняли спадщину, та 07.09.2021 року зареєстрували своє право власності на 1/2 частини земельної ділянки. Як стало відомо позивачам під час реєстрації свого права, 16.06.2014 року було укладено договір оренди земельної ділянки площею 2,62 га., яка розташована на території Хотинівської сільської ради Коростенського району Житомирської області, кадастровий номер 1822386600:08:000:0055, строком на 15 років між [PERSON] та ТОВ "Український Харчовий Альянс", яка померла [INFO] . Відповідно до рекомендацій, викладених у п.п.2,7 Пленуму Верховного Суду України №9 від 06.11.2009 року «Про судову практику розгляду цивільних справ про визнання правочинів недійсними», відповідність правочину вимогам законодавства має оцінюватися судом відповідно до законодавства, яке діяло на момент вчинення правочину, а сам правочин може бути визнаний недійсним лише з підстав, визначених законом. У розумінні вимог ст.203 ЦК України, зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також моральним засадам суспільства. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Згідно ст.25 ЦК України здатність мати цивільні права та обов`язки (цивільну правоздатність) мають усі фізичні особи. Цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження. Цивільна правоздатність фізичної особи припиняється у момент її смерті. За змістом статті 30 ЦК України цивільною дієздатністю фізичної особи є її здатність своїми діями набувати для себе цивільних прав і самостійно їх здійснювати, а також здатність своїми діями створювати для себе цивільні обов`язки, самостійно їх виконувати та нести відповідальність у разі їх невиконання. Із врахуванням наведеного, суд зазначає, що ані укласти, ані підписати спірний договір оренди земельної ділянки від 16.06.2014 року [PERSON] не могла, оскільки померла [INFO] , тобто до підписання цього документа. Відповідно до ч.8 ст.93 ЗК України орендодавцями земельних ділянок є їх власники або уповноважені ними особи. Зі змісту ст.6 Закону України «Про оренду землі» №161-XIV від 06.10.1998 року (у редакції чинній на момент виникнення спірних правовідносин) орендарі набувають права оренди земельної ділянки на підставах і в порядку, передбачених Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, цим та іншими законами України і договором оренди землі і право оренди земельної ділянки підлягає державній реєстрації відповідно до закону. Згідно з положенням ч.3 ст.640 ЦК України договір, який підлягає державній реєстрації, є укладеним з моменту державної реєстрації. Відповідно до ч.1 ст.215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Згідно ч.2 ст.15 Закону №161-XIV відсутність у договорі оренди землі однієї з істотних умов, передбачених цією статтею, а також порушення вимог статей 4 - 6, 11, 17, 19 цього Закону є підставою для визнання договору недійсним відповідно до закону. Відповідно до п.«в» ч.3 ст.152 ЗК України захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання угоди недійсною. Таким чином, узагальнюючи вищенаведене, суд дійшов висновку про недійсність оспорюваного договору оренди, тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved