Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] та представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилися. Представник позивача подав до суду заяву в якій просить розглянути справу за його відсутності. Представник відповідача Дністровської районної державної адміністрації Чернівецької області начальник районної військової адміністрації О.Мельничук в судове засідання не з?явився та надіслав до суду заяву у якій визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить розглянути справу без його участі. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з?явилася. Судом встановлено, що згідно до свідоцтва про право на спадщину за законом виданого приватним нотаріусом Кельменецького районного нотаріального округу Лакустою В.І. 08 грудня 2017 року, спадкоємцем майна [PERSON] , який помер [INFO] , є його син [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з права на земельну частку (пай) посвідченого сертифікатом, у землі, яка перебуває у колективній власності селянської спілки ім. Шевченка, село Оселівка Кельменецького району Чернівецької області розміром 1,43 в умовних кадастрових гектарах без визначення меж цієї частки в натурі (на місцевості), належного померлому [PERSON] на підставі сертифіката (бланк серії ЧВ №0163947) , виданого Кельменецькою районною державною адміністрацією Чернівецької області від 14 серпня 1997 року за №202 та зареєстрованого в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) Кельменецької районної державної адміністрації 22 серпня 1997 року за №750. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право на спадщину виданого 28 грудня 2017 року. Згідно до розпорядження голови Кельменецької районної державної адміністрації №104 від 16 квітня 2018 року [PERSON] виділена земельна частка (пай) в натурі (на місцевості) для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) згідно до сертифікату ЧВ 0163947 кадастровий номер 7322087600:02:003:0150, розміром 2,2627 га. Вказана обставина стверджується копією розпорядження голови Кельменецької районної державної адміністрації №104 від 16 квітня 2018 року та копією додатку до розпорядження голови районної державної адміністрації №104 від 16 квітня 2018 року. Згідно до свідоцтва про право на спадщину за заповітом виданого 14 грудня 2010 року державним нотаріусом Кельменецької державної нотаріальної контори, спадкоємцем зазначеного у заповіті майна [PERSON] , 1952 року народження, який помер [INFO] , є його дружина [PERSON] , [INFO] . Спадщина на яку видане це свідоцтво складається з земельної ділянки площею 1,02 га, за кадастровим номером 7322087600:02:001:0391, що розташована на території Оселівської сільської ради Кельменецького району Чернівецької обалсті, цільового призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що належить померлому [PERSON] на підставі державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯБ №193170 виданого Кельменецькою районною державною адміністрацією Чернівецької області 16 червня 2005 року. Свідоцтво видано на бланку ВРД №268050 та зареєстровано у реєстрі за №1715. Вказана обставина стверджується копією свідоцтва про право на спадщину виданого 14 грудня 2010 року. 21 грудня 2012 року головою Кельменецької районної державної адміністрації видано [PERSON] державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №727842 на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 грудня 2010 року реєстр №1715 ВРД 268050, згідно до якого [PERSON] є власником земельної ділянки площею 2,2627 га кадастровий номер 7322087600:02:003:0150. Вказана обставина стверджується копією державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯМ №727842. Таким чином, [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 14 грудня 2010 року видано державний акт на право приватної власності на землю серії ЯМ №727842, у якому помилково зазначена земельна ділянка площею 2,2627 га кадастровий номер 7322087600:02:003:0150 замість земельної ділянки площею 1,02 га, за кадастровим номером 7322087600:02:001:0391. Отже, між сторонами склалися земельні правовідносини. Суд вважає, що Кельменецькою районною державною адміністрацією, яка була перейменована на Дністровську районну державну адміністрацію, порушено норми земельного законодавства при видачі [PERSON] державного акта на право приватної власності на землю, оскільки їй було видано державний акт на право приватної власності на землю, зазначена у якому земельна ділянка відповідає земельній ділянці зазначеній у свідоцтві про право на спадщину на підставі якого було видано такий держаний акт. Внаслідок видачі такого держаного акта порушено права позивача, який не може зареєструвати та здійснювати своє право власносності. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Стаття 15 ЦК України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права в разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Отже, стаття 15 ЦК України визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права пов`язане з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи до суду за захистом цього права із застосуванням відповідного способу захисту.\~\~ Статтею 16 ЦК України встановлено, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою матеріального права визначено способи захисту прав та інтересів, і цей перелік не є вичерпним. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. З огляду на встановлені статтею 152 Земельного кодексу України способи захисту прав на земельні ділянки та визначені статтею 5 ЦПК України вимоги щодо ефективності способу захисту права позивач у спорі про захист прав на земельну ділянку може пред`явити будь-яку позовну вимогу, яка не передбачена законом або договором, а суд може захистити порушене право у заявлений спосіб, у тому числі й шляхом визнання відсутнім права, але за умови, що такий спосіб захисту прав на земельну ділянку, обраний позивачем, відновлює (захищає) порушене право позивача або нівелює негативні для нього наслідки у зв`язку з порушенням права, тобто є ефективним способом захисту і виключає у подальшому необхідність пред`явлення інших позовів для захисту (відновлення) порушеного права. Відповідно до ст. 317 ЦК власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 155 Земельного кодексу України у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Враховуючи наведене, суд вважає, що позов слід задовольнити повністю. Згідно до пункту 5 статті 268 ЦПК України, датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На підставі ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України, ст. ст. 16, 15, 25, 317, 319, 321, 391 ЦК України,

Outcome: approved