Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін. Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» (з 14.06.2018 змінено найменування позивача ПАТ КБ «ПриватБанк») 26.05.2022 звернувся до Хорольського районного суду Полтавської області з позовом до [PERSON] про стягнення боргу кредитором спадкодавця. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.10.2015. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 32000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. [PERSON] позичальник, [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.05.2020. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] .. Позивачем 02.07.2021 була направлена претензія кредитора до Хорольської державної нотаріальної контори, та 12.07.2021 отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Позивач зазначає, що згідно із ч. 3. ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 07.09.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач, пред`явив, свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 19.10.2015 становить 5550,90 грн., яка складається з: 5550,90 грн. заборгованість за тілом кредита (в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита), 5550,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня;0,00 грн. нарахована комісія. Сторони у судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце слухання справи повідомлялися належним чином, заяв та клопотань до суду не надали. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів для їх дослідження та доведення їх перед судом, у зв`язку з чим, з метою уникнення затягування розгляду справи, суд приходить до висновку, що учасники справи мали достатньо часу для реалізації своїх процесуальних прав щодо подання доказів, а тому вважає можливим розглянути справу без участі сторін на підставі тих доказів, які містяться в матеріалах справи. Заяви, клопотання інші процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 30.05.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження, призначено судове засідання без виклику сторін, роз`яснення права учасників процесу. 17.08.2022 до суду надійшов лист завідувача Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М ., яка повідомила, що станом на 13.08.2022 року у даній конторі спадкова справа до майна померлого [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] не відкривалась. Інших процесуальних дій у справі (забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову) не вчинялось, провадження не зупинялось. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. Повно і всебічно з`ясувавши обставини, на які позивач посилався як на підставу своїх вимог, дослідивши надані докази, суд, Судом встановлено, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.10.2015. Позичальник при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між ним та банком Договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Заявою позичальника підтверджується той факт, що він був повністю проінформований про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані йому для ознайомлення в письмовій формі. Формулярами та стандартними формами є саме «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку», які згідно до заяви отримані Позичальником для ознайомлення в письмовій формі. Підписавши заяву між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 32000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. [PERSON] позичальник, [INFO] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть від 08.05.2020. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] .. Позивачем 02.07.2021 була направлена претензія кредитора до Хорольської державної нотаріальної контори, та 12.07.2021 отримана відповідь, в якій зазначалося, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не зверталися. Відповідач прийняла спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України, так як відповідач не відмовилася від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. Позивач зазначає, що згідно із ч. 3. ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 07.09.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач, пред`явив, свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на дату смерті заборгованість позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 19.10.2015 становить 5550,90 грн., яка складається з: 5550,90 грн. заборгованість за тілом кредита (в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита), 5550,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня;0,00 грн. нарахована комісія. Оцінка аргументів учасників справи та доводів щодо порушення прав, застосовані норми права. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Відповідно до ч.2 ст. 124 Конституції України, юрисдикція судів поширюється на всі правовідносин, що виникають у державі. Згідно з п.1 ст.6 Європейської Конвенціїпро захистправ людинита основоположнихсвобод,ратифікованої Україною,Законом України № 475/97-ВР від 17.07.1997 року,яка відповіднодост.9Конституції України є частиною національного законодавства України, кожна людина при визначенні її громадянських прав та обов`язків має право на справедливий розгляд справи незалежним та безстороннім судом. Відповідно до ст. 55 Конституції України, кожному гарантується судовий захист його прав і свобод. Згідно зіст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.ст. 12, 13 ЦПК України,суд розглядаєсправи напринципах змагальностіі диспозитивності,цивільні справине інакшеяк зазверненням особи,поданим відповіднодо цьогоКодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно вимогст.ст.76, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. За приписами ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з п. 5 ч.1 ст. 1219 ЦК України, не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбаченіст. 608 ЦК України. У разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, відтак, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами ст.ст. 1281, 1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми ст.ст. 1281, 1282 ЦК України, щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (ст. 1281 ЦК України). Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині (ст. 1282 ЦК України). Подібна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду від 23 травня 2018 року у справі № 192/2761/14 (провадження 61-4724св18). Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У п. 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин»№5 від 30.03.2012, роз`яснено, що з урахуванням положень ст. 1282 ЦК України, спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому, спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. Главою 10 «Видача свідоцтв про право на спадщину» Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22.02.2012 № 296/5, визначено, зокрема, спадщина відкривається при зверненні спадкоємця (п. 1.2); спадкова справа заводиться нотаріусом за місцем відкриття спадщини на підставі поданої (або такої, що надійшла поштою) першою заяви (повідомлення, телеграми) про прийняття спадщини (п. 2.1); право на спадкування здійснюється спадкоємцями шляхом прийняття спадщини або її неприйняття (п. 3.1); заяви про прийняття спадщини або відмову від її прийняття подаються спадкоємцем особисто нотаріусу за місцем відкриття спадщини у письмовій формі (п. 3.3); при видачі свідоцтва про право на спадщину за законом нотаріус перевіряє наявність підстав для закликання до спадкування за законом осіб, які подали заяви про видачу свідоцтва (п. 4.1); свідоцтво про право на спадщину видається на підставі заяви спадкоємців, які прийняли спадщину, після закінчення шести місяців з дня відкриття спадщини, а у випадках, передбачених ч. 2 ст. 1270 ЦК України, ст. 1276 ЦК України, - не раніше зазначених у цих статтях строків (п. 4.9);для спадкоємця, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на момент відкриття спадщини, заява про видачу свідоцтва про право на спадщину є первинним документом, на підставі якого заводиться спадкова справа. При цьому нотаріус має виконати всі дії, які передбачені цим Порядком (п. 4.11). Формулювання законодавцем норми Закону у ст. 1282 ЦК України, де спадкоємці обов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину, словосполученням - «одержаного у спадщину» не є тотожним словосполученню «прийняв спадщину» (ст.1268 ЦК України), «спадкоємців, які прийняли спадщину» (ст.1281 ЦК України). Так, термін «прийняття спадщини» пов`язується з початком процедури реалізації права на спадщину, тобто її ініціюванням, а термін «одержання у спадщину» пов`язується із завершенням процедури реалізації права на спадщину, отриманням - правовстановлюючого документа відносно об`єкта спадщини та набуттям повного обсягу прав власника - права володіння, користування та розпорядження. Застосування іншого, призвело б до такого стану, коли до спадкоємця можливий перехід зобов`язань спадкодавця без переходу прав спадкодавця, без визначення їх обсягу та без обмеження зобов`язань обсягом одержаних майнових прав, що є несумісним з правовою природою спадщини. Разом з тим, при вирішенні спору про стягнення із спадкоємців коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані з колом спадкоємців, належністю спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, його вартістю та дотриманням кредитором визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Зазначене узгоджується із правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 332/2936/16-ц (провадження № 61-9193св18). Аналогічного висновку дійшов Верховний Суду у постанові від 21 серпня 2019 року (справа № 320/6489/16-ц, провадження № 61-19229св18). Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву № б/н від 19.10.2015, тобто між сторонами, у відповідності до ст. 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку та кредитного договору. Банком на підставі Договору надання банківських послуг відкрито картковий рахунок із початковим кредитним лімітом, який у подальшому збільшився до 32000,00 грн. Банк свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі. 07.09.2021 до спадкоємця позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач, пред`явив, свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. З розрахунків, наданих позивачем, станом на дату смерті заборгованість позичальника перед АТ КБ «ПриватБанк» за кредитним договором № б/н від 19.10.2015 становить 5550,90 грн., яка складається з: 5550,90 грн. заборгованість за тілом кредита (в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита), 5550,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня;0,00 грн. нарахована комісія. Зі змісту паспорту померлого позичальника [PERSON] серії [NUMBER] , виданого 13.10.2019 Хорольським РС УДМС України в Полтавській облассті та паспорту відповідача [PERSON] серії [NUMBER] виданого 28.08.2003 Хорольським РВ УМВС України в Полтавській області, вбачається, що позичальник та відповідач мають одну і ту саму адресу зареєстрованого місця проживання, а саме: [ADDRESS] . Позивач Хорольській державній нотаріальний конторі направляв претензію кредитора від 02.07..2021 № SAMDN \~ \~ \~ \~WF00021130175 з проханням включити кредиторські вимоги АТ КБ «ПриватБанк» до спадкової маси, повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком, повідомити банк про звернення спадкоємців із заявами про прийняття спадщини та повідомити банк чи видавалися свідоцтва про право на спадщину. Згідно відповіді на претензію від 07.07.2021 № 778/01-16, Хорольською державною нотаріальною конторою було повідомлено , що у даній конторі спадкова справа до майна померлого [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] не відкривалась. В матеріалах справи міститься лист-претензія від 06.08.2021 №SAMDN \~ \~ \~ \~WF00021130175, яка направлялася відповідачу [PERSON] , однак належного підтвердження про отримання відповідачем претензії до суду не надано. З розрахунків, наданих позивачем, заборгованість позичальника на день його смерті за договором № б/н від 19.10.2015 становить 5550,90 грн., яка складається з: 5550,90 грн. заборгованість за тілом кредита (в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредита), 5550,90 грн. заборгованість за простроченим тілом кредита; 0,00 грн. - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за відсотками нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625; 0,00 грн. нарахована пеня;0,00 грн. нарахована комісія. З листа завідувача Хорольської державної нотаріальної контори Решти С.М .від 13.08.2022 року № 435/01-16, вбачається що станом на 13.08.2022 року у даній конторі спадкова справа до майна померлого [PERSON] , [INFO] , дата смерті [INFO] не відкривалась. Із заявами про прийняття спадщини спадкоємці не зверталися, а відповідно свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Наведене підтверджує відсутність волевиявлення відповідача на вступ у спадщину у будь-якому вигляді після померлої [PERSON] , [INFO] , а доводи позивача, які ґрунтуються виключно на констатації факту наявності у паспорті громадянина України відповідача відомостей про реєстрацію його місця проживання за тією ж адресою, за якою до смерті був зареєстрований позичальник, суд вважає необґрунтованими, та не належними та допустимими доказами на підтвердження того, що відповідач є спадкоємцем померлого та щодо відсутності інших спадкоємців. Крім того, місце реєстрації не завжди співпадає з місцем фактичного проживання. Досліджуючи матеріали справи, судом встановлено, що АТ КБ «ПриватБанк» не надало доказів на підтвердження обсягу та вартості спадкового майна, а також того, що спадкоємцем належного [PERSON] майна є саме [PERSON] . Оскільки предметом спору у цій справі є вимоги кредитора до спадкоємця про стягнення заборгованості, АТ КБ «ПриватБанк» зобов`язано довести ті обставини, на які воно посилається як на підставу свої вимог, тобто подати суду докази наявності у спадкодавця майна та його вартості. Також матеріали справи не містять вимогу банку як кредитора, яка в порядку чинного законодавства повинна бути пред`явлена до спадкоємців про погашення заборгованості, а відповідно банком не надано до суду відмови від погашення одноразового платежу, що підтверджує необґрунтованість позовних вимог. Враховуючи встановлені по справі обставини, оцінюючи належність, допустимість, достатність, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до беззаперечного висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed