Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

В червні 2016 року [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися до Голосіївського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про захист права власності. Позов обґрунтований тим, що позивачі є власниками квартир у житловому будинку [ADDRESS] . Зазначили, що власником квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] у цьому будинку є [PERSON] , яка розпочала реконструкцію належних їй квартир з втручанням у несучі конструкції будинку, фасад та підпілля без належних дозвільних документів та без згоди співвласників, зокрема Позивачів. Також зазначили, що за час розгляду справи [PERSON] відчужила належні їй квартири на користь [PERSON] , у зв`язку з чим останню було залучено до участі в справі як співвідповідача. Вказували, що відповідачі здійснили переведення квартир з жилого фонду в нежилий всупереч норм чинного законодавства. Враховуючи викладене, просили зобов`язати [PERSON] зупинити виконання будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] ; зобов`язати [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] , в початковий стан відповідно до типового проекту будинку. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва Ладиченка С.В. від 22.08.2016 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 09.11.2016 року задоволено клопотання Позивачів та заборонено здійснення будь-яких будівельних робіт у спірних квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] , в тому числі і з улаштування окремих вхідних груп в будинку. Ухвалою суду від 17.01.2017 року, у зв`язку з передачею повноважень, здійснено заміну третьої особи Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції у м. Києві на Державну архітектурно-будівельну інспекцію України. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.01.2017 року задоволено клопотання представника Позивача та витребувано копії документів, необхідних для розгляду справи: правовстановлюючих документів на об`єкти нерухомості, яким є або були квартири і підпілля; проект реконструкції «Будинок прибутковий 1905-1906 рр. Реставрація приміщення [ADDRESS] », що розроблена приватним підприємством «Архітектурне бюро «Ю. Бородкін»; експертний звіт від 09.12.2015 року №126/15, яким була погоджена проектна документація і який виконано Державним підприємством «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ»;, охоронні договори від 12.03.2015 року №3129 та 06.07.2016 року №3296 на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.03.2017 року задоволено заяву позивача про забезпечення позову і накладено арешт на приміщення 1, що має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 1099412380000 і яке у минулому є спірними квартирами [ADDRESS] та [ADDRESS] . Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 19.07.2017 року зупинено провадження у справі до розгляду Окружним адміністративним судом м. Києва адміністративної справи №826/14301/16 за позовом [PERSON] до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Міністерство культури України, Київська міська державна адміністрація, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, [PERSON] , Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради щодо законності отримання [PERSON] дозволу на виконання будівельних робіт у спірних квартирах. Розпорядженням т.в.о. керівника апарату суду від 19.09.2018 року №2704 призначений повторний автоматизований розподіл справи у зв`язку із звільненням судді Голосіївського районного суду міста Києва [PERSON] , відповідно до п. 2.3.50 та п. 6.2 Положення про автоматизовану систему документообігу суду. Відповідно до протоколу повторного розподілу справ автоматизованою системою документообігу в суді від 20.09.2018 року, вказана цивільна справа розподілена судді Мазур Ю.Ю. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.09.2018 року справу прийнято в провадження судді Мазур Ю.Ю., поновлено провадження в справі, вирішено здійснювати розгляд за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 13.12.2018 року задоволено клопотання позивачів та відповідачів та зупинено провадження до набрання законної сили судовим рішенням в адміністративній справі №826/14301/16 за позовом [PERSON] до Державної архітектурно-будівельної інспекції України, треті особи: Міністерство культури України, Київська міська державна адміністрація, Голосіївська районна в м. Києві державна адміністрація, [PERSON] , Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю міста Києва виконавчого органу Київської міської ради про скасування дозволу на виконання будівельних робіт від 11.12.2015 року № ІУ 114153442456, що розглядається Окружним адміністративним судом м. Києва. 22.03.2021 року на адресу Голосіївського районного суду м. Києва надійшло клопотання від позивачів про поновлення провадження у справі, оскільки обставини, на підставі яких, було зупинено провадження в справі, усунуті, а саме, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 було задоволено позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування дозволу від 11.12.2015 року №IV 114153442456 на виконання будівельних робіт, разом з цим постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року апеляційні скарги [PERSON] та Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю КМДА було відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Окрім того, ухвалами Верховного суду від 22.01.2021 року №К/9901/616/21 та від 28.01.2021 року №К/9901/1233/21 касаційні скарги було повернуто скаржникам. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 29.03.2021 року було відновлено провадження у справі та призначено підготовче засідання. У березні 2021 року позивачі подали до суду заяву про зміну предмету позову, в якому просили залучити до участі у справі в якості третіх осіб Департамент культури Київської міської державної адміністрації та Департамент містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації. Крім того змінили предмет позову та просили визнати незаконним та скасувати дозволи Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 25.08.2016 № 8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові. З урахуванням уточнених позовних вимог Позивачі просили суд: визнати незаконним та скасувати дозволи Департаменту містобудування та архітектури Київської міської державної адміністрації від 25.08.2016 року №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартири [ADDRESS] та квартири [ADDRESS] ; визнати незаконним та скасувати дозвіл/погодження Департаменту культури Київської міської державної адміністрації від 22.08.2016 року про погодження переведення квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] з жилого в нежилий фонд; скасувати державну реєстрацію права власності на приміщення 1, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1099412380000; зобов`язати [PERSON] і [PERSON] привести квартиру [ADDRESS] та квартиру [ADDRESS] і які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою [ADDRESS] та має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1099412380000 в початковий стан відповідно до проекту будинку; зобов`язати [PERSON] і [PERSON] привести в початковий стан відповідно до проекту будинку фасад будинку, прибудинкову територію та підпілля під квартирою [ADDRESS] та квартирою [ADDRESS] (які зареєстровані в Державному реєстрі речових прав як приміщення 1 за адресою [ADDRESS] і яке має реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 1099412380000) Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 28.10.2021 року задоволено клопотання Позивачів - прийнято заяву позивачів про зміну предмету позову, залучено до участі Департамент культури Київської міської державної адміністрації та Департамент містобудування і архітектури Київської міської державної адміністрації. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 26.01.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 03.11.2022 замінено третю особу - Департамент культури виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) на його правонаступника Департамент охорони культурної спадщини виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської адміністрації) (код ЄДРПОУ: 42475311, місцезнаходження: м. Київ, вул. Спаська, 12) у справі № 752/9937/16-ц. В судове засідання представник позивачів не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений в установленому законом порядку. Надав до суду заяву, в якій зазначив, що просить розгляд справи провести за відсутності сторони позивачів. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені в установленому законом порядку. Будь-яких заяв та клопотань, відзивів до суду не надали. Треті особи в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду повідомлені в установленому законом порядку, своїх представників до суду не направили. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у зв`язку з відсутністю учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , на свідоцтва про право власності № [NUMBER] від 29 листопада 2001 року. [PERSON] є власником квартири №5 у тому ж самому будинку на підставі свідоцтва про право власності [NUMBER] від 04 грудня 2001 року. [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] у тому ж самому будинку на підставі свідоцтва про право власності від 17 лютого 1994 року. Власником квартири [ADDRESS] станом на час звернення до суду була [PERSON] згідно договору купівлі-продажу від 31 липня 2013 року №1275, посвідченого приватним нотаріусом Маковецькою О.П. Окрім того 09 квітня 2016 року [PERSON] придбала квартиру [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 09.04.2016 року №319, посвідченого приватним нотаріусом Маковецькою О.П. Будинок [ADDRESS] ) є багатоквартирними житловим будинком та «Будинком прибутковим, 1905-1906 рр.». На підставі наказу Головного управління охорони культурної спадщини від 10.06.2011 № 10/34-11 зазначений будинок віднесено до щойно виявлених об`єктів культурної спадщини за видом «архітектура та містобудування», що розташований в Центральному історичному ареалі міста Києва. ТОВ «Творча архітектурна майстерня "Ю.Бородкін» для квартири [ADDRESS] , власником якої була [PERSON] , на підставі договору на виконання проектних робіт від 20.05.2014 №196 розробило проект реставрації, який погоджено листом Департаменту культури КМДА від 06.10.2015 № 060-5347. 09.12.2015 року Державне підприємство «Державний науково-дослідний та проектно-вишукувальний інститут «НДІПРОЕКТРЕКОНСТРУКЦІЯ» склало експертний звіт №126/15 щодо розгляду проектної документації по проекту. 11.12.2015 року ДАБІ України видало [PERSON] дозвіл на виконання будівельних робіт №ІV114153442456 на реставрацію приміщення [ADDRESS] . На момент видачі [PERSON] дозволу вказана у ньому квартира [ADDRESS] до нежитлового фонду не переводилася. 03.06.2016 [PERSON] отримала сертифікат №ІV164162771827 про готовність закінченого будівництва об`єкта до експлуатації. Вказаним сертифікатом було засвідчено завершення будівельних робіт у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] . Згідно листа КМДА від 10.02.2021 року №055-1827 встановлено, що 25.08.2016 року за заявою [PERSON] їй було надано дозволи №8561/0/06/27-16 про переведення житлових приміщень в нежитлові, а саме квартир [ADDRESS] , та [ADDRESS] . В подальшому, отримавши сертифікат готовності та дозвіл на переведення квартир в нежилий фонд, [PERSON] здійснила реєстрацію права власності на квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта в ДРРП 1099412380000). 03.12.2016 року [PERSON] відчужила належній їй квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] на користь [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу №922, посвідченого приватним нотаріусом Косенко Л.А. Судом також встановлено, що рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 було задоволено позовні вимоги [PERSON] про визнання протиправним та скасування дозволу від 11.12.2015 року №IV 114153442456 на виконання будівельних робіт у квартирі [ADDRESS] та [ADDRESS] . Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року апеляційні скарги [PERSON] та Департаменту з питань державного архітектурно-будівельного контролю КМДА на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 було відхилено, а рішення суду першої інстанції залишено без змін. Окрім того ухвалами Верховного суду від 22.01.2021 року №К/9901/616/21 та від 28.01.2021 року №К/9901/1233/21 касаційні скарги на рішення Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 було повернуто скаржникам. Вказаними рішеннями також було встановлено, що Будинок є пам`яткою архітектури, яка знаходиться в Центральному історичному ареалі м. Києва та в межах зони регулювання 1 категорії, і на нього повноваження КМДА та департаменту охорони культурної спадщини не поширюються. Будь-які будівельні роботи, реставрація, зміна зовнішнього вигляду фасаду, тощо, можуть виконуватися тільки з дозволу Міністерства культури України. Частиною 4 статті 82 ЦПК України встановлено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно рішення Київської міської ради від 28 березня 2002 року №370/1804 та Постанови Кабінету міністрів України від 26 липня 2001 №878 «Про затвердження Списку історичних населених місць України» спірний будинок знаходиться в Центральному історичному ареалі та в межах зони регулювання 1 категорії. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Вирішуючи питання про наявність порушення прав Позивачів, суд виходить з такого: Згідно ст. 1 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна. Співвласник багатоквартирного будинку - власник квартири або нежитлового приміщення у багатоквартирному будинку. Спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія. Згідно ст. 4 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» власники квартир та нежитлових приміщень є співвласниками спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» співвласники зобов`язані забезпечувати належне утримання та належний санітарний, протипожежний і технічний стан спільного майна багатоквартирного будинку; виконувати рішення зборів співвласників; забезпечувати додержання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин. Відповідно до ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Отже спірний будинок є багатоквартирним, а Позивачі і Відповідачі є співвласниками спільного майна зазначеного Будинку. Таким чином за наявності втручання відповідачів у фасад будинку, підпілля, несучі і огороджувальні конструкції, інженерні системи - порушуються майнові права Позивачів, як власників квартир в будинку, співвласників спільного майна та земельної ділянки під будинком. Стосовно культурного аспекту, суд зазначає наступне, відповідно до ст.1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» щойно виявлений об`єкт культурної спадщини - об`єкт культурної спадщини, який занесено до Переліку об`єктів культурної спадщини відповідно до цього Закону. Пам`ятка культурної спадщини (далі - пам`ятка) - об`єкт культурної спадщини, який взято на державний облік відповідно до законодавства, що діяло до набрання чинності цим Законом, до вирішення питання про включення (невключення) об`єкта культурної спадщини до Державного реєстру нерухомих пам`яток України. Згідно ст. 1 та ст. 22 Закону України «Про охорону культурно спадщини» пам`ятки, їхні частини, пов`язане з ними рухоме та нерухоме майно забороняється зносити, змінювати, замінювати, переміщувати (переносити) на інші місця. Отже, спірний будинок вважається пам`яткою архітектури, яка знаходиться в Центральному історичному ареалі м. Києва та в межах зони регулювання 1 категорії. А тому на нього в цілому і на його окремі частини, як-то фасад, наприклад, та на шар ґрунту під ним поширюються повноваження Міністерства Культури України. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 встановлено, що Департамент охорони культурної спадщини КМДА не має повноважень видавати будь-які дозволи чи погодження щодо будинку, а будь-які будівельні роботи, реставрація, зміна зовнішнього вигляду фасаду, може тільки з дозволу Міністерства культури України, оскільки саме цей орган має виключні повноваження щодо Центрального історичного ареалу м. Києва та пам`яток архітектури. З наявних в матеріалах справи проектної документації та експертного звіту №126/15 вбачається, що одними з робіт, які виконує Відповідач, є роботи по фасаду будинку, зокрема улаштування вхідної групи і збільшення розмірів віконних прорізів, а також роботи по ґрунту, а саме улаштування під підпіллям підвалу. Проте Відповідачами не надано жодного підтвердження отримання ними від Міністерства культури України дозволу на проведення таких робіт. Судом також встановлено, що з [PERSON] було укладено охоронні договори №3126 та №3129, за умовами яких власник, серед іншого, зобов`язаний не переробляти квартиру як ззовні, так і всередині, не вести будь-яких земляних робіт. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] було вчинено ряд дій відносно квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] , що суперечать чинному законодавству, як-то: переведення квартир у нежитловий фонд, що є порушенням рішення Київради від 23 липня 2015 року №781/1645; порушення умов охоронного договору; здійснення реконструкції замість реставрації; неотримання згоди Позивачів на втручання в фасад, підпілля, несучі конструкції та інженерні системи Будинку. Як встановлено судом, квартира [ADDRESS] на момент видачі дозволу на виконання будівельних робіт №IУ 114153442456 відносилася до житлового фонду. Але в дозволі вказано, що здійснюється реставрація приміщення. Фактично на час видачі дозволу на виконання будівельних робіт квартира не була переведена у нежитловий фонд, тобто [PERSON] , звертаючись із заявою про надання дозволу на реконструкцію цього приміщення, фактично просила надати їй дозвіл на реконструкцію квартири, який їй і було видано ДАБІ, що не передбачено жодною нормою чинного законодавства. Аналогічна обставина встановлена і Шостим апеляційним адміністративним судом в постанові від 26.11.2020 року. Варто також відзначити, що згідно статті 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності. Реставрація, на відміну від реконструкції, не передбачає зміни функціонального призначення об`єктів культурної спадщини, якщо звичайно, воно не було змінене попереднім будівництвом порівняно з автентичним. Тобто, підстав для зміни функціонального призначення будівлі за отриманим дозволом ІУ 114153442456 немає. Аналогічне роз`яснення надано листом Державного підприємства «ДНДІАСБ» від 24.01.2017 року №3. Натомість з наявних у справі проектної документації та експертного звіту №126/15 вбачається, що Відповідач виконував роботи по фасаду будинку, зокрема улаштування вхідної групи і збільшення розмірів віконних прорізів, а також роботи по ґрунту, а саме улаштування під підпіллям підвалу. Внаслідок будівництва не було здійснено укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів. Окрім того Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 встановлено, що при зверненні відповідача із заявою про надання дозволу на реконструкцію не надано повного переліку документів, передбаченого чинним законодавством, а саме не надано згоди співвласників відповідного багатоквартирного житлового будинку, зокрема позивачів. Також рішенням Київської міської ради від 23 липня 2015 року №781/1645 було затверджено Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві. Згідно п.3.2.6 зазначеного положення житловий будинок, щодо розташованих в ньому приміщень вирішується питання про переведення із житлового в нежитловий фонд, не повинен бути визнаний пам`яткою архітектури. А відповідно до п.5.4. охоронного договору №3129, який був укладений з [PERSON] , власник зобов`язаний не переробляти квартиру як ззовні, так і всередині. Натомість проект реконструкції передбачав демонтаж внутрішніх перегородок, демонтаж підпілля з улаштуванням підвалу, зміну внутрішньої геометрії, втручання у фасад (збільшення віконних проємів та улаштування вхідної групи). Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] було вчинено ряд дій відносно квартири [ADDRESS] , що суперечать чинному законодавству, як-то: переведення квартири [ADDRESS] у нежитловий фонд з отриманням відповідних дозволів, що є порушенням рішення Київради від 23 липня 2015 року №781/1645; порушення умов охоронного договору; здійснення реконструкції замість реставрації; неотримання згоди Позивачів на втручання в фасад, підпілля, несучі конструкції та інженерні системи. Згідно дозволу на виконання будівельних робіт від 11.12.2015 року №ІV114153442456, який видало ДАБІ України, він стосується приміщення/квартири [ADDRESS] . Згідно ж сертифікату готовності від 03.06.2016 №ІV164162771827, ним засвідчено завершення будівельних робіт у квартирах [ADDRESS] та [ADDRESS] . При цьому в матеріалах справи відсутні будь-які документи, якими б надавався дозвіл на виконання будівельних робіт саме по квартирі [ADDRESS] . Окрім того Відповідачами не надано документів або інших відомостей, якими б підтверджувалося внесення змін до проектної документації, розробленої ТОВ «Творча архітектурна майстерня "Ю.Бородкін» саме в частині квартири [ADDRESS] . Інакше кажучи, отримуючи дозвіл на виконання будівельних робіт в квартирі [ADDRESS] , [PERSON] фактично виконала будівельні роботи і в квартирі [ADDRESS] . Тобто відповідачем було виконано більший обсяг будівельних робіт, ніж заявлено у поданих до ДАБІ документах. За положеннями ст. 376 ЦК України та роз`яснень Пленуму ВСУ, що містяться у п.4 Постанови від 30.03.2012 №6 «Про практику застосування судами статті 376 Цивільного кодексу України» самочинним вважається будівництво хоча і на підставі проекту, але за наявності істотних порушень зазначених норм та правил як у самому проекті, так і при будівництві. Відтак суд приходить до висновку, що виконані у квартирі [ADDRESS] будівельні роботи були здійснені без отримання дозвільних документів, що є самочинним будівництвом. Окрім того Постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року та рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 встановлено, що при зверненні відповідача із заявою про надання дозволу на реконструкцію не надано повного переліку документів, передбаченого чинним законодавством, а саме не надано згоди співвласників відповідного багатоквартирного житлового будинку, зокрема позивачів. Також рішенням Київської міської ради від 23 липня 2015 року №781/1645 було затверджено Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві. Згідно п.3.2.6 зазначеного положення житловий будинок, щодо розташованих в ньому приміщень вирішується питання про переведення із житлового в нежитловий фонд, не повинен бути визнаний пам`яткою архітектури. А відповідно до п.5.4. охоронного договору №3126, який був укладений з [PERSON] , власник зобов`язаний не переробляти квартиру як ззовні, так і всередині. Натомість Відповідач здійснив демонтаж внутрішніх перегородок та об`єднання з квартирою [ADDRESS] , зміну внутрішньої геометрії, втручання у фасад (збільшення віконних проємів та улаштування вхідної групи). Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] було вчинено ряд дій відносно квартири [ADDRESS] , що суперечать чинному законодавству, як-то: переведення квартири [ADDRESS] у нежитловий фонд з отриманням відповідних дозволів, що є порушенням рішення Київради від 23 липня 2015 року №781/1645; порушення умов охоронного договору; здійснення реконструкції замість реставрації; неотримання згоди Позивачів на втручання в фасад, несучі конструкції та інженерні системи, відсутність дозволу Міністерства культури України. З наявних у справі проектної документації та експертного звіту №126/15 вбачається, що Відповідач також виконав роботи по фасаду будинку, зокрема улаштування вхідної групи та збільшення розмірів віконних прорізів. Згідно наявного в матеріалах справи дозволу на виконання будівельних робіт - він наданий виключно на квартиру [ADDRESS] . Але будь-які будівельні роботи по фасаду будинку (який є власністю усіх мешканців будинку) та зміни зовнішнього вигляду (в тому числі і розширення віконних прорізів) потребує окремого дозволу та погодження. Окрім того, як вказувалося вище, за приписами ст. 1 Закону України «Про охорону культурної спадщини» реставрація - сукупність науково обґрунтованих заходів щодо укріплення (консервації) фізичного стану, розкриття найбільш характерних ознак, відновлення втрачених або пошкоджених елементів об`єктів культурної спадщини із забезпеченням збереження їхньої автентичності. Реставрація, на відміну від реконструкції, не передбачає зміни функціонального призначення об`єктів культурної спадщини, якщо звичайно, воно не було змінене попереднім будівництвом порівняно з автентичним. Тобто, правових підстав для зміни геометричних розмірів вікон, а також для улаштування підвалу судом не встановлено. Не надали дозвільних документів і Відповідачі. Згідно акту обстеження технічного стану несучих та огороджувальних конструкцій житлового будинку [ADDRESS] , виконаного 29.09.2016 року будівельною лабораторією КП «Київжитлоспецексплуатація», Будинок має змішану конструктивну схему з несучими зовнішніми та внутрішніми як поперечними, так і поздовжніми несучими стінами. Просторова жорсткість будинку забезпечується поздовжніми несучими (зовнішніми та внутрішніми) та поперечними (торцевими, стінами сходових кліток) цегляними стінами. Демонтовані внутрішні перегородки. Проводяться роботи по влаштуванню відокремленого входу в приміщення квартир шляхом розбирання підвіконної ділянки зовнішньої стіни в межах існуючого вікна та переобладнання його під дверний проріз. Видалені конструкції покриття підлоги. Влаштовані внутрішні металеві сходи для об`єднання приміщень першого поверху та підвалу. Понижений рівень підвалу в межах приміщень квартири [ADDRESS] . Проведені роботи по підсиленню стін та ґрунтової основи фундаментів, де зроблене пониження рівня ґрунтової основи шляхом влаштування монолітного залізобетонного ростверку по буронабивним палям. Зі сторони головного фасаду проводяться роботи по збільшенню висоти віконних прорізів шляхом розбирання підвіконних ділянок цегляного мурування стіни головного фасаду. При цьому збільшується висота простінків і , як наслідок, зменшується їх стійкість. В наданому власником дозвільній документації та проекту на реставрацію приміщень № 3 та № 4 надане проектне рішення щодо збільшення висоти віконних прорізів та влаштування відокремленого входу. На окремих ділянках фасадів по матеріалу цегляного мурування стін спостерігаються вертикальні та похилі тріщини із шириною розкриття до 2мм. Суд також звертає увагу, що фасад будинку, підпілля та інженерні системи є спільним майном усіх власників квартир Будинку. Проте згоди співвласників, зокрема позивачів, на такі роботи [PERSON] не отримала. Таким чином суд приходить до висновку, що [PERSON] було вчинено ряд дій відносно фасаду будинку, несучих конструкцій і підпілля, що суперечать чинному законодавству, як-то: реконструкція замість заявленої реставрації; неотримання згоди Позивачів, відсутність дозволу Міністерства культури України. Як вказувалося вище, рішенням Київської міської ради від 23 липня 2015 року №781/1645 було затверджено Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві. Згідно п.3.2.6 зазначеного положення житловий будинок, щодо розташованих в ньому приміщень вирішується питання про переведення із житлового в нежитловий фонд, не повинен бути визнаний пам`яткою архітектури. Окрім того, рішенням Окружного адміністративного суду м. Києва від 20.07.2020 року №826/14301/16 та постановою Шостого апеляційного адміністративного суду від 26.11.2020 року було встановлено, що Будинок є пам`яткою архітектури, яка знаходиться в Центральному історичному ареалі м. Києва та в межах зони регулювання 1 категорії, і на нього повноваження КМДА та департаменту охорони культурної спадщини не поширюються. Згідно ч.3 ст. 19 КАС України та адміністративні суди не розглядають позовні вимоги, які є похідними від вимог у приватно-правовому спорі і заявлені разом з ними, якщо цей спір підлягає розгляду в порядку іншого, ніж адміністративне, судочинства і знаходиться на розгляді відповідного суду. Такі ж приписи містяться і в ст. 19 ЦПК України, зокрема суди розглядають у порядку цивільного судочинства також вимоги щодо реєстрації майна та майнових прав, інших реєстраційних дій, якщо такі вимоги є похідними від спору щодо такого майна або майнових прав. Рішенням суду може бути встановлений факт такого порушення Закону чи процедури шляхом визнання оскаржуваних дозволів незаконним. Така позиція цілком відповідає вимогам цивільного та адміністративного законодавства. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про порушення Відповідачами Положення про порядок переведення житлових приміщень (житлових будинків) у нежитлові у місті Києві, оскільки квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] не могли бути переведені в нежитловий фонд, а видані дозволи є незаконними. Відповідно до статті 383 Цивільного кодексу України власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб і не має права використовувати його для промислового виробництва. Власник квартири може на свій розсуд здійснювати ремонт і зміни у квартирі, наданій йому для використання як єдиного цілого, за умови, що ці зміни не призведуть до порушення прав власників інших квартир у багатоквартирному житловому будинку та не порушать санітарно-технічних вимог і правил експлуатації будинку. Відповідно до п. 1.4.3. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених Наказом Державного комітету з питань житлового комунального господарства № 76 від 17.05.2005 року переобладнання і перепланування у жилих будинках приміщень, що призводять до порушення тривкості або руйнації несучих конструкцій будинку, погіршення цілісності і зовнішнього вигляду фасадів не допускається. Власник жилого у будинку приміщення, що припустив самовільне переобладнання або перепланування, що призводить до порушення конструктивних елементів, зобов`язаний за свій рахунок привести це приміщення до попереднього стану. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є відновлення становища, яке існувало до порушення, що передбачено пунктом четвертим частини другої статті 16 ЦК України. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку про необхідність задовольнити позовні вимоги та зобов`язати [PERSON] , як особу, яка здійснювала роботи, та [PERSON] , як власника майна, привести квартири [ADDRESS] та [ADDRESS] до попереднього стану за свій рахунок, тобто до становища, яке існувало до порушення. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При поданні позову Позивачами було сплачено судовий збір в розмірі 1653,60 гривень. Окрім того, при поданні заяви про зміну предмету позову Позивачами було сплачено судовий збір в розмірі 3632,00 грн. У порядку ст. 133, 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивачів підлягає стягненню судовий сбір у розмірі 5285,60 грн.

Outcome: approved