Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Волочиська міська територіальна громада в особі Волочиської міської ради, про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На обґрунтування позову позивач, зазначила, що [INFO] помер її батько [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка є спадкоємицею першої черги. Сестра позивачки [PERSON] на спадщину не претендує. Після смерті її батька залишилась спадщина у вигляді: житлового будинку, розташованого на території [ADDRESS] , з земельною ділянкою площею 0, 19 га; земельної ділянки (пай) площею 2,54 га, що розташована на території Копачівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; земельної ділянки (пай) площею 2,4992 га, що розташована на території Копачівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Позивачка звернулася до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. Факт спільного проживання позивача без реєстрації з батьком, та здійснення догляду за ним, підтверджується довідкою №99 від 08.09.2022 виданою Лозовецьким старостинським округом №3. Просить суд задовольнити позов. Позивач в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідач в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про визнання позову та розгляд справи за її відсутності. Представник Волочиська міської ради в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесені рішення покладаються на розсуд суду. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову в зв`язку з визнанням його відповідачем. З матеріалів справи вбачається, що [INFO] помер батько позивача та відповідача [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивачка є спадкоємицею першої черги. Сестра позивачки [PERSON] на спадщину не претендує. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді: житлового будинку, розташованого на території [ADDRESS] , з земельною ділянкою площею 0, 19 га; земельної ділянки (пай) площею 2,54 га, що розташована на території Копачівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області; земельної ділянки (пай) площею 2,4992 га, що розташована на території Копачівської сільської ради Хмельницького району Хмельницької області. Факт спільного проживання позивача без реєстрації з батьком, та здійснення догляду за ним, підтверджується довідкою №99 від 08.09.2022 виданою Лозовецьким старостинським округом №3. Просить суд задовольнити позов. Позивач звернулася до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але їй було відмовлено, у зв`язку з тим, що пропущено строк для прийняття спадщини. Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" від 30.05.2008 N 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі N 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про судову практику у справах про спадкування" N 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, визнання відповідачем позову не суперечить вимогам закону, не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб, зокрема, органу місцевого самоврядування, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат між сторонами суд приходить до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги задоволено, відповідачем у судовому засіданні до початку розгляду справи по суті визнано позовні вимоги, то 50% від суми судового збору, сплаченого при поданні позову, а саме в сумі 496,20 грн. необхідно повернути позивачу з державного бюджету, решту суми судового збору в сумі 496,20 грн. необхідно стягнути з відповідача на користь позивача. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved