Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] в інтересах якої діє адвокат Єднак Н.С., звернувся в суд із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Опікунська рада при виконавчому комітеті Бучацької міської ради, у якому просить позбавити відповідача по справі батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову посилається на те, що з 18.05.2000 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 06.03.2018 розірвано. Від шлюбу сторони мають троє дітей, з яких на даний час дочка [PERSON] є неповнолітньою. Зазначає, що відповідач за місцем реєстрації не проживає. Після розірвання шлюбу його колишня дружина переїхала жити до своїх батьків, по [ADDRESS] . Попри те, що він з дітьми та відповідачка проживають в одному селі, остання жодного разу не виявила бажання прийти до них додому, щоб побачити дочку, незважаючи на те, що вони живуть недалеко один від одного. Відповідачка зовсім не цікавиться наймолодшою дочкою, не допомагає фінансово, не вітає уже третій рік з днем народження, не дарує подарунків. На його думку, якраз у такий перехідний вік дівчинці найбільше потрібна підтримка матері. Окрім того, відповідач не приходить до школи, щоб поцікавитися успіхами їхньої дочки, не відвідує шкільні свята та батьківські збори. Зауважує, що траплялися випадки, що з [PERSON] насміхалися діти у селі чи в школі, бо її покинула мама. Найгіршим вважає те, що мати не ходить з дитиною навіть до лікарів, усі питання, які в неї виникають, їй зручно обговорювати з батьком. Усі питання щодо виховання, навчання, лікування дочки вирішує він один без участі та підтримки матері. Байдужість останньої та її ухилення від виконання нею батьківських обов`язків створило невідворотні наслідки для психічного здоров`я дитини. Зауважує, що відповідачці не створюються перешкоди у спілкуванні з дитиною, а її відсутність у житті дочки є добровільним рішенням. За наведених обставин просить позовні вимоги задовольнити. Ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області від 23 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за даним позовом та призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. 12 вересня 2022 року [PERSON] на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області подала відзив на позов про позбавлення батьківських прав, в якому зазначає, що позовні вимоги визнає в повному обсязі. Зазначила, що з позивачем по справі [PERSON] у них є спільна дочка [PERSON] . Так сталося, що їхня сім`я розпалася і з часу розлучення [PERSON] проживає разом з позивачем, і в силу певних обставин відповідач з ними майже не спілкується. З урахуванням вищенаведеного, щодо позовних вимог не заперечує. 17 жовтня 2022 року ухвалою Бучацького районного суду Тернопільської області задоволено клопотання представника позивача, зобов`язано Опікунську раду при виконавчому комітеті Бучацької міської ради Чортківського району Тернопільської області надати суду письмовий висновок щодо доцільності чи недоцільності позбавлення батьківських прав відповідача [PERSON] відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Позивач [PERSON] в судове засідання не прибув. Представник позивачки адвокат Єднак Н.С., будучи присутньою в судовому засіданні, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав, наведених у позовній заяві. Просить позбавити відповідача батьківських прав стосовно малолітньої дитини [PERSON] оскільки відповідачка нехтує своїми батьківськими обов`язками. Позбавлення відповідачки батьківських прав буде відповідати інтересам дитини. Не бажає з відповідачки стягувати аліменти на утримання дитини. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася. Представник відповідача - адвокат Пасічник А.З, будучи присутнім у судовому засіданні, позовні вимоги позивача визнав у повному обсязі, не заперечує щодо задоволення позовних вимог. Додатково зазначив, що немає необхідності стягувати з відповідачки аліменти в користь позивача, оскільки питання сплати аліментів вони вирішили в позасудовому порядку. Представник третьої особи Опікунської рада при виконавчому комітеті Бучацької міської радиПастушак І.В., будучи присутньою в судовому засіданні, висновок виконавчого комітету Бучацької міської ради Тернопільської області, який надано суду, підтримала повністю та вважає, що позов підлягає до задоволення. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Заслухавши представників позивача та відповідача, представника третьої особи, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. 06 березня 2018 року рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області (справа №595/1714/17) шлюб, зареєстрований Заривинецькою сільською радою Бучацького району Тернопільської області 18 травня 2000 року між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис №1 - розірвано. У шлюбі в сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серії [NUMBER] , видане повторно 22 лютого 2022 року Бучацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Івано-Франківськ), яка на даний час є малолітньою. За даними довідки про склад сім`ї та проживання №87, виданої Бучацькою міською радою Чортківського району Тернопільської області 06 липня 2022 року [PERSON] , який проживає за адресою [ADDRESS] , до складу його сім`ї, яка проживає за вказаною адресою, входять: [PERSON] , [INFO] (заявник), [PERSON] , [INFO] (дружина), по місцю реєстрації не проживає, розлучені від 06.04.2018, [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (дочка), [PERSON] , [INFO] (син). Відповідно до довідки №36, виданої Заривинецькою гімназією Відділу освіти Бучацької міської ради Тернопільської області 28 червня 2022 року [PERSON] про те, що він сумлінно займається вихованням та навчанням своєї дочки, учениці 8-го класу [PERSON] , є членом ради гімназії та батьківського комітету класу. Матір [PERSON] до гімназії не з`являлася протягом кількох років та навчанням доньки не цікавиться. Як вбачається з довідки, виданої КНП «Центр ПМСД» Бучацької районної ради 01 серпня 2022 року [PERSON] про те, що дитина [PERSON] з`являється на огляд та для лікування протягом останніх 3-х років тільки з батьком. Згідно з ч. 4 ст. 19 СК України, участь органу опіки та піклування при розгляді справ щодо позбавлення батьківських справ є обов`язковою. Відповідно до положень ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає до суду письмовий висновок щодо вирішення спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. 27 жовтня 2022 року на адресу Бучацького районного суду Тернопільської області надійшло рішення про затвердження висновку щодо доцільності позбавлення батьківських прав матері щодо її малолітньої дитини №252 від 13.10.2022, видане виконавчим комітетом Бучацької міської ради Тернопільської області, згідно з яким вирішено затвердити висновок органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] щодо її малолітньої дитини [PERSON] . Як вбачається із вказаного висновку, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини [PERSON] , орган опіки та піклування - виконавчий комітет Бучацької міської ради вважає, що доцільно позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] щодо її малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] , яка зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Зазначається, що із дівчинкою проведено бесіду та з`ясовано, що з матір`ю вона спілкується вкрай рідко по телефону, між ними немає порозуміння та поваги. Довідкою КНП «ЦПМСД БМР» від 01 серпня 2022 року №201 підтверджується, що останні три роки здоров`ям дитини [PERSON] цікавиться тільки батько, приводить її на профілактичні огляди та оплачує лікування. Окрім того, [PERSON] надала письмові пояснення органу опіки та піклування Бучацької міської ради від 28 вересня 2022 року та не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, оскільки вважає, що це звільняє її від будь-яких правових зобов`язань щодо дитини та від обов`язку утримувати її, із правовими наслідками позбавлення батьківських прав ознайомлена. Як вбачається з наведеного, мати не піклується про фізичний та духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування та медичного догляду, не бачиться з донькою, не здійснює підготовку до дорослого життя та не проявлять інтересу до її внутрішнього світу. За загальним правилом (ч.1 ст.13 ЦПК України) суд розглядає справу в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи, або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках і, відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст.150 СК України батьки зобов`язані: виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; поважати дитину За приписами ч.1 п.2 ст. 164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»: ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток, як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Згідно ч.3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства», батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частинами 1, 2 ст. 15 Закону України «Про охорону дитинства», передбачено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Рішення органів опіки та піклування з цих питань можуть бути оскаржені до суду у порядку, встановленому законом. Відповідно до статей 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ (далі - Конвенція про права дитини) держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Також Європейський Суд в своїй прецедентній практиці виробив дві умови, які необхідно враховувати при визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (пункт 100 згадуваного вище рішення у справі «Мамчур проти України»). Таким чином, оцінка найкращих інтересів дитини повинна здійснюватися з врахування усіх вищенаведених елементів з оцінкою значимості кожного з них в порівнянні з іншими. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню її малолітньої дочки. Зі слів позивача, [PERSON] відповідач самоусунулася від виконання свого батьківського обов`язку щодо виховання їхньої дочки, оскільки зовсім не цікавиться нею, не допомагає дитині фінансово, не вітає уже третій рік з днем народження, не дарує подарунків. Даних на спростування тверджень позивача матеріали справи не містять, навпаки, відповідач [PERSON] не заперечує щодо позбавлення її батьківських прав відносно малолітньої дочки [PERSON] . Відповідно до ч. 3 ст. 166 СК України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Твердження представника відповідача з приводу того, що між сторонами досягнута домовленість щодо участі відповідачки в утриманні їхньої малолітньої доньки суд не приймає до уваги, оскільки такі не підтверджені жодними належними доказами. Натомість позивач у позовній заяві зазначає про те, що відповідач не допомагає дитині фінансово. Крім того, у вищенаведеному висновку органу опіки та піклування окрім іншого зазначено, що відповідач вважає, що позбавлення її батьківських прав звільняє її від будь-яких правових зобов`язань щодо дитини та від обов`язку утримувати її. За наведених обставин, на виконання вимог частини 3 статті 166 СК України, суд вважає, що з відповідача слід стягувати аліменти на утримання дитини, дочки [PERSON] та, враховуючи, що батько дитини, позивач [PERSON] не бажає отримувати аліменти від матері дитини, відповідача [PERSON] , аліменти слід перераховувати на особистий рахунок дитини у відділенні Державного Ощадного банку України та зобов`язати [PERSON] відкрити особистий рахунок [PERSON] . Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України, кошти на утримання дитини присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини визначені ст. 182 СК України і вважає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд вважає за необхідне роз`яснити відповідачу [PERSON] положення статті 169 Сімейного кодексу України про те, що вона має право на звернення до суду із позовом про поновлення батьківських прав після усунення умов, які стали підставою для позбавлення її батьківських прав. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає до стягнення в користь позивача понесені судові витрати на сплату судового збору в сумі 992,40 грн. На підставі ст.ст. 164,165,180-183 СК України,

Outcome: approved