Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про реальний розподіл спільної часткової власності. Позов мотивує тим, що 07 .08.1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Устянській сільській раді Бершадського району Вінницької області. Подружнє життя не склалось і на даний час в Бершадському районному суді перебуває цивільна справа про розірвання укладеного ними шлюбу. Разом з тим постало питання про реальний розподіл належного їм майна. Відповідно до договору дарування від 14.05.1996 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар цілий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . 06.02.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , який розташований на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2200 га з кадастровим номером 0520480900:03:003:0092, що передана безоплатно у власність [PERSON] відповідно до рішення 15 сесії 7 скликання Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 22 червня 2017 року. Право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами в [ADDRESS] зареєстровано 1/2 частки за [PERSON] та 1/2 частки за [PERSON] . Таким чином житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка загальною площею 0,2200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належать сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожному. Вищевказане домоволодіння складається з житлового будинку під літерою А, загальною площею 75,6 кв.м.; житловою площею 49,6 кв.м., погреба - Апід; навісу - а; літньої кухні - Б; веранди - б; сараю - В; навісу - в; жомової ями - Ж; споруд 1,3. Однак, між сторонами існує спір з приводу користування вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, які перебувають в спільній частковій власності. Добровільно вони не можуть домовитись про порядок поділу спільного майна. Враховуючи вищевикладене позивач просить виділити йому в натурі 1/2 частину із спільної часткової власності будинковолодіння, яке розташоване в [ADDRESS] та 1/ 2 земельної ділянки площею 0,2200 га, з кадастровим номером 0520480900:03:003:0092, що розташовані в [ADDRESS] . Припинити право спільної часткової власності на житловий будинок з господарськими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Представник відповідача - адвокат Денисюк О.С. подав відзив на позовну заяву, в якому просить у задоволенні позову відмовити повністю. Щодо стягнення витрат на правову допомогу адвоката, вважає таку необгрунтованою. В матеріалах позову відсутні належні документи про їх співрозмірність та факт сплати, тому судові витрати просить стягнути з позивача [PERSON] .. В судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Мазур С.М. позовні вимоги свого довірителя підтримала повністю, посилалася на обставини, викладені у позовній заяві. Просила виділити позивачу [PERSON] частку згідно ІІ варіанту поділу будинку та надвірних будівель. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов визнала та не заперечувала проти його задоволення. Вказала, що погоджується на виділення майна в натурі. Просила виділити їй частку згідно І варіанту поділу будинку та надвірних будівель. Додатково пояснила, що в даний час рішенням Бершадського районного суду шлюб між нею та відповідачем розірвано. Ще до розірвання шлюбу відповідач близько п`яти років у спірному будинку не проживає, господарством не займається, догляд за ним не здійснює. На даний час він зі своєю співмешканкою проживає за кордоном. Вона сама здійснює догляд за будинком і за присадибною ділянкою, користується вказаним майном, сплачує всі необхідні комунальні платежі, підтримує будинок і господарські будівлі в належному стані, крім того прийняла в будинок родичів, які вимушені були тимчасово переїхати до неї в будинок рятуючись від війни. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] - адвокат Денисюк О.С. теж не заперечував щодо задоволення позовних вимог, вказав, що повністю погоджується з позицією відповідачки. Просив виділити їй частку згідно І варіанту поділу будинку та надвірних будівель. Суд, заслухавши пояснення сторін, вивчивши та дослідивши матеріали справи, висновок експерта щодо проведеної будівельно-технічної експертизи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Згідно з частиною першою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України встановлено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа у разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову), характер порушеного права та можливість його захисту в обраний ним спосіб. Згідно ч.ч. 1-3 ст. 89 ЦПК України - суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України - кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 07.08.1994 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб в Устянській сільській раді Бершадського району Вінницької області. Подружнє життя не склалось і на даний час в Бершадському районному суді перебуває цивільна справа про розірвання укладеного ними шлюбу. Разом з тим постало питання про реальний розподіл належного їм майна. Відповідно до договору дарування від 14.05.1996 року [PERSON] подарував, а [PERSON] прийняв у дар цілий житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування. 06.02.2018 року [PERSON] подарував [PERSON] 1/2 частку у праві власності на житловий будинок з відповідною часткою господарських будівель та споруд під [ADDRESS] , який розташований на прилеглій до нього земельній ділянці з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка) площею 0,2200 га з кадастровим номером 0520480900:03:003:0092, що передана безоплатно у власність [PERSON] відповідно до рішення 15 сесії 7 скликання Великокиріївської сільської ради Бершадського району Вінницької області від 22.06.2017 року, що підтверджується копією рішення сільської ради та копією договору дарування від 06.02.2018 року. Право власності на житловий будинок з господарськими спорудами в [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] та [PERSON] по 1/2, що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно то Реєстру прав власності на нepyxoме майно від 06.02.2018 року (копію витягів надано), таким чином житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами та земельна ділянка загальною площею 0,2200 га для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, належать сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожному. Вищевказане домоволодіння складається з житлового будинку під літерою А, загальною площею 75,6 кв.м.; житловою площею 49,6 кв.м., погреба - Апід; навісу - а; літньої кухні - Б; веранди - б; сараю - В; навісу - в; жомової ями - Ж; споруд 1,3. Між сторонами існує спір з приводу користування вказаним житловим будинком та земельною ділянкою, які перебувають в спільній частковій власності. Добровільно вони не можуть домовитись про порядок поділу спільного майна. Встановлено, що спірний житловий будинок з господарськими будівлями та земельна ділянка загальною площею 0,2200 га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, належать сторонам на праві спільної часткової власності по 1/2 частки кожному. За клопотанням позивача, для визначення варіантів поділу житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами та земельної ділянки, ухвалою суду від 09.12.2021 року було призначено будівельно-технічну експертизу. 06.05.2022 року до суду надійшов висновок експерта за результатами проведення експертизи, в якому запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, а також спірної земельної ділянки. Згідно з висновком експерта за результатами проведення судової будівельно-технічної експертизи № 877 від 27.04.2022 року ринкова вартість житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , складає 201362 грн.. Вказаним висновком запропоновано два варіанти розподілу житлового будинку з господарськими будівлями, спорудами у співвідношенні 1/2 та 1/2 ідеальних частин кожному, з відхиленням від ідеальних часток для створення окремих об`єктів, при умові виконання перепланування (переобладнання), та два варіанти розподілу земельної ділянки площею 0,2200 га, кадастровий номер: 0520480900:03:003:0092, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташовані за адресою: [ADDRESS] , відповідно до належних на праві власності позивачу та відповідачу частин земельної ділянки з урахуванням варіантів розподілу будинку. Відповідно до першого варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, першому співвласнику 1/2 частки пропонується надати частину житлового будинку "А" загальною площею 75 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., а саме: 1-1 коридор - площею 7,6 кв.м., 1-3 кімната - площею 15,0 кв.м., 1-7 кімната площею - 18,7 кв.м., А/п погріб, а/п Вхід в погріб, а - навіс, Б- літня кухня, б - веранда, б1- сарай, б2- Сарай, Ж- Жомова яма, 1/2 К - колодязь, О (1-2) - огорожа, 1/2 О-3- Огорожа. Загальна вартість реальної частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яку пропонується виділити першому співвласнику становить 108791 грн.. Другому співвласнику 1/2 частки пропонується надати частину житлового будинку "А" загальною площею 75 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., а саме: коридор 1-2, площею 3,4 кв.м., кімната - 1-4 площею 15,2 кв.м., ванна - 1-5 площею - 4,7 кв.м., кухня - 1-6 площею 10,4 кв.м., В-сарай, в-навіс, 1/2 К- колодязь, 1/2 О -3 - огорожа. Загальна вартість реальної частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яку пропонується виділити другому співвласнику становить 92571 грн., тобто менше на 8110 грн.. При першому варіанті розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, грошову компенсацію за відхилення від часток в розмірі 8110 грн. повинен отримати другий співвласник 1/2 частини житлового будинку. По вказаному варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами необхідно зробити переобладнання. Крім того, експертом відповідно до наведеного варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами запропоновано перший варіант розподілу земельної ділянки площею 0,2200 га, кадастровий номер: 0520480900:03:003:0092, пропорційно виділеним часткам співласників будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до другого варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, першому співвласнику 1/2 частки пропонується надати частину житлового будинку "А" загальною площею 75 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., а саме: 1-1 коридор - площею 7,6 кв.м., 1-6 кухня площею - 10,4 кв.м., 1-7 кімната площею - 18,7 кв.м., А/п погріб, а/п Вхід в погріб, а - навіс, Б- літня кухня, б - веранда, б1- сарай, б2- сарай, Ж- жомова яма, 1/2 К - колодязь, О (1-2) - огорожа, 1/2 О-3- Огорожа. Загальна вартість реальної частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яку пропонується виділити першому співвласнику становить 103234 грн.. Другому співвласнику 1/2 частки пропонується надати частину житлового будинку "А" загальною площею 75 кв.м., житловою площею 48,9 кв.м., а саме: коридор 1-2, площею 3,4 кв.м., кімната - 1-4 площею 15,2 кв.м., ванна - 1-5 площею - 4,7 кв.м., кімната - 1-3 площею 15,0 кв.м., В-сарай, в-навіс, 1/2 К- колодязь, 1/2 О -3 - огорожа. Загальна вартість реальної частини житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, яку пропонується виділити другому співвласнику становить 98128 грн., тобто менше на 8110 грн.. При другому варіанті розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, грошову компенсацію за відхилення від часток в розмірі 8110 грн. повинен отримати другий співвласник 1/2 частини житлового будинку. По вказаному варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами необхідно зробити переобладнання. Крім того, експертом відповідно до наведеного варіанту розподілу житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами запропоновано другий варіант розподілу земельної ділянки площею 0,2200 га, кадастровий номер: 0520480900:03:003:0092, пропорційно виділеним часткам співласників будинковолодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] . Отже, судом встановлено, що позивачем та відповідачем надано належні докази на підтвердження обставин наявності можливості поділу вказаного домоволодіння та земельної ділянки в натурі за запропонованими варіантами поділу № 1 та № 2. Згідно з частинами 1-5 статті 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно з вимогами частини 1 статті 264 цього Кодексу, під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання 1) чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; 2) чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; 3) які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; 4) яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; 5) чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; 6) як розподілити між сторонами судові витрати; 7) чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; 8) чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Щодо розподілу житлового будинку з господарськими будівлями. Відповідно до частин 1, 2 статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частинами 1, 2 статті 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Майно може належати особам на праві спільної часткової або на праві спільної сумісної власності. Частиною 1 статті 356 ЦК України визначено, що власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. У постанові Верховного Суду від 16 листопада 2016 року у справі № 6-1443цс16 вказано, що право спільної часткової власності це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно зі статтею 358 ЦК України, право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до частини 1 статті 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Частиною 3 статті 364 ЦК України, у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Згідно з частинами 1, 2 статті 367 ЦК України, майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. У своїй постанові Верховний Суд від 01 липня 2019 року у справі № 404/10673/14-ц вказав, що системний аналіз положень статей 183, 358, 364, 379, 380, 382 ЦК України дає підстави дійти висновку про те, що у спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Виділ часток (поділ) будинку, що перебуває в спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін може бути виділено відокремлену частину будинку із самостійним виходом (квартиру) або в разі, коли є технічна можливість переобладнання будинку в ізольовані квартири, які за розміром відповідають розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилася. Відповідно до пунктів 6, 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» № 7 від 04 жовтня 1991 року, вказано, що при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку, що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. В спорах про поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з врахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Щодо розподілу земельної ділянки. Згідно з пунктом 11 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок» вказано, що одночасно з розв`язанням спору про право власності на будинок, виділ частки або встановлення порядку користування конкретними приміщеннями, суд може також вирішити позов, якщо він заявлений, про порядок використання і розпорядження земельною ділянкою між громадянами, яким жилий будинок належить на праві спільної власності. Згідно з частинами 1, 3, 4 статті 88 Земельного кодексу України, володіння, користування та розпорядження земельною ділянкою, що перебуває у спільній частковій власності, здійснюються за згодою всіх співвласників згідно з договором, а у разі недосягнення згоди - у судовому порядку. Учасник спільної часткової власності має право вимагати виділення належної йому частки із складу земельної ділянки як окремо, так і разом з іншими учасниками, які вимагають виділення, а у разі неможливості виділення частки - вимагати відповідної компенсації. Учасник спільної часткової власності на земельну ділянку має право на отримання в його володіння, користування частини спільної земельної ділянки, що відповідає розміру належної йому частки. Згідно з пунктом 19 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 16 квітня 2004 року № 7 «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ» вказано, що у справах за позовом учасників спільної власності на землю про встановлення порядку володіння й користування спільною земельною ділянкою, на якій розташовані належні їм жилий будинок, господарські будівлі та споруди, суд з`ясовує і враховує можливість нормального користування будинком і здійснення догляду за ним, розташування господарських будівель, споруд, необхідність зведення будівель, розташування плодово-ягідних насаджень співвласників, можливість проходу з вулиці на подвір`я тощо. Враховуються також вимоги санітарних правил і правил протипожежної безпеки. В разі неможливості перенесення співвласником господарських будівель і насаджень на надану в його користування частину ділянки суд має обговорити питання про відповідну грошову компенсацію. При пред`явленні вимог кожним з учасників спільної власності про встановлення порядку користування спільною земельною ділянкою суд може залишити в спільному користуванні лише ділянки, роздільне користування якими встановити неможливо. З матеріалів справи вбачається, що житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельна ділянка площею 0,2200 га, з кадастровим номером 0520480900:03:003:0092, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, що розташована за адресою: [ADDRESS] відповідно до положень статей 355, 356 ЦК України, є такими, що належить [PERSON] та [PERSON] на праві спільної часткової власності по 1/2 частки вказаного майна кожному, відповідно договору дарування від 06.02.2018 року та Витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Оскільки учасники спільної часткової власності мають право власності на зазначене майно пропорційно своєї частки в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен виділити його співвласнику таку частину житлового будинку та нежитлових будівель, яка відповідає розміру та вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Такий висновок щодо застосування відповідних норм права викладено у постанові Верховного Суду від 17.04.2019 року у справі № 545/3753/16-ц, провадження № 61-40289св18. Отже, сторони як власники по 1/2 частин житлового будинку та земельної ділянки мають право на поділ майна в натурі пропорційно своїм часткам. З матеріалів справи вбачається, що представник позивача Мазур С.М. просила виділити [PERSON] частину житлового будинку з господарськими спорудами та земельну ділянку відповідно до запропонованого експертом у висновку № 877 від 27.04.2022 року варіанту поділу № 2. В той же час, відповідач [PERSON] та її представник просили поділити відповідне нерухоме майно згідно із запропонованим експертом у висновку № 877 від 27.04.2022 року варіанту поділу № 1. Представник позивача Мазур С.М. обираючи варіант поділу № 2 відповідно до висновку експерта не обґрунтувала необхідність поділу майна саме згідно з вказаним варіантом. Пояснень з цього приводу у судовому засіданні за її участю не змогла надати, вказавши, що це принципова позиція позивача. Поряд з цим, відповідач [PERSON] та її представник Денисюк О.С. обираючи варіант поділу будинку та земельної ділянки в натурі № 1 відповідно до висновку експерта № 877 від 27.04.2022, обґрунтували свій вибір, тим, що відповідач не проживає в даному будинку не проживає, господарством не займається, догляд за ним не здійснює. На даний час він перебуває за кордоном. Позивачка сама здійснює догляд за будинком і за присадибною ділянкою. Сплачує всі необхідні комунальні платежі і такий варіант поділу найбільш наближений до фактичного порядку користування будинком на даний час. Вказали, що у разі затвердження іншого варіанту поділу будинку та земельної ділянки, позивачці буде необхідно змінювати вже усталений порядок ведення свого господарства. Враховуючи викладене, зважаючи на достатньо вмотивовану аргументацію своєї позиції відповідачем та її представником, та за відсутності такої аргументації щодо обраного варіанту поділу нерухомого майна у представника позивача, суд приходить до висновку про можливість поділу спірного нерухомого майна згідно з висновком будівельно-технічної експертизи № 877 від 27.04.2022 року за варіантом № 1. Судом встановлено, що за варіантом поділу № 1 існує технічна можливість виділення кожній зі сторін самостійних і відособлених об`єктів нерухомості, на виділ яких сторони мають право відповідно до норм чинного законодавства та відповідно до своїх часток у праві спільної часткової власності. Із висновку експерта, вбачається, що сам поділ належного сторонам на праві спільної часткової власності житлового будинку з надвірними спорудами можливий таким чином, щоб кожному з них була виділена й частина земельної ділянки, яка перебуває у їхньому користуванні. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та будівель, які відповідають розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання не співмірної шкоди господарському призначенню будівлі. У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок (висновки Верховного Суду України, викладені у постанові № 6-12цс13 від 03 квітня 2013 року). Відповідно до варіанту поділу нерухомого майна № 1 позивачу [PERSON] виділяється приміщень і будівель на суму 92571 грн., що менше на 8110 грн., а відповідачу [PERSON] на суму 108791 грн., що більше на 8110 грн.. З огляду на викладене, [PERSON] має сплатити на користь позивача [PERSON] 8110 грн. грошової компенсації. В той же час, запропонований варіант поділу нерухомого майна, передбачає здійснення переобладнання в житловому будинку (закрити дверний отвір з приміщення 1-1 в 1-2, з 1-3 в 1-4. Облаштувати дверний отвір з приміщення 1-1 в приміщення 1-3. В судовому засіданні відповідач вказала, що у разі здійснення судом поділу житлового будинку за варіантом № 1 і виділення їй частини майна в натурі як першому співвласнику, вона здійснить всі відповідні переобладнання. Суд зазначає, що запропонований варіант виділу житлового будинку з господарськими спорудами та земельної ділянки не порушує права сторін, буде сприяти чіткому врегулюванню між ними питань володіння, користування та розпорядження майном. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження N 61-22087св19) зроблено висновок, що "відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття "поділ" та "виділ" не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна. Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється». Суд встановив, що спірне майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, у зв`язку з чим виділ частки в цьому майні лише для позивача є неможливим, а можливий поділ цього майна в натурі між сторонами, у разі якого право спільної часткової власності на нього припиняється. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ефективним способом захисту прав сторін буде поділ цього майна в натурі між сторонами, відповідно до якого кожній стороні необхідно виділити частину спірного майна відповідно до варіанту поділу № 1, визначеного висновком експерта № 877 від 27.04.2022 року, з покладенням обов`язку на відповідача щодо відшкодування компенсації у зв`язку з відхиленням від відповідності ідеальним часткам співвласників в сумі 8110 грн., та покладенням обов`язку на відповідача здійснити переобладнання у належній їй частині житлового будинку згідно з відповідним варіантом поділу такого будинку. Обов`язок щодо облаштування окремого входу (дверного отвору) в частину житлового будинку виділену [PERSON] , покладається саме на позивача. Щодо переобладнання системи інженерного забезпечення (електрозабезпечення два ел. лічильника) та систему опалення - окремо для кожної квартири покладається на обидві сторони. За таких обставин, суд, дослідивши усі обставини справи, вивчивши доводи та докази якими сторони обґрунтовують свої вимоги та заперечення, приходить до висновку про наявність достатніх підстав для часткового задоволення позовних вимог [PERSON] .. Питання про розподіл судових витрат між сторонами суд вирішує відповідно до положень статті 141 ЦПК України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відтак, відповідно до положень частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір в сумі 1816 грн. 00 коп. підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Щодо клопотання представника позивача про стягнення з відповідача на користь позивача інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи, суд зазначає таке. Згідно з ч. 2 ст.141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Відповідно до ч. 3 ст.133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать зокрема, витрати, пов`язані із залученням експертів та проведенням експертизи. Експерт, спеціаліст чи перекладач отримують винагороду за виконану роботу, пов`язану зі справою, якщо це не входить до їхніх службових обов`язків. Суми, що підлягають виплаті залученому судом експерту, спеціалісту, перекладачу або особі, яка надала доказ на вимогу суду, сплачуються особою, на яку суд поклав такий обов`язок, або судом за рахунок суми коштів, внесених для забезпечення судових витрат. Розмір витрат на підготовку експертного висновку на замовлення сторони, проведення експертизи, залучення спеціаліста, оплати робіт перекладача встановлюється судом на підставі договорів, рахунків та інших доказів. Розмір витрат на оплату робіт залученого стороною експерта, спеціаліста, перекладача має бути співмірним зі складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. У разі недотримання вимог щодо співмірності витрат суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на оплату послуг експерта, спеціаліста, перекладача, які підлягають розподілу між сторонами (ст.139 ЦПК України). У матеріалах справи наявні докази оплати позивачем висновку експерта № 877 від 27.04.2022 року, що складається із коштів витрачених на проведення експертного дослідження та виготовлення висновку на суму 6500 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком № БТЕ-877-31/03/22 від 31.03.2022 та транспортні послуги експерта на суму 1500 грн. 00 коп., що підтверджується рахунком № БТЕ-877/1-31/03/22 від 31.03.2022 та докази їх оплати позивачем. Оскільки витрати позивача на отримання висновку експерта № 877 від 27.04.2022 року щодо технічної можливості виділу в натурі частки з об`єкта нерухомого майна та за проведення судової будівельно-технічної експертизи підтверджені належними доказами, суд приходить до висновку про необхідність стягнення з відповідача на користь позивача інших судових витрат, пов`язаних з розглядом справи у розмірі 8000 грн. 00 коп. (6500 грн. 00 коп. + 1500 грн. 00 коп.). Щодо правової допомоги суд зазначає наступне. Стаття 137 ЦПК України закріплює наступні положення: - витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. - за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Розмір гонорару визначається за погодженням адвоката з клієнтом, і може бути змінений лише за їх взаємною домовленістю. Суд не має права його змінювати і втручатися у правовідносини адвоката та його клієнта. Суд зобов`язаний оцінити рівень адвокатських витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично та чи була їх сума обґрунтованою. Суд не зобов`язаний присуджувати стороні, на користь якої відбулося рішення, всі його витрати на адвоката, якщо,

Outcome: partial