Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У січні 2017 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (далі - ТОВ «Кей-Колект») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про усунення перешкод у користуванні майном шляхом надання безперешкодного доступу та визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Позовна заява мотивована тим, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем укладений договір іпотеки жилого приміщення № 74281, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), як правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» укладені договори факторингу № 1 та відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно з якими право вимоги за договором іпотеки жилого приміщення від 26.12.2007 № 74281, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем, перейшло до ТОВ «Кей-Колект». 06 серпня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» набуло право власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Після набуття права власності на зазначену квартиру працівники ТОВ «Кей-Колект» намагались потрапити до квартири, однак всі їх намагання виявились марними, відповідач відмовляється добровільно звільнити квартиру та чинить позивачу перешкоди у користуванні квартирою. Ураховуючи викладене, ТОВ «Кей-Колект» просило суд усунути перешкоди у здійсненні права користування майном, зокрема квартирою [ADDRESS] , шляхом надання постійного безперешкодного доступу позивачу до цього майна та визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 05.01.2017 справу передано у провадження судді Усатовій І.А. Ухвалою суду від 12.01.2017 позовну заяву залишено без руху із наданням позивачу строку для усунення недоліків. Ухвалою суду від 12.01.2017 заяву Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" про забезпечення позову залишено без руху із наданням заявнику строку для усунення недоліків. На виконання ухвали суду від 12.01.2017 про залишення заяви про забезпечення позову без руху, 13.02.2017 на адресу суду від представника позивача надійшла заява про усунення недоліків. Ухвалою суду від 15.02.2017 у справі відкрито провадження та призначено справу до судового розгляду. Ухвалою суду від 16.02.2017 у задоволенні заяви Товариства з обмеженою відповідальністю "КЕЙ-КОЛЕКТ" про забезпечення позову відмовлено. 14.06.2017 на адресу суду від представника відповідача надійшли заперечення, в яких посилається на необґрунтованість та безпідставність позовних вимог. Так, вказує, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі договору купівлі-продажу квартири від 26.12.2007. Квартира була придбана на підставі договору про надання споживчого кредиту в іноземній валюті №11277826000 від 26.12.2007, укладеному між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк». В якості забезпечення виконання договору про надання споживчого кредиту між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» 26.12.2007 було укладено договір іпотеки №74281, предметом якого виступала квартира [ADDRESS] . Рішенням Солом`янського районного суду м.Києва від 13 червня 2012 року задоволено позов про стягнення заборгованості за договором про надання споживчого кредиту №11277826/000 від 26.12.2007 та стягнуто солідарно з [PERSON] та поручителя - його дружини [PERSON] на користь ТОВ «Кей-Колект» заборгованість по кредиту у розмірі 519 176,00 грн. На даний час у відділі ДВС Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві знаходиться виконавче провадження №35289212, відкрите на підставі виконавчого листа №2-566/12, виданого 26.10.2012 на виконання рішення Солом`янського районного суду м.Києва від 13.06.2012. Виконавчий лист №2-566/12, виданий 26.10.2012, було повернуто стягувачу ТОВ «Кей-Колект», про що 19.09.2014 винесено постанову про повернення виконавчого документа стягувачу. Зазначає, що 23.11.2015 позивачу стало відомо, що з 06.08.2015 право власності на спірну квартиру було перереєстровано за ТОВ «Кей-Колект». Вказує, що позивач вважав, що така реєстрація права власності є незаконною, а тому у провадженні Окружного адміністративного суду м.Києва перебуває адміністративна справа №826/26287/15 за позовом [PERSON] до державного реєстратора прав на нерухоме майно приватного нотаріуса КМНО Суперфін Б.М., третя особа: ТОВ «Кей-Колект» про визнання протиправним та скасування рішення, визнання протиправними дій. Також наголошує на тому, що позивачем ТОВ «Кей-Колект» не надано суду доказів на підтвердження того, що за адресою: [ADDRESS] проживає [PERSON] , а також того, що останній будь-яким чином перешкоджає позивачу реалізації належного позивачу права власності. Враховуючи наведене, просив відмовити у задоволенні позову. 14.06.2017 на адресу суду надійшло клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі до набрання законної сили рішенням у справі №826/26287/15. Ухвалою суду від 13.11.2017 провадження у справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування, зупинено до набрання законної сили судовим рішенням у справі № 826/26287/15 за позовом [PERSON] до Державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Б.М., третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору - ТОВ «Кей-Колект», про визнання дій протиправними та скасування рішення. Ухвалою суду від 04.09.2020 поновлено провадження у справі за позовом ТОВ «Кей-Колект» до [PERSON] про усунення перешкод у здійсненні права користування майном шляхом надання постійного безперешкодного доступу та про визнання особи такою, що втратила право користування. 07.12.2020 на адресу суду надійшла заява представника відповідача про зупинення провадження у справі до вирішення справи №760/16821/16-ц за позовом [PERSON] до ТОВ «Кей-Колект», приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на квартиру. Позивач в судове засідання 09.11.2022 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Відповідач до суду 09.11.2022 не з`явився. Повідомлення про виклик відповідача до суду було була направлено судом за адресою реєстрації місця проживання відповідача, однак конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Окрім того, повідомлення про виклик відповідача до суду було направлено йому на мобільний номер телефону. Враховуючи наведене, суд вважає за можливе провести розгляд за їх відсутності. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до частин першої, другої та п`ятої статті 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. Згідно зі статтею 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місце знаходження майна. Відповідно до частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. У разі порушення своїх прав власник, згідно зі статтею 391 ЦК України, має право, зокрема, вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. При цьому положення статті 391 ЦК України підлягають застосуванню лише в тих випадках, коли між сторонами не існує договірних відносин і майно перебуває у користуванні відповідача не на підставі укладеного з позивачем договору. Судом встановлено, що 26 грудня 2007 року між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (далі - АКІБ «УкрСиббанк») та відповідачем укладений договір іпотеки жилого приміщення № 74281, відповідно до умов якого останній передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] , яка належала йому на праві приватної власності. 12 грудня 2011 року між Публічним акціонерним товариством «УкрСиббанк» (далі - ПАТ «УкрСиббанк»), як правонаступником АКІБ «УкрСиббанк», та ТОВ «Кей-Колект» укладені договори факторингу № 1 та відступлення права вимоги за договорами іпотеки, згідно з якими право вимоги за договором іпотеки жилого приміщення від 26.12.2007 № 74281, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та відповідачем , перейшло до ТОВ «Кей-Колект». 06 серпня 2015 року ТОВ «Кей-Колект» набуло право власності на предмет іпотеки у порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку», що підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Шляхом огляду Єдиного державного реєстру судових рішень, судом встановлено, що рішенням Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2021 у справі № 760/16821/16 позов [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 402), приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича про визнання протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень щодо реєстрації права власності на квартиру задоволено. Визнано протиправним рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича від 06 серпня 2015 року, індексний номер: 23476299, про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 402) на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Скасовано рішення державного реєстратора - приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Суперфіна Бориса Михайловича від 06 серпня 2015 року, індексний номер: 23476299, про державну реєстрацію права власності за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 402) на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] . Припинено право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за Товариством з обмеженою відповідальністю «Кей-Колект» (м. Київ, вул. Іоанна Павла ІІ, 4/6, корпус «В», каб. 402). Визнано право власності на квартиру, що розташована за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Рішення Солом`янського районного суду м. Києва від 29.09.2021 у справі № 760/16821/16 набрало законної сили 11.11.2021. Відповідно до ст.ст.12,13 ЦПК України суд розглядає справи на принципах змагальності і диспозитивності, у межах заявлених позовних вимог на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Тобто, при зверненні з позовом до суду на позивача покладений тягар доведення обставин заявлених вимог. Натомість відповідач повинен довести саме свої заперечення проти доводів позивача. Відповідно ст.ст.76, 80, 229 ЦПК України предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення, або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. За змістом даних норм закону доказування - це діяльність, яка здійснюється в урегульованому цивільному процесуальному порядку і спрямована на з`ясування дійсних обставин справи, прав і обов`язків сторін, встановлення певних обставин шляхом ствердження юридичних фактів, зазначення доказів, а також подання, прийняття, збирання, витребування, дослідження і оцінки доказів. Це положення є одним із основних принципів цивільного судочинства - принципу змагальності. Відповідно до ч. ст. 15, ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2 зазначеної статті визначені способи захисту цивільних прав та інтересів. Відповідно до положень ч. 3 ст. 16 ЦК України суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. З урахування цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи, чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Суд констатує відсутність у справі будь-яких доказів, що підтверджують право позивача на звернення до суд з даними вимогами. Таким чином, позивач не довів, що є тією особою, чиє право є порушеним. Виходячи з вищевикладеного, суд вважає, що позивач не довів порушення, невизнання або оспорювання своїх прав з боку відповідача. Таким чином, аналізуючи вищевикладені обставини, ураховуючи положення ст. ст. 15, 16 ЦК України, суд дійшов висновку, що вимоги позову безпідставні, належним чином не доведені, тому у суду відсутні підстави для задоволення позовних вимог.

Outcome: dismissed