Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася в суд із цим позовом. Просить визнати за нею право власності на спадкове майно - житловий будинок. В обґрунтування позовних вимог покликається на те, що [INFO] помер її батько [PERSON] . Позивачка є спадкоємцем майна за заповітом, але не може оформити своїх спадкових прав через відсутність у неї правовстановлюючих документів на спадкове майно. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, направила суду заяву, в якій просить справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги. Відповідач явку свого повноважного представника суду не забезпечив, подав заяву про розгляд справи у відсутності представника Красненської селищної ради Золочівського району Львівської області. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали та з`ясувавши дійсні обставини справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Буським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) від 16 березня 2021 року, актовий запис № 166, [PERSON] помер [INFO] . Із заповіту, посвідченого секретарем Красненської селищної ради 27 січня 2004 року від імені спадкодавця [PERSON] вбачається, що останній усе своє майно заповів в користь позивачки [PERSON] та [PERSON] . З матеріалів спадкової справи № 17/21, заведеної після смерті [PERSON] , приватним нотаріусом Буського районного нотаріального округу Лукащук Н.О., вбачається, що позивачка [PERSON] подала заяву про прийняття спадщини, в свою чергу [PERSON] від своїх спадкових прав відмовилася, надавши нотаріусу відповідну заяву про відмову від спадщини. Отже, судом достовірно встановлено, що позивачка прийняла спадщину за заповітом після смерті батька [PERSON] та є єдиною спадкоємицею за заповітом після його смерті. Спадкове майно після смерті [PERSON] складається з житлового будинку [ADDRESS] . Належність спадкового житлового будинку спадкодавцю стверджується наявною в матеріалах справи копією Реєстраційного посвідчення виданого на ім`я спадкодавця, [PERSON] , Львівським МБТІ № 132 від 22.04.1989 року. З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, виготовленого 25 листопада 2021 року Обласним комунальним підприємством Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки»вбачається, що такий складений на житловий будинок [ADDRESS] , 1967 року побудови. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів, серед іншого, може бути визнання права. Норма статті 316 цього Кодексу визначає, що правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла, до інших осіб (спадкоємців). Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи. Місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця (ст.ст. 1216, 1218, 1220, 1221 Цивільного кодексу України - далі ЦК). Відповідно до ч. 1 ст. 1217 ЦК України, спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК України, право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Статтею 1233 Цивільного кодексу України визначено, що заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Відповідно до п.1 ч. 2 ст.3, 16 ЦК України - визнання права, ст. 392 ЦК України - власник майна може пред`явити позов про визнання його права, якщо це оспорюється, або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним його документа, який засвідчує його право власності. За змістом листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.03.2013 № 24-753/0/4-13 "Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування", визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав у нотаріальному порядку. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.91 р. N 7 "Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За таких обставин, в судовому засіданні є достовірно встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] належав померлому [PERSON] . Житловий будинок побудований на законних підставах, перебував у його володінні та користуванні, померлий на законних підставах був зареєстрований в цьому будинку та проживав в ньому до дня смерті. Відтак, суд вважає, що є всі підстави для визнання права власності на спірний житловий будинок за позивачем по справі [PERSON] в порядку спадкування за заповітом після смерті її батька, [PERSON] , померлого [INFO] .

Outcome: approved