Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом, який мотивує наступним. 17.09.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), відповідно до умов якого позивач передала у власність відповідачу Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що по [ADDRESS] , а відповідач зобов`язався забезпечити позивача утриманням та доглядом довічно згідно умов даного договору, зокрема, забезпечувати щомісячним грошовим утриманням в сумі 500 грн., які відповідач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік). Зазначає, що з урахуванням вимог ст. 751 ЦК України, забезпечення щомісячним грошовим утриманням, що передбачено договором довічного утримання, підлягає обов`язковій індексації та виплаті з урахуванням такої індексації. При цьому, загальна сума фактично сплаченого [PERSON] щомісячного грошового утримання за період вересня 2015 квітня 2022 становить 25952, 50 грн., що на 29083, 53 грн. менше, аніж мало бути сплачено. Таким чином відповідачем свої зобов`язання за договором довічного утримання виконано неналежно, чим порушено умови договору, що тягне за собою його розірвання та подальше припинення права власності [PERSON] , повернення у власність позивача Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що по [ADDRESS] , скасування заборони відчуження вказаного майна, розірвання договору дарування, припинення права власності [PERSON] та відповідне визнання за [PERSON] права власності на Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що по [ADDRESS] . Також позивач просить стягнути з відповідача судові витрати. Згідно ч. 5\~ст. 279 ЦПК України\~суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 07.09.2022 провадження у даній справі відкрито, а розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом учасників справи. При цьому, відповідачу встановлено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву. Представник відповідача [PERSON] адвокат Бойко Р.Б. своїм правом подати відзив на позовну заяву скористався та у задоволенні позову просить відмовити. Зокрема вказав, що спірним договором довічного утримання не передбачено обов`язку набувача сплатити індексацію грошового утримання, а тому такий обов`язок не відноситься до істотних його умов. Позивач [PERSON] своїм правом подати до суду відповідь на відзив не скористалася. В судовому засіданні представник позивача адвокат Форович С.М. вимоги позовної заяви підтримав та просив їх задоволити. Представник відповідача адвокат Бойко Р.Б. проти задоволення позовних вимог заперечив з підстав наведених в поданому відзиві. Суд, вислухавши думку учасників процесу, дослідивши письмові матеріали справи за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на їх всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні, дійшов наступного висновку. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 4 ст. 82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Так, рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 22.10.2021 \~ \~у задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] про розірвання договору довічного утримання відмовлено (а.с. 23-26). Звертаючись з вказаним позовом до суду [PERSON] посилалась на те, що вона з 1971 безперервно проживає у будинку, що на [ADDRESS] . Даний будинок належить на праві власності позивачу та її старшому сину [PERSON] по Ѕ частки кожному. 17.09.2015 між [PERSON] та її молодшим сином [PERSON] був укладений договір довічного утримання, згідно з яким вона передала йому у власність Ѕ частину житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами. Взамін цього, відповідач зобов`язався забезпечувати позивача довічним утриманням та доглядом. Однак, [PERSON] свої обов`язки по згаданому договору не виконував: жодного разу не оплачував комунальні послуги; тільки з грудня 2018 почав сплачувати грошове утримання у розмірі 500 грн.; взагалі не проводив сплати інфляційних відсотків; не цікавився станом здоров`я позивача, що є підставою для розірвання договору довічного утримання, укладеного 17.09.2015, засвідченого приватним нотаріусом Калуського міського нотаріального округу Попович О.В., зареєстрованого у реєстрі №1453 між [PERSON] [PERSON] . Вказаним рішенням встановлено, що 17.09.2015 між [PERSON] та [PERSON] укладено договір довічного утримання (догляду), згідно з яким відчужувач передала у власність набувачу Ѕ частку житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що на [ADDRESS] . Згідно з даним договором, відповідач зобов`язався забезпечити відчужувача житлом з правом безоплатного проживання в Ѕ частині будь-якої з кімнат та з правом безоплатного користування відповідною частиною всіх приміщень, господарських будівель та споруд предмета договору; забезпечити щомісячним грошовим утриманням у сумі 500 грн., які набувач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік); у разі смерті відчужувача поховати її (а.с. 23). В даному випадку позивач посилається на те, що підставою для розірвання договору довічного утримання є порушення умов договору та ст.\~751\~ЦК України з боку відповідача, зокрема, в частині забезпечення щомісячним грошовим утриманням в сумі 500 грн., яке підлягає обов`язковій індексації та виплаті з урахуванням такої індексації внаслідок чого виникла заборгованість. Однак, суд з такими твердженнями [PERSON] погодитися не може з огляду на таке. За змістом ч. 1 ст. 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до ст.\~744\~ЦК України\~за договором довічного утримання (догляду) одна сторона (відчужувач) передає другій стороні (набувачеві) у власність житловий будинок, квартиру або їх частину, інше нерухоме майно або рухоме майно, яке має значну цінність, взамін чого набувач зобов`язується забезпечувати відчужувача утриманням та (або) доглядом довічно. У ст.\~749\~ЦК України\~закріплено обов`язки набувача за договором довічного утримання (догляду), якими можуть бути визначені всі види матеріального забезпечення, а також усі види догляду (опікування), якими набувач має забезпечувати відчужувача (частина перша цієї статті). На думку позивача підставою для розірвання договору довічного утримання є невиконання відповідачем вимог ст. 751 ЦК України. Статтею 751 ЦК України передбачено грошову оцінку матеріального забезпечення відчужувача. Зокрема, матеріальне забезпечення, яке щомісячно має надаватися відчужувачу, підлягає грошовій оцінці. Така оцінка підлягає індексації у порядку, встановленому законом. Натомість ст. 755 ЦК України передбачає розірвання договору довічного утримання (догляду), а саме договір довічного\~утримання (догляду)\~може бути\~розірваний за\~рішенням суду: 1)\~на вимогу\~відчужувача або\~третьої особи,\~на користь\~якої він\~був укладений,\~у разі\~невиконання або\~неналежного виконання\~набувачем своїх\~обов`язків,\~незалежно від\~його вини; 2) на вимогу набувача. Тобто, положення ч. 1 ст.\~755\~ЦК України не містить визначення неналежного виконання набувачем обов`язків за договором довічного утримання, а тому вирішуючи зазначене питання, суд має ураховувати конкретні обставини справи, а також умови договору довічного утримання та положення ст. 651 ЦК України, якою визначені загальні підстави для зміни або розірвання договору. Частиною 2 ст.\~651\~ЦК України визначено, що договір може бути розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотними є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Згідно п. 6 договору довічного утримання (догляду) від 17.09.2015, зареєстрованого в реєстрі за №1453, відповідач зобов`язаний забезпечити відчужувача житлом, з право безоплатного проживання в Ѕ частині будь-якої з кімнат та з правом безоплатного користування відповідною частиною всіх приміщень, господарських будівель та споруд предмета договору; забезпечити щомісячним грошовим утриманням у сумі 500 грн., які набувач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік); в разі смерті відчужувача поховати її. Тобто істотними умовами договору довічного утримання в даному випадку сторони визначили: забезпечення відчужувача житлом, з правом безоплатного проживання в Ѕ частині будь-якої з кімнат та з правом безоплатного користування відповідною частиною всіх приміщень, господарських будівель та споруд предмета договору; забезпечення відчужувача щомісячним грошовим утриманням у сумі 500 грн., які набувач може виплачувати як щомісячно, так і періодично (за кілька місяців, за один рік); поховання відчужувача у випадку її смерті. Таким чином спірним договором довічного утримання обов`язку набувача сплатити індексацію грошового утримання не передбачено. Відтак, виходячи з аналізу умов договору довічного утримання, положень ст.\~755\~ЦК України та правової природи індексації, як механізму підвищення грошових доходів населення, що дає можливість частково або повністю відшкодовувати подорожчання споживчих товарів і послуг у разі перевищення визначеного законом індексу споживчих цін, несплата відповідачем щорічної індексації нарахованої на грошове утримання не може вважатися істотним порушенням ним умов договору довічного утримання. Такий висновок також викладено у постанові Верховного Суду від 05.06.2019 у справі № 755/5449/17 (провадження № 61-48053 св 18). Таким чином встановлено, що посилання позивача на неналежне виконання відповідачем умов договору довічного утримання є неспроможними, натомість обумовлені укладеним договором та чинним законодавством підстави для розірвання договору довічного утримання відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує у відповідності до до\~ст.141 ЦПК України. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed