Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

позивач звернувся в суд із позовом до відповідачів у якому просить: скасувати арешт на транспортний засіб марки Toyota, модель Corolla, легковий седан, 2018 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] , що належить позивачу на праві приватної власності, та накладений в межах виконавчого провадження № 31950098, відкритого Подільським відділом державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), згідно з постанови державного виконавця від 05 квітня 2012 року про відкриття виконавчого провадження; припинити розшук зазначеного транспортного засобу, який оголошено постановою державного виконавця Подільського відділу державної виконавчої служби у місті Києві Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 29 липня 2021 року у межах виконавчого провадження № 31950098. В обґрунтування позову покликається на те, що на підставі договору купівлі-продажу від 11 червня 2021 року, укладеного між позивачем та відповідачем [PERSON] придбав зазначений вище автомобіль. Зареєстрував право власності. У лютому 2022 року позивачу стало відомо про наявність виконавчого провадження, у межах якого накладено арешт на придбаний ними транспортний засіб та такий автомобіль оголошено у розшук. 14 червня 2022 року виконавчий документ було повернуто стягувачу у зв`язку із надходженням заяви від останнього, однак арешт із спірного автомобіля не було знято та припинення розшуку такого не було припинено. Оскілки на даний час відсутні правові підстави для арешту автомобіля та його розшуку та таке порушує право власності позивача та транспортний засіб, а тому у відповідності до ст. ст. 316, 317, 319 ЦК України та Закону України «Про виконавче провадження» просить позов задовольнити. Відповідачами не подано відзиви, які б містили заперечення на позов. 07 липня 2022 року ухвалою суду прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження. 22 липня 2022 року на адресу суду відповідачем [PERSON] подано заяву про визнання позову повністю. 25 липня 2022 року на адресу суду відповідачем ТОВ «ФК «Парус» подано заяву про визнання позову повністю. 09 листопада 2022 року позивачем та його представником подано до суду заяву про розгляд справи у їх відсутності. Позовні вимоги підтримують повністю. У судове засідання учасники справи не з`явились, хоча належним чином повідомлялись про дату, час та місце цього засідання, а тому з урахування поданих заяв, суд вважає за можливе розглядати справу у відсутності осіб, що не з`явились. Згідно з ч.2 ст. 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи та оцінивши докази в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до договору купівлі-продажу від 11 червня 2021 року, укладеного між [PERSON] та [PERSON] , останнім придбано транспортний засіб марки Toyota, модель Corolla, легковий седан, 2018 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] . Видано свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] , де власником вказано позивача. Попри те, напередодні набуття права власності на зазначений автомобіль, останній перебував під арештом та у розшуку у межах виконавчого провадження. Відповідно до постанови головного державного виконавця відділу державної виконавчої служби Подільського районного управління юстиції у м. Києві від 05 квітня 2012 року відкрито виконавче провадження № 31950098 за виконавчим листом Дніпровського районного суду м. Києва № 6-1150/1 виданого 30 травня 2011 року про стягнення з [PERSON] (боржник) на користь Публічного акціонерного товариства «Ерсте Банк» (правонаступник ТОВ ФК «Парус) (стягувач) боргу у сумі 368814,85 грн. 29 липня 2021 року постановою державного виконавця у межах ВП № 31950098 оголошено в розшук майно боржника: транспортний засіб марки Toyota, модель Corolla, легковий седан, 2018 року випуску, білого кольору, номер шасі - [NUMBER] , що належить [PERSON] . Отже, на момент накладення державним виконавцем арешту на майно, останнє не перебувало у власності боржника, що підтверджено договором купівлі-продажу від 11 червня 2021 року. 07 червня 2022 року постановою державного виконавця у межах ВП № 31950098 накладено арешт на майно боржника. 14 червня 2022 року постановою державного виконавця у межах виконавчого провадження №31950098 повернуто виконавчий документ № 6-1150/1 стягувачу за заявою останнього без подальшого виконання у відповідності до ч. 1 ст. 37 Закону України «Про виконавче провадження». Попри те, державним виконавцем у межах виконавчого провадження № 31950098 не вирішено питання про скасування постанови про накладення арешту на майно боржника та постанови про розшук майна боржника. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно з ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до правової позиції викладеної у п. 2 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03 червня 2016 року № 5 «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). Згідно з ч. 2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» (далі - Закон) про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: 1) отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; 2) надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; 3) отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах; 4) наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; 5) відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; 6) отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; 7) погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; 8) отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду (ч. 4 ст. 59 Закону). Отже, зняття арешту з майна боржника здійснюється на підставі постанови державного (приватного) виконавця, судового рішення та з підстав передбачених цією статтею. Разом із тим, державним виконавцем всупереч вимогам Закону України «Про виконавче провадження» не скасовано розшук майна (транспортного засобу) боржника при поверненні виконавчого документа у відповідності до ч. 2 ст. 40 Закону. Згідно з ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Так, ч. 1 ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. За таких обставин суд прийшов до переконання, що оскільки позов не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, а також враховуючи добровільність визнання відповідачами обставин, які стосуються позовних вимог, у відповідності до ч. 4 ст. 206 Цивільного процесуального кодексу України, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню повністю шляхом скасування арешту на транспортний засіб та припинення його розшуку. Відповідно до ч. 1 ст. 139 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 цього Кодексу у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Суд установив, що позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір за у сумі 1984,80 грн, згідно з квитанції, що міститься у матеріалах справи. Оскільки, розгляд справи по суті не здійснювався, що підтверджено матеріалами справи, суд прийшов переконання, що позивачу необхідно повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, що становить у розмірі 992,40 грн. Разом із тим, із відповідачів на користь позивача необхідно стягнути судовий збір у сумі по 496,20 грн з кожного.

Outcome: approved