Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за порушення грошового зобов`язання, в якому вказала, що 16 січня 2009 року зверталась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за завдану шкоду, відповідач отримав належний [PERSON] на прав власності автомобіль «MAZDA 323 1.5» д.н.з. [NUMBER] , згідно доручення, і повинен був повернути у такому ж стані, 09 вересня 2008 року відповідач не справився з керуванням та потрапив у дорожньо-транспортну пригоду, в результаті чого автомобіль отримав технічні пошкодження. Відповідно до рішення Теплицького районного суду від 16 січня 2009 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто 34\~517( тридцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 58 коп. матеріальної шкоди та судових витрат. З 2009 року відповідач став уникати зустрічей щоб розрахуватись із позивачем, тому [PERSON] була змушена розшукувати його до лютого 2021 року, коли знайшла адресу відповідача, звернулась до начальника Теплицького районного відділу виконавчої служби, постановою якого від 08.02.2021 з відповідача [PERSON] стягнута основна сума боргу в сумі 34\~517 грн. 58 коп., однак, у зв`язку з похилим віком відповідача та її поганим станом здоров`я своєчасно не було поставлено питання про стягнення сплати боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення сплати основного боргу та трьох процентів від простроченої суми відповідно до ст. 625 ЦК України, а саме відповідальність за порушення грошового зобов`язання, тому позивач просить стягнути з [PERSON] за порушення грошового зобов`язання за 13 років, 3% річних 13779,00 грн. та інфляційний збільшення 109\~298,11 грн. Від позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її участі в порядку спрощеного позовного провадження, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить задовільнити, не заперечує, щодо винесення заочного рішення по справі Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча належним чином повідомлявся про дату, час та місце розгляду справи, про причини своєї неявки суд не повідомив, у встановлений судом строк відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив, розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Теплицького районного районного суду Вінницької області від 16 січня 2009 року стягнуто з відповідача на користь позивача стягнуто 34\~517 (тридцять чотири тисячі п`ятсот сімнадцять) грн. 58 коп. матеріальної шкоди та судових витрат. 08.02.2021 постановою начальника Теплицького районного відділу виконавчої служби Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Задорожним Є.П. закінчено виконавче провадження про стягнення з [PERSON] 34517, 58 грн. з фактичним повним виконанням рішення. Відповідно до\~ст. 124 Конституції України, судові рішення ухвалюються іменем України і є обов`язковими до виконання на всій території України. Згідно зі\~ст.\~18\~ЦПК України - судові рішення, що набрали законної сили обов`язкові для всіх органів державної влади і органів місцевого самоврядування, підприємств, установ, організацій. Посадових чи службових осіб та громадян в підлягають виконанню на всій території України. Невиконання судового рішення є підставою для відповідальності, встановленої законом. Частиною 1\~ст.\~509\~ЦК України -\~визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За правилом ч.2\~ст. 625 ЦК України\~- в разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відтак, грошовим слід вважати будь-яке зобов`язання, що складається, у тому числі, з правовідношення, в якому праву кредитора вимагати від боржника виконання певних дій відповідає кореспондуючий обов`язок боржника сплатити гроші на користь кредитора. За змістом статей\~525,\~526 ЦК України\~- одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Положеннями\~статті 611 ЦК України\~- передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Відповідно до частини другої\~статті 625 ЦК України\~- нарахування інфляційних втрат на суму боргу та трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування останнім утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз норм статей\~525,\~526,\~599,\~611,\~625 ЦК України\~- дозволяє зробити висновок про те, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за договором позики, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання, передбаченої\~статтею 625 цього Кодексу. Вказаний висновок узгоджується з правовою позицією Верховного суду України від 01.10.2014 р. у справі №6-113цс14, від 30.03.2016 у справі №6-2168цс15. Згідно правової позиції, висловленої в постанові Верховного Суду України від 30.10.2013 у справі N6-59цс13, інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, і трьох процентів річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Зобов`язання, що виникли у відповідача на підставі судового рішення є грошовими та виражені в національній валюті. З матеріалів справи вбачається, що відповідач не виконав зазначені зобов`язання належним чином, внаслідок чого заборгованість істотно не зменшується, а грошові кошти знецінюються внаслідок інфляційних процесів. На підставі наведеного, відповідно до\~ст. 625 ЦК України\~та правових позицій Верховного Суду України по справах N6-59цс13, N3-65гс11, позивач обґрунтовано вимагає стягнення інфляційного нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, трьох процентів річних, оскільки це є відшкодуванням матеріальних витрат позивача від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та компенсація (плата) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами. Згідно із наданого позивачем розрахунку, правильність якого перевірена судом, сума 3% річних за період розрахунку з 18.03.2009 по 05.07.2022, складає 13779 грн., інфляційні нарахування за період розрахунку з квітня 2009 по червень 2022 становлять 109298,11 грн. (а.с. 10-15). Оскільки [PERSON] порушив зобов`язання, здійснив погашення основного боргу через 12 років, з дня ухвалення рішення, а тому суд приходить до висновку, що позивачем, на виконання вимог\~ст. 81 ЦПК України, доведені позовні вимоги, які знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, у зв`язку з чим підлягають повному задоволенню. Згідно ч. 2\~ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved