Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У червні 2021 року Фізична особа-підприємець [PERSON] звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] про відшкодування збитків в порядку регресу, в якому просив суд стягнути з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 13 216,90 грн., та судовий збір у розмірі 908,00 грн. та витрати на правову допомогу у розмірі 2 500,00 грн. Позовні вимоги мотивують тим, що 14.03.2017 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» (далі - ПрАТ «УПСК») та [PERSON] (далі - Відповідач) було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2757867. Відповідно до умов вказаного Полісу страхування ПрАТ «УПСК» взяв на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку за участю забезпеченого транспортного засобу марки «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » сплатити страхове відшкодування за шкоду заподіяну третім особам. 04.09.2017 року о 16 год. 25 хв. по вул. Бригадна в м. Одеса, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Одеса від 03.10.2017 року, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. З огляду на вищевказане, страховик пошкодженого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіля «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » - АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» звернувся до ПрАТ «УПСК» з заявою про виплату страхового відшкодування за Полісом №АК/2757867. Так, на підставі страхового акту №ОЦ/123/450/18/9003 від 19.04.2018 року страховику автомобіля «Toyota», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », ПрАТ «УПСК» було виплачено страхове відшкодування в розмірі: 13 216 грн. 90 коп. 01.10.2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та Фізичною особою-підприємцем [PERSON] укладено договір №01/10/2020 про відступлення права вимоги, відповідно до якого ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» відступає (передає), а Фізична особа-підприємець [PERSON] отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» по договорам страхування. В тому числі Фізична особа-підприємець [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за Полісом №АК/2757867 від 14.03.2017 року. Ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 13 липня 2021 року було вирішено передати справу за підсудністю до Шевченківського районного суду м. Києва. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 26 серпня 2021 року матеріали позову передані на розгляд судді Фроловій І.В. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03 лютого 2022 року позовну заяву було залишено без руху для усунення недоліків. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 25 српня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач свого представника в судове засідання не направив про день та час розгляду справи повідомлений належним чином, однак на адресу суду надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлена належним чином, поважність причин неявки не повідомила, відзив не надсилала. Неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею (ч.1 ст. 223 ЦПК України). За таких обставин, з урахуванням положень ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, на підставі наявних в справі доказів. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступного висновку. Як встановлено судом та вбачається з матеріалів справи, 14 березня 2017 року між ПрАТ «УПСК» та Відповідачем було укладено Поліс обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АК/2757867. 04 вересня 2017 року о 16 год. 25 хв. по вул. Бригадна в м. Одеса, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю автомобіля «Toyota» державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . Внаслідок вищезазначеної дорожньо-транспортної пригоди транспортним засобам було завдано механічних пошкоджень. Відповідно до Постанови Київського районного суду м. Одеса від 03 жовтня 2017 року, Відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративних правопорушень, передбачених ст. 124 КУпАП та притягнуто до адміністративної відповідальності. Водій пошкодженого автомобіля [PERSON] звернулася до АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» з повідомленням про настання події, що має ознаки страхового випадку та заяву на виплату страхового відшкодування за договором добровільного страхування транспортного засобу «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Відповідно до копії акту огляду транспортного засобу від 07.09.2017, копії ремонтної калькуляції транспортному засобу «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та рахунку №43 від 11.09.2017 року, завдано матеріальних збитків на суму 21 768,10 грн. АТ «СК «АХА СТРАХУВАННЯ» надіслало ПрАТ «УПСК» претензію на суму 21 768,10 грн, в якій просить компенсувати витрати за скоєну ДТП за участю автомобілів «Toyota» державний реєстраційний номер « [NUMBER] » та «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] ». Так, відповідно до страхового акту № ОЦ/123/450/18/9003 встановлено, що вартість матеріального збитку, завданого транспортному засобу «Volvo», державний реєстраційний номер « [NUMBER] », з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу, та з врахуванням безумовної франшизи згідно умов договору страхування в сумі 1000 грн., розмір страхового відшкодування становить 13 216 (тринадцять тисяч двісті шістнадцять) гривень 90 копійок. Відповідно до копії платіжного доручення №1940 від 20.04.2018 ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» перерахувала АТ «СК» АХА Страхування» 13 216,90 грн страхового відшкодування згідно акту №ОЦ/123/450/18/9003. З матеріалів справи та позовної заяви вбачається, що [PERSON] не повідомив ПрАТ «УПСК» про ДТП, з моменту його скоєння по теперішній час. Як вбачається з вищенаведеного, право регресної вимоги виникло у ПрАТ «УПСК» з моменту виплати страхового відшкодування, тобто з 20.04.2018 року, що підтверджується платіжним дорученням. Отже, відшкодувавши матеріальну шкоду в сумі 13 216 (тринадцять тисяч двісті шістнадцять) гривень 90 копійок., заподіяну Відповідачем внаслідок ДТП 04.09.2017 року, ПрАТ «УПСК» отримала право регресної вимоги до відповідача щодо стягнення суми виплаченого страхового відшкодування. З вищенаведеного вбачається те, що в розумінні статей Цивільного кодексу України, Закону України "Про страхування», Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у відповідача виникло зобов`язання перед позивачем відшкодувати завдані збитки в межах сплаченого позивачем страхового відшкодування. 01 жовтня 2020 року між ПрАТ «Українська пожежно-страхова компанія» та ФОП [PERSON] укладено договір цесії № 01/10/2020 про відступлення права вимоги. Так, відповідно до ч. 1 ст. 512 ЦК України, кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги), а згідно зі ст. 514 цього Кодексу до нового кредитора переходять права первісного кредитора в зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.п. 33.1, 33.1.4 ст. 33 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання дорожньо-транспортної пригоди, яка може бути підставою для здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), водій транспортного засобу, причетний до такої пригоди, зобов`язаний невідкладно, але не пізніше трьох робочих днів з дня настання дорожньо-транспортної пригоди, письмово надати страховику, з яким укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ), повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду встановленого МТСБУ зразка, а також відомості про місцезнаходження свого транспортного засобу та пошкодженого майна, контактний телефон та свою адресу. Якщо водій транспортного засобу з поважних причин не мав змоги виконати зазначений обов`язок, він має підтвердити це документально. Крім того, відповідно до п. 38.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника, якщо він не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону; Відповідно до статті 1166 Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до вимог статті 1188 Цивільного кодексу України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: 1) шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; 2) за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується; 3) за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування» та статті 993 Цивільного кодексу України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до п. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Відповідно до вимог ст. 1192 ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З урахуванням п. 72 висновку Великої Палати Верховного Суду у постанові у справі № 755/18006/15-ц (провадження N3 14-176цс18) від 4 липня 2018 року відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37). Відповідно п. 4. Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Таким чином, у зв`язку з вищевикладеним та зважаючи на те, що постанова суду в адміністративній справі, за якою відповідача визнано винним у вчиненні ДТП, набрала законної сили, у ФОП [PERSON] , як правонаступника кредитора, виникло право вимоги саме до відповідача, як до винної особи, в розмірі понесених витрат, тобто, збитків в порядку зворотної вимоги (регресу) в розмірі: 13 216,90 грн. Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, тому слід позов задовольнити повністю, а тому підлягає стягненню з [PERSON] на користь Фізичної особи-підприємця [PERSON] завданні збитки в порядку регресу у розмірі 13 216,90 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. На підставі ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат пов`язаних з розглядом справи належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з п. 9 ч. 3 ст. 175 ЦПК України витрати позивача на професійну правничу допомогу складають 2 500 (дві тисячі п`ятсот) гривень, що підтверджується актом до договору про надання правової допомоги №30/01/19 від 30.01.2019. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, а відтак, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати на оплату судового збору в розмірі 908,00 грн. та 2 500,00 витрат на правову допомогу.

Outcome: approved