Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Представник АКЦІОНЕРНОГО ТОВАРИСТВА «АКЦЕНТ-БАНК» (далі скорочено АТ \~«А-БАНК»)\~Шкапенко О.В.\~звернувся до\~суду з\~позовною заявою\~шляхом направлення\~поштовою кореспонденцією\~29\~квітня 2022\~року (надійшла\~до суду\~04\~травня 2022\~року),\~в якій\~просив суд стягнути з [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» заборгованість за кредитним договором №б/н від 24 березня 2018 року станом на 22 лютого 2022 року в загальному розмірі 24 944 грн. 36 коп., яка включає: заборгованість за кредитом 19 261 грн. 47 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 5 682 грн. 89 коп.; стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 2 481 грн.00 коп. Пред`явлені вимоги мотивовано тим, що 24 березня 2018 року між ПАТ «А-БАНК», правонаступником якого є АТ «А-БАНК», та [PERSON] було укладено кредитний договір шляхом підписання анкети-заяви б/н, згідно з якою позичальник отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок зі сплатою процентів за користування кредитом за ставкою 46,80% річних на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач підтвердив свою згоду на те, що підписана ним заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами банку», які викладені на офіційному банківському сайті https://a-bank.com.ua/terms, складають між ним та банком кредитний договір, що підтверджується підписом в анкеті-заяві. АТ «А-БАНК» свої зобов`язання за договором про надання банківських послуг виконав в повному обсязі, надавши відповідачу можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Однак відповідач не надавав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями, що має відображення у розрахунку заборгованості за договором, тим самим допустив порушення виконання покладених на нього зобов`язань. У результаті цього станом на 22\~лютого 2022\~року утворилась\~заборгованість в\~загальному розмірі\~24\~944\~грн.\~36\~коп.,\~яка включає:\~заборгованість за\~кредитом \~19\~261\~грн.\~47\~коп.,\~заборгованість по\~процентам за\~користування кредитом\~ 5\~682\~грн.\~89\~коп. На даний час відповідач продовжує ухилятись від виконання своїх зобов`язань і не погашає заборгованість, що є порушенням законних прав та інтересів АТ «А-БАНК». Ухвалою суду від 20 травня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду з відкриттям спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін (а.с.27). Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження за наявними у справі матеріалами. У встановлений судом строк жоден із учасників справи не подав клопотання про розгляд справи за їх участю в судовому засіданні. Представник позивача разом з позовною заявою направив до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності (а.с.4). Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, викликався неодноразово у встановленому законом порядку, протягом визначеного строку відзив на позов не подав. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, обраний позивачем спосіб захисту, категорію та складність справи, належне повідомлення відповідача, не подання відзиву у встановлений судом строк, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень представника позивача проти заочного розгляду справи. Суд акцентує увагу на тому, що навіть в умовах воєнного стану, введеного у зв`язку\~з військовою\~агресією Російської\~Федерації проти\~України Указом Президента\~України №64/2022\~від 24\~лютого 2022\~року та в черговий раз продовженого з 05 години 30 хвилин 23 серпня 2022 року строком на 90 діб на підставі Указу Президента України від 12 серпня 2022 року №573/2022, затвердженого Законом України №2500-ІХ від 15 серпня 2022 року, право особи на судовий захист не може бути обмежено, оскільки відповідно до ст.ст.10, 26 \~Закону України «Про правовий режим воєнного стану» \~у період воєнного стану повноваження \~судів не можуть бути припинені. Заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд доходить висновку про необхідність часткового задоволення позовних вимог, виходячи з такого. Судом встановлено, що 24 березня 2018 року [PERSON] підписав анкету-заяву №б/н, в якій зазначено, що ця заява разом з "Умовами та правилами надання банківських послуг" та "Тарифами Банку", які викладені на банківському сайті www.а-bank.ua, складають між ним та банком договір про надання банківських послуг (далі кредитний договір), що підтверджується підписом відповідача у заяві, а також, що він ознайомився та погодився з Умовами та Правилами надання банківських послуг і Тарифами банку, які були надані йому для ознайомлення в письмовому вигляді (а.с.8). Відповідно до умов укладеного договору ПАТ «А-БАНК» надало\~останньому\~кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку, з кінцевим терміном повернення, що відповідає строку дії картки. На підставі рішення загальних зборів акціонерів від 25 квітня 2018 року змінено організаційно-правову форму та найменування ПАТ «А-БАНК» на АТ «А-БАНК», що не є перетворенням юридичної особи, про що зазначено в п.1.1 Статуту (а.с.17-20). До анкети-заяви від 24 березня 2018 року позивачем долучено Витяг з Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ «АКЦЕНТ-БАНК», розміщених на офіційному веб-сайті https://a-bank.com.ua/terms в розділі «Умови та правила» Тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» (а.с.14), та паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.8-зворот). Згідно з наданим позивачем розрахунком, заборгованість [PERSON] за кредитним договором №б/н від 24 березня 2018 станом на 22 лютого 2022 року складає 24 944 грн. 36 коп. та включає: заборгованість за кредитом 19 261 грн. 47 коп., заборгованість по процентам за користування кредитом 5 682 грн. 89 коп. (а.с.5-7). Між сторонами виник спір щодо неналежного виконання відповідачем кредитних зобов`язань та наявності правових підстав для стягнення заборгованості в судовому порядку. Вирішуючи спір в межах заявлених вимог з дотриманням принципу диспозитивності цивільного судочинства, суд виходить з наступного. Згідно з ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Відповідно до ч.1 ст.626, ч.1 ст.628 ЦК України встановлено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Статтею 627 ЦК України передбачено, що відповідно до ст.6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст.639 ЦК України, договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Відповідно до ч.1 ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом ст.ст.525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору. Згідно зі ст.1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику, грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем, у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Таким чином, в разі укладення кредитного договору відсотки за користування позиченими коштами поділяються на встановлену законом, розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства, та договірні, розмір та підстави стягнення якої визначаються сторонами в самому договорі. Банк, пред`являючи вимоги про погашення кредиту, просив стягнути складові його повної вартості, зокрема заборгованість за тілом кредиту 19 261 грн. 47 коп., заборгованість за відсотками за користування кредитом 5 682 грн. 89 коп. Позивач, обґрунтовуючи право вимоги в цій частині, в тому числі їх розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором, посилався на Витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в Акцент-Банку, які є невід`ємною частиною спірного договору, а також паспорт споживчого кредиту за програмою «Кредитна картка» (а.с.8-9, 10-13, 14). Відповідно до ст.ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони на інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених ст.82 цього Кодексу. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Отже, обґрунтування наявності обставин повинні здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року принципу справедливості розгляду справи судом. Сторона, яка посилається на ті чи інші обставини, знає і може навести докази, на основі яких суд може отримати достовірні відомості про них. В іншому випадку, за умови недоведеності тих чи інших обставин, суд вправі винести рішення у справі на користь протилежної сторони. Таким чином, доказування є юридичним обов`язком сторін і інших осіб, які беруть участь у справі. Процесуальний закон містить вимоги до доказів, на підставі яких суд встановлює обставини справи, а саме: докази повинні бути належними, допустимими, достовірними, а у своїй сукупності - достатніми. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування За своєю природою змагальність судочинства засновується на розподілі процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства суду та сторін (позивача та відповідача). Розподіл процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності втілюється у площині лише прав та обов`язків сторін. Отже, принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Тягар доведення обґрунтованості вимог пред`явленого позову за загальним правилом покладається на позивача, а доведення заперечень щодо позовних вимог покладається на відповідача. Натомість, АТ «А-БАНК» не надано суду жодного доказу щодо типу виданої відповідачу\~ кредитної картки, здійснивши нарахування відсотків, виходячи з відсоткової ставки 46,80 % щомісячно, з наданням суду Витягу з Умов та правил надання банківських послуг в А-Банку, які розміщені на сайті:\~https://a-bank.com.ua/terms\~в розділі «Умови та Правила» тарифи користування кредитною карткою «Універсальна» та Паспорт споживчого кредитування, які не містять інформації щодо предмета доказування, зокрема, щодо типу виданої відповідачеві кредитної картки, адже у Паспорті зазначено два види кредитних карт «Універсальна», «Універсальна GOLD» з різними відсотковими ставками, в той час як АТ «А-БАНК» не надав суду доказів щодо типу виданої саме відповідачу\~кредитної картки. Так, наданий позивачем Витяг містить лише виклад умов використання кредитної картки «Універсальна» та не підписаний позичальником. При цьому, Паспорт споживчого кредиту містить інформацію щодо використання кредитних карт «Універсальна» та «Універсальна GOLD», які емітуються банком, в той час як порядок та умови використання яких не є тотожними. При цьому, в Паспорті споживчого кредиту, підписаному відповідачем 24 березня 2018 року, вказано, що ця інформація зберігає чинність та є актуальною до 01 липня 2018 року та умови договору про споживчий кредит можуть відрізнятися від інформації, наведеної в цьому Паспорті споживчого кредиту, та можуть залежати від проведеної кредитодавцем оцінки кредитоспроможності споживача з урахуванням, зокрема, наданої ним інформації про майновий та сімейний стан, розмір доходів (а.с.9). Відтак, позивачем не доведено, що на момент підписання анкети-заяви інформація, викладена в паспорті споживчого кредиту, була актуальною за умовами кредитування саме для відповідача з урахуванням його майнового, сімейного стану, платоспроможності тощо. Отже, у даному випадку відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді сплату відсотків за конкретною ставкою. З огляду на зазначене суд приходить до висновку щодо відсутності підстав вважати, що при укладенні договору з відповідачем ПАТ «А-БАНК», правонаступником якого є АТ «А-БАНК», дотримався вимог, передбачених чинним законодавством України про повідомлення споживача про умови кредитування та узгодження зі споживачем саме тих умов, які вважав узгодженими банк. Інший висновок не відповідав би принципу справедливості, добросовісності та розумності та уможливив покладання на слабшу сторону споживача невиправданий тягар з`ясування змісту кредитного договору. З огляду на зазначене, суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч.1 ст.634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки Умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача, неодноразово змінювалися самим АТ «А-БАНК» в період з часу виникнення спірних правовідносин до моменту звернення до суду із вказаним позовом, тобто кредитор міг додати до позовної заяви Витяг з Тарифів та Витяг з Умов у будь-яких редакціях, що найбільш сприятливі для задоволення позову. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачеві Умови та правила надання банківських послуг, відсутність у анкеті-заяві відомостей про тип виданої кредитної картки, розмір процентів за користування кредитом, обсяг відповідальності за порушення своєчасного виконання зобов`язань позичальником, надані банком Витяг з Тарифів та Витяг з Умов не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного із відповідачем кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. Вищезазначене повністю узгоджується із правовим висновком Великої Палати Верховного Суду у справі № 342/180/17-ц від 03 липня 2019 року. На підставі\~наведеного,\~суд приходить\~до висновку\~щодо відсутності\~правових підстав\~для задоволення\~позовних вимог\~в частині\~стягнення з\~відповідача заборгованості\~за відсотками за користування кредитом в розмірі 5 682 грн. 89 коп. Слід зауважити, що вимог про стягнення процентів за користування позиченими коштами та інших сум за прострочення виконання грошового зобов`язання, з підстав та у розмірах, встановлених актами законодавства, зокрема ст.ст.625, 1048 ЦК України, позивач не пред`явив, а тому суд вирішує спір в межах заявлених вимог. Разом з тим вказані обставини не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позову АТ «А-БАНК» щодо стягнення заборгованості за фактично отриманими та використаними позичальником коштами, які у добровільному порядку АТ «А-БАНК» не повернуті. Так, доведеність факту отримання відповідачем кредитної картки із встановленим на ній кредитним лімітом, активне користування нею, що відображено у розрахунку заборгованості, в сукупності є свідченням наявності між сторонами кредитно-договірних зобов`язань. Відповідно до розрахунку, наданого позивачем, станом на\~22 лютого 2022 року відповідач, з урахуванням часткового виконання зобов`язань за кредитним договором, має заборгованість за тілом кредиту в розмірі\~19 261 грн. 47 коп., з якої 15\~832 грн. 29 коп. поточна, 3429 грн. 18 коп. прострочена (а.с.5-7). При цьому, на погашення заборгованості за кредитним договором відповідач періодично вносив кошти, у тому числі востаннє у серпні 2021 року (а.с.6-зворот). Таким чином, відповідно до проведеного судом розрахунку, з урахуванням відомостей, зазначених в наданому позивачем розрахунку, встановлено, що станом на 22 лютого 2022 року розмір заборгованості за тілом кредиту складає 19 261 грн. 47 коп., яка є доведеною та підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання розподілу судових витрат згідно зі ст.141 ЦПК України, суд враховує часткове задоволення позовних вимог (77%), а тому вважає за необхідне стягнути з відповідача [PERSON] на користь АТ «А-БАНК» в рахунок відшкодування документально підтверджених витрат по сплаті судового збору 1910 грн. 37 коп. пропорційно частині задоволених вимог (а.с.22).

Outcome: partial