Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з відповідною заявою в якій, з урахуванням зміни предмету заявлених вимог, просить встановити факт її проживання у місті Марганець Дніпропетровської області на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 1968 по 1979 рік. Заявлені вимоги обґрунтовані тим, що вона у період з 1968 по 1979 роки проживала та працювала у м. Марганець Дніпропетровської області Української РСР. Вказане підтверджується документами про здобуття освіти, довідками комунального підприємства та записами в трудовій книжці. Встановлення даного факту їй необхідно для визначення підстави для набуття громадянства України за територіальним походженням, а саме за ч.1 ст.8 Закону України «Про громадянство України». Ухвалою судді Володарсько-Волинського районного суду Житомирської області від 01.10.2021 року заяву [PERSON] залишено без руху та надано строк для усунення недоліків, що не перевищує десяти календарних днів. Ухвалою судді від 23.10.2021 року у зв`язку з усуненням недоліків вказаних в ухвалі суду від 01.10.2021 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. Представник заявника [PERSON] адвокат Хоменко С.О., в судовому засіданні заявлені вимоги підтримав, просив їх задовольнити з підстав, наведених в заяві. Представник заінтересованої особи, Управління Державної\~міграційної служби\~України в\~Житомирській області, вказала, що документально підтверджено проживання [PERSON] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» лише у період з 1972 по 1974 роки, у зв`язку з чим не заперечують щодо задоволення заяви лише в цій частині. В іншій частині заяви слід відмовити, оскільки факт проживання заявника у місті Марганець Дніпропетровської області в інші роки не знайшов свого документального підтвердження. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, приходить до наступного висновку. Статтею 15 Цивільного кодексу України\~визначено,\~що кожна\~особа має\~право на\~захист свого\~цивільного права\~у разі\~його порушення,\~невизнання або\~оспорювання.\~Кожна особа\~має право\~на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звертатися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.293 ч.2 п.5 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2\~ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначеного іншого порядку їх встановлення. Відповідно до частини першої статті 8 Закону України «Про громадянство України» особа, яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра, син чи дочка, онук чи онука народилися або постійно проживали до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або яка сама чи хоча б один з її батьків, дід чи баба, рідні (повнорідні та неповнорідні) брат чи сестра народилися або постійно проживали на інших територіях, що входили на момент їх народження або під час їх постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки є особою без громадянства або іноземцем, який подав зобов`язання припинити іноземне громадянство, та подала заяву про набуття громадянства України, а також її неповнолітні діти реєструються громадянами України. Відповідно до пункту 25 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, затвердженого Указом Президента України від 27 березня 2001 року № 215, для оформлення набуття громадянства України за територіальним походженням особа, яка постійно проживала до 24 серпня 1991 року на території, що стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили під час постійного проживання особи до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (частина перша статті 8 Закону), подає документи, передбачені підпунктами «а», «в» пункту 24 цього Порядку, а також документ, що підтверджує факт постійного проживання особи на зазначених територіях. У пункті 44 Порядку встановлено, що у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Судом встановлено, що заявник [PERSON] , [INFO] , є громадянином Грузії, що підтверджується паспортом № [NUMBER] , виданим Міністерством юстиції 29 жовтня 2019 року (а.сп.6). Відповідно до копії атестату про середню освіту [NUMBER] виданого 28 червня 1974 року, [PERSON] , у 1974 році закінчила повний курс Новопокровської середньої школи з виробничим навчанням (а.сп.9). Також в 1974 році [PERSON] , яка народилась [INFO] , закінчила повний курс виробничого навчання за професією (спеціальністю) бібліотекар; рішенням кваліфікаційної комісії Новопокровської середньої школи від 14 травня 1974 року [PERSON] присвоєно кваліфікацію бібліотекаря (а.сп.10). Відповідно до листа Комунального опорного закладу освіти «Новопокровський заклад загальної середньої освіти І-ІІІ ступенів» Новопокровської селищної ради Дніпропетровської області №309 від 08 грудня 2021 року, наданого на запит управління ДМС в Житомирській області, громадянка [PERSON] , [INFO] , дійсно навчалась в «Новопокровській середній школі з виробничим навчанням в складі IX-X класів» в період з 01.09.1972 р. по 27.06.1974 р. про що свідчать записи у книгах наказів від 1972 року та 1974 року: наказ від 25.08.1972 року №122 «Про зарахування учнів до 9-х класів»; наказ від 27.06.1974 року №97 «Про випуск зі школи учнів 10-х класів та переведення 9-х класів до 10-го» (а.сп.80) Згідно з відомостями трудової книжки виданої 11 липня 1974 року, [PERSON] у період з 12.07.1974 по 30.06.1976 працювала на Марганецькій стрічкоткацькій фабриці; у період з 07.10.1977 по 10.03.1978 працювала на посаді бібліотекаря в середній школі №10 м. Марганець (а.сп.8). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про шлюб щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00009063302, сформованого 24 травня 2011 року, [PERSON] 03 грудня 1976 року зареєструвала шлюбу з громадянином [PERSON] ; після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] » (а.сп.11). Згідно з свідоцтвом про розірвання шлюбу серії [NUMBER] виданого повторно 06 травня 2011 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, шлюб між чоловіком [PERSON] і дружиною [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за №67 від 11 квітня 1979 року; після реєстрації розірвання шлюбу дружині присвоюється прізвище « [PERSON] » (а.сп.12). Відомостями свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] виданого 10.07.1985 року стверджується, що [PERSON] 10 липня 1985 року уклала шлюб з громадянином [PERSON] ; після реєстрації шлюбу дружина отримала прізвище « [PERSON] » (а.сп.15). На підтвердження факту постійного проживання на території, яка стала\~територією України\~відповідно до\~Закону України\~«Про правонаступництво\~України»,\~у період\~з 1968\~по 1971\~роки заявник [PERSON] надає копію довідки, яка видана КП «Горкоммунхоз» м.Марганець 29.11.2010 року (а.сп.18). За змістом заяви, вказана довідка має підтвердити факт проживання матері заявника разом з заявником за адресою: [ADDRESS] у період з 1968 по 1973 роки. Доказами у цивільному процесуальному праві визнаються будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1 ст. 76 ЦПК України). Відповідно до положень ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Враховуючи положення ст. 81 ЦПК України, заявник у цій справі зобов`язаний довести ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх вимог, подати такі докази. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд звертає увагу, що довідка видана КП «Горкоммунхоз» м. Марганець 29.11.2010 року (а.сп.18) містить закреслення щодо місця прописки, не містить відтиску печатки відповідного підприємства, а також прізвища та ініціалів посадової особи, яка її підписала. Крім того, відповідна довідка не містить підстави (джерела), звідки взято відповідну інформацію. Також в матеріалах справи відсутні докази, що зазначена в довідці гр. [PERSON] , 1937 р.н. є матірю заявника. За вказаних обставин такий доказ не може достеменно підтвердити доводи заявника про те, що вона проживала на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 1968 по 1971 роки. Суд критично оцінює наданні представником заявника листи прокуратури Житомирської області за №04/2-173-07 від 28.07.08 та №07/173-07 від 25.07.08, відповідно до змісту яких встановлено, що заявник проживала на території України з 1967 до 1979 року, оскільки в них не зазначено на підставі яких документів (доказів) було визначено період проживання заявника на території України, а також органи прокуратури не мають повноважень встановлювати факт проживання особи на території України. Інших доказів, які б підтверджували факт проживання [PERSON] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України» безпосередньо у період з 1968 по 1971 роки матеріали справи не містять. Крім того матеріали справи не містять належних та допустимих доказів, які б підтверджували факт проживання [PERSON] у м.Марганець Дніпропетровської області в 1979 році. З огляду на вищевикладене, враховуючи дослідженні письмові докази, суд приходить до висновку про доведеність факту проживання [PERSON] на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», у період з 01 вересня 1972 року по 10 березня 1978 року.

Outcome: partial