Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою, яку в ході судового розгляду уточнила, у якій просила виділити їй у власність 2/5 частини будинковолодіння по [ADDRESS] . В обґрунтування заявленого позову посилається на те, що їй на праві приватної власності належить 2/5 частки житлового будинку з господарськими спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Власником 3/5 частки вищевказаного житлового будинку з господарськими спорудами була [PERSON] , правонаступниками якої являються співвідповідачі. Позивачка стверджує, що спірний будинок вже давно розділений між співвласниками на дві квартири що мають самостійні входи та комунікації, кожна із частин можуть бути виділена та функціонувати як окремий об`єкт нерухомого майна. Здійснити виділ у позасудовому порядку позивачка не має можливості, оскільки [PERSON] не виявляла бажання укласти договір про виділ у натурі частки з спільного нерухомого майна. Зважаючи на вказане позивач просить виділити належну їй у власність 2/5 частини будинковолодіння по [ADDRESS] а саме із житлового будинку «А-І» житлову кімнату №2-3 площею 11, 7 кв.м.; та житлову кімнату №2-4 площею 12,7 кв.м.; прибудову «а», а саме коридор №2-1 площею 12,1 кв.м.; та кухню №2-2 площею 4,2 кв.м.; погріб «а1»; загальною площею 40,7 кв.м. та житловою площею 24,4 кв.м., хлів «В. Відповідачі відзив на позов не подали. В судове засідання позивач не з`явилася, подала до суду заяву, у якій вимоги позову підтримала, справу просила розглянути у її відсутність. Відповідачі в судове засідання повторно не з`явилися, будь-яких заяв, клопотань до суду не подали, причину неявки суду не повідомили. У відповідності до ст. 280 ЦПК України, за відсутності заперечень з боку позивача проти такого вирішення справи, суд вважає можливим розглянути справу на підставі наявних в ній даних та доказів в порядку заочного розгляду. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи суд доходить таких висновків. Судом встановлено, що позивачці [PERSON] на підставі договору дарування від 20 квітня 1977 року, посвідченого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Гавріловою Г.Г., реєстровий № 2-605, на праві приватної власності належить 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] . Згідно договору дарування від 06 березня 1996 року, посвідченого державним нотаріусом Красилівської державної нотаріальної контори Шлейник М.С., реєстровий № 886, [PERSON] набула права приватної власності на 3/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель та споруд по [ADDRESS] . [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Спадщину після смерті [PERSON] , зокрема право власності на 3/5 частки оспорюваного житлового будинку з надвірними спорудами прийняла її дочка [PERSON] , про що подала до заяву до Красилівської державної нотаріальної контори (а.с.179). [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . Ухвалою Красилівського районного суду Хмельницької області від 27 січня 2021 року залучено до участі в справі правонаступників [PERSON] \~спадкоємців [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Згідно відомостей з довідки про технічні показники об`єкта нерухомого майна, наявність (відсутність) нового будівництва, реконструкції, капітального ремонту, перепланування №128 від 02 травня 2018 року дворогосподарство в [ADDRESS] складається з житлового будинку, визначеного на плані літерою А-1, прибудови «а», погребу «а1», прибудови «а2», прибудови «а3», хліва «Б», хліва «б», хліва «В». Зміст права власності, яке полягає у праві володіння, користування та розпорядження своїм майном визначено у\~статті 317 ЦК України. Стаття 321 ЦК України\~закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений\~статтею 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом. Відповідно до частин першої, другої\~статті 319 ЦК України\~власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно з частиною першою\~статті 356 ЦК України\~власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Частинами першою-третьою\~статті 358 ЦК України\~передбачено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до\~статті 364 ЦК України\~співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (частина друга\~статті 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Компенсація співвласникові може бути надана лише за його згодою. Право на частку у праві спільної часткової власності у співвласника, який отримав таку компенсацію, припиняється з дня її отримання. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. За змістом наведених норм виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частці в праві спільної власності та припинення права спільної часткової власності на відповідне майно. Шляхом виділу частки у майні припиняється спільна часткова власність, і особа стає власником відокремленого майна. Юридичне значення виділу частки полягає у тому, що учасник отримує в натурі майно, яке відповідає його частці, як самостійний об`єкт. Отже, виділ частки передбачає виокремлення частини об`єкта у самостійний об`єкт. Частка, яка виділяється, повинна бути саме окремим об`єктом нерухомого майна, як і частка, яка залишається в іншого власника (власників), у розумінні\~статті 181 ЦК України. Внаслідок виділу частки з нерухомого майна, утворюється два самостійних об`єкта майна. Пунктом 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04 жовтня 1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності на житловий будинок» визначено, що різні господарські будівлі (літні кухні, сараї тощо) є підсобними будівлями і складають з будинком одне ціле. Тому при відчуженні жилого будинку вони переходять до нового власника разом з будинком, якщо при укладенні договору про відчуження не було обумовлено їх знесення або перенос попереднім власником. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 19 травня 2021 року у справі № 501/2148/17 (провадження № 61-22087св19) зроблено висновок, що «відповідно до\~статті 367 ЦК України\~майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту наведених норм права, поняття «поділ» та «виділ» не є тотожними. При поділі майно, що знаходиться в спільній частковій власності, поділяється між усіма співвласниками, і правовідносини спільної часткової власності припиняються. При виділі частки правовідносини спільної часткової власності, як правило, зберігаються, а припиняються лише для співвласника, частка якого виділяється. Винятком з цього правила є ситуація, коли майно належить на праві спільної часткової власності двом співвласникам, - тоді має місце поділ спільного майна.\~Тобто, поділ спільного майна відрізняється від виділу частки співвласника або припинення його права на частку в спільному майні однією суттєвою ознакою - у разі поділу майна право спільної часткової власності на нього припиняється. Відповідно до статей\~183,\~367 ЦК України\~виділ частки в натурі (поділ будинку) може мати місце за наявності технічної можливості виділення кожній із сторін відокремленої частини будинку із самостійним виходом (квартири), яка відповідає розміру їх часток у приватній власності або наявності технічної можливості переобладнання будинку в ізольовані квартири. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників з урахуванням конкретних обставин поділ (виділ) може бути проведений зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Відтак визначальним для виділу частки або поділу будинку в натурі, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування будинком, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу будинку відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права стосовно спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, суд, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), повинен передати співвласнику частки жилого будинку та нежилих будівель, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню будівлі. Під неспівмірною шкодою господарського призначення слід розуміти суттєве погіршення технічного стану жилого будинку, перетворення в результаті переобладнання жилих приміщень у нежитлові, надання в рахунок частки приміщень, які не можуть бути використані як житлові через невеликий розмір площі або через неможливість їх використання (відсутність денного світла тощо). У тих випадках, коли в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина жилого будинку, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на будинок. Враховуючи те, що після виділу частки зі спільного нерухомого майна відповідно до\~статті 364 ЦК України\~право спільної часткової власності припиняється, при виділі такої частки власнику, що виділяється, та власнику (власникам), що залишається, має бути виділена окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вхід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні\~статті 181 ЦК України. Аналогічні висновки містяться у постанові Верховного Суду України від 03 квітня 2013 року у справі № 6-12цс13, які підтримав Верховний Суд у постановах від 05 грудня 2018 року у справі № 170/289/16-ц, від 24 грудня 2020 року у справі № 457/725/16-ц, від 10 травня 2022 року у справі №592/9330/16-ц, від 27\~липня 2022\~року у\~справі №\~463/6258/15-ц. Згідно висновку судової будівельно-технічної експертизи №680/019 від 04 листопада 2019 року виділ в натурі (розподіл) для [PERSON] 2/5, а для [PERSON] (ймовірної спадкоємиці [PERSON] ), правонаступниками якої, у відповідності до ст. 1268 ЦК України є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , 3/5 частин житлового будинку із господарськими будівлями по [ADDRESS] , з дотриманням фактичного (існуючого) порядку користування є технічно можливим, пропонується виділити [PERSON] приміщення житлового будинку «А-І», в тому числі прибудову «а» та погріб «а1»; коридор №2-1 площею 12,1 кв. м.; кухня №2-2 площею 4,2 кв.м.; житлова кімната №2-3 площею 11, 7 кв.м.; житлова кімната №2-4 площею 12,7 кв.м.; загальною площею 40,7 кв.м. та житловою площею 24,4 кв.м., з господарських будівель: Хлів «В». [PERSON] (її спадкоємцям) висновком експертизи пропонується виділити приміщення житлового будинку «А-І», в тому числі прибудови «а2» та «а3», коридор №1-1 площею 10,4 кв.м.; кухня №1-2 площею 7,0 кв.м.; житлова кімната №1-3 площею 9,7 кв.м.; житлова кімната №1-4 площею 13,7 кв.м.; житлова кімната №1-5 площею 9,8 кв.м.; житлова кімната №1-6 площею 11,4 кв.м.; веранду №1-І площею 2,8 кв.м.; загальною площею 64.8 кв.м. та житловою площею 44,6 кв.м.; з господарських будівель: Хлів «Б» та Хлів «б». Вищевказаний виділ співпадає з фактичним та історично складеним порядком користування домоволодінням. Для ізольованого користування виділеними дольовими частинами житлового будинку, згідно даного варіанту розподілу додаткових робіт проводити не потрібно. Висновок судової будівельно-технічної експертизи відповідачами не оспорювався.\~ Зважаючи на те, що виділ належної позивачеві частки із спільної часткової власності в окремий об`єкт нерухомого майна є технічно можливим, належна їй частина будинковолодіння є відокремленою, має свій вхід та комунікації, суд вважає за можливе на підставі ст. 364 ЦК України виділити [PERSON] в натурі із спільної часткової власності 2/5 частки житлового будинку з господарськими будівлями, як окремий об`єкт нерухомого майна, відповідно до запропонованого експертом варіанту поділу, який не порушуватиме прав сторін та враховує фактичне використання сторонами нерухомості. На стягненні судових витрат позивач не наполягає. Користуючись принципом диспозитивності, визначеним ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд не виходить за межі заявлених позовних вимог, а тому підстав для стягнення судових витрат з відповідача на користь позивача не вбачається. На підставі викладеного та

Outcome: approved