Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини в твердій грошовій сумі та просить стягнути з відповідача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , у розмірі 3000,00 грн щомісяця, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня подання позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позову [PERSON] вказала на те, що вони з відповідачем мають трьох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] , [INFO] проживає разом з нею та перебуває на її утриманні, відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. З [PERSON] сімейні стосунки припинені, сторони проживають окремо. З часу припинення сімейних відносин між сторонами, [PERSON] постійно та проживає з позивачем за адресою:\~ [ADDRESS] ,\~а зареєстрована\~за адресою:\~ [ADDRESS] , суперечок з вказаного приводу між батьками, не виникає. Дочка [PERSON] повністю знаходиться на її утриманні. [PERSON] не бере участі в утриманні дитини, будь-яких коштів добровільно не надає, але має достатні кошти для утримання дитини. Позивачка не працює, знаходиться у відпустці по догляду за іншою дитиною віком до трьох років, отримує тільки соціальні виплати, тому коштів на утримання дочки не вистачає. [PERSON] самостійного доходу не має. [PERSON] працює переважно за кордоном, має суттєвий дохід в іноземній валюті, точний розмір якого позивачці невідомий. Зазначає, що [PERSON] зобов`язаний утримувати свою неповнолітню дочку до досягнення нею повноліття, тому просить позов задовольнити. Ухвалою судді від 18.08.2022 відкрито провадження у справі, вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачем 28.09.2022 надано відзив на позовну заяву, в якому посилається на те, що сторони перебували у шлюбі з 12.11.2005 по 23.06.2009, мають трьох спільних неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Про стягнення аліментів на двох інших дітей в розмірі 3000,00 грн позивачка також звернулася до Заводського районного суду м. Запоріжжя та справа перебуває на розгляді. Вважає розмір аліментів на [PERSON] , [INFO] , якій виповнилось 16 років, є завищеним , оскільки прожитковий мінімум на дитину віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2022 по 30.06.2022 - 2618 гривень, з 01.07.2022 по 30.11.2022 - 2744 гривні, з 01.12.2022 по 31.12.2022 - 2833 гривні; мінімальний гарантований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить з 01.01.2022 по 30.06.2022 - 1309 гривень, з 01.07.2022 по 30.11.2022 - 1372 гривні, з 01.12.2022 по 31.12.2022 1416,5 гривень. 03.10.2022 р. до суду надійшла відповідь на відзив, за змістом якої позивач відхиляє доводи позивача, наведені у відзиві на позов та наполягає на задоволенні позовних вимог. Позивачка [PERSON] та її представник адвокат Железняк Л.В. в судове засідання не з`явилися. Представником позивачки 27.10.2022 подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності позивачки та її представника, позов підтримують частково, просять стягнути з [PERSON] аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень. Відповідач [PERSON] та його представник адвокат Левицька Ю.В. в судове засідання не з`явилися. Представником відповідача подано письмову заяву про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника. Разом з тим відповідач 27.10.2022 надав заяву, в якій зазначив, що згоден на стягнення з нього аліментів на доньку [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі 2000 гривень на місяць. Відповідно до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності зі ст.180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з нормами ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. За нормами ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно з вимогами ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. За нормами ч.1 ст.95 ЦПК України письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору. Судом встановлено та підтверджено матеріалами справи, що 12 листопада 2005 року [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , уклали шлюб, який зареєстрований Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції, актовий запис № 412, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим 12.11.2005. Відповідно до свідоцтва про розірвання шлюбу серії [NUMBER] від 23.06.2009, шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний, актовий запис № 130 від 23.06.2009. Сторони мають дітей [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Заводським відділом реєстрації актів цивільного стану Запорізького міського управління юстиції від 28.09.2006р., а також [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що сторонами не заперечується. Донька [PERSON] , [INFO] , зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №104-28/02-1880 від 04.08.2022, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради та проживає разом з позивачкою за адресою: [ADDRESS] , що сторонами не заперечується. Відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання особи №5601_04-47 від 17.08.2022, виданою Департаментом реєстраційних послуг Запорізької міської ради. Судом встановлено, що сторони проживають за різними адресами, донька [PERSON] ,\~ [INFO] , перебуває на утриманні позивачки. Відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, яка ратифікована\~постановою ВР N789-XII від 27.02.1991 року, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Частинами першою та другою статті 27 Конвенції визначено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення, в межах своїх здібностей і фінансових можливостей, умов життя, необхідних для розвитку дитини. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у\~Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Згідно з нормами ч.1 та 2\~ст.141 СК України\~мати, батьки мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно\~ст.179 СК України\~аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Відповідно до\~ст.180\~СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення повноліття. Згідно зі\~статтею 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними і той із батьків хто проживає окремо від дитини може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Нормами ч.1\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з нормами ч.1 мт.184\~ЦПК України\~суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. На підставі ст.79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. За вимогами ч.3 ст.199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За ст.7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 р.» встановлено прожитковий мінімум: для дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Отже, враховуючи вказані норми законодавством визначено мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину на час розгляду справи для дітей віком від 6 до 18 років. З урахуванням встановлених обставин, що мають істотне значення, норм статті 180 СК України щодо рівного обов`язку кожного з батьків по забезпеченню дитині необхідного матеріального утримання, визнання позовних вимог відповідачем в розмірі 2000,00 гривень на утримання дитини, та враховуючи заяву позивачки, яка погодилась зі стягненням з відповідача на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , аліментів в розмірі 2000,00 гривень, суд вважає за можливе визначити аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] , [INFO] в твердій грошовій сумі в розмірі 2000,00 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня подання заяви до суду і до повноліття що не буде порушувати права відповідача та забезпечить утримання неповнолітньої дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України суд\~допускає негайне\~виконання рішень\~у справах\~про стягнення\~аліментів -\~у межах\~суми платежу\~за один\~місяць. У відповідності з ст.141 ЦПК України якщо позивача, на користь якого ухвалено рішення, звільнено від сплати судового збору, він стягується з відповідача в дохід держави пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Позивач звільнений від сплати судового збору, тому з відповідача слід стягнути на користь держави судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved