Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивачі Буравльови звернулися до суду з позовом до Дніпровської міської ради , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору приватний нотаріус Галушка О.В., про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. На обґрунтування позову позивачі зазначили, що [INFO] померла тітка позивача [PERSON] - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть. Позивач [PERSON] є племінником померлої та вони з дружиною є також спадкоємцями четвертої черги. Інші спадкоємці відсутні, заповіт не було складено померлою, тому єдині спадкоємці є позивачі Буравльови, які проживали з [PERSON] однією родиною з 2015 року понад 5 років на день відкриття спадщини. Після смерті тітки залишилась спадщина у вигляді квартири. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса для подання заяви про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що вони зі спадкодавцем не були зареєстровані за однією адресою на день відкриття спадщини. Факт спільного проживання позивачів без реєстрації з тіткою та здійснення догляду за нею підтверджується актом від 18.01.2021 року про фактичне місце проживання спадкодавця, довідкою про причину смерті № 1302 , копією договору про організацію та проведення поховання, копією договору про надання ритуальних послуг, копією товарних чеків на придбання товарів для поховання , копією довідки про здійснення організації кремації за рахунок власних коштів, копією свідоцтва про поховання, копією акту про непроживання особи за місцем реєстрації, копією договорів позики від 04.02.2015 року та від 01.03.2017 року. Просять суд задовольнити позов, встановивши факт постійного проживання спадкоємців [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, до суду надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Позивачка [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, пояснила, що тітка чоловіка [PERSON] була похилого віку, після смерті дядька [PERSON] в 2001 році вона жила одна. Організацією поховання дядька займався позивач [PERSON] , він же встановив померлому пам`ятник в 2003 році. З того часу вони допомагали [PERSON] у побутових речах: купували продукти, речі, організовували та оплачували санаторно-курортне лікування. В зв`язку з погіршенням здоров`я в лютому 2015 року запросили [PERSON] до себе жити, доглядали та утримували її. Про це відомо сусідам та друзям родини. Вони разом проживали за адресою: [ADDRESS] . В квітні 2021 року [PERSON] померла від коронавірусу. Позов підтримала, просила задовольнити. Представник позивачів адвокат Крісак М.В. в судовому засіданні позов підтримала, на його задоволенні наполягала. Представник відповідач в судове засідання не з`явився, подав до суду візив, в якому просив суд ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Третя особа приватний нотаріус Галушка О.В. в судове засідання не з`явилася, до суду надала заяву про розгляд справи за її відсутності. Суд, вислухавши пояснення учасників процесу, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про наявність підстав для задоволення позову з огляду на таке: З матеріалів цивільної справи вбачається, що [INFO] померла [PERSON] , [INFO] , у віці 83 років, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 19.04.2021 року, актовий запис № 680. Після смерті [PERSON] залишилась спадщина у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] , яка належала їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 29.03.2001 року після смерті чоловіка [PERSON] . Позивач [PERSON] є племінником покійного [PERSON] , що підтверджує копія свідоцтва про народження від 08.09.1951 року, де батьками позивача зазначені [PERSON] та [PERSON] . Батько позивача [PERSON] був рідним братом чоловіка [PERSON] [PERSON] , що підтверджують копії свідоцтв про народження, де батьками зазначені [PERSON] та [PERSON] . Факт спільного проживання позивачів без реєстрації з тіткою [PERSON] підтверджується актом від 18.01.2021 року про фактичне місце проживання спадкодавця [PERSON] з 2015 року разом з [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , довідкою про причину смерті № 1302 , копією договору про організацію та проведення поховання [PERSON] від 18.04.2021 року, де замовником зазначена позивачка [PERSON] , копією договору про надання ритуальних послуг від 18.04.2021 року, копією товарних чеків на придбання товарів для поховання , копією довідки про здійснення організації кремації за рахунок власних коштів [PERSON] , копією свідоцтва про поховання, копією акту про непроживання з лютого 2015 року [PERSON] за місцем реєстрації [ADDRESS] , оскільки потребувала опіки та проживала у родичів, копією договорів позики від 04.02.2015 року та від 01.03.2017 року квартири , які укладала [PERSON] в 2015 році та в 2017 році щодо належної їй на праві власності квартири за адресою: [ADDRESS] , копіями квитанцій на придбання [PERSON] санаторно-курортних путівок для оздоровлення [PERSON] . З показань допитаної в судовому засіданні свідка [PERSON] судом встановлено, що вона понад 30 років знає подружжя позивачів, бо мешкають в одному дворі, підтримують дружні стосунки. [PERSON] тітка [PERSON] жила у Буравльових з лютого 2015 року за адресою: [ADDRESS] . Вона бувала у них у гостях, [PERSON] виходила до них, спілкувалися з нею. Буравльови опікувалися тіткою, купували речі, продукти, разом гуляли, ходили до магазину. [PERSON] померла в квітні 2021 року. Позивач [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Галушки О.В. для подання заяви про прийняття спадщини, але йому було відмовлено у зв`язку з тим, що він не зареєстрований за однією адресою зі спадкодавцем [PERSON] . Згідно з ч. 2 ст. 1220 ЦК України, часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Згідно зі ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 N 7, виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому розглядаються заяви про встановлення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до правового висновку, висловленого у Постанові Верховного Суду від 10.01.2019 року у справі N 484/747/17, відсутність реєстрації місця проживання спадкоємця за місцем проживання спадкодавця не може бути доказом того, що він не проживав зі спадкодавцем, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно зі статтею 2 Закону України "Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні" не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені частиною третьою статті 1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами, які були надані позивачем, та оцінені судом. Згідно з ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Щодо спадкоємців, які на час відкриття спадщини постійно проживали спільно із спадкодавцем, встановлюється презумпція прийняття спадщини, яка може бути спростована лише шляхом подання ними заяви про відмову від спадщини до нотаріальної контори. Для тих спадкоємців, які не проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, єдиним виявом бажання прийняти спадщину є заява про це, подана до нотаріального органу (ч. 1 ст. 1269 ЦК України). При цьому, слід враховувати, що чинним законодавством не розкривається поняття постійного місця проживання фізичної особи, тому визнання цього факту розцінюється законом як встановлення факту, що має юридичне значення. Згідно з п. п. 4.10 п. 4 гл. 10 розділу 2 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України видача свідоцтва про право на спадщину спадкоємцям, які прийняли спадщину, жодним строком не обмежена. Тобто спадкоємець, який прийняв спадщину, може звернутися за видачею свідоцтва протягом будь-якого часу після закінчення строку, встановленого для прийняття спадщини. Особливе значення при цьому має факт постійного проживання спадкоємця на час відкриття спадщини разом із спадкодавцем, який підтверджує фактичне прийняття спадщини і має бути доведений спадкоємцем. В останньому випадку зазначені обставини є підставою для звернення з позовом або заявою (в залежності від наявності або відсутності спору щодо спадкового майна) про встановлення факту постійного проживання разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, а не з позовом про надання додаткового строку для прийняття спадщини (п. 2 Листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 16.05.2013). Отже, законодавець в даному випадку висунув вимогу про обов`язковість постійного проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що ставить прийняття спадщини в такому випадку в залежність від факту спільного постійного проживання вказаних осіб. Як випливає із п. 3.22 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, у разі відсутності у паспорті спадкоємця відмітки про реєстрацію його місця проживання доказом постійного проживання із спадкодавцем можуть бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець на день смерті спадкодавця проживав разом із цим спадкодавцем; реєстраційний запис у паспорті спадкоємця або в будинковій книзі, який свідчить про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Згідно роз`яснень, викладених у п. п. 2, 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» N 7 від 30.05.2008, якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд про встановлення цих фактів. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення факту постійного проживання із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Якщо постійне проживання особи зі спадкодавцем на час відкриття спадщини не підтверджено відповідними документами, у зв`язку з цим нотаріус відмовив особі в оформленні спадщини, спадкоємець має право звернутись в суд з заявою про встановлення факту постійного проживання з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Виходячи з наведеного, суд вважає, що в судовому засіданні підтвердився факт постійного проживання спадкоємців [PERSON] та [PERSON] зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , однією сім`єю понад п`ять років до часу відкриття спадщини, а тому позовні вимоги підлягають задоволенню. На пiдставi викладеного,

Outcome: approved