Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про виділ частки в натурі із земельної ділянки, що перебуває у спільній частковій власності, припинення права спільної часткової власності. В позовній заяві вказував на те, що він та відповідач є співвласниками земельної ділянки (по 1/2 частині кожен) загальною площею 5,0570 га, яку успадкували від [PERSON] . Дана земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Астарта Прихоролля» згідно додаткової угоди №1 від 06.01.2017 року. Через спір між співвласниками щодо оренди земельної ділянки позивач просить поділити у натурі земельну ділянку, кадастровий номер 5323285200:00:004:0094, виділивши [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) частини земельної ділянки площею 2,5285 гектарів із загальної площі 5,0570 гектарів, що розташована на території Миргородської міської ради Полтавської області (колишньої Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з розробленим висновком експерта судової земельно-технічної експертизи що зафарбоване червоним кольором, визнавши за [PERSON] право власності на неї, а також виділивши [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) частини земельної ділянки площею 2,5285 гектарів із загальної площі 5,0570 гектарів, що розташована на території Миргородської міської ради Полтавської області (колишньої Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області), цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, в межах згідно з розробленим висновком експерта судової земельно-технічної експертизи що зафарбоване зеленим кольором, визнавши за [PERSON] право власності на неї. Також позивач просить припинити право спільної часткової власності [PERSON] та [PERSON] на земельну ділянку загальною площею 5,0570 га, кадастровий номер 5323285200:00:004:0094, яка розташована на території Миргородської міської ради Полтавської області (колишньої Петрівцівської сільської ради Миргородського району Полтавської області), з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. В позовній заяві позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] понесені судові витрати. Ухвалою судді від 22.09.2022 прийнято до розгляду позовну заяву та відкрито провадження у справі. Постановлено розгляд справи проводити за правилами загального провадження, призначено підготовче засідання. В підготовче засідання 02.11.2022 позивач [PERSON] та його представник, адвокат Харченко О. В. не з`явилися, від представника позивача надійшла заява про розгляд справи без її участі та участі позивача, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в підготовче засідання не з`явився, направив заяву про розгляд справи у його відсутність, проти задоволення позовних вимог не заперечує. У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подав. В зв?язку з неявкою в судове засідання сторін, відповідно до ст. 247 ч.2 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За наявності у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності сторін, що не з`явилися в судове засідання. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є співвласниками земельної ділянки (по 1/2 частині кожен) загальною площею 5,0570 га., яку успадкували від [PERSON] (а.с. 4, 5). Дана земельна ділянка знаходиться в оренді ТОВ «Астарта Прихоролля» згідно додаткової угоди №1 від 06.01.2017 року (а.с.9). Відповідно до висновку експерта №17 від 02.06.2022 року за результатами проведення земельно-технічної експертизи було запропоновано варіант поділу спірної земельної ділянки, який відповідає чинним нормам Закону та не порушує права сторін (а.с.12-16). Стаття 321 ЦК України закріплює конституційний принцип непорушності права власності, передбачений ст. 41 Конституції України. Він означає, що право власності є недоторканим, власник може бути позбавлений або обмежений у його здійсненні лише відповідно і в порядок, встановлених законом. Поняття спільної часткової власності визначено у частині першій статті 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Частиною третьою статті 358 ЦК України встановлено, що кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. Частиною першою та третьою статті 364\~ЦК України визначено, що співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності та у разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації. Відповідно до статті 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. За змістом цієї норми виділ частки зі спільного майна - це перехід частини цього майна у власність учасника спільної власності пропорційно його частки в праві спільної власності й припинення для цієї особи права на частку у спільному майні. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України, за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення позову по суті, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі. Враховуючи вищенаведене та

Outcome: approved