Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

13 вересня 2021 року позивач звернулась до суду із вказаним позовом, у якому просить стягнути на її користь з відповідача збитки, спричинені залиттям квартири у розмірі 58643,78 грн. та судові витрати. Обґрунтування заявлених вимог зазначено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Поверхом вище, над квартирою позивача, розташована квартира [ADDRESS] , яка належить відповідачу. 5 червня 2021 року з вини відповідача через витік води у її квартирі відбулося залиття квартири позивача. Наслідком залиття квартири стало пошкодження стелі та стін, ламінату у кімнаті й коридорі, та пошкодження рами дверної коробки. Відповідно до пункту 2.3.6. Правил утримання житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітету України з питань житлово-комунального господарства №79 від 17 травня 2005 року у разі залиття квартири, організація (підприємство), яка надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає відповідний акт. Згідно Акту приймання-передачі житлового комплексу або його частини на баланс, будинок за адресою: [ADDRESS] , передано на баланс ТОВ «Експлуатаційна Компанія «Комфорт-Майстер». 5 червня 2021 року комісією у складі представників обслуговуючої компанії в телефонному режимі було повідомлено про факт залиття квартири [ADDRESS] та про необхідність провести огляд квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідач направила свого сина, який відчинив двері до квартири [ADDRESS] та надав можливість членам комісії здійснити огляд квартири, де були наявні ознаки залиття підлоги водою у ванній кімнаті, що спричинило залиття підлоги у її квартирі, після чого вода потрапила до квартири позивача поверхом нижче та спричинила збитки. Для встановлення розміру збитків, завданих залиттям квартири, позивач залучив спеціаліста в галузі інженерно-будівельного проектування в частині кошторисної документації, та згідно кошторисного розрахунку розмір завданих становить 58643,78 грн. Позивач, посилаючись на положення статей 22, 319, 1166 ЦК України звернулася за захистом своїх прав до суду. Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 27 вересня 2021 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання о 10:00 17 листопада 2021 року. У призначене підготовче засідання з`явився представник позивача. Відповідач до суду не з`явилась, про день, час та місце судового засідання повідомлялася у встановленому законом порядку. У зв`язку з неявкою відповідача та відсутністю доказів про її належне повідомлення про розгляд справи, підготовче засідання було відкладено на 11:00 на 18 січня 2022 року. 14 січня 2022 року до суду від представника позивача надійшло клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи з додатками. У підготовче засідання, призначене на 18 січня 2022 року з`явився представник позивача. Відповідач до суду не з`явилась, про розгляд справи повідомлялася у встановлений законом спосіб та як убачається із матеріалів справи, судову кореспонденцію, надіслану на адресу місця проживання відповідача, адресату не вручено з причин «за закінченням терміну зберігання». Також, про судове засідання, призначене на 18 січня 2022 року відповідач була повідомлена шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на сайті Вишгородського районного суду Київської області. Ухвалою від 18 січня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 16 березня 2022 року об 11:00 про що відповідача повідомлено шляхом надсилання судової повістки на адресу, вказану у позовній заяві, де квартира є належною відповідачу, а також шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на сайті Вишгородського районного суду Київської області. Судове засідання, призначене на 16 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням Наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу». Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання у справі визначено 12:00 21 червня 2022 року, про що повідомлено сторін судовими повістками. 6 червня 2022 року до суду засобами поштового зв`язку надійшла заява про розгляд справи у відсутність позивача та за наявними у справі доказами. У судове засідання, призначені на 21 червня, 30 серпня та 9 листопада 2022 року сторони не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлялися у встановленому законом порядку. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності сторін, суд враховує заяви позивача від 6 червня та 13 вересня 2022 року про розгляд справи у її відсутності, проти заочного рішення не заперечує, а також те, що суд ужив усіх заходів для належного повідомлення відповідача про розгляд справи, а саме шляхом надсилання судових повісток та шляхом розміщення оголошення про її виклик до суду на офіційному сайті суду, що відповідно до частини 11 статті 128 ЦПК України є належним повідомленням, крім цього, уся інформація щодо цього судового провадження міститься на сайті «Судова влада України», проте відповідач до суду не з`явилася, поважності причини неявки суду не повідомила. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Враховуючи наявність умов, визначених у частині першій статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про задоволення позову з таких підстав. Відповідно до частини першої статті 4 ЦПК України, статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно із частиною першої частини першої статті 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості. Також, згідно інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомості, убачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] відповідач у справі. Згідно Акту прийому-передачі житлового комплексу або його частини, будинок за адресою: [ADDRESS] , перебуває на балансі обслуговуючої компанії ТОВ «Експлуатаційна Компанія «Комфорт-Майстер». 8\~вересня 2020\~року між\~позивачем та\~обслуговуючою компанією\~укладено Договір\~№70\~ про\~компенсацію витрат\~на управління/утримання\~будинку та\~прибудинкової території,\~виконання інших\~додаткових робіт,\~ щодо управління/утримання будинку та прибудинкової території, виконання інших додаткових робіт за адресою: [ADDRESS] . Як зазначає позивач, 05 червня 2021 року, з квартири, поверхом вище, яка належить відповідачу, сталося залиття після чого, комісією у складі представників обслуговуючої компанії було телефоном повідомлено відповідача про факт залиття квартири [ADDRESS] та про необхідність провести огляд квартир [ADDRESS] та [ADDRESS] . Відповідач направила на місце свого сина, який і відчинив двері до квартири [ADDRESS] та надав можливість членам комісії здійснити огляд квартири. 16 червня 2021 року комісією представників ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер» у складі: майстра Девель Л.Е., ст.сантехніка [PERSON] , мешканця квартири [ADDRESS] [PERSON] було складено акт на предмет обстеження квартири [ADDRESS] . При обстеженні квартири комісією встановлено наступне: затоплення сталося по ймовірній причині (винуватець) затоплення квартири [ADDRESS] ; при обстеженні квартири [ADDRESS] точної причини не виявили, під лінолеумом у коридорі та під плиткою у ванній мокра стяжка підлоги, при відкриті стяжки дефект труб не виявили, явного протікання не видно. У квартирі [ADDRESS] частково пошкоджено: стеля та стіни у кімнаті (відклеїлись шпалери); частково пошкоджена дверна коробка та ламінат у кімнаті; у коридорі частково пошкоджена стеля. Власниці квартири [ADDRESS] [PERSON] не було вдома - двері не відчинила, тому її підпис відсутній (на момент складання акту). Затоплення сталося 5 червня 2021 року, власниця на дату затоплення відсутня, двері відчинив син. Відповідно до п. 2.3.6. Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій, затверджених наказом Державного комітетуУкраїни з питань житлово-комунального господарства №76 від 17 травня 2005 року у разі залиття квартири, організація (підприємство), яка надає послуги з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій складає відповідний акт. Вказаний акт залиття суд вважає є належним та допустимим доказом. Такої ж правової позиції дотримується й\~Верховний Суд у постанові від 27 грудня 2019 у справі №\~686/11256/16-ц. Для встановлення розміру збитків, завданих залиття квартири, позивач залучив спеціаліста в галузі інженерно-будівельного проектування у частині кошторисної документації, а саме інженера проектувальника [PERSON] , кваліфікаційний сертифікат серії АР №002869 з 25 вересня 2017 року по 27 вересня 2017 року (свідоцтво №00099). Згідно зведеного кошторисного розрахунку вартості об`єкта будівництва №1/6 щодо визначення розміру збитку внаслідок залиття квартири [ADDRESS] складає 58643,78 грн. Статтею 319 ЦК України встановлено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. При здійсненні своїх прав та виконанні обов`язків власник зобов`язаний додержуватися моральних засад суспільства. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Відповідно до статті 322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до\~статті 10\~ЖК Української\~РСР (у\~редакції,\~чинній на\~час спірних\~правовідносин) громадяни зобов`язані дбайливо ставитися до будинку, в якому вони проживають, використовувати жиле приміщення відповідно до його призначення, додержувати правил користування жилими приміщеннями, економно витрачати воду, газ, електричну і теплову енергію.Жилі будинки і жилі приміщення не можуть використовуватися громадянами на шкоду інтересам суспільства. Відповідно до\~статті 151\~ЖК Української\~РСР (у\~тій самій\~редакції) громадяни, які мають у приватній власності жилий будинок (квартиру), зобов`язані забезпечувати його схоронність, провадити за свій рахунок поточний і капітальний ремонт, утримувати в порядку придомову територію. Безгосподарне утримання громадянином належного йому будинку (квартири) тягне за собою наслідки, передбачені Цивільним кодексом Української РСР. Положеннями статті 177 ЖК Української РСР (у тій самій редакції) встановлено, що громадяни, зобов`язані забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно-технічного та іншого обладнання. Відповідно до пункту 7 Правил користування приміщенням житлових будинків та прибудинкових територій, затверджених Постановою Кабінету міністрів від 24 січня 2009 року № 45, власники квартир, наймачі та орендарі зобов`язані забезпечувати збереження сантехнічного обладнання та при появі несправностей вжити заходів їх усунення власними силами. Згідно пунктом\~7\~частини другої\~статті 7 Закону\~України «Про\~житлово-комунальні\~послуги» - Індивідуальний споживач зобов`язаний: допускати у своє житло (інший об`єкт нерухомого майна) управителя, виконавців комунальних послуг або їхніх представників у порядку, визначеному законом і договорами про надання відповідних житлово-комунальних послуг, для ліквідації аварій, усунення неполадок санітарно-технічного та інженерного обладнання, його встановлення і заміни, проведення технічних та профілактичних оглядів і перевірки показань приладів - розподілювачів теплової енергії та/або вузлів обліку, що забезпечують індивідуальний облік споживання відповідної комунальної послуги у квартирі (приміщенні) багатоквартирного будинку. Згідно з частиною першої статті 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Частиною другою статті 22 ЦК України передбачено, що збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); 2) доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Загальні положення про відшкодування завданої майнової шкоди закріплені в положеннях статті 1166 ЦК України. Відповідно до частини першої, другої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Отже, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини: якщо в процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності та диспозитивності цивільного процесу саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності його вини в завданні шкоди позивачу. Таким чином, з огляду на вищенаведені норми законів та надані докази, суд вважає, що відповідач, несе обов`язок по забезпеченню схоронності свого житла, санітарно-технічного та іншого обладнання в квартирі, пошкодження якого в даному випадку стало причиною залиття квартири позивачки, також суд враховує обставини встановлені Актом залиття від 16 червня 2021року, складеного та підписаного представниками ТОВ «ЕК «Комфорт-Майстер», та вважає, що відповідальність за завдану шкоду позивачці має нести саме [PERSON] . Відповідачем не було спростовано належними та допустимими доказами своєї вини у завданні шкоди позивачу внаслідок залиття квартири. Доказами є будь які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Згідно із статтею 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення . Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно із положеннями частини третьої статті 12 та частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи,які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи, що обставини, на які посилається позивач у позовній заяві ґрунтуються на наявних в матеріалах справи доказах, суд прийшов висновку про задоволення позову. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути сплачений судовий збір у сумі 908,00 гривень.

Outcome: approved