Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

В листопаді 2021 року Ізмаїльська міська рада Ізмаїльського району Одеської області звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, обґрунтовуючи позовні вимоги тим, що квартира [ADDRESS] знаходиться у комунальній власності. Відповідачі зареєстровані за вказаною адресою. В ході перевірок паспортного режиму, які проводилися КП «Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» було встановлено, що відповідачі за даною адресою не проживають понад 6 років, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 05.08.2020 року, 12.11.2020 року, 12.02.2021 року. Місце проживання відповідачів на теперішній час позивачу не відомо. Таким чином, позивач вважає, що відповідачі втратили право на користування вказаним житловим приміщенням, тому звернувся\~із позовними\~вимогами,\~якими просить\~визнати [PERSON] ,\~ [PERSON] \~такими,\~що втратили\~право користування\~житловим приміщенням\~за адресою:\~ [ADDRESS] . Представник позивача в судове засідання не з`явилася, про час, дату та місце розгляду справи була сповіщена належним чином, надала суду заяву, в якій вказала, що просить суд розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі, просила суд їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідачі в судове засідання не з`явилися, про час та місце розгляду справи були сповіщені належним чином за адресою реєстрації та через розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області https://iz.od.court.gov.ua/sud1510/, про причину неявки суд не повідомили, тому суд відповідно до ч.1 ст.280, ч.4 ст.223 ЦПК України ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів у зв`язку з відсутністю заперечень проти такого вирішення справи представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Згідно положень ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст.391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод в здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383 ЦК України\~та\~ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання в права власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17.07.1997 року, закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст.316,\~317,\~319,\~321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його прав, хоч би ці порушення і не були поєднанні з позбавленням володіння. Способи захисту права власності передбачені ст.ст.16,\~386,\~391 ЦК України. Згідно із ч.1 ст.71 ЖК Української РСР при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Відповідно до ст.72\~ЖК Української РСР визнання особи, що втратила право користування житловим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені терміни проводиться в судовому порядку. В судовому засіданні встановлено, що власником 3/20 частки, що складає квартиру [ADDRESS] зареєстрована міська\~рада на підставі рішення виконавчого комітету Ізмаїльської міської ради №849 від 13.12.1949 року, зареєстроване в реєстрі прав власності на нерухоме майно в реєстровій книзі за №50г-289 від 30.10.2006 року. 17/20 частин вищевказаного об`єкта нерухомості виділені в окремий об`єкт нерухомості на підставі рішення Ізмаїльського міськрайонного суду Одеської області від 09.09.2019 року, справа №500/1907/19, що підтверджується довідкою КП «Ізмаїльське МБТІ» від 29.09.2022 року №536/1. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] зареєстровані у квартирі [ADDRESS] , що підтверджується довідкою КП Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» від 26.04.2021 року №207 (а.с.4) та довідкою виконавчого комітету Ізмаїльського району Одеської області від 01.12.2021 року №13/04-12-456 (а.с.4,13). В ході перевірок паспортного режиму, які проводилися КП «Ізмаїльської міської ради «Житсервіс» встановлено, що [PERSON] , [PERSON] у квартирі [ADDRESS] не проживають, що підтверджується актами перевірки паспортного режиму від 05.08.2020 року, 12.11.2020 року, 12.02.2021 року (а.с.5, 6, 7). Відповідно до ст.129 Конституції України, ст.ст.12,13,77,78,79,80,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною 1 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Відповідно до абзацу 6 ч.1 ст.3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація це внесення відомостей до паспортного документа про місце проживання або місце перебування із зазначенням адреси житла особи та внесення цих даних до реєстраційного обліку відповідного органу спеціально уповноваженого центрального органу виконавчої влади з питань реєстрації. Тобто правовою підставою для перебування на реєстраційному обліку є проживання чи перебування в житлі за певною адресою. Згідно ст. 7 цього Закону\~зняття з реєстрація місця проживання особи здійснюється органом реєстрації на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. За таких\~обставин,\~оскільки відповідачі не проживають у квартирі, розташованій за адресою: [ADDRESS] більше 6 місяців, вони втратили право користування житлом. Своїм перебуванням на теперішній час на реєстраційному обліку у квартирі [ADDRESS] , який належить позивачу, відповідачі створюють перешкоди в реалізації позивачем в повному обсязі прав та охоронюваних законом інтересів власника зазначеного майна, тобто порушують ч.ч. 1,2 ст. 317, ч.ч. 1,2 ст. 319 ЦК України. Згідно ст.7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» підставою для зняття з реєстрація місця проживання особи є судове рішення, яке набрало законної сили, про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Відповідно до вимог ст.ст.\~12,\~13,\~78,\~81, 82 ЦПК України\~суд розглядає\~цивільні справи\~в межах\~заявлених вимог\~і на\~підставі доказів\~сторін та\~інших осіб,\~які беруть\~участь у\~справі, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим позов задовольнити та визнати [PERSON] , [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] , оскільки позовні вимоги обґрунтовані. За правилами ст.141 ЦПК України судові витрати підлягають стягненню з відповідачів.

Outcome: approved