Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають у зареєстрованому шлюбі з 16 жовтня 2010 року, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] ; -на сьогоднішній день фактичні шлюбні відносини між ними з відповідачем припинено; -після припинення їх шлюбних відносин з відповідачем вони з сином проживають окремо, вона самостійно займається його вихованням та утриманням; -всі обов`язки щодо піклування про фізичний та духовний розвиток дитини, його навчання, підготовку до самостійного життя, забезпечення всім необхідним: харчуванням, медичним доглядом, лікуванням вона здійснює самостійно; -відповідач матеріальної допомоги на утримання сина не надає, участі у його вихованні та утриманні не приймає; -відповідач є працездатною особою, а тому має всі можливості утримувати сина; -як їй відомо, аліментів відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших дітей чи утриманців він не має; -вважає, що встановлення аліментів у твердій грошовій сумі - є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий дохід відповідача, а тому на її думку, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини в ромірі 3500грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, звернулася з позовом до суду та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі - в розмірі 3500грн. щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду і до досягнення дитиною повноліття. Позивачка в судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву /а.с.23/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила провести розгляд справи без її участі.\~\~\~ Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, 21.10.2022 подав до суду клопотання /а.с.14/, згідно якого заявлені вимоги визнав в повному обсязі та просив провести розгляд справи в його відсутність. Але, крім того відповідачем\~ 21.10.2022 було подано до суду відзив на позовну заяву /а.с.15-18/, в якому відповідач вказав, що: -позовну вимогу про стягнення з нього на користь позивачки аліментів на утримання неповнолітньої дитини він визнає частково; -позивачкою не надано достатніх, належних та допустимих доказів, які б в сукупності свідчили про наявність правових підстав для задоволення позову в повному обсязі та способу стягнення аліментів, виходячи з наступних підстав: -26.09.2022 рішенням Хустського районного суду шлюб між ними з позивачкою розірвано; -після припинення шлюбних відносин та їхнього спільного проживання з позивачкою, а саме: з серпня 2022 року між ними була усна домовленість, що син буде проживати разом з позивачкою; -інформація стосовно того, що він не надає матеріальної допомоги на утримання сина, є непідтвердженою та неправдивою; -він систематично, щонеділі забирав та забирає дитину, з якою відвідує заклади відпочинку, дитячі майданчики, зокрема, допомагав з підготовкою до навчального року і неодноразово надавав кошти позивачці на утримання сина; -позивачка, звернувшись з даним позовом до суду, жодним чином не вказала за який рахунок утримує їхнього сина, що їхня дитина забезпечена всім необхідним та має належні умови для її розвитку, адже на момент їх спільного проживання з позивачкою, вона ніде не працювала і на даний час також не працює; -таким чином, позивачка жодним чином не надала доказів щодо витрат, які несе по догляду за дитиною;\~\~ -крім того, позивачка у своєму позові просить стягнути з нього на утримання дитини аліменти в розмірі 3500грн. щомісячно, тобто у твердій грошовій сумі, однак установлення розміру аліментів у твердій грошовій сумі можливо у разі, якщо важко або неможливо визначити розмір аліментів у частці; -твердження позивачки, а саме: «зважаючи на мінливий дохід відповдіача», - є неправдивим, позивачці достеменно відомо місце його роботи та суму заробітної плати; -його місцем роботи є ТзОВ «ВЕРІ ГУД» з 09.02.2022 по теперішній час, де він працює на посаді водія транспортних засобів, що підтверджується довідкою №1 від 24.08.2022;\~\~\~\~ -його заробітна плата - 7000-8000грн. «в середньому на руки»; -тобто, він має встановлений дохід, на підставі якого можливо визначити розмір аліментів у частині;\~\~ -відповідач згідний сплачувати аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ? частини від всіх видів його заробітку /доходу/ щомісячно, що є не меншим ніж 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність позивачки та відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 16 жовтня 2010 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачкою /а.с.3-4/. Відповідач [PERSON] з 09.02.2022 по теперішній час /24.08.2022 час видачі довідки/ працює в ТОВАРИСТВІ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРІ ГУД» на посаді Водія транспортних засобів /а.с.21/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивачка у своєму позові: відповідач є працездатною особою, а тому має всі можливості утримувати сина; як їй відомо, аліментів відповідач нікому не сплачує, стягнень по виконавчим документам з нього не проводиться, інших дітей чи утриманців він не має; встановлення аліментів у твердій грошовій сумі - є найбільш доцільним, зважаючи на мінливий дохід відповідача, а тому на її думку, відповідач повинен сплачувати аліменти на утримання їхньої дитини в розмірі 3500грн. щомісячно, до досягнення ним повноліття, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Як вказав відповідач у своєму відзиві: він має з 09.02.2022 постійне місця роботи працює на посаді водія транспортних засобів ТОВ «ВЕРІ ГУД», де його заробітна плата - 7000-8000грн. «в середньому на руки», надавши при цьому в якості доказу довідку з цього місця роботи, але тільки про факт самої роботи /а.с.21/. При цьому відповідач не надав суду ніяких доказів розміру своєї щомісячної заробітної плати /як він вказав в відзиві - 7000-8000грн. «в середньому на руки»/. Крім того, ні позивачка, ні відповідач взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дітей лежить обов`язок забезпечувати дітей фінансово, тим самим створивши їм умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітньої дитини та потреб для забезпечення її гармонійного розвитку, враховуючи те, що відповідач не надав суду ніяких доказів розміру своєї щомісячної стабільної заробітної плати, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітньої дитини. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивачку; -позивачка не надала суду ніяких доказів свого заробітку /доходу/; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 липня 2022 року 2744 грн.; -сторони мають неповнолітню дитину віком 8 років; -мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 липня 2022 року не може бути меншим, ніж 1372грн.00коп.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 2744грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі по 3500грн. щомісячно; -відповідачем не надано суду жодних доказів недостатності /достатності/ свого заробітку /доходу/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - в розмірі по 2500грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у визначеному вище розмірі 2500грн. щомісячно, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992грн.40коп., від сплати якого позивачка звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial