Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

30.12.2015 р. Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції звернувся до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про зобов`язання [PERSON] та [PERSON] звільнити надане їм у тимчасове користування приміщення гуртожитку Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції, а саме кімнату [ADDRESS] та стягнення суми заборгованості за проживання в гуртожитку Центру за період з 03.09.2015 р. по 10.11.2015 р. в розмірі 22779,32 гривень. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції як правонаступник Державного закладу післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації керівних працівників промисловості» належить приміщення, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] . За цією ж адресою знаходиться гуртожиток. Відповідач разом з неповнолітньою донькою був тимчасово поселений до кімнати № [NUMBER] гуртожитку, як внутрішньо переміщені особи. Оскільки відповідач відмовляються вносити плату за проживання в гуртожитку станом на 10.11.2015 р. виникла заборгованість в розмірі 22779,32 гривень. Крім того, позивач в обґрунтування позову посилався на те, що на прохання Управління туризму при Київській міській державній адміністрації відповідач був поселений тимчасово. Гуртожиток не є об`єктом комунальної власності або соціальним житлом, а тому не може забезпечувати постійне проживання внутрішньо переміщених осіб за власник рахунок, на підставі чого позивач просить зобов`язати відповідача разом з неповнолітньою донькою звільнити займане приміщення. 05.02.2016 р. позивач подав заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просив стягнути не лише суму заборгованості, а виселити відповідача з неповнолітньою донькою із займаного приміщення в гуртожитку та стягнути судові витрати. 05.04.2016 . в зв`язку із зміною назви позивача судом проведена заміна на Інститут права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України. 02.06.2016 р. судом до участі у справі в якості третьої особи на стороні відповідача з метою захисту інтересів неповнолітньої залучено Службу у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації. 07.07.2016 р. позивачем подана заява про зменшення розміру позовних вимог, відповідно до якої позивач просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 21088,57 гривень. 08.07.2016 р. судом постановлена ухвала про об`єднання в одне провадження справи за позовом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України до [PERSON] , який діє в своїх інтересах та інтересах неповнолітньої [PERSON] , третя особа:Служба у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації про виселення та стягнення заборгованості зі справою за позовом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України до [PERSON] про стягнення заборгованості та зобов`язання звільнити приміщення. 20.12.2016 р. до участі у справі в якості третіх осіб без самостійних вимог залучено Міністерство юстиції України, Департамент соціальної політики Київської міської державної адміністрації. Відповідно до ухвали Голосіївського районного суду м.Києві від 20.12.2016 р. заяви позивача від 27.07.2016 р. та 18.10.2016 р., а також заяву від 24.10.2016 р., подану на виконання ухвали суду від 18.10.2016 р. про зміну предмету позову та розміру позовних вимог повернуто позивачу. 24.03.2017 р. позивачем подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої просить розірвати договір про надання послуг з тимчасового проживання в гуртожитку, укладений між державним закладом післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості», правонаступником якого є Інститут права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України та [PERSON] , [PERSON] , зобов`язати відповідачів звільнити кімнату № № [NUMBER], [NUMBER] в гуртожитку Інституту, стягнути заборгованість з оплати послуг з тимчасового проживання за період з 03.09.2015 р. по 10.11.2015 р. в розмірі 52431,28 гривень, яка 16.05.2017 р. прийнята в провадження суду. 16.05.2017 р. [PERSON] , [PERSON] залучені до участі у справі в якості законних представників неповнолітніх дітей: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . 26.02.2018 р. Інститутом права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України подана заява про зміну предмету позову, відповідно до якої просять стягнути солідарно з [PERSON] , [PERSON] заборгованість в розмірі 164013,99 гривень за фактичне перебування в гуртожитку, 3% річних в розмірі 6666,26 гривень, інфляційні втрати в розмірі 30248,84 гривні, а всього 200929,09 гривень, а також судові витрати у справі. Позовні вимоги в частині виселення з гуртожитку та зобов`язання звільнити кімнати просив залишити без розгляду. Відповідачами подано відзив на позовну заяву, відповідно до яких останні просять відмовити у задоволенні позову, оскільки, на думку відповідачів, він заявлений неналежним позивачем, зазначаючи, що Центр підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості, на балансі якого знаходився гуртожиток по [ADDRESS] , не є ліквідованим в розумінні закону і не виключений з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Крім того, в обґрунтування заперечень відповідачі посилались на те, що вони були поселені до гуртожитку як внутрішньо переміщені особи із зони, де проводилась антитерористична операція, і відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» мають право сплачувати лише комунальні послуги. Наданий позивачем розрахунок заборгованості відповідачі вважають необгрунтованим, оскільки до нього включені до відшкодування витрати, що не повинні сплачуватись відповідно до спеціального Закону, а також до стягнення пред`явлені суми за комунальні послуги, які не надавались. 17.07.2018 р. позивачем подана відповідь на відзив, відповідно до якої позивач зазначає, що Інститут є балансоутримувачем примішення за адресою: [ADDRESS], а отже є належним позивачем у даній справі. Крім того, позивач зазначає, що відповідачі були заселені до гуртожитку на загальних підставах, а отже у них відсутнє право на безоплатне проживання, Інститутом не укладались договори з місцевими органами влади щодо часткової оплати вартості тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб, а отже відповідачі повинні сплачувати вартість проживання за встановленими закладом тарифами. Службою у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації подані письмові пояснення з приводу заявлених позовних вимог, відповідно до яких Службою зазначено, що відповідачі разом зі своїми неповнолітніми дітьми мають право на проживання у житловому приміщенні гуртожитку відповідно до положень Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб», а обов`язок щодо оплати ними за користування житловим приміщенням підлягає виконанню з урахуванням соціальних пільг та гарантій, котрі надані їм державною з огляду на їх статус, як внутрішньо переміщених осіб, склад їх сім`ї, а також стан здоров`я відповідача [PERSON] . Служба просить прийняти рішення з якнайкращим забезпеченням прав і законних інтересів малолітніх дітей. 05.11.2018 р. відповідачами подані письмові заперечення з приводу відповіді позивача на відзив, в яких виклали доводи, зазначені у відзиві. 06.11.2018 р. судом постановлена ухвала про залишення позовних вимог про розірвання договору, зобов`язання звільнити приміщення без розгляду. 06.11.2018 р. судом вирішено питання про закриття підготовчого провадження. В ході судового розгляду представники позивача підтримали позовні вимоги і обґрунтування позову в повному обсязі, просили його задовольнити, з підстав, зазначених в позовній заяві, посилаючись на те, що відповідачі були поселені до гуртожитку Інституту права та післядипломної освіти без відповідного направлення органів державної влади або місцевого самоврядування, договір щодо часткової компенсації їх проживання з органами виконавчої влади не укладався, а тому вони повинні сплачувати послуги за проживання у розмірі, встановленому Інститутом. Зазначений обов`язок відповідачами не виконаний в повному обсязі, в добровільному порядку даний спір не може бути вирішений сторонами. Відповідачі та їх представник заперечували проти задоволення позову, посилаючись на те, що гуртожиток є місцем компактного проживання внутрішньо переміщених осіб, про що міститься інформації на відповідному сайті Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, і вони були поселені до гуртожитку за адресою: [ADDRESS] за направленням відповідних служб, які займались розселенням громадян, які вимушені були залишити місце проживання в зв`язку з агресією Росії та тимчасовою окупацією частини Донецької та Луганської областей. Про статус зазначених громадян керівництву гуртожитку було відомо на час їх поселення. Також відповідачі та їх представник зазначали на необґрунтованість тарифів на оплату за проживання та про їх право відповідно до Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» на оплату лише комунальних послуг. Також відповідачі зазначали про відмову позивача укладати з ними договори на проживання та сплату послуг, ненадання реквізитів для оплати за проживання, неповернення коштів, які були сплачені ними самостійно. Представник третьої особи - Міністерства юстиції України, підтримав заявлені позивачем вимоги, заперечуючи право відповідачів на проживання в гуртожитку Інституту як внутрішньо переміщених осіб. Представник третьої особи - Служби у справах дітей Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації, заперечувала проти задоволення позову, оскільки можуть бути порушені права неповнолітніх дітей. Представники третіх осіб - Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України в судове засідання не з`явились, про місце і час розгляду справи повідомлялись належним чином, в зв`язку з чим суд вважає за можливе провести розгляд справи у їх відсутність. Вислухавши сторони, представників третіх осіб, допитавши свідків, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що відповідно до розпорядження Кабінету Міністрі України від 21.01.2015 р. № 42 Міністерством юстиції України видано наказ №340/5 від 11.03.2015 р. «Про реорганізацію державного закладу післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості» шляхом приєднання до Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції Міністерства юстиції України. Наказом Міністерства юстиції України № 2494/5 від 04.12.2015 р. Центр перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції перейменовано в Інститут права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України. Відповідно до Акту приймання-передачі від 30.10.2015 р. гуртожиток по [ADDRESS] передано на баланс Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції. Листом Фонду державного майна України повідомлено, що гуртожиток за адресою: [ADDRESS] перебуває на балансі Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, суб`єктом управління є Міністерство юстиції України. Згідно з п.п.1.2, 1.3 Положення про гуртожиток, він призначений для забезпечення проживання слухачів працівників Інституту та інших осіб у встановленому законодавством та даним Положенням порядку. Вільні кімнати у гуртожитку можуть використовуватися адміністрацією Інституту для надання готельних послуг. Порядок поселення сторонніх осіб, умови їх проживання, права та обов`язки визначаються даним Положенням. Законодавство України у сфері житлово-комунальних послуг ґрунтується на Конституції України і складається з нормативно-правових актів у галузі цивільного, житлового законодавства, Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та інших нормативно-правових актів, що регулюють відносини у сфері житлово-комунальних послуг (ст..4 цього Закону). Положенням про гуртожитки, затвердженим наказом Міністерства регіонального розвитку будівництва та житлово-комунального господарства України від 27 квітня 2015 року № 84, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 3 липня 2015 року за № 778/27223 визначено, що гуртожитки за своїм призначенням поділяються на два види: для проживання окремих осіб (жилі приміщення перебувають у користуванні кількох осіб, які не перебувають між собою в сімейних відносинах); для проживання сімей (жилі приміщення, що складаються з однієї чи кількох кімнат, перебувають у відособленому користуванні однієї сім`ї). Згідно з п.4 розділу ІІІ цього Положення особи, які проживають в гуртожитку, зобов`язані своєчасно сплачувати за проживання в гуртожитку та за житлово-комунальні послуги. Відповідно до п.7 розділу ІІІ Положення особа, яка проживає в гуртожитку, сплачує за таке проживання, а також за житлово-комунальні послуги, які їй надаються у зв`язку з проживанням у гуртожитку. Розмір плати за проживання в гуртожитку визначається в договорі найму жилого приміщення в гуртожитку відповідно до розрахунку, затвердженим власником гуртожитку. У договорі найму жилого приміщення в гуртожитку також визначається порядок здійснення розрахунків між власником гуртожитку та особою, яка проживає в гуртожитку. Розмір плати за житлово-комунальні послуги визначається відповідно до встановлених уповноваженим органом цін/тарифів на такі послуги. За таких умов мешканці гуртожитку оплачують вартість комунальних послуг, послуг з утримання будинків і споруд та прибудинкових територій, а також інші послуги, якщо вони надаються за згодою мешканців гуртожитку та оплачуються на договірних засадах. Судом встановлено, що на підставі звернень, викладених в листі від 24.03.2014 р. № 065-05/240 Управління туризму Київської міської державної адміністрації та в листі від 18.06.2014 р. № 005-1458 Департаменту соціальної політики виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації), Державним закладом післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості», здійснено тимчасове поселення до гуртожитку внутрішньо переміщених осіб із тимчасово окупованих територій Криму та зони антитерористичної операції (Луганської та Донецької областей), що підтверджується листом Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції на адресу Міністерства юстиції України від 30.12.2015 р. Відповідачі у справі були поселені до гуртожитку за адресою: [ADDRESS] , [ADDRESS] в цьому ж порядку. Крім того, разом з відповідачами були поселені їх неповнолітні діти: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Відповідачі та їх неповнолітні діти взяті на облік в вересні 2015 р. як внутрішньо переміщені з тимчасово окупованої території України та районів проведення антитерористичної операції особи за адресою проживання: [ADDRESS] . Згідно ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» внутрішньо переміщеною особою є громадянин України, іноземець або особа без громадянства, яка перебуває на території України на законних підставах та має право на постійне проживання в Україні, яку змусили залишити або покинути своє місце проживання у результаті або з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту, тимчасової окупації, повсюдних проявів насильства, порушень прав людини та надзвичайних ситуацій природного чи техногенного характеру. Згідно ст. 9 вказаного Закону внутрішньо переміщена особа має право на забезпечення органами державної виконавчої влади, органами місцевого самоврядування та суб`єктами приватного права можливості безоплатного тимчасового проживання (за умови оплати особою вартості комунальних послуг) протягом шести місяців з моменту взяття на облік внутрішньо переміщеної особи; для багатодітних сімей, осіб з інвалідністю, осіб похилого віку цей термін може бути продовжено; оплату вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення. Згідно ст. 5 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» довідка про взяття на облік внутрішньо переміщеної особи засвідчує місце проживання внутрішньо переміщеної особи на період наявності підстав, зазначених у статті 1 цього Закону. Адресою фактичного місця проживання внутрішньо переміщеної особи може бути адреса відповідного місця компактного поселення внутрішньо переміщених осіб (адреса містечка із збірних модулів, гуртожитку, оздоровчого табору, будинку відпочинку, санаторію, пансіонату, готелю тощо). Законом України «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" щодо забезпечення права на отримання комунальних послуг» (який набрав чинності 20.04.2017 р., спеціальний закон доповнено ст.9-1, якою встановлюється порядок реалізації прав зареєстрованих внутрішньо переміщених осіб на отримання комунальних послуг. Оскільки відповідно до наданого розрахунку позивач пред`явив вимоги про стягнення заборгованості, яка нарахована станом до грудня 2017 р., відповідно застосуванню підлягає зазначена норма Закону. Відповідно до ст.9-1 Закону України "Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб" держава гарантує зареєстрованим внутрішньо переміщеним особам право на отримання комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення (містечках із збірних модулів, гуртожитках, оздоровчих таборах, будинках відпочинку, санаторіях, пансіонатах, готелях тощо) за відповідними тарифами, встановленими на такі послуги та товари для населення. Структурні підрозділи місцевих державних адміністрацій з питань соціального захисту населення зобов`язані надавати власникам (балансоутримувачам) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб інформацію (довідки) з Єдиної інформаційної бази даних про внутрішньо переміщених осіб про кількість осіб, зареєстрованих за місцезнаходженням такого майна. Зазначена інформація (довідки) є належним підтвердженням факту використання такого майна для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб. Юридичні особи, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб, зобов`язані інформувати постачальників комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу, з якими укладені відповідні договори, про використання такого майна для поселення внутрішньо переміщених осіб з наданням відповідної інформації (довідок), отриманої від структурних підрозділів місцевих державних адміністрацій з питань соціального захисту населення. Юридичні особи, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб, зобов`язані вжити заходів для встановлення засобів обліку спожитих електричної та теплової енергії, природного газу для задоволення власних побутових потреб внутрішньо переміщених осіб. Постачальникам комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу в місцях компактного поселення внутрішньо переміщених осіб забороняється застосовувати інші тарифи, ніж для населення за договорами, укладеними з власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб. Обсяги наданих послуг визначаються відповідними договорами між постачальниками комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу та юридичними особами, які є власниками (балансоутримувачами) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб. Власникам (балансоутримувачам) майна, що використовується для компактного поселення внутрішньо переміщених осіб, забороняється стягувати з таких осіб компенсацію вартості комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу, яка не відповідає вартості відповідних тарифів на такі послуги та товари для населення. Органи державної влади та органи місцевого самоврядування вживають всіх можливих заходів, спрямованих на розв`язання проблем, пов`язаних із наданням комунальних послуг, електричної та теплової енергії, природного газу внутрішньо переміщеним особам у місцях їх компактного поселення, відповідно до законодавства. Судом встановлено, що між сторонами виник спір щодо розміру оплати за проживання, яка стягується з внутрішньо переміщених осіб, які мешкають в гуртожитку по [ADDRESS] . Позивач заперечує факт того, що даний гуртожиток є місцем компактного проживання внутрішньо переміщених осіб, а відповідачі не були поселені до гуртожитку за направленням органів державної влади або місцевого самоврядування, а також з ними не укладались договори щодо компенсації вартості їх проживання. Однак, такі твердження представників позивача спростовуються дослідженими судом в ході судового розгляду справи письмовими доказами. Відповідно до інформації, яка була розміщена на офіційному сайті Міністерства з питань тимчасово окупованих територій та внутрішньо переміщених осіб України, яка була досліджена в ході судового розгляду, гуртожиток по [ADDRESS] визначений як місце компактного проживання внутрішньо переміщених осіб. Листом Департаменту соціальної політики № 051/2909-015/1 від 26.02.2016 р. підтверджено те, що в Управлінні праці та соціального захисту населення Голосіївської районної в м.Києві державної адміністрації обліковано 100 внутрішньо переміщених осіб за адресою: [ADDRESS] , з яких 11 вибули в іншій регіони України, 33 особи не проживають в гуртожитку, станом на лютий 2016 р. в гуртожитку мешкає 56 внутрішньо переміщених осіб, з яких 29 особам відповідно до Порядку надання щомісячної адресної допомоги внутрішньо переміщеним особам для покриття витрат на проживання, в тому числі на оплату житлово-комунальних послуг призначено грошову допомогу. Міністерство соціальної політики України зверталось до Міністерства юстиції України з проханням вирішити питання щодо оплати за житлово-комунальні послуги мешканцями гуртожитку за адресою: [ADDRESS] і є внутрішньо переміщеними особами у відповідності до положень ст.9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщних осіб». Натомість, як вбачається з наданих суду письмових доказів, вартість проживання в гуртожитку для внутрішньо переміщених осіб визначається у спірний період з 03.09.2015 р. на підставі розпоряджень та наказів керівника Центру підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості, а в подальшому керівника Інституту права та післядипломної освіти, відповідно до наведених розрахунків витрат, які включать витрати на оплату праці працівникі, що задіяні в обслуговуванні гуртожитку, нарахування заробітну плату, витрати на комунальні послуги, охорону об`єкта, туристичний збір, а також включений податок на додану вартість. Так, відповідно до розпорядження в.о. директора Державного закладу післядипломної освіти «Центру підвищення кваліфікації працівників та спеціалістів промисловості» від 02.09.2014 року з 02.09.2014 року для тимчасових переселенців в гуртожитку державного закладу післядипломної освіти «Центру підвищення кваліфікації працівників та спеціалістів промисловості» встановлено вартість проживання в наступних розмірах: для короткострокового проживання (до 21 доби): за одне ліжко-місце 76, 83 грн.; для довгострокового проживання (більше одного місяця): трьохмісний номер - 3 500, 00 грн. за місяць, двохмісний номер - 2 800, 00 грн. за місяць; з 18.12.2013 року по 10.11.2015 року розпорядження директора Державного закладу від 18.12.2013 року встановлено вартість одного місця для сторонніх осіб, які тимчасово проживають у гуртожитку в розмірі: 2-місний номер покращеного типу - 168, 19 грн., 3-місний номер покращеного типу - 153, 67 грн., 2-місний номер - 129, 47 грн., 3-місний номер - 119, 79 грн.; з 03.11.2014 року по 10.11.2015 року, за проживання до 30 діб: 2-місний номер - 2 800, 00 грн., 3-місний номер - 3 500, 00 грн.; наказом Центру перепідготовки та підвищення кваліфікації працівників юстиції № 475 від 10.11.2015 року встановленого розміри плати за проживання в гуртожитку Центру, які введені в дію з 11.11.2015 року у розмірі: для осіб, проживаючих згідно договору про надання послуг за дозволом керівництва закладу за 1 ліжко-місце на добу - 38, 00 грн., для проживання осіб, які прибули для проходження навчання - 155, 00 грн., для проживання інших осіб за 1 ліжко-місце на добу - 156, 29 грн.; з 01.05.2017 року наказом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України № 99 від 01.03.2017 року «Про затвердження розмірів плати за тимчасове перебування в гуртожитках Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, розташованих за адресою: Кустанайська, 6» встановлено вартість послуг з тимчасового перебування у гуртожитку у розмірі: для осіб, проживаючих згідно договору про надання послуг за дозволом керівництва закладу за 1 ліжко-місце на добу - 44, 00 грн.; наказом Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України № 159 від 14.04.2017 року «Про затвердження розмірів плати за тимчасове перебування в гуртожитках Інституту права та післядипломної освіти Міністерства юстиції України, розташованих за адресами: Кустанайська, 6» встановлено вартість послуг з тимчасового перебування у гуртожитку за 1 ліжко-місце за одну добу для тимчасового перебування осіб, які прибули для проходження навчання та для інших осіб у розмірі 176, 00 грн. та 177, 47 грн. відповідно. Згідно висновку експертного дослідження за результатами проведення економічного дослідження від 16.02.2016 р. № 1961/16-45калькуляція вартості ліжко-місця за добу в трьохмісному номері гуртожитку, розташованому за адресою: [ADDRESS] Державного закладу післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості», затверджена станом на 02.09.2014 р., яка у т.ч. застосовувалась при нарахуванні заборгованості відповідачам, документально не підтверджена, а її складання не відповідає вимогам Порядку, затвердженого наказом Міністерства освіти і науки України, Міністерства економіки України та Міністерства фінансів України «Про затвердження порядків надання платних послуг державними та комунальними навчальними закладами» від 23.07.2010 р. № 736902/758. Відповідно до листа Департаменту економіки та інвестицій виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 22.01.2015 р. № 050/21-370, адресованого Державному закладу післядипломної освіти «Центру підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промисловості» зазначено, що нарахування плати за комунальні послуги мешканцям гуртожитку за адресою: [ADDRESS] здійснюється з порушенням вимог Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 р. № 630 та постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, якими встановлені тарифи на комунальні послуги для розрахунків з населенням та висунута вимога про приведення нарахування плати за комунальні послуги у відповідність до вимог чинного законодавства. Структурний відокремлений підрозділ «Київські теплові мережі» ПАТ «Київенерго» своїм листом від 21.01.2015 р. повідомив Державний заклад післядипломної освіти «Центр підвищення кваліфікації керівних працівників та спеціалістів промиловості» про необхідність надання розпорядчих документів, що підтверджують факт тимчасового проживання внутрішньо переміщених осіб у приміщеннях гуртожитку для внесення змін до договору, укладеного між сторонами про постачання теплової енергії в частині застосування тарифів. В силу положень ст.2 Закону України «Про забезпечення прав і свобод внутрішньо переміщених осіб» держава взяла на себе зобов`язання вживати всіх можливих заходів, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, з метою захисту та дотримання прав і свобод внутрішньо переміщених осіб. Невжиття відповідними державними органами заходів з метою реалізації прав внутрішньо переміщених осіб, у тому числі, що стосується розміру оплати за житлово-комунальні послуги та відшкодування витрат за проживання, не можуть впливати на обсяг прав зазначеної категорії осіб, які гарантовані законом. Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Конституційний Суд України у Рішенні від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 акцентував: «Верховенство права - це панування права в суспільстві. Верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, зокрема у закони, які за своїм змістом мають бути проникнуті передусім ідеями соціальної справедливості, свободи, рівності тощо». Цей принцип забезпечує пріоритетність прав і свобод людини та громадянина, справедливість і гуманність при постановленні судових рішень. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В даному випадку, наданий позивачем розрахунок заборгованості по оплаті за проживання в гуртожитку не є обґрунтованим з огляду на встановлені судом обставини, а суд самостійно позбавлений можливості визначити розмір заборгованості відповідачів. Враховуючи викладене, оцінюючи всі досліджені судом докази в їх сукупності, беручи до уваги те, що позивачем в ході судового розгляду не доведено правомірність нарахування суми заборгованості у визначеному розмірі, суд не вбачає законних підстав для задоволення позову. Питання щодо судових витрат суд вирішує на підставі положень ст.141 ЦПК України і в зв`язку з відмовою у задоволенні позову судові витрати, понесені позивачем не підлягають відшкодуванню відповідачами.

Outcome: dismissed