Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

07.02.2022 позивач [PERSON] звернулася в суд з вищезгаданим позовом, в якому просить стягнути з\~Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізька дирекція залізничних перевезень» на її користь\~8447,75грн. недоплаченої частки заробітної плати (матеріальної допомоги на оздоровлення) за період 2017-2021 роки включно та зобов`язати відповідача виплатити компенсацію позивачу втраченої частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою цієї суми, в порядку передбаченому чинним законодавством. В обґрунтування позову зазначила, що працює старшим черговим стрілочного поста ст.Вечірній Кут у структурному підрозділі «Криворізька дирекція залізничних перевезень» (ДН-2) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця». Є членом профспілкової організації ППО ВПЗУ КЛД. З 2017 по 2021 роки включно їй надавалися щорічні відпустки та надавалася матеріальна допомога на оздоровлення, яка нарахована з порушенням п.3.1.5 Колективного договору. Оскільки п.3.1.5 Колективного договору встановлено розмір матеріальної допомоги - не менше мінімальної заробітної платні по Україні на момент виплати допомоги, а матеріальна допомога станом на 03.02.2022 року не виплачена у повному обсязі, тому з урахуванням мінімальної заробітної платні по Україні просить стягнути з відповідача на її користь недоплачену матеріальну допомогу на оздоровлення за 2017 рік в розмірі - 1600грн., за 2018 рік в розмірі 1520,50грн., за 2019 рік в розмірі 1771,75грн., за 2020 рік в розмірі 2095,50грн., за 2021 рік в розмірі 1460грн., а всього 8447,75грн. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала суду заяву про розгляд справи у свою відсутність, позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу за наявними матеріалами (а.с.32). Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про місце, день та час розгляду справи відповідач повідомлений належним чином, згідно з ч.8 ст.128 ЦПК України (шляхом направлення судової повістки на електронну адресу відповідача, зазначену у відзиві на позовну заяву та у клопотаннях відповідач), копія ухвали про відкриття провадження та позовна заява з додатками отримана відповідачем 22.02.2022. Ухвалою судді Тернівського районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від\~09.02.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження по справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін, визначено дату судового засідання. 12.07.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву з додатками разом з підтвердженням про направлення його копії позивачу (а.с.73-87), а також клопотання про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору (а.с.88). У відзиві представник відповідача заперечував проти позову, просив у задоволенні позову відмовити, оскільки\~пунктом 3.1.5 Колективного договору на 2007-2015 роки, укладеного між відокремленим структурним підрозділом «Криворізька дирекція залізничних перевезень» та спільним представницьким органом профспілок залізничників і транспортних будівельників України та Вільної профспілки машиністів в особі їх виборного органу встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги. В подальшому, відповідно до п.п.3, 5\~розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-VIII від 06.12.2016 року встановлено, що мінімальна заробітна плата не застосовується як розрахункова величина для визначення посадових окладів та заробітної плати працівників та інших виплат, передбачених колективним договором усіх рівнів. Зокрема, у пункті 5 розділу II «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України внесення змін до деяких законодавчих актів України» №1774-УІІІ від 06.12.2016 року зазначено: «установити, що мінімальна заробітна плата після набрання чинності цим Закон застосовується як розрахункова величина у колективних договорах та угодах усіх рівнів. Сторонам, які уклали колективні договори і угоди, у тримісячний строк привести норми у відповідність з цим Законом згідно із законодавством. До внесення змін до колективних договорів і угод усіх рівнів щодо незастосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини вона застосовується у розмірі прожиткового мінімуму для працездатних осіб». У відповідності до вищезазначеного спільною вказівкою голови правління «Укрзалізниця», члена Правління та голови Профспілки залізничних транспортних будівельників України від 29.03.2017 року №Ц/6-25/713-17 та спільною постановою керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і голови Дорожньої профспілкової організації Придніпровської залізниці №Н32/20, П-4-5г від 31.03.2017 року постановлено застосовувати з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної платі, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом». Отже, зазначений Колективний договір в частині виплати матеріальної допомоги у розмірі не менше мінімальної заробітної плати є недійсним, оскільки прямо суперечить положенням п.п.3, 5 розділу II «;Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України». Щодо недійсності умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України -\~Велика Палата Верховного Суду України дійшла висновку, що з прийняттям\~Закону №1774-VIII\~в Україні було змінено підхід щодо застосування мінімальної заробітної плати як розрахункової величини не лише при визначенні посадових окладів, а й щодо розрахунку всіх виплат, де раніше застосовувалася як розрахункова величина мінімальна заробітна плата. Аналіз такого правового регулювання дає підстави зробити висновок про те, що законодавець заборонив застосовувати для визначення розмірів посадових окладів розмір мінімальної заробітної плати, про що зазначено у Постанові Великої Палати Верховного Суду України від 04.11.2020 року у справі №200/9195/19-а. Крім того, обов`язковими до застосування є висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених в постановах Верховного Суду, а тому викладене у Постанові Дніпровського апеляційного суду від 19.05.2021 року у справі №211/5759/20 не створює будь-якого обов`язку суду щодо застосування висновків Дніпровського апеляційного суду. Також не бачить підстав для стягнення компенсації втраченої частини доходів через начебто несвоєчасну виплату. Просив у задоволенні позову відмовити в повному обсязі. Інші процесуальні дії не вчинялись, заходи забезпечення доказів/позову, зупинення/відновлення провадження не застосовувались. У разі неявки в судове засідання учасника справи, який належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду, відповідно до ст. 128 ЦПК України, без поважних причин або без повідомлення причин неявки, суд розглядає справу за відсутності такого учасника. Суд вважає можливим розглянути справу за відсутності сторін, відповідно до ч.3\~ст. 211, ст.128 ЦПК України, на підставі наявних у суду матеріалів, враховуючи, що позивач скористалася своїми процесуальними правами, а відповідач належним чином повідомлений про дату, час та місце розгляду. Положеннями ч.2 ст.247 ЦПК України передбачено, що у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази за правилами спрощеного позовного провадження, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. [PERSON] працює старшим черговим стрілочного поста ст.Вечірній Кут у структурному підрозділі «Криворізька дирекція залізничних перевезень» (ДН-2) регіональної філії «Придніпровська залізниця» АТ «Українська залізниця» (а.с.10), що не заперечується відповідачем. Позивач [PERSON] з 09.01.2017 року по 08.02.2017 року, з 20.05.2018 року по 20.06.2018 рік, з 11.01.2019 року по 10.02.2019 року, з 03.02.2020 рік по 04.03.2020 року, з 16.05.2021 року по 15.06.2021 перебувала у щорічних тарифних відпустках, у зв`язку з чим їй виплачена матеріальна допомога на оздоровлення: 2017 рік - 1600грн., 2018 рік - 2202,50грн., 2019 рік - 2401,25грн., 2020 рік - 2627,50грн., 2021 рік - 2837,50грн. (а.с.20), яка, вона вважає виплачена не в повному обсязі. Згідно зі\~ст.10 КЗпП України, колективний договір укладається на основі чинного законодавства, прийнятих сторонами зобов`язань з метою регулювання виробничих, трудових і соціально-економічних відносин і узгодження інтересів трудящих, власників та уповноважених ними органів. Відповідно до\~ст.13 КЗпП України\~та\~ст.7 Закону України «Про колективні договори і угоди», зміст колективного договору визначається сторонами.\~Статтею 13 КЗпП України\~визначено, що у колективному договорі встановлюються взаємні обов`язки роботодавця та працівника, зокрема, щодо встановлення форм, системи, розмірів заробітної плати і інших видів трудових виплат (доплат, надбавок, премій і т.д.) Колективним договором встановлюються додаткові, порівняно з чинним законодавством і угодами, гарантії. Статтею 18 КЗпП України\~визначено - положення колективного договору розповсюджуються на всіх працівників підприємства, установи, організації та є обов`язковими для роботодавця та працівника. Відповідно до ч.2\~ст.97 КЗпП України, форми і системи оплати праці, норми праці, розцінки, тарифні сітки, ставки, схеми посадових окладів, умови запровадження та розміри надбавок, доплат, премій, винагород та інших заохочувальних, компенсаційних і гарантійних виплат встановлюються підприємствами, установами, організаціями самостійно у колективному договорі з дотриманням норм і гарантій, передбачених законодавством, генеральною та галузевими (регіональними) угодами. У пункті 3.1.14 Колективного договору Криворізької дирекції залізничних перевезень на 2012 рік та у пункті 3.1.16 Колективного договору Придніпровської залізниці на 2007-2015 роки, які є чинними по цей час, встановлено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків тарифної ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги (а.с.14,18). Спільною Постановою керівництва структурного підрозділу «Криворізька дирекція залізничних перевезень» і президії Криворізької територіальної профспілкової організації№П-5-8г/а від 31.03.2017 року постановлено застосовувати з 01.04.2017 , Постановою керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» ПАТ "Укрзалізниця" і президії ДОРПОФСОЖУ №Н-32/20 №П-4-5г, у діючому колективному договорі СП "Криворізька дирекція залізничних перевезень" замість величии "мінімальна заробітна плата", як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», що не\~заперечується сторонами (а.с.81, 82). Згідно з п.1.4 Колективного договору, зміни і доповнення до колективного договору, що не погіршують соціального та економічного становища працівників депо, вносяться протягом строку його дії за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва депо і профспілкових комітетів, а всі інші на конференції трудового депо (а.с.12,16). Відповідно до\~Закону України «Про державний бюджет України на 2017 рік», тобто на момент прийняття спільної Постанови керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і і президії ДОРПОФСОЖУ від 31.03.2017 року, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200грн. Так, у\~Законі України «Про державний бюджет України на 2017 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць,\~встановлений на рівні 1600 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2000 грн. , мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200грн. У\~Законі України «Про державний бюджет України на 2018 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні 1762грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2205,50грн., мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3723грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2019 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні 2007грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2508,75грн. мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4173грн. Законом України «Про державний бюджет України на 2020 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні 2197грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 2746,25грн., мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 4723грн. з 01.01.2020 по 31.08.2020 року, 5000грн. з 01.09.2020 по 31.12.2020 року. Законом України «Про державний бюджет України на 2021 рік»\~прожитковий мінімум на одну працездатну особу, в розрахунку на місяць, встановлений на рівні у розмірі з 1 січня - 2270 грн., з 1 липня - 2379 грн., з 1 грудня - 2481 грн., тому 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, становив 3101,25грн., мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 6000грн. з 01.01.2021 по 30.11.2021 року, 6500грн. з 01.12.2021 по 31.12.2021 року. Таким чином, прийняття 31.03.2017 року спільної Постанови від 31.03.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом» є діями, що погіршували становище працівників порівняно із законодавством та вказана постанова повинна була прийматися не за погодженням сторін на спільному засіданні керівництва регіональної філії і профспілкових комітетів, а на конференції трудового колективу, оскільки на момент прийняття вказаної постанови, мінімальна заробітна плата по Україні була встановлена на рівні 3200грн., отже вказана сума є більшою за 125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановлених законом, така різниця між вказаними величинами має місце і в наступних роках, тому суд вважає, що при визначенні позивачу розміру матеріальної допомоги на оздоровлення підлягає застосуванню не спільна Постанова керівництва регіональної філії «Придніпровська залізниця» і профспілкової організації від 31.03.2017 року, яка погіршує становище працівників, а п.3.1.14 та п.3.1.16 Колективних договорів. Відповідно до\~ст.9 КЗпП України, умови договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством України про працю, є недійсними. Стаття 9 КЗпП\~не вимагає будь-якої процедури визнання недійсними умов договорів про працю, які погіршують становище працівників порівняно із законодавством. Вона безпосередньо оголошує такі умови недійсними і не вимагають судової процедури визнання їх недійсними. Також, в матеріалах справи відсутні докази того, що відповідач попереджав позивача про погіршення існуючих умов оплати праці. Суд вважає, що прийняття\~Закону України «Про внесення змін до законодавчих актів України» №1774-VІІІ від 06.12.2016 року\~не створює юридичних наслідків щодо застосування пунктів 3.1.14 Колективного договору Криворізької дирекції залізничних перевезень на 2012 рік та 3.1.16 Колективного договору Придніпровської залізниці на 2007-2015 роки, які є чинними по цей час, в частині виплати допомоги на оздоровлення, оскільки питання виплати матеріальної допомоги на оздоровлення, умови виплати матеріальної допомоги для вирішення соціально-побутових питань, обставини, за яких вона виплачується, а також кому саме вона може бути виплачена першочергово, визначається, в даному випадку, колективними договорами, п.3.1.14 та п.3.1.16 яких визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні на момент виплати допомоги, а прийнята 31.03.2017 року спільна Постанова від 31.03.2017 року про застосовування з 01.04.2017 року замість мінімальної заробітної плати, як розрахункової величини для визначення посадових окладів, заробітної плати та інших виплат передбачених колективними договорами, величину «125 відсотків прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом», прийнята з порушенням вимог Колективного договору, отже не підлягає застосуванню при визначенні розміру матеріальної допомоги на оздоровлення. При цьому, приймаючи до уваги, що відповідно до положень п.3.1.14 та п.3.1.16 Колективного договору визначено, що матеріальна допомога на оздоровлення виплачується за письмовою заявою працівника у розмірі 40% відсотків ставки чи посадового окладу на момент надання допомоги за професією, котру обіймає працівник, але не менше мінімальної заробітної плати по Україні саме на момент виплати допомоги, а виплата матеріальної допомоги позивачу відбувалася у відповідні роки, суд вважає за необхідне при визначенні розміру недоплаченої частини вказаної допомоги виходити з розміру мінімальної заробітної плати по Україні встановленої за 2017 рік, 2018 рік, 2019 рік, 2020 рік та 2021 рік відповідно. Таким чином, з Акціонерного товариства «Українська залізниця» в особі СП «Криворізька дирекція залізничних перевезень» на користь позивача підлягає стягненню недоплачена матеріальна допомога в розмірі 10150,25грн., що складається з: 1600 гривень недоплаченої допомоги на оздоровлення за 2017 рік (3200-1600=1600), 1520,50 гривень недоплаченої допомоги за 2018 рік (3723-2202,50=1520,50), 1771,75 гривень недоплаченої допомоги за 2019 рік (4173-2401,25=1771,75), 2095,50 гривень матеріальної допомоги за 2020 рік (4723-2627,50=2095,50), 3162,50 гривень матеріальної допомоги за 2021 рік (6000-2837,50=3162,50), але суд першої інстанції не може вийти за межі заявлених позовних вимог, тому з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сума в розмірі 8447,75 гривень недоплаченої частки матеріальної допомоги на оздоровлення, заявленої при подачі позову. Щодо заявленої позивачем позовної вимоги про зобов`язання відповідача виплатити позивачу компенсацію втраченої частини доходів, у зв`язку з несвоєчасною виплатою цієї суми, в порядку передбаченому Законом, позовна заява за своїм змістом не містить обгрунтування заявленої вимоги з посиланям на докази, та є некоректною, так як позивачем не визначено розмір такої компенсації, тому у задоволенні заявленої вимоги слід відмовити. Щодо клопотання представника відповідача про залишення позовної заяви без руху, у зв`язку з несплатою позивачем судового збору, дане питання вирішено судом при відкритті провадження по справі, на підставі п.1 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» позивача [PERSON] було звільнено від сплати судового збору, тому як відповідно до ст.2 Закону України «Про оплату праці», структура заробітної плати складається з основної заробітної плати, додаткової заробітної плати, а також інших заохочувальних та компенсаційних виплат. До них належать виплати у формі винагород за підсумками року, премії за спеціальними системами та положеннями, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які проводяться понад встановлені зазначеними актами норми. Відповідно до положень\~ст.141 ЦПК України, так як позивача звільнено від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за подання позову в розмірі 992,40грн. На підставі викладеного,

Outcome: partial