Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до Олевського районного суду Житомирської області із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у сумі 7857 грн. 10 коп. В обґрунтування позову зазначено, що з 2010 по 2019 роки вони з відповідачем перебували в цивільному шлюбі, від цього шлюбу мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом з позивачкою та перебуває повністю на її утриманні. Рішенням Олевського районного суду по справі № 287/893/19 від 23.01.2020 року стягнуто аліменти з відповідача на її користь на утримання дитини, у розмірі 1/4 заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Відповідач нерегулярно сплачує аліменти, допускаючи заборгованість. Дитина має хронічне захворювання - стовбудова гіпоспадія, потребує оперативного втручання, регулярних медичних обстежень, стаціонарного лікування, оздоровлення у санаторно-курортних закладах, прийому дороговартісних ліків. У зв`язку з хворобою дитина потребує додаткових витрат на лікування. Позивачка зазначає, що не в змозі самостійно утримувати сина та повністю забезпечити необхідні витрати на лікування дитини, оскільки на даний час не працює та доглядає дитину, інших видів доходу не має. Загальна сума понесених позивачкою витрат на лікування та придбання ліків за становить 15750,20 грн., що підтверджується квитанціями на придбання ліків, медичними консультативними висновками, довідками лікарів. Тому позивачка просить стягнути з відповідача додаткові витрати у сумі 7857 грн. 10 коп., що становить половину вартості понесених нею витрат у зв`язку з лікуванням їхнього спільного сина. Позивач в судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у поданій до суду письмовій заяві просила суд розглянути справу за її відсутності та повідомила, що позовні вимоги підтримує, не заперечує проти заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неприбуття суду не повідомив, відзиву на позов не подав. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України, учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явилися в судове засідання без поважних причин. Згідно з ч. 1\~ст. 223 ЦПК України\~неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, враховуючи, що відповідач не з`явився в судове засідання, не подав відзив, а позивачка не заперечувала проти вирішення справи на підставі наявних у ній даних чи доказів із постановленням заочного рішення, суд приходить до переконання, що відсутні підстави для відкладення розгляду справи, та про можливість вирішення справи на підставі наявних у ній даних та доказів з винесенням заочного рішення. Всебічно, повно, об`єктивно та безпосередньо дослідивши наявні докази у справі, з`ясувавши обставини, оцінивши ці докази на належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних мотивів. Судом встановлено, що батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 15.04.2011 (а.с.5). Рішенням Олевського районного суду по справі № 287/893/19 від 23.01.2020 року стягнуто аліменти з [PERSON] на користь [PERSON] на утримання дитини сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку (доходу) відповідача до 24.03.2011 року, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно (а.с. 6-8). Згідно довідки Олевської міської ради від 01.02.2022 року №94 гр. [PERSON] прописана та проживає за адресою: [ADDRESS] , і дійсно її дитина [PERSON] , [INFO] , знаходиться на її утриманні (а.с.9). Відповідно до п. 6 виписки із медичної карти стаціонарного хворого №886 від 28.10.2021 року [PERSON] у період стаціонарного лікування з 27.10.2021 по 28.10.2021 року встановлений повний діагноз: стовбурова гіпоспадія на етапах хірургічного лікування; нориця уретри. Згідно п. 7 зазначено наступне: скарги на нетиповий сечопуск. Госпіталізований для проведення оперативного втручання. Неодноразово оперований з приводу гіпоспадії. Росте і розвивається відповідно до віку. Спадковість обтяжена, туб контакт, венеричні хвороби у сім`ї мати дитини заперечує. 27.10.2021 року дитині проведено операцію ушивання нориці уретри (а.с. 19). Виходячи зі змісту вищевказаної виписки, дитині [PERSON] в період лікування проведено операцію, призначалися лабораторні дослідження, а за результатами лікування були надані медикаментозні рекомендації (а.с. 9-12). Наявними в матеріалах справи копіями чеків від 27.10.2021 на суму 2300,00 грн., від 28.10.2021 року на суму 11520,00 грн., від 30.10.2021 року на суму 1225,00 грн., від 28.10.2022 року на суму 302,60 грн., від 03.11.2021 року на суму 159,20 грн., від 02.11.2021 року на суму 243,40 грн. підтверджується проходження дитиною [PERSON] лабораторних досліджень, проведення операції, оплата за перебування на стаціонарному лікуванні, а також купівля лікарських засобів у аптечних закладах. Вартість даного лікування згідно з наданими позивачкою доказами у загальній сумі склала 15750,20 грн. (а.с. 11-12). Згідно зі\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Стаття 18 Конвенції ООН про права дитини декларує, що Держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини (ст. 27 Конвенції ООН про права дитини). Статтею 51 Конституції України\~та\~статті 180 Сімейного кодексу України\~встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. 1\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, виходячи з аналізу положень\~статті 185 СК України, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Відповідно до вимог ч. 2\~ст. 185 СК Українирозмір\~участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз вищенаведених норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. У постанові Верховного Суду України від 13 вересня 2017 у справі № 6-1489цс17 зроблено висновок, що\~Сімейний кодекс України\~виходить з принципу рівності прав та обов`язків батьків. Відповідно до закону, брати участь у додаткових витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким з них проживає дитина. При визначенні розміру стягнення з одного з батьків суд відносить частину витрат на іншого. Згідно із частиною першою\~статті 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Це положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з розвитком певних її здібностей, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Згідно з ч. 1, 5, 6\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Наявними в матеріалах справи належними та допустимими доказами підтверджено факт понесення позивачкою [PERSON] додаткових витрат на дитину [PERSON] , пов`язані з лікуванням дитини, а саме: витрат на лабораторні дослідження, проведення операції, оплату за перебування на стаціонарному лікуванні, а також купівлю лікарських засобів у аптечних закладах на загальну суму 15750,20 грн. Беручи до уваги зазначені витрати, які були здійсненні позивачкою у зв`язку з хворобою спільної з відповідачем дитини, враховуючи, що дані витрати підтверджені належними та допустимими доказами, виходячи із принципу першочерговості інтересів дітей та обов`язку обох батьків утримувати дитину, принципів розумності та справедливості, суд вважає обґрунтованими позовні вимоги [PERSON] про стягнення із відповідача [PERSON] на користь позивача додаткових витрат на дитину в розмірі 7857,10 грн., що становить половину вартості лікування дитини (в межах заявлених позовних вимог). Щодо розподілу судових витрат, суд зазначає, що згідно з ч. 1\~ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позивач відповідно положень п. 3 ч. 1 ст.5 Закону України «Про судовий збір»\~звільнена від сплати судового збору, беручи до уваги, що позовні вимоги судом задовольняються в повному обсязі, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн.

Outcome: approved