Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач [PERSON] 30.03.2021 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ТОВ «Група Електроюа» 533393,92 грн., в тому числі орендна плата в сумі 90420 грн., індекс інфляції в сумі 3457,53 грн., 3% річних в сумі 1116,39 грн., сума обов`язкового викупу 438400 грн., а також судові витрати. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 26.04.2020 року між ним та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 22-04-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом. Згідно до п.1 Специфікації № 1 до укладеного Договору орендодавець передав у строкове платне користування орендарю, а орендар прийняв зарядні пристрої для електромобілів - станція зарядження електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЕ, код ДКПП 27.11.50-33.00, клас 1,тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц. Тип кабелю КВГ 5х6. Згідно до п.2 Специфікації № 1 до укладеного Договору, зарядні станції введені в експлуатацію: тип станції eUA-3, № станції - 1190, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS], вартість 5000 доларів США; тип станції eUA-3, № станції - 1164, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS], вартість 5000 доларів США; тип станції eUA-2, № станції - 2512, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS] , вартість 4000 доларів США; тип станції eUA-1/1, № станції - 2426, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS], вартість 2000 доларів США. Пунктом 1.1.1. укладеного Договору визначено, що загальна вартість Об`єктів оренди становить 438400 грн., що на дату укладення цього Договору ціна у перерахунку до долара США становить 16000 доларів США, згідно з офіційним курсом Національного банку України, що склався на дату підписання Договору. Термін оренди згідно п. 3 Договору складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту, а саме до 26.04.2021 року. За умовами п.4.1 Договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,25% в місяць від вартості об`єкта оренди, яка вказана п.1.1.1 даного Договору, тобто 360 доларів США, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Порядок та строки виплати орендної плати визначений п.4.2. договору - орендна плата сплачується Орендарем щомісячно шляхом перерахування відповідної суми на розрахунковий рахунок Орендодавця з 15 по останній день місяця, тобто до 30 або 31 числа кожного місяця наступного за звітним. Пунктом 4.5. договору сторони визначили, що орендар виступає податковим агентом щодо утримання та сплати ПДФО та військового збору зі суми орендних платежів на користь Орендодавця. Пунктом 6.1. Договору визначено, що об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації Об`єкта оренди. Специфікація №1 була підписана Сторонами у день укладання Договору. Пунктом 7.1.4. Договору визначено, що Орендар повинен своєчасно і в повному обсязі сплачувати орендну плату. Пунктом 7.1.6 Договору Оренди зобов`язується обов`язково викупити обладнання згідно п. 8 даного Договору. Згідно до 8.1. Договору, передбачено зобов`язання Орендаря викупити об`єкт оренди в кінці строку дії Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, за реквізитами визначеними у Договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу за викупною ціною у сумі, що є еквівалентною 16000 доларів США. Пунктом 10.1 Договору встановлено, що Договір набуває чинності з моменту його підписання Сторонами і діє до моменту повного виконання Сторонами своїх зобов`язань за цим Договором. Позивач зазначає, що усі умови Договору ним виконанні - Об`єкт оренди переданий Орендарю, заперечень та зауважень з боку останнього не надходило. Орендар не висунув вимоги щодо дострокового припинення або розірвання Договору чи визнання його недійсним. Однак, починаючи з моменту укладення відповідач не виконує взяті на себе зобов`язання за договором оренди. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 533393,92 грн., в тому числі орендна плата в сумі 90420 грн., індекс інфляції в сумі 3457,53 грн., 3% річних в сумі 1116,39 грн., сума обов`язкового викупу 438400 грн., а також судові витрати. 04.10.2021 року позивачем подано заяву про збільшення позовних вимог, посилається на те, що станом на 04.10.2021 незважаючи на те, що термін дії Договору оренди закінчився 26.04.2021 року, ТОВ «Група Електроюа» не повернуло позивачу Об`єкт оренди, як то передбачено умовами Договору, з моменту укладення Договору не сплатило жодного орендного платежу та не викупило Об`єкт Оренди у позивача. Просить стягнути з відповідача 598343,97 грн., в тому числі орендна плата в сумі 149604 грн., індекс інфляції в сумі 7424,81 грн., 3% річних в сумі 2915,16 грн., сума обов`язкового викупу 438400 грн., а також судові витрати. Також позивач просив стягнути з відповідача витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 15.11.2021р. до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Сергійчук М.М. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. 21.02.2022р. до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Сергійчук М.М. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 1000 грн. Ухвалою судді Овідіопольського районного суду Одеської області від 21.02.2022 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди - передано на розгляд до Солом`янського районного суду м. Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями, 29.04.2022р. зазначену цивільну справу передано в провадження судді Солом`янського районного суду м. Києва Кушнір С.І. Ухвалою суду від 15.05.2022 р., прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди до провадження, та призначено підготовче судове засідання. 16.08.2022р. до суду від представника позивача [PERSON] - адвоката Сергійчук М.М. надійшла заява про стягнення витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 2000 грн. Ухвалою суду від 16.08.2022 р. закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду у відкритому судовому засіданні. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом, відзив у встановлені судом строки не подав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, що 26.04.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 22-04-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом. За умовами п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості 4, а саме зарядні станції: тип станції eUA-3, № станції - 1190, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS] ; тип станції eUA-3, № станції - 1164, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS]; тип станції eUA-2, № станції - 2512, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS]; тип станції eUA-1/1, № станції - 2426, де встановлена станція, адреса: [ADDRESS] . Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 6.1. Договору об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання відповідної специфікації об`єкта оренди. Загальна вартість об`єктів оренди становить 438400 гривень, що на дату укладання Договору становить 16000 доларів США (п. 1.1.1.). Пунктом 3.1. Договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 26.04.2021 року. Згідно з п. 4 Договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,25 % в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного Договору, після вирахування всіх передбачених чинним законодавством України податків та зборів. Орендна плата сплачується в гривні, згідно з курсом Національного банку України на день виплати коштів. Орендна плата сплачується Орендарем щомісячно. Разом з тим, в позовні заяві позивач зазначає, що відповідач, не виконав свої зобов`язання за Договором, що стороною відповідача жодним чином неоспорено та неспростовано. За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, не виконуючи вимоги умови Договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, а згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, ст. 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до п. 8.1. Договору Орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 1 місяць до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є Об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього Договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 16000 доларів США, за офіційним курсом НБУ на день повернення коштів. Згідно з ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Жодних заперечень від ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про наявність заборгованості з оренди за договором та щодо неможливість викупу об`єкта оренди позивач не отримував. До суду такі заперечення також не надходили. Відповідно до п.5.1 договору дія договору припиняється внаслідок закінчення терміну його дії. Оскільки відповідачем вимоги укладеного між сторонам 26.04.2020 року договору № 22-04-2020-2/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, та в порушення вимог п. 8.1. договору об`єкт оренди не викуплено, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума обов`язкового викупного платежу в розмірі 438400 грн. Суд приходить до висновку, що з відповідача підлягає стягненню орендна плата за період з 26.04.2020 року до 26.04.2021 року в межах строку дії договору в розмірі 118368 грн.=( 9864,0х12 місяців). Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання зобов`язання по сплаті платежів з орендної плати, а також суми обов`язкового викупного платежу, то вимога позивача про стягнення з ТОВ «Група Електроюа» 3% річних є правомірною. Разом з тим, в висновком Верховного Суду викладеного в постанові від 27.05.2019 року (справа № 910/20107/17), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Так, три проценти річних розраховуються з урахуванням боргу помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. Тобто, розмір 3 % річних за сумою орендних платежів складає 2915,16 грн. В частині стягнення інфляційних втрат суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає. Так, згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Таким чином, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог та заяви про збільшення позовниї вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. Що стосується стягнення з відповідача понесених витрат на правничу допомогу позивачем, то слід зазначити наступне. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Згідно зі ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Крім того, відповідно до ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд має з`ясувати склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та інше), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Розмір витрат на оплату правової допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правову допомогу. Витрати на правову допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Стаття 30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» визначає, що гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Аналізуючи викладені вище норми права, слід зазначити, що підставою для відшкодування відповідних судових витрат є детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги, а також відповідні докази на підтвердження таких витрат. Ці розрахунки повинні бути надані суду до закінчення судових дебатів. Представником позивача надано до суду угоду № 1-0921/01 від 21.09.2021 р. про надання правової допомоги укладеного між адвокатом Сергійчук М.М. та [PERSON], додаткову угоду №1 від 21.09.2021 р. до договору про надання правової допомоги №1-0921/01, розрахунок погодинної оплати послуг адвоката на суму 3000 грн. від 21.09.2021р., додаткову угоду №2 від 04.10.2021 р. до договору про надання правової допомоги №1-0921/01, розрахунок погодинної оплати послуг адвоката на суму 1000 грн. від 04.10.2021р., квитанція до прибуткового касового ордеру №1-1004/21 від 04.10.2021 на суму 1000 грн., додаткову угоду №3 від 15.11.2021 р. до договору про надання правової допомоги №1-0921/01, розрахунок погодинної оплати послуг адвоката на суму 1000 грн. від 15.11.2021р., квитанція до прибуткового касового ордеру №1-1115/01 від 15.11.2021 на суму 1000 грн., додаткову угоду №4 від 21.02.2022 р. до договору про надання правової допомоги №1-0921/01, розрахунок погодинної оплати послуг адвоката на суму 2000 грн. від 21.02.2022р., квитанція до прибуткового касового ордеру №1-0221/01 від 21.02.2022 на суму 2000 грн., Згідно ч. 3 ст. 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі Двойних проти України (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі Гімайдуліна і інших проти України (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі East/West Alliance Limited проти України , від 26 лютого 2015 року у справі Баришевський проти України (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі Лавентс проти Латвії зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Таким чином, суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи принципи співмірності та розумності судових витрат, приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача витрат на правничу допомогу у розмірі 6000 грн., як такі, що в цій частині є співвмірними та виправданими, виходячи з предмету позову, обсягу виконаної роботи представником позивача з метою підготовки справи до судового розгляду, часу, необхідного для підготовки такого обсягу документів. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 5597,50 грн., сплачений позивачем при зверненні до суду.

Outcome: partial