Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Придніпровського районного суду м. Черкаси з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР»; треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову вказує, що йому стало відомо про відкриття виконавчого провадження №69699471 з виконання виконавчого напису Київського міського нотаріального округу Остапенка Євгена Михайловича про стягнення із нього (позивача) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 20\~252 грн. 74 коп. Також зазначає, що з самого виконавчого напису вбачається, що він (позивач) є боржником за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року, укладеним із Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський», право вимоги за яким було відступлено до нового кредитора ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда», відповідно до договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року, та який в свою чергу відступив своє право вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «Фагот» згідно з договором факторингу від 20.05.2016 року, а останнє відступило право вимоги ТзОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» згідно з договором факторингу №27/2020-4 від 27.05.2020 року. Вважає, що вказаний виконавчий напис вчинено з порушенням вимог законодавства, зокрема Закону України «Про нотаріат», без необхідної перевірки та встановлення безспірності боргу, оскільки приватний нотаріус не перевірила безспірність заборгованості та вчинила виконавчий напис без отримання необхідних документів для вчинення виконавчого напису. Також вказує, що ним (позивачем) заперечується наявність у нього заборгованості за вказаним вище Кредитним договором, оскільки такий кредитний договір між ним та ТзОВ «АВАНСАР» не укладався і він (позивач) не є клієнтом зазначеної кредитної установи. Крім того, правовідносини за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року, який укладений із ПАТ «Банк Михайлівський» закінчилися у зв`язку зі спливом строків та сплатою всіх кредитних платежів. А тому, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, який зареєстрований в реєстрі за №77611, про стягнення із нього [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» заборгованості в сумі 50 252 грн. 74 коп. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 16.11.2022 року відкрите провадження у справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР»; треті особи: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відзив відповідачем у визначений строк ухвалою суду від 16.11.2022 року до суду поданий не був. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Однак, 22.09.2022 року направив до суду заяву (надійшла до суду 05.10.2022 року), якій просив розглянути справу без його участі та його представника адвоката Кишені В.С., на підставі наявних в матеріалах справи доказів. Також, в даній заяві вказував, що позовні вимоги він підтримує та просить задовольнити. В судове засідання представник відповідача ТзОВ «АВАНСАР» не з`явився, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку, судову повістку представник отримав 26.09.2022 року. В судове засідання треті особи приватний нотаріус Остапенко Є.М. та приватний виконавець Плесюк О.С. не з`явилися, не повідомивши суд про причину неявки, хоча про день, час та місце розгляду справи були повідомлені в установленому законом порядку. Справу вирішено за правилами заочного розгляду, передбаченими\~ст.ст. 280-282 ЦПК України,\~за відсутності представника відповідача, повідомленого у встановленому законом порядку про дату, час і місце судового засідання, який не з`явився в судове засідання без повідомлення причин, не подав відзиву проти позову. Суд, дослідивши письмові матеріали справи, прийшов до наступного висновку. За загальним правилом статей 15 та 16\~ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно зі\~статтею 13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданими відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що 01.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем був вчинений виконавчий напис №77611 про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» заборгованості за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року, якому ТзОВ «Фінансова компанія «Фагот» було відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, якому в свою чергу ТзОВ «Фінансова компанія» «Плеяда» було відступлено право вимоги на підставі Договору факторингу № 1 від 20.05.2016 року, якому в свою чергу ПАТ «Банк «Михайлівський» на підставі Договору факторингу № 1905 від 19.05.2016 року відступив право вимоги за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року, укладеним між ПАТ «Банк «Михайлівський» та [PERSON] . Із зазначеного вище виконавчого напису №77611 вбачається, що із позивача [PERSON] на користь ТзОВ «АВАНСАР» стягнута заборгованість за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року за період з 10.05.2016 ро ку по 28.05.2021 року в загальній сумі 50\~252 грн. 74 коп., яка складається із: заборгованості за тілом кредиту 13\~213 грн. 45 коп., заборгованості за нарахованими та несплаченими процентами 35\~289 грн. 29 коп., заборгованості за нарахованою пенею 900 грн. та витрат за вчинення виконавчого напису (а.с. 17). 19.08.2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюк О.С., на підставі вказаного виконавчого напису, було відкрито виконавче провадження №69694971 про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» заборгованості в розмірі 50 252 грн. 74 коп. Звертаючись до суду з даним позовом, позивач [PERSON] вказує, що оспорюваний виконавчий напис від 01.06.2021 року є таким, що вчинений з порушенням вимог чинного законодавства, оскільки при його вчиненні приватним нотаріусом Остапенком Є.М. не перевірено наявність в нього (позивача) заборгованості за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року та її безспірність, враховуючи, що він жодних договорів із ТзОВ «АВАНСАР» не укладав. А правовідносини за договором, який був укладений із ПАТ «Банк «Михайлівський» закінчилися у зв`язку зі спливом строків та сплатою всіх кредитних платежів. Відповідно до статті 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України від 02.09.1993 року № 3425-XII «Про нотаріат» нотаріат в Україні це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону України «Про нотаріат»). Таким актом є, зокрема Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, який зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22.02.2012 року за № 282/20595. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону та глава 16 розділу ІІ Порядку. Згідно зі статтею 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1-3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ вищевказаного Поряду для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у кредитора (підпункт 2.2 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до підпункту 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Крім того, підпунктами 3.2, 3.4, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ цього ж Порядку передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Так, п.п. 1, 1-1 вказаного вище Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачено стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами. Зокрема, для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку) подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання (п. 1 Переліку документів). Відповідно до пункту 2-2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому\~постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року\~\~\~\~№ 1172, для одержання виконавчого напису про стягнення заборгованості за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, подаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само, на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису, повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. При цьому, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29.03.2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Таким чином, для вирішення питання щодо визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, мають бути встановлені: належність кредитору права вимоги за кредитним договором, правильність вимог, зазначених у виконавчому написі, а також необхідно встановити наявність (відсутність) об`єктивних обставин, коли виконавчий напис втратив чинність та не підлягає виконанню. Як вбачається з виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №77611від 01.06.2021 року, ним стягнуто із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФК «АВАНСАР», як правонаступника ПАТ «Банк Михайлівський», заборгованості за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року за період з 10.05.2016 року по 28.05.2021 року в загальній сумі 50\~252 грн. 74 коп. (а.с. 17). При цьому, у виконавчому написі зазначено про перехід права вимоги Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року від ПАТ «Банк Михайлівський» до ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» на підставі Договору факторингу №1905 від 19.05.2016 року, про перехід права вимоги від ТзОВ «Фінансова компанія «Плеяда» до ТзОВ «Фінансова компанія «Фагот» на підставі Договору факторингу №1 від 20.05.2016 року та про перехід права вимоги від ТзОВ «Фінансова компанія «Фагот» до ТзОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР» на підставі Договору факторингу №27/05/2020-4 від 27.05.2020 року, однак, такі Договори факторингу в матеріалах справи відсутні. Сам же позивач [PERSON] , в позовній заяві заперечував проти існування у нього будь-яких зобов`язань перед ТзОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР»», в тому числі, заперечував взагалі існування в нього заборгованості на суму, яка зазначена у виконавчому написі, навіть перед первісним кредитором ПАТ «Банк «Михайлівський». Крім того, вказував, що такої юридичної особи, як ТзОВ «Фінансова компанія «АВАНСАР», як про це вказано у виконавчому написі №77611, взагалі не існує, а існує ТзОВ «АВАНСАР», тому і позивався саме до даної юридичної особи. В свою чергу, відповідач ТзОВ «АВАНСАР» не скористався своїм правом та не подав суду відзиву на позовну заяву та доказів, які б вказували на наявність заборгованості позивача [PERSON] за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року на суму, яка зазначена у виконавчому написі, та її безспірність, не спростував доводи позивача. За таких обставин, між сторонами існував та існує невирішений спір щодо наявної заборгованості. Зазначене спростовує безспірність заборгованості боржника (правовий висновок Верховного Суду України, викладений у постановах від 04.03.2015 року в справі № 6-27цс15, від 11.03.2015 року в справі № 6-141цс14). За змістом частини четвертої статті 263\~ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Крім того, в матеріалах справи також відсутні докази того, що Кредитний договір № 200124309 від 10.05.2016 року, який наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому вказані обставини є ще однією підставою для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, саме у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду № 172/1652/18 від 21.10.2020 року. Таким чином, враховуючи вищевикладене, в тому числі, і відсутність на момент розгляду справи належних та допустимих доказів, які б вказували на безспірність заборгованості позивача [PERSON] за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року перед ТзОВ «АВАНСАР» на суму 50\~252 грн. 74 коп., відсутність доказів того, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена відповідачем при подачі документів нотаріусу і що про таку заборгованість боржник [PERSON] достеменно знав, однак, проігнорувала вимогу про її погашення, та беручи до уваги, що відповідач не скористався своїм правом подати письмовий відзив на позов з обґрунтуванням його заперечень проти позовних вимог з посиланням на відповідні письмові докази, суд приходить до висновку про задоволення позову [PERSON] та визнання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. №77611 від 01.06.2021 року про стягнення із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР», як правонаступника ПАТ «Банк Михайлівський», заборгованості за Кредитним договором № 200124309 від 10.05.2016 року за період з 10.05.2016 року по 28.05.2021 року в загальній сумі 50\~252 грн. 74 коп. таким, що не підлягає виконанню. Крім того, суд, на підставі ст. 141 ЦПК України, вважає за необхідне стягнути з відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «АВАНСАР» на користь [PERSON] сплачений ним судовий збір у сумі 1\~488 грн. 60 коп., з яких: 992 грн. 40 коп. судовий збір за подачу позову, 496 грн. 20 коп. судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved