Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до генерального директора ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» Сухини С.І. про захист честі, гідності та ділової репутації, стягнення моральної шкоди. Свої вимоги, з врахуванням відповіді на відзив, обґрунтовує тим, що він перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» на посаді слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць (черговим) 6 розряду. Наказом відповідача від 13.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» , за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та розпоряджень керівника, що мало місце 25.08.2021 року, йому оголошено догану. Вважає, що даний наказ принижує його честь і гідність та ділову репутацію, оскільки, відповідач у письмовому вигляді у формі письмових документів, повідомив твердження щодо нього, які є недостовірними та довів до відому усьому персоналу. Крім того, зазначає, що такими діями відповідача йому була завдана моральна шкода, яка полягала у негативному впливі на його душевний стан, порушені звичайного способу життя, спричиненні хвилювання, знервованості, виклику душевний, головних болей, підвищення артеріального тиску і погіршення сприйняття суспільства і оточуючих людей. З врахуванням викладеного, просить суд визнати недостовірною інформацію, яка викладена у наказі ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» №5-С від 13.09.2021 року, зобов`язати відповідача спростувати недостовірну інформацію, викладену у наказі ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» №5-С від 13.09.2021 року, зобов`язати відповідача спростувати наказ ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» №5-С від 13.09.2021 року та оголосити його на зборах працівників товариства не пізніше, як протягом 5 робочих днів з дати набрання законної сили рішенням суду по даній справі та стягнути моральну шкоду в розмірі 99999 грн. У відзиві на позовну заяву відповідач вважає, що вимоги позивача необґрунтованими та такими, що не можуть братися судом до уваги при вирішенні даної справи. Вказує, що [PERSON] звертаючись до суду з даним позовом, посилається на порушення відповідачем його прав щодо незаконності винесення наказу про притягнення до дисциплінарної відповідальності, й у тому числі інформації, викладеній у ньому, як такої, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Зазначає, що даний наказ був предметом розгляду справи за позовом [PERSON] до ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди. Рішенням Луцького міськрайонного суду від 31.05.2022 року в задоволенні вищезазначених позовних вимог [PERSON] відмовлено повністю. Постановою Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 року, апеляційну скаргу [PERSON] було задоволено частково, змінено дату звільнення, в іншій частині рішення Луцького міськрайонного суду від 31.05.2022 року залишено без змін. Таким чином, на думку відповідача, позивач, в даному випадку вже реалізував право на захист свого порушеного права. Крім того, на думку відповідача, інформація, спростування якої вимагає позивач, є результатом трудової діяльності, а саме процедури притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності, й з точки зору сприйняття ним цих подій і поширеної відповідачем інформації (винесення наказу) є вчинення дій правомочною посадовою особою, якій згідно ч. 1 ст. 147-1 КЗпП України, надано право щодо застосування дисциплінарного стягнення, та не є її розповсюдженням. Ухвалю суду від 19 вересня 2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Дослідивши та оцінивши представлені по справі докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку, що позов безпідставний та не підлягає до задоволення. Судом встановлено, що з 24.04.2018 року по 01.12.2021 року [PERSON] перебував у трудових відносинах з ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» на посаді слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду (а.с. 9). Наказом відповідача від 13.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 5-С, за порушення трудової дисципліни, невиконання своїх безпосередніх обов`язків та розпоряджень керівника, що мало місце 25.08.2021 року, [PERSON] оголошено догану (а.с. 10). З даного наказу вбачається, що 30.08.2021 року начальником служби контрольно-вимірювальних приладів і автоматики ТОВ «ЛКПФ» (далі по тексту КВПіА) [PERSON] було подано службову записку щодо невиконання своїх трудових обов`язків слюсарем з КВПіА допоміжних дільниць (черговим) 6 р. [PERSON] , що мало місце 25.08.2021 року. за отриманою інформацією службою економічної безпеки ТОВ «ЛКПФ» було проведено службове розслідування, в результаті якого встановлено, що дійсно 25.08.2021 року [PERSON] отримав від начальника служби КВПіА [PERSON] розпорядження на виконання термінових робіт в котельній дільниці, однак, вказані роботи не виконав, чим грубо порушив трудову дисципліну, вимоги Робочої інструкції слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць (чергового) 6 р. та Правила внутрішнього трудового розпорядку ТОВ «ЛКПФ». Допущені [PERSON] порушення підтверджується зібраними в ході службового розслідування доказами та поясненнями причетних осіб. У наданих письмових поясненнях [PERSON] не навів жодних поважних причин невиконання ним трудових обов`язків та розпоряджень свого безпосереднього керівника. Цим же наказом наказано довести даний наказ до відома підпорядкованого персоналу (а.с. 10). Саме вищезазначена інформація, викладена у наказі від 13.09.2021 року № 5-С та розповсюдження її серед працівників, на думку позивача, є недостовірною та такою, що принижує його честь, гідність та ділову репутацію. Однак, суд не погоджується з такими доводами позивача з огляду на наступне. Конституція України\~визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю, а також право кожного на повагу до його гідності. Разом з цим,\~Конституцією України\~гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів і переконань. Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Статтею 34 Конституції України\~передбачено, що здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя. Статтею 10 Конвенції про захист прав людини і основних свобод, ратифікованої Україною, передбачено право кожного на свободу вираження поглядів. Це право включає свободу дотримуватися своїх поглядів, одержувати і передавати інформацію та ідеї без втручання органів державної влади і незалежно від кордонів. За змістом цієї норми утрутитись у процес реалізації цієї норми національна влада може лише у випадках, передбачених частиною другою статті 10 Конвенції, зокрема, якщо це передбачено законом, направлено на захист репутації або прав інших осіб і є необхідним у демократичному суспільстві. Аналіз зазначеного національного законодавства та статті 10 Конвенції і практики її застосування свідчить про те, що межі свободи вираження думок залежить від їх змісту та від того, чим займається особа, стосовно якої ці думки висловлені. Пунктом 4\~Постанови Пленуму Верховного суду України "Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи" від 27 лютого 2009 року N 1\~, відповідно до якого чинне законодавство не містить визначення понять гідності, честі чи ділової репутації, оскільки вони є морально-етичними категоріями й одночасно особистими немайновими правами, яким закон надає значення самостійних об`єктів судового захисту. Під гідністю слід розуміти визнання цінності кожної фізичної особи як унікальної біопсихосоціальної цінності, з честю пов`язується позитивна соціальна оцінка особи в очах оточуючих, яка ґрунтується на відповідності її діянь (поведінки) загальноприйнятим уявленням про добро і зло. За правилами ст. \~297,\~299 ЦК України\~кожен має право на повагу до його гідності та честі, на недоторканість своєї ділової репутації. При вирішенні даного спору суд враховує положення\~КЗпП України, за якими Главою 10 передбачені норми, які регулюють трудову дисципліну працівників. Відповідно до\~ст. 139 КЗпП України\~працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Трудова дисципліна на підприємствах, в установах, організаціях забезпечується створенням необхідних організаційних та економічних умов для нормальної високопродуктивної роботи, свідомим ставленням до праці, методами переконання, виховання, а також заохоченням за сумлінну працю. У трудових колективах створюється обстановка нетерпимості до порушень трудової дисципліни, суворої товариської вимогливості до працівників, які несумлінно виконують трудові обов`язки. Щодо окремих несумлінних працівників застосовуються в необхідних випадках заходи дисциплінарного і громадського впливу (ч.ч.1, 2\~ст. 140 КЗпП України). За порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Законодавством, статутами і положеннями про дисципліну можуть бути передбачені для окремих категорій працівників й інші дисциплінарні стягнення (ст. 147 КЗпП України). Дисциплінарні стягнення, відповідно до ч. 1 ст. 147-1\~КЗпП України, застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Відповідно, відповідач, встановивши підстави для притягнення працівника (позивача) до відповідальності, згідно процедури, визначеної для притягнення до дисциплінарної відповідальності, вправі застосувати до позивача дисциплінарне стягнення. Як вбачається з матеріалів справи, рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31.05.2022 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] до ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди відмовлено повністю (а.с. 26-34). Постановою Волинського апеляційного суду від 03.10.2022 року, апеляційну скаргу [PERSON] задоволено частково. Рішення Луцького міськрайонного суду від 31.05.2022 року скасовано та ухвалено нове рішення. Позов [PERSON] до ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди задоволено частково. Змінено дату звільнення [PERSON] з посади слюсаря з КВПіА допоміжних дільниць 6 розряду ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика», відповідно до п. 1 ст. 36 КЗпП України, з 1 грудня 2021 року на 08 грудня 2021 року (а.с. 35). Таким чином, зважаючи на процесуальну законність дій сторін у справі - відповідача, як роботодавця, - накласти на підставі та у порядку, визначеного\~КЗпП України, на позивача (працівника) адміністративне стягнення, а позивача (працівника) - право на оскарження дисциплінарного стягнення, яким [PERSON] безпосередньо скористався, на думку суду, викладена у наказі про притягнення позивача до дисциплінарної відповідальності інформація, не може бути предметом захисту честі, гідності, ділової репутації. Аналогічна правова позиція міститься у постанові Верховного Суду від 29.04.2021 року № 753/21884/17. Відтак, така інформація не може бути, ані спростована, ані підтверджена, та не може бути предметом спору, а тому в частині позовних вимог щодо захисту честі, гідності та ділової репутації, спростування недостовірної інформації, слід відмовити. Разом з тим, у статтях 23, 1167 ЦК України передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Із позовної заяви вбачається, що [PERSON] пов`язує завдання йому моральної шкоди, через інформацію викладену у наказі, оскільки, відчував презирливе ставлення людей, колег, які йому не повірили, втрати набутої суспільної оцінки ділових і професійних якостей при виконанні трудових обов`язків, що призвело до хвилювань, нервувань, сильних головних болей. Проте, всупереч вимогам ст.ст. 12, 81 ЦПК України, позивач не надав суду будь-яких доказів, які б свідчили, що йому саме діями відповідача завдана моральна шкода та в чому полягає така моральна шкода. Виписки з медичної картки [PERSON] не підтверджують погіршення стану здоров`я, спричиненого винесенням наказу ТОВ «Луцька картонно-паперова фабрика» від 13.09.2021 року «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності» № 5-С, оскільки, датуються значно пізніше від дати винесення наказу (а.с. 11,13). Разом з тим, позивач, звернувшись до суду із позовом до відповідача про скасування наказів про накладення дисциплінарного стягнення, скасування наказу про звільнення, зміну дати і підстави звільнення з роботи, стягнення коштів за час вимушеного прогулу, відшкодування моральної шкоди, за наслідками розгляду якого, суд визнав законним наказ про притягнення його до дисциплінарної відповідальності, відповідно правових підстав для звернення до суду з вимогою про стягнення моральної шкоди в даній судовій справі не має, оскільки, позивач пов`язує завдання йому моральної шкоди, саме з винесенням зазначеного наказу. На підставі наведеного, суд приходить до висновку, що в задоволенні позову слід відмовити за безпідставністю та недоведеністю вимог.

Outcome: dismissed