Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивачка звернулась до Дніпровського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на двох неповнолітніх дітей. З урахуванням заяви позивача про збільшення розміру позовних вимог від 20 вересня 2022 року, прийнятої ухвалою Дніпровської районним судом міста Києва від 21 вересня 2022 року, позивачка просить суд: стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 всіх видів заробітку (доходу) відповідача, як платника аліментів, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що від зареєстрованого шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та доньку [PERSON] , [INFO] . Як зазначає позивачка, протягом дев`яти років відповідач не приймає участі у вихованні їх спільних дітей. При цьому, діти проживають разом із позивачем та знаходиться на її повному матеріальному забезпеченні. Таким чином, оскільки сторони не досягнули згоди щодо розміру аліментів на утримання спільних з відповідачем дітей, позивачка звернулась до суду за даним позовом за захистом порушених прав. Ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 17 червня 2022 року вказану справу прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено розгляд в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Вказаною ухвалою сторонам встановлено строки для подання відповідних заяв по суті. Заперечення щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до суду не надходили. Клопотань від сторін про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін не надходило. Разом з тим, ухвалою Дніпровського районного суду міста Києва від 21 вересня 2022 року було прийнято заяву позивача про збільшення розміру позовних вимог та встановлено сторонам строки для подання заяв по суті збільшених позовних вимог. Відповідач належним чином повідомлений про розгляд даної справи, про що свідчить його підпис на повідомленні про вручення поштового відправлення. В той же час, відповідач не скористався своїм правом та не надав до суду відзив на дану позовну заяву, з врахуванням збільшених позовних вимог, а тому відповідно до ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до ст. 9 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року - держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до положення ч. 1, ч. 2 статті 155 Сімейного кодексу України, здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України, мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ст. 150 Сімейного кодексу України). Згідно зі ст. 27 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.1989 p., батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Обов`язок батьків щодо утримання своїх дітей є одним з головних конституційних обов`язків (ч. 2 ст. 51 Конституції України) і традиційно закріплюється в сімейному законодавстві. Положення Сімейного кодексу України регулюють відносини з утримання між батьками й дітьми, між матір`ю й батьком дитини з метою затвердження почуття обов`язку батьків і дітей один перед одним і мають своєю спрямованістю створення в сім`ї сприятливих умов фізичного, розумового, морального, духовного й соціального розвитку дитини. Регулювання відносин батьків і дітей щодо утримання здійснюється відповідно до положень міжнародних правових актів, зокрема Декларації прав дитини від 20.11.1959 р., Конвенції про права дитини тощо і погоджується із загальними засадами регулювання сімейних відносин, закріпленими в ст. 7 Сімейного кодексу України. Судом встановлено, що 20 серпня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, за актовим записом №1310 між [PERSON] та [PERSON] зареєстровано шлюб, що підтверджується свідоцтвом про одруження Серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві. Як вбачається із свідоцтва, після державної реєстрації шлюбу прізвище [PERSON] було змінено на « [PERSON] » (а.с. 6). Так, від спільного шлюбу сторони мають сина - [PERSON] , [INFO] та доньку - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, видане 23 жовтня 2009 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві та свідоцтвом про народження від 27 липня 2012 року, виданого Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві (а.с. 7-8). Так, відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з частиною 3 статті 181 Сімейного кодексу України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених статтею 184 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 79 Сімейного кодексу України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Судом встановлено, що на даний час діти проживають разом із матір`ю за місцем її реєстрації, що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання особи, видані Відділом з питань реєстрації місця проживання/перебування фізичних осіб Дніпровської РДА (а.с. 9-11). Вбачається, що між сторонами не досягнуто згоди щодо сплати аліментів. Відповідач відмовляється у добровільному порядку надавати матеріальну допомогу на утримання дітей, які перебувають на повному матеріальному утриманні позивача, що є підставою для звернення позивача до суду з вимогами про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей. При цьому, суд бере до уваги те, що відповідач є особою працездатного віку, має можливість працевлаштування та отримання регулярного доходу, не має інших утриманців та соціальних зобов`язань, які могли бути враховані при визначенні розміру аліментів, за відсутності доказів спростування останнього. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази, приймаючи до уваги підстави звернення позивача з даним позовом до суду,

Outcome: approved