Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

22.07.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача Управління освіти виконавчого комітету Фастівської міської ради про про стягнення середнього заробітку за період відсторонення посилаючись на те, що з 08.11.2021 року наказом «про відсторонення від роботи працівників не вакциновані роти Ковід» №91 к/тр Малоснітинського закладу дошкільної освіти «Веселка» було відсторонено від роботи вихователя Малоснітинського ЗДО «Веселка» [PERSON] , яка ухиляється від профілактичних щеплень проти Ковід-19. 01.03.2022 року наказом «Про допуск до роботи № 7 к/тм допущено до роботи працівників ЗДО «Веселка», позивача з 01.03.2022 року. Позивача було відсторонено від роботи з 08.11.2021 року без збереження заробітної плати на підставі ст. 46 КЗпП та ст.12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», визначено наслідки відсторонення, а саме не врахування періоду відсторонення від роботи до страхового стажу для пенсії та оплати тимчасової непрацездатності, до стажу, що дає право на щорічні відпустки. Фактично, починаючи з 08.11.2021 року по 01.03.2022 року, включно, позивач по справі перебував у вимушеному прогулі, тобто 79 робочих днів. Також, позивачку було позбавлено права на отримання грошової винагороди, згідно ст.57 ЗУ «Про освіту». Середньоденна заробітна плата позивача становить 654,14 грн. Таким чином, просить стягнути з відповідача на її користь стягнути середній заробіток за час вимушеного прогулу за період з 08.11.2021 року по 01.03.2022 року включно за 79 робочих днів, що складає 51677,06 грн без утримання з цієї суми податків та інших обов`язкових платежів. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.07.2022 року позовну заяву [PERSON] , залишено без руху та надано строк для усунення недоліків позовної заяви. 03.08.2022 року від [PERSON] , надійшла заява з доказами про усунення недоліків, які стали підставою для залишення позовної заяви без руху. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 03.08.2022 року відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. 26.08.2022 року через канцелярію суду від представника відповідача - начальника управління освіти надійшов відзив на позовну заяву в якому зазначено, що відповідач позов не визнає в повному обсязі, вважає його безпідставним та необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню. Позивачем не доведено, якими діями відповідача порушено права позивача та не надано доказів того, що позивача нібито незаконно відсторонили від роботи. Вважають, в задоволені позовних вимог слід відмовити. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позовній заяві. В судовому засіданні представник відповідача позовні вимоги не визнала та в задоволенні позову просила відмовити. Послалася на обґрунтування викладені у Відзиві на позовну заяву. В судове засідання представник третьої особи - Малоснітинський заклад дошкільної освіти «Веселка» не з`явився про причини неявки суду не відомі. Заслухавши учасників судового процесу, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. При розгляді справи судом встановлено, що Наказом № 91 к/тр від 08.11.2021 року «Про відсторонення від роботи працівників не вакцинованих проти COVID-19» [PERSON] відсторонено від роботи вихователя Малоснітинського ЗДО «Веселка», яка ухиляється від профілактичних щеплень проти COVID-19. Наказом № 7 к/тм від 01.03.2022 року «Про допуск до роботи Корецької» позивача було допущено до роботи з 01.03.2022 року. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 46 Кодексу законів про працю України передбачено, що відсторонення працівників від роботи власником або уповноваженим ним органом допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Стаття 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб» від 6 квітня 2000 року № 1645-III (далі Закон) встановлює, що профілактичні щеплення проти дифтерії, кашлюка, кору, поліомієліту, правця, туберкульозу є обов`язковими і включаються до календаря щеплень. Працівники окремих професій, виробництв та організацій, діяльність яких може призвести до зараження цих працівників та (або) поширення ними інфекційних хвороб, підлягають обов`язковим профілактичним щепленням також проти інших відповідних інфекційних хвороб. У разі відмови або ухилення від обов`язкових профілактичних щеплень у порядку, встановленому законом, ці працівники відсторонюються від виконання зазначених видів робіт. Перелік професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням проти інших відповідних інфекційних хвороб, встановлюється центральним органом виконавчої влади, що забезпечує формування державної політики у сфері охорони здоров`я. Відповідно до статті 43 Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Держава створює умови для повного здійснення громадянами права на працю, гарантує рівні можливості у виборі професії та роду трудової діяльності, реалізовує програми професійно-технічного навчання, підготовки і перепідготовки кадрів відповідно до суспільних потреб. Зміст права на працю, закріпленого положеннями частин першої і другої статті 43 Конституції України, крім вільного вибору праці, включає також відповідні гарантії реалізації цього права. Не може бути дискримінації у реалізації працівниками трудових прав. Порушення їх рівності у трудових правах та гарантіях є недопустимим, а будь-яке обмеження повинне мати об`єктивне та розумне обґрунтування і здійснюватись з урахуванням та дотриманням приписів Конституції України та міжнародних правових актів. Підставою для відсторонення [PERSON] від виконання трудових обов`язків стало, як зазначено в Наказі про відсторонення, на підставі, статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України «Про захист населення від інфекційних хвороб», та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу». Згідно з Наказом МОЗ від 04.10.2021 № 2153 "Про затвердження Переліку професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням" на період дії карантину обов`язковій вакцинації проти COVID-19 підлягають працівники: центральних органів виконавчої влади та їхніх територіальних органів; місцевих державних адміністрацій та їхніх структурних підрозділів; закладів вищої, післядипломної, фахової передвищої, професійної (професійно-технічної), загальної середньої, у тому числі спеціальних, дошкільної, позашкільної освіти, закладів спеціалізованої освіти та наукових установ незалежно від типу та форми власності. Цим наказом передбачається, що щеплення є обов`язковим в разі відсутності абсолютних протипоказаньдо проведення профілактичних щеплень, відповідно до Переліку медичних протипоказань та застережень до проведення профілактичних щеплень, затвердженогонаказом Міністерства охорони здоров`я України від 16.09.2011 року № 595, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 10.10.2011 року за № 1161/19899 (у редакціїнаказу Міністерства охорони здоров`я України від 11.10.2019 року № 2070). Відповідно до п. 41-6 Постанови Кабінету Міністрів України від 09.12.2020 №1236 "Про встановлення карантину та запровадження обмежувальних протиепідемічних заходів з метою запобігання поширенню на території України гострої респіраторної хвороби "COVID-19", спричиненої коронавірусом SARS-CoV-2" (зі змінами та доповненнями) керівники державних органів (державної служби), керівники підприємств, установ та організацій мають забезпечити: контроль за проведенням обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 працівниками та державними службовцями, обов`язковість профілактичних щеплень яких передбачена переліком професій, виробництв та організацій, працівники яких підлягають обов`язковим профілактичним щепленням, затвердженим наказом Міністерства охорони здоров`я від 4 жовтня 2021 № 2153; відсторонення від роботи (виконання робіт) працівників та державних службовців, обов`язковість профілактичних щеплень проти COVID-19 яких визначена переліком та які відмовляються або ухиляються від проведення таких обов`язкових профілактичних щеплень проти COVID-19 відповідно до статті 46 Кодексу законів про працю України, частини другої статті 12 Закону України "Про захист населення від інфекційних хвороб" та частини третьої статті 5 Закону України "Про державну службу", крім тих, які мають абсолютні протипоказання до проведення таких профілактичних щеплень проти COVID-19 та надали медичний висновок про наявність протипоказань до вакцинації проти COVID-19, виданий закладом охорони здоров`я; взяття до відома, що: на час такого відсторонення оплата праці працівників та державних службовців здійснюється з урахуванням частини першоїстатті 94 Кодексу законів про працю України, частини першої статті 1 Закону України «Про оплату праці» та частини третьої статті 5 Закону України «Про державну службу»; відсторонення працівників та державних службовців здійснюється шляхом видання наказу або розпорядження керівника державного органу (державної служби) або підприємства, установи, організації з обов`язковим доведенням його до відома особам, які відсторонюються. Строк відсторонення встановлюється до усунення причин, що його зумовили. Звертаючись до суду з даним позовом позивач просила про стягнення на її користь середній заробіток за час відсторонення від роботи. Разом з тим, позивачем не було надано належних доказів щодо обґрунтування незаконності підстав відсторонення її від виконання роботи вихователя Малоснітинського ЗДО «Веселка». Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли ценеобхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 57 ЦПК України доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (ч. 1 ст. 58 ЦПК). За таких обставин, суд, оцінюючи зібрані у справі сукупні докази, вважає, що позов безпідставний, не грунтується на чинному законодавстві і задоволенню не підлягає.

Outcome: dismissed