Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

У листопаді 2021 року [PERSON] (надалі по тексту - позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до Публічного акціонерного товариства «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» (надалі по тексту - відповідач, ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД») про визнання протиправним та скасування наказу, стягнення середньої заробітної плати, середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. В обґрунтування позовних вимог позивач посилається на те, що відповідно до наказу Конструкторського бюро контрольних приладів Науково-виробничого об`єднання «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» № 436/к від 16.06.1986 "Про прийняття на посаду" позивач [PERSON] з 16.06.1986 року обіймав посаду старшого інженера. З 16.06.2011 Конструкторське бюро контрольних приладів Науково-виробничого об`єднання «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» перейменоване на Публічне акціонерне товариство «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД». З 19.02.2015 по 05.10.2021 позивач перебував на посаді головного інженера ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД». Відповідно до наказу № 105 від 10.06.2021, на час службової перевірки, призначеної наказом ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» від 28.04.2021 № 83, відсторонений від роботи: головний метролог, начальника відділу ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» [PERSON] ; головний інженер ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» [PERSON] . Відповідно до наказу № 651-к від 29.09.2021 «Про припинення трудового договору» 05.10.2021 [PERSON] звільнено з посади головного інженера ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. Також посилається, що генеральним директором ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» було винесено наказ № 105 від 10.06.2021, про відсторонення позивача від посади за те, що позивач не виконував вимоги генерального директора щодо формування організаційних документів підпорядкованого підрозділу. Позивач ніколи не з`являвся на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; ніколи не відмовлявся, не ухилявся від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, не існує жодних актів, складених роботодавцем з цих підстав. Підстава відсторонення, як відмова виконувати розпорядження генерального директора нормами статті 46 КЗпП України не передбачено. У зв`язку з чим позивач, вважає, що ч. 2 п. 1 наказу № 105 ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД», яким на час службової перевірки відсторонено позивача від виконання посадових обов`язкових є протиправним та таким, що не грунтується на нормах чинного законодавства. В позовних вимогах просив суд визнати незаконним та скасувати ч. 2 пункту 1 наказу № 105 ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД», яким на час службової перевірки відсторонено [PERSON] від виконання посадових обов`язків. Стягнути з ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» на користь [PERSON] середню заробітну плату за час вимушеного прогулу (без віднімання сум податків та зборів) в розмірі 117 552,87 грн. Стягнути з ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» на користь [PERSON] моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Стягнути з ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» на користь [PERSON] середній заробіток за час затримання розрахунку при звільненні (без віднімання сум податків та зборів) в розмірі 15 494,40 грн. Стягнути з ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 1 380,47 грн. та витрати на правову допомогу в розмірі 6 000,00 грн.. Ухвалою суду від 15.12.2021 відкрито провадження у справі, без виклику сторін. Ухвалою суду від 18.01.2022 суд перейшов від розгляду спрощеного провадження без виклику до розгляду справи в порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Ухвалою суду від 04.10.2022, яку занесено до протоколу судового засідання, у задоволенні клопотання відповідача про залишення позову без розгляду відмовлено. Ухвалою суду від 04.10.2022, яку занесено до протоколу судового засідання, долучено письмові пояснення відповідача. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав з викладених у позові підстав та просив їх задовольнити. У судовому засіданні представник відповідача проти позовних вимог заперечував та просив у задоволені позову відмовити. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, заперечення представника відповідача, дослідивши матеріали справи, дійшов до висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що відповідно до наказу Конструкторського бюро контрольних приладів Науково-виробничого об`єднання «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» № 436/к від 16.06.1986 "Про прийняття на посаду" позивач [PERSON] з 16.06.1986 року обіймав посаду старшого інженера. З 16.06.2011 Конструкторське бюро контрольних приладів Науково-виробничого об`єднання «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» перейменоване на Публічне акціонерне товариство «НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД». З 19.02.2015 по 05.10.2021 позивач перебував на посаді головного інженера ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД». Відповідно до наказу № 105 від 10.06.2021, на час службової перевірки, призначеної наказом ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» від 28.04.2021 № 83, відсторонили від роботи: головного метролога, начальника відділу ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» [PERSON] ; головного інженера ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» [PERSON] . Начальнику відділу управління персоналом [PERSON] доручено підготувати документи згідно вимог ст.ст. 113, 46 КЗпП України та ознайомити з наказом [PERSON] та [PERSON] . На час дії наказу обмежити доступ до приміщень ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до наказу № 651-к від 29.09.2021 «Про припинення трудового договору» 05.10.2021 [PERSON] звільнено з посади головного інженера ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» у зв`язку зі скороченням чисельності або штату працівників п. 1 ст. 40 КЗпП України. В позові позивач посилається та ту обставину, що генеральним директором ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» було винесено наказ № 105 від 10.06.2021, про відсторонення позивача від посади за те, що позивач не виконував вимоги генерального директора щодо формування організаційних документів підпорядкованого підрозділу. Позивач ніколи не з`являвся на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; ніколи не відмовлявся, не ухилявся від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони, не існує жодних актів, складених роботодавцем з цих підстав. Підстава відсторонення, як відмова виконувати розпорядження генерального директора нормами статті 46 КЗпП України не передбачено. У зв`язку з чим позивач, вважає, що ч. 2 п. 1 наказу № 105 ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД», яким на час службової перевірки відсторонено позивача від виконання посадових обов`язкових є протиправним та таким, що не грунтується на нормах чинного законодавства. Відповідно до ст. 46 КЗпП України відсторонення працівників від роботи роботодавцем допускається у разі: появи на роботі в нетверезому стані, у стані наркотичного або токсичного сп`яніння; відмови або ухилення від обов`язкових медичних оглядів, навчання, інструктажу і перевірки знань з охорони праці та протипожежної охорони; в інших випадках, передбачених законодавством. Суд, вважає, що позовна вимога визнати незаконним та скасувати ч. 2 пункту 1 наказу № 105 Публічного акціонерного товариства "НАУКОВО-ТЕХНІЧНИЙ КОМПЛЕКС "ЕЛЕКТРОНПРИЛАД", яким на час службової перевірки відсторонено [PERSON] від виконання посадових обов`язків знайшла своє підтвердження під час розгляду справи та відповідачем не спростована. Посилання відповідача у письмових поясненнях щодо відсутності підстав для виплати заробітної плати та інших виплат у зв`язку з тим, що наказом ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» від 28.04.2021 № 83 призначено службову перевірку за фактом виявлення 27.04.2021 нестачі частин приладів у кількості 18 одиниць. За результатами розгляду заяви ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» слідчим відділом Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 120211001000001922 від 27.04.2021 за ознаками злочину, передбаченого ч. 2 ст. 191 КК України. Під час перевірки встановлено факт викрадення метрологічного обладнання, що мале місце в період часу з 18.03.2020 по 03.06.2020. За вказаним фактом слідчим відділом Шевченківського УП ГУ НП у м. Києві до Єдиного реєстру досудових розслідувань внесено відомості про кримінальне правопорушення № 120201001000004555 від 04.06.2020 за ознаками злочину, передбаченого ч. 3 ст. 185 КК України. В обох цих випадках майно, яке було викрадено, перебувало на відповідальному зберіганні у головного метролога ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД» [PERSON] , який згідно договору про індивідуальну матеріальну відповідальність від 02.01.2018 та посадової інструкції, є матеріально відповідальною особою. Відповідно до розпорядження № 06 від 29.03.2021, [PERSON] , як члена дирекції, зобов`язано надати генеральному директору на затвердження Положення про підпорядковані підрозділі та посадові інструкції їх працівників - не пізніше 20.04.2021. Втім, станом на 09.06.2021 вимоги, викладені у вищезазначених документах підприємства, головним інженером Михайленком О.А. не виконанні, Положення про Бюро метрологічної повірки та атестації приладів та посадові інструкції його працівників на затвердження генеральному директору не надані. Між тим, ігноруючи вимоги посадових інструкції, [PERSON] відповідні службові перевірки за вказаними фактами викрадень майна підприємства на ініційовано, питання дисциплінарної відповідальності підпорядкованих працівників не розглядались. Враховуючи неналежне виконання службових обов`язків [PERSON] та [PERSON] , з урахуванням вимог ст. 46 КЗпП України, Статуту ПАТ «НТК «ЕЛЕКТРОНПРИЛАД», прийнято рішення про їх відсторонення від роботи на час службової перевірки. Разом з цим, у порушення вимог ст.ст. 13, 81 ЦПК України відповідачем не підтверджено належними та допустимими доказами існування обставин, які наведені в наказі про відсторонення від роботи [PERSON] , а саме, вчинення корисного кримінального правопорушення щодо майнових прав товариства. Матеріали справи не містять доказів існування кримінальних провадженнь з цього питання. Також, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судових засідань. Посилання представника відповідача в судовому засіданні на те, що порушені кримінальні провадження, суд вважає, що відповідно до ст.ст. 62, 63 Конституції України дія презумпція невинності, оскільки матеріали справи не містять докази вини позивача (вирок суду тощо). Посилання представника відповідача на не виконання відповідачем розпорядження № 06 від 29.03.2021 матеріали справи не містять. Та під час розгляду справи ці обставини відповідачем не були доведені. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Згідно зі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Також, позивач просить стягнути середню заробітню плату за час вимушеного прогулу. Приписами ч. 3 ст. 43 Конституції України визначено, що кожен має право на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Відповідно до ч. 1 ст. 115 КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. Відповідно до ч. 1 ст. 47 КЗпП України власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 116 КЗпП України при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про нараховані суми, належні працівникові при звільненні, власник або уповноважений ним орган повинен письмово повідомити працівника перед виплатою зазначених сум. Так, згідно Порядку обчислення середньої заробітної плати, затвердженого Постановою Кабінету міністрів України №100 від 08.02.1995 (надалі по тексту - Порядок), середньомісячна заробітна плата обчислюється виходячи з виплат за останні 2 календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана відповідна плата. Нарахування виплат, що обчислюються із середньої плати за останні два місяці роботи, проводиться шляхом множення середнього (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках передбачених чинним законодавством - на число календарних днів за цей період. Згідно інформації з Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування від 07.11.2021, позивачу в квітні 2021 нараховано заробітну плату в сумі - 28 627,55 грн., а в траві 2021 - 29 423,15 грн. Таким чином, нарахована заробітна плата позивача за два повні місяці роботи, які передували відстороненню від роботи становила у квітні 2021 року - 28 627,55 грн. і у травні 2021 року - 29 423,15 грн. У квітні і травні 2021 року кількість робочих днів позивача становила: 40 робочих днів (квітень - 22 робочих дні, травень - 18 робочих днів). Середньоденна середня заробітна плата становить 1 451,27 грн. (28 627,55 грн. + 29 423,15 грн. : 40 дні = 1 451,27 грн.) Позивач просить стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 81 робочий день, за період з 10.06.2021 по 05.10.2021. Середня заробітна плата за час вимушеного прогулу (без віднімання сум податків та зборів) 117 552,87 грн. (1451,27 грн. х 81 дні = 117 552,87 грн.). Наданий позивачем розрахунок середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, відповідачем не спростований. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком середньої заробітної плати за час вимушеного прогулу, оскільки останній відповідає вимогам закону та не спростований відповідачем. Позивача було звільнено 05.10.2021, однак при його звільненні з ним не був проведений повний розрахунок за весь період роботи, а тому позовна вимога про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні підлягає задоволенню, з огляду на наступне. Згідно п. 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата працівника обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якої пов`язана виплата. Пунктом 3 Порядку визначено, що усі виплати включаються в розрахунок середньої заробітної плати у тому розмірі, в якому вони нараховані, без виключення сум відрахування на податки, стягнення аліментів тощо, за винятком відрахувань із заробітної плати осіб, засуджених за вироком суду до виправних робіт без позбавлення волі. Відповідача було звільнено в жовтні 2021 року, розрахунок середньоденного заробітку проводиться враховуючи серпень та вересень 2021 року. Нарахована заробітна плата за серпень 2021 року - 14 145,74 грн. Нарахована заробітна плата за вересень 2021 року - 13 615,21 грн. У серпні 2021 року і вересні 2021 року кількість робочих днів позивача становила: 43 робочих днів (серпень - 21 робочих днів, вересень - 22 робочих днів). Середньоденна середня заробітна плата становить 645,60 грн. (14 145,74грн.+ 13 615,21 грн. : 43 дні = 645,60 грн.). За період з 06.10.2021 по 09.11.2021 позивач просить стягнути середню заробітну плату за час вимушеного прогулу за 24 робочі дні. Середня заробітна плата за час затримки розрахунку при звільненні 15 494,40 грн. (645,60 грн. х 24 дні = 15 494,40 грн.). Наданий позивачем розрахунок середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, відповідачем не спростований. Суд погоджується з наданим позивачем розрахунком середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, оскільки останній відповідає вимогам закону та не спростований відповідачем. Також, в позовних вимогах позивач просить стягнути з відповідача моральну шкоду в розмірі 5 000,00 грн. Згідно ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Така шкода полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою що до неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Як зазначив в позовній заяві позивач, відповідач своїми протиправними діями завдав йому моральну шкоду, яка полягає в тому, що внаслідок незаконного відсторонення позивача від роботи, порушення відповідачем конституційного права позивача на роботу та оплату праці, відповідачем було порушено звичний для позивача уклад життя, завдало йому моральних страждань, фактично позивача повністю було позбавлено можливості нормального існування. Позивач поніс моральні страждання, які виразились у неотриманні коштів на проживання, харчування на протязі певного періоду, що зумовило зміну способу життя, необхідності докладання додаткових зусиль для утримання себе та своєї сім`ї. Позивач зазнав також моральних страждань, які виразилася в переживаннях, пов`язаних із необхідністю звернення до суду за захистом свого порушеного права. Вказані обставини призвели до порушення звичайного ритму життя позивача. Вирішуючи питання про розмір грошового відшкодування моральної шкоди на користь позивача, суд, враховує характер та обсяг заподіяних позивачу фізичних, моральних, душевних і психічних страждань, яких зазнав позивач, внаслідок противоправних дій відповідача, характер немайнових витрат (їх тривалості, можливості відновлення), приходить до висновку про те, що позовні вимоги в частині стягнення моральної шкоди підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача слід стягнути моральну шкоду в розмірі 5000,00 грн. Щодо вимог позивача про стягнення з відповідача витрат на правову допомогу в розмірі 6000,00 грн., суд вважає, що вони також підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст. 133 та ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляд. Статтею 30 ч. 3 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Відповідно до п. 1 ч. 3 ст. 141 ЦПК України, при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує чи пов`язані ці витрати з розглядом справи. Згідно ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається позивачем на підтвердження надання професійної правничої допомоги надано копію договору про надання правничої допомоги від 27.10.2021 року, укладеного між [PERSON] та Адвокатским об`єднанням «Аpeoпаг», детальний опис робіт виконаних адвокатом, акт наданий послуг від 09.11.2021 року про сплату позивачем грошових коштів у сумі 6 000,00 грн. за надану йому правничу допомогу. На підставі вказаного позов в частині стягнення витрат на правничу допомогу також слід задовольнити. Судом надана правова оцінка заперечень відповідача проти позову, у зв`язку із чим суд не приймає до уваги твердження та посилання сторони відповідача, оскільки обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень щодо позовних вимог не знайшли свого підтвердження під час судового розгляду справи та спростовуються матеріалами справи. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому позовну заяву необхідно задовольнити. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати, отже з відповідача слід стягнути витрати по сплаті судового збору в розмірі 1 380,47 грн.

Outcome: approved