Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач [PERSON] 26.07.2021 року звернувся до суду з позовом про стягнення з відповідача ТОВ «Група Електроюа» грошових коштів у сумі 603423,00 грн., в тому числі орендної плати в сумі 152223 грн., суми обов`язкового викупу 451200 грн., а також індекс інфляції в сумі 38349 грн., 3% річних в сумі 9374 грн., судових витрат в сумі 6511,46 грн. Позивач обґрунтовує позовні вимоги тим, що 13.01.2020 року між ним та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено Договір купівлі-продажу обладнання №10-01-2020-1/1. Відповідно до умов договору, передбачених пунктами 1.1., 4.1., ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» передав позивачу у власність Обладнання, а саме: зарядний пристрій (станцію) для електромобілів згідно Специфікації, що є Додатком №1 до даного договору, з наступною характеристикою - станції зарядження електромобілів змінного струму «Пристрої зарядні для електромобілів типу УЗЕ, код ДКПП 27.11.50-33.00», клас 1, тип системи заземлення TN-S, електроживлення станції здійснюється від трьохфазної п`ятипровідної мережі змінного струму з номінальною напругою 380, частотою (50+-1) Гц. Тип кабелю КВГ 5х6 - в кількості 4 станції. Зарядні станції були встановленні та введені в експлуатацію за адресами: № станції - 1689, де встановлена станція, адреса: м. Харків, пр.-т.Перемоги, 52В, вартість 4000 доларів США; тип станції № станції - 1992, де встановлена станція, адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 57А , вартість 4000 доларів США; № станції - 2155, де встановлена станція, адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 276, вартість 4000 доларів США; № станції - 2156, де встановлена станція, адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 276, вартість 4000 доларів США. Загальна ціна за обладнання, згідно Договору, на день укладення Договору, становила - 387200 грн., що є еквівалентом 16000 доларів США відповідно курсу продажу АТ КБ «Приватбанку» на дату оплати. Факт оплати та передачі обладнання підтверджується відповідним Додатком №1 до Договору (Специфікація) від 13 січня 2020 року та квитанцією про перерахування коштів на рахунок відповідача, в результаті чого, позивачем, як Покупцем, набуто право власності на вищевказане обладнання. Оскільки, зважаючи на те, що наміром придбання вищевказаних обладнань (станцій) не являється придбання обладнання для постійного особистого користування, а з наміром надання його в оренду на певний термін, із обов`язковою умовою викупу із сторони ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА», тому, відповідно, 13 січня 2020 року, між ним та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено Договір оренди обладнання з обов`язковим викупом №10-01-2020-1/1. Згідно умов даного Договору, [PERSON] , як Орендадавець передав, а ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА», як Орендар прийняв в строкове платне користування, з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно, а саме: зарядний пристрій (станцію) для електромобілів з характеристиками, зазначеними у Специфікації, що є додатком до Договору у кількості 4 обладнання, які знаходяться за аналогічною адресою, яка вказана в Договорі купівлі-продажу №10-01-2020-1/1, терміном на 1 рік, а саме: до 13 січня 2021 року відповідно до п.3.1. даного договору. Факт передачі та отримання даного обладнання в оренду підтверджується складеною та підписаною Специфікацією, що є Додатком №1 до даного Договору. Свої зобов`язання щодо передачі об`єкту оренди згідно умов даного Договору Орендодавець виконав у повному обсязі, претензій зі сторони ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» не було та не має. Відповідно до умов Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №10-01-2020-1/2 від 13 січня 2020 року, а саме: п.4.1. передбачено, що Орендар зобов`язується нарахувати та сплатити орендну плату у розмірі 2,452% в місяць від загальної вартості об`єкту оренди, яка вказана в п.1.1.1 даного договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протягом строку користування об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до п.4.3. Відповідно до п. 1.1.1 даного Договору, загальна вартість об`єкту оренди становить 16000 доларів США. Згідно п.4.3. Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №10-01-2020-1/2 від 13 січня 2020 року, виплата орендних платежів протягом 366 днів з дати укладення договору не проводитися, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкового викупного платежу в розмірі 5397 доларів США 61 цент та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 367 день з дати укладення цього Договору, а саме 13 січня 2021 року та відповідно до пунктів 7.1.6 Орендар зобов`язується обов`язково викупити Обладнання згідно п. 8 даного договору. Пунктом 8.1. даного Договору, передбачено зобов`язання Орендаря викупити об`єкт оренди в кінці строку дії Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення орендодавцем орендаря на поштову адресу, за реквізитами визначеними у Договорі не пізніше ніж за 2 місяці до дати обов`язкового викупу за викупною ціною у сумі, що є еквівалентною 16000 доларів США., за офіційним курсом АТ КБ "Приватбанку" на день повернення коштів. Після завершення дії договору, позивач неодноразово звертався до представника відповідача про те, що позивач не бажає продовжити дію Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №10-01-2020-1/2 від 13 січня 2020 року з вимогою виконати взяті на себе зобов`язання відповідно до п. 8.1. цього Договору, а саме: викупити обладнання за 16000 доларів США, а також сплатити орендні платежі за 1 рік користування обладнання в розмірі передбаченого п.4.1, 4.3. Договору. Подані заяви залишені відповідачем без відповіді. Таким чином, позивач зазначає, що свої зобов`язання, як Орендодавець, виконав, належним чином, прийняв у власність та оплатив обладнання, відповідно до умов Договору купівлі-продажу Обладнання №10-01-2020-1/1 від 13 січня 2020 року та надав обладнання у тимчасове платне користування ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» Орендарю, а відповідач прийняв таке обладнання у користування, що підтверджується складною та підписаною Специфікацією №1, яка є невід`ємним Додатком №1 до Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №10-01-2020-1/2 від 13 січня 2020 року, а зі сторони відповідача взяті на себе зобов`язання згідно Договору оренди обладнання з обов`язковим викупом №10-01-2020 -1/2 від 13.01.2020 року, не виконані в повному обсязі. 14 червня 2021 року відповідачу надіслано лист із вимогою сплатити негайно у повному обсязі суму заборгованості передбачену п. 4.1.-4.3. Договору та виконати вимогу передбачену п. 8.1. Договору. Відповідач отримав дану претензію 18 червня 2021 року. Однак, станом на день звернення з позовною заявою до суду, жодної відповіді позивач від відповідача не отримав та жодних виплат, щодо заборгованості відповідачем так і не здійснено. Враховуючи викладене, позивач просить стягнути з відповідача 603423 грн., в тому числі орендна плата в сумі 152223 грн., сума обов`язкового викупу 451200 грн., а також стягнути індекс інфляції в сумі 38349 грн., 3% річних в сумі 9374 грн. та судові витрати 6511,46 грн. 06.08.2021 року ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди передано на розгляд до Орджонікідзевського районного суду м. Харкова. Постановою Київського апеляційного суду від 17.05.2022 року ухвалу Солом`янського районного суду м. Києва від 06.08.2021 року скасовано, а справу направлено для продовження розгляду до суду першої інстанції. Ухвалою суду від 30.06.2022 р., прийнято цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Група Електроюа» про стягнення заборгованості за договором оренди до провадження, та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 25.08.2022 р., закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач не з`явився. До суду надійшла заява, з якої вбачається, що позивач просить розглядати справу без його участі, позовні вимоги підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час і місце розгляду справи повідомлявся в порядку, передбаченому процесуальним законом, відзив у встановлені судом строки не подав. Згідно ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Згідно вимог ст. 280 ЦПК України, якщо відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання та не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи вимоги ст.ст. 223, 280 ЦПК України, суд, вважає за можливе ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних доказів. Дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані докази, суд приходить до наступного. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу, зокрема, згідно з п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є договори та інші правочини. Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ст. 628 ЦК України). Судом встановлено, що 13.01.2020 року між позивачем та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено Договір купівлі-продажу обладнання №10-01-2020-1/1 на загальну суму 387200, що еквівалентно на дату укладення договору 16000 доларів США. За даними договором ТОВ «Група Електроюа» зобов`язується передати, а [PERSON] зобов`язується прийняти у власність та оплатити обладнання, а саме зарядні пристрої (станції) для електромобілів згідно специфікації до договору купівлі-продажу обладнання. Також, 13.01.2020 року між [PERSON] та ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» укладено договір № 10-01-2020-1/2 оренди обладнання з обов`язковим викупом. За умовами п. 1.1. Договору Орендодавець передає, а Орендар приймає в строкове платне користування з зобов`язанням обов`язкового викупу наступне майно (обладнання): зарядні пристрої (станції) для електромобілів з характеристиками, визначеними у Специфікації, що є додатком до даного договору у кількості 4, а саме зарядні станції: № станції - 1689, де встановлена станція, адреса: м. Харків, пр.-т.Перемоги, 52В ; тип станції № станції - 1992, де встановлена станція, адреса: м. Харків, вул. Плеханівська, 57А ; № станції - 2155, де встановлена станція, адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 276 ; № станції - 2156, де встановлена станція, адреса: м. Харків, пр.-т. Московський, 276 . Згідно з ч. 1 ст. 759 ЦК України за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Відповідно до п. 6.1. Договору об`єкт оренди вважається переданим в оренду і повернутим з оренди з моменту підписання даного Догвоору та Специфікації об`єкта оренди. Загальна вартість об`єктів оренди становить 387200 гривень, що на дату укладання Договору становить 16000 доларів США (п. 1.1.1.). Пунктом 3.1. Договору визначено, що термін оренди складає 1 рік з моменту прийняття об`єкту оренди, а саме до 13.01.2021 року. Згідно з п. 4 Договору розмір орендної плати за весь об`єкт, що орендується, у цілому складає 2,452 % в місяць від суми, яка вказана п. 1.1.1. даного Договору, з щомісячною капіталізацією, а саме: кожного місяця, протягом строку користування Об`єктом оренди відсоток включає в себе суму капіталізації відповідно до п.4.3. Виплата орендованих платежів (відсотків) протягом 366 днів з дати заключення Договору не проводиться, а сума щомісячних нарахованих відсотків, яка підлягає виплаті щомісяця капіталізується (рефінансується) шляхом додавання до загальної суми обов`язкого викупного платежу в розмірі 5397 доларів США 61 цент та до суми орендних платежів нарахованих за попередні періоди і підлягає виплаті на 367-й день з дати укладення цього Договору. За положеннями ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідач, не виконуючи вимоги умови Договору в частині своєчасної та повної сплати орендної плати, порушив вимоги ст. 530 ЦК України, а згідно ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). При цьому, ст. 625 ЦК України чітко визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Крім того, відповідно до п. 8.1. Договору Орендар зобов`язується викупити об`єкт оренди в кінці строку дії цього Договору, або достроково в будь-який час на вимогу Орендодавця, за умови письмового повідомлення Орендодавцем Орендаря на поштову адресу, або подання особисто, під розпис про вручення повідомлення, уповноваженій особі (працівнику) Орендаря за реквізитами визначеними у цьому договорі не пізніше ніж за 2 місяці до дати обов`язкового викупу. Право власності на майно, що є Об`єктом оренди, у такому разі переходить до Орендаря після сплати останнім Орендодавцю повної суми орендної плати, нарахованої відповідно до умов цього Договору, та всієї суми обов`язкового викупного платежу в гривні, еквівалентної 16000 доларів США. 14.06.2021 року позивачем надіслано на адресу відповідача лист із вимогою негайно сплатити у повному обсязі суму заборгованості передбачену п. 4.1. - 4.3. Договору та виконати вимогу передбачену п.8.1. Договору. Однак, жодної відповіді та жодних виплата щодо заборгованості позивач не отримав. Згідно з ст. 629 ЦК України визначено, що договір є обов`язковим для виконання сторонами. Жодних заперечень від ТОВ «ГРУПА ЕЛЕКТРОЮА» про наявність заборгованості з оренди за договором та щодо неможливість викупу об`єкта оренди позивач не отримував. До суду такі заперечення також не надходили. Оскільки відповідачем вимоги укладеного між сторонам 13.01.2020 року договору № 10-01-2020-1/1 оренди обладнання з обов`язковим викупом не виконано, зокрема, орендну плату у повному обсязі не сплачено та в порушення вимог п. 8.1. договору об`єкт оренди не викуплено, суд приходить до висновку, що вимоги позивача в цій частині ґрунтуються на законі та підлягають задоволенню. Таким чином, стягненню з відповідача підлягає сума обов`язкового викупного платежу в розмірі 451200 грн. (еквівалент 16000 доларів США за офіційним курсом НБУ станом на 13.01.2021 року) та заборгованість з орендної плати за договором у сумі 152223 грн. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних суд приходить до наступного. Згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Так як відповідач прострочив виконання зобов`язання по сплаті платежів з орендної плати, а також суми обов`язкового викупного платежу, то вимога позивача про стягнення з ТОВ «Група Електроюа» 3% річних є правомірною. Разом з тим, в висновком Верховного Суду викладеного в постанові від 27.05.2019 року (справа № 910/20107/17), суд має з`ясовувати обставини, пов`язані з правильністю здійснення позивачем розрахунку, та здійснити оцінку доказів, на яких цей розрахунок ґрунтується. У разі, якщо відповідний розрахунок позивачем здійснено неправильно, то суд з урахуванням конкретних обставин справи самостійно визначає суми пені та інших нарахувань у зв`язку з порушенням грошового зобов`язання, не виходячи, при цьому, за межі визначеного позивачем періоду часу, протягом якого, на думку позивача, мало місце невиконання такого зобов`язання, та зазначеного позивачем максимального розміру заборгованості. Так, три проценти річних розраховуються з урахуванням боргу помноженого на кількість днів прострочення, які вираховуються з дня, наступного за днем, передбаченим у договорі для його виконання. Тобто, розмір 3 % річних за період з 14.01.2021 по 22.07.2021 складає 9374 грн. В частині стягнення інфляційних втрат суд вважає, що така вимога задоволенню не підлягає. Так, згідно Закону України «Про індексацію грошових доходів населення» індекс інфляції (індекс споживчих цін) - це показник, що характеризує динаміку загального рівня цін на товари та послуги, які купує населення для невиробничого споживання. Офіційний індекс інфляції, що розраховується Держкомстатом, визначає рівень знецінення національної грошової одиниці України, тобто купівельної спроможності гривні, а не іноземної валюти. Отже, індексації внаслідок знецінення підлягає лише грошова одиниця України - гривня, іноземна валюта індексації не підлягає. Таким чином, у випадку порушення грошового зобов`язання, предметом якого є грошові кошти, виражені в гривнях з визначенням еквіваленту в іноземній валюті, передбачені ч. 2 ст. 625 ЦК України інфляційні втрати стягненню не підлягають, оскільки втрати від знецінення національної валюти внаслідок інфляції відновлені еквівалентом іноземної валюти. Аналогічного висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду в своїй постанові від 07.07.2020 року у справі № 296/10217/15-ц (провадження N 14-727цс19). Відповідачем відзиву щодо заявлених позовних вимог та заяви про збільшення позовниї вимог, будь-яких пояснень/заперечень щодо розрахунку заборгованості та в спростування зазначеного позивачем, суду надано не було. З огляду на наведене, позов підлягає задоволенню частково. З урахуванням задоволення позову, на підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі 6127,97 грн.

Outcome: partial