Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

12.02.2021 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області від представника позивача Марач В.В. , надійшла вище зазначена позовна заява, з проханням : в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед Акціонерним товариством «Універсал Банк» за кредитним договором № 002-2008-015 від 12 січня 2008 року в сумі 35841,28 доларів США, звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом Договору іпотеки від 12.01.2008, а саме: 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0518 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, - кадастровий номер 3220882601:01:001:0161, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2008 року, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, що буде визначена при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, або належним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій; 1/2 земельної ділянки загальною площею 0,0518 га, що знаходиться за адресою Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, кадастровий номер 3220882601:01:001:0161, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, що належить [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 20.02.2008 року, шляхом проведення прилюдних торгів за ціною, що буде визначена при примусовому виконанні рішення суду на рівні, не нижчому за звичайні ціни на такий вид майна на підставі оцінки, проведеної суб`єктом оціночної діяльності, або належним експертом на стадії оцінки майна під час проведення виконавчих дій ( а. с. 2-6). Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 12.01.2008 [PERSON] звернувся до ВАТ «Універсал Банк», яке в подальшому змінило назву на АТ «Універсал Банк» з заявою про надання йому кредиту в розмірі 32777 доларів США. Крім того зазначено, що 12.01.2008 було укладено Кредитний договір № 002-2008-015, відповідно до якого [PERSON] було надано грошові кошти в сумі 32777 доларів США, строком до 10 січня 2030 року з відсотковою ставкою 12,45 % річних. Відповідно до умов кредитного договору, позивач здійснив видачу кредитних коштів, що підтверджується меморіальним ордером №0022900USD002764 від 12.01.2008 та випискою з особового рахунку. Крім того позивач вказує, що систематичне невиконання умов кредитного договору, спричинило прострочення виконання зобов`язання за кредитним договором щодо повернення кредиту та несплачених відсотків. Рішенням Деснянського районного суду міста Києва від 24.07.2016 позов АТ «Універсал Банк» задоволено та стягнуто з [PERSON] 22444,09 доларів США та судових витрат. Вказане рішення суду на даний час не виконане. Позивач зазначає, що станом на 04.01.2021 наявна загальна заборгованість позичальника по кредиту у розмірі - 35841,28 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 1605,60 доларів США сума дострокового стягнення кредиту - 18129,70 доларів США відсотків - 13705,71 доларів США, та підвищених відсотків - 2400,27 доларів США. Крім того позивач зазначає, що з метою забезпечення виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором було укладено договір іпотеки від 12.01.2008 укладений між [PERSON] , [PERSON] .. Відповідно до п. 1.1 договору іпотеки іпотекодавця передають в іпотеку земельну ділянку загальною площею 0,0518 га, що знаходиться за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, кадастровий номер 3220882601:01:001:0161, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку. Право власності на предмет іпотеки за відповідачами підтверджується договором купівлі-продажу земельної ділянки від 20.01.2008. Відповідно до п. 2.1.1. договору іпотеки, у разі невиконання або неналежне виконання боржником зобов`язань за основним договором, що обумовлюють основне зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за рахунок предмету іпотеки в повному обсязі переважно перед іншими кредиторами. Згідно висновку про вартість майна від 20.12.2020, складеного ПП «ТВІ», що діє на підставі сертифікату суб`єкта оціночної діяльності № 149/20 від 02.03.2020, вартість предмету іпотеки становить 186400 грн. Таким чином розмір заборгованості позичальника суттєво перевищує вартість предмету іпотеки. Станом на дату подання позову заборгованість за кредитним договором залишається непогашеною, вимога банку та рішення суду не виконано, з цих підставі позивач набув законного права звернути стягнення на іпотечне майно відповідачів в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором. 23.06.2021 до суду від [PERSON] надійшов відзив (а. с. 67-68), з проханням: в задоволенні позову АТ «Універсал Банк» до неї відмовити в повному обсязі, визнати припиненим договір іпотеки від 12.01.2008 укладений між АТ «Універсал Банк» та [PERSON] , судові витрати покласти на відповідача [PERSON] .. При цьому зазначено наступне. АТ «Універсал Банк» не повідомив її про додаткові угоди до договору іпотеки від 12.01.2008 та про особу, що є на даний момент майновим поручителем та іпотекодавцем по кредитному договору, також не повідомлено про нову оцінку предмету іпотеки, порушивши п. п. 2.1.7., 5.2., 6.5., 6.8., 6.9. Крім того порушено п.6.11, що передбачає вирішення досудових спорів, шляхом переговорів. Крім того відповідач [PERSON] зазначає, що рішенням Деснянського районного суду від 24.02.2016, [PERSON] був визнаний одноосібним боржником зобов`язань перед АТ «Універсал Банк». Вона не є майновим поручителем по основним зобов`язанням [PERSON] по кредитному договору від 12.01.2008 перед АТ Універсал Банк. Рішенням Оболонського районного суду від 30.10.2013 (справа № 2/756/4286/13) було визнано припиненим договір поруки від 12.01.2008, яке рішенням апеляційного суду м. Києва від 15.01.2014 було збільшено компенсацію судовий витрат на користь [PERSON] та рішення Оболонського районного суду м. Києва в частині припинення договору поруки залишено без змін. Рішення набрало законної сили 15.01.2014. 28.07.2022 до суду від представника позивача надійшли письмові пояснення, з проханням задовольнити позовні вимоги банку ( а. с. 166-168), при цьому зазначено, що додаткових угод до договору іпотеки між сторонами не укладалось, відтак посилання [PERSON] щодо неповідомлення її про підписання додаткових угод та про особу, що на даний час є майновим поручителем та іпотекодавцем є безпідставними. Також зазначено, що з метою забезпечення кредитних зобов`язань з [PERSON] укладено : 1) договір поруки та 2) договір іпотеки. Таким чином [PERSON] є і фінансовим і майновим поручителем в рахунок забезпечення виконання зобов`язання за кредитним договором. Ухвалою від 23.04.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а. с. 54-55). Ухвалою від 22.02.2022 закрито підготовче провадження у справі та призначено до судового розгляду (а. с. 134). Ухвалою від 01.07.2022 витребувано з Деснянського районного суду м. Києва засвідчені копії документів, що знаходяться в матеріалах цивільної справи № 754/14978/15-ц (а. с. 154-156). У судове засідання учасники справи не з`явились, позивач просив розгляд справи проводити без участі представника банку, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити ( п. 6 позовних вимог а. с. 6, 104, 211). Відповідач [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, про причину неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи без його участі та відзив до суду не направив. Від відповідача [PERSON] надійшли заяви з проханням розгляд справи проводити без її участі, викладені у відзиві обставини підтримує та просить відмовити у задоволенні позову (а. с. 148-150, 188, 208). Дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст.12,81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч.6 ст.81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 12.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк» (кредитор), правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», та [PERSON] (позичальник) було укладено кредитний договір № 002-2008-015 на придбання майна, відповідно до умов якого банк надав [PERSON] кредитні кошти в сумі 32770 доларів США строком кредитування до 10.01.2030 року, зі сплатою процентів - 12,45 % річних за користування кредитом (а. с. 7-12). З метою забезпечення виконання зобов`язання позичальника за вказаним кредитним договором, 12.01.2008 між ВАТ «Універсал Банк» (іпотекодержатель), правонаступником якого є АТ «Універсал Банк» та відповідачами [PERSON] та [PERSON] було укладено та нотаріально посвідчено договір іпотеки за реєстровим №14, відповідно до умов якого в іпотеку банку було передано земельну ділянку загальною площею 0,0518 га, що знаходиться за адресою : Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин, кадастровий номер 3220882601:01:001:0161, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, яка належить відповідачам [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу земельної ділянки від 12 січня 2008 року, реєстровий №12 ( а. с. 18-25). При цьому п.2.1.4 Договору іпотеки сторони погодили, що протягом дії Договору у випадку зміни розміру зобов`язань, відповідні зміни будуть вноситись лише в такий договір (и), що обумовлюють основне зобов`язання та не потребують внесення змін до цього Договору шляхом укладення податкової угоди до нього. Згідно ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 611 ЦК України, за порушення зобов`язання наступають правові наслідки, передбачені ст. ст. 624, 625 ЦК України, тобто при порушенні зобов`язань боржник повинен сплатити кредитору борг, та неустойку у вигляді пені та штрафу, що передбачена умовами договору. Згідно із ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно із ч.1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Судом встановлено, що позивач виконав свої зобов`язання за договором та надав позичальнику кредитні кошти, однак, позичальник належним чином взяті на себе зобов`язання не виконав, доказів виконання умов договору в матеріалах справи відсутні. Крім того встановлено, що 16.10.2015 ПАТ «Універсал Банк», правонаступником якого є АТ «Універсал Банк», звернулось до Деснянського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , [PERSON] про солідарне стягнення заборгованості станом на 18.08.2015 за Кредитним договором № 002-2008-015 від 12.01.2008 в сумі 22444,09 доларів США, що складається з: 281,32 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 22030,84 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 103,72 доларів США - прострочена заборгованість за підвищеними відсотками та 28,21 доларів США - прострочена заборгованість за підвищеними відсотками ( а. с. 198-199). Рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2016, ухваленим у цивільній справі № 754/14978/15-ц, провадження № 2/754/790/16, позовні вимоги ПАТ «Універсал Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості задоволено частково. Стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал банк» заборгованість за кредитним договором від 12.01.2008 на загальну суму 22444,09 доларів США, що за курсом НБУ становить 477390,28 грн. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 7161,00 грн. (а.с. 33-36, 196-197). Відповідно до ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. На підставі вказаного рішення Деснянським районним судом м.Києва 16.03.2016 було видано виконавчий лист по справі № 2-790/16 (754/14978/15) про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Універсал Банк» заборгованість за кредитним договором від 12.01.2008 на загальну суму 22444,09 доларів США, що за курсом НБУ становить 477390,28 грн., та витрати по сплаті судового збору в розмірі 7161,00 грн. ( а. с. 174). 15.04.2016 державним виконавцем ВДВС Деснянського районного управління юстиції у м. Києві відкрито виконавче провадження з виконання виконавчого листа № 2-790/16 виданий 16.03.2016 ( а. с. 175). Стороною відповідачів доказів на підтвердження належного виконання зазначеного рішення суду та сплати заборгованості банку суду надано не було. Позивач вказує, що станом на 04.01.2021 за відповідачами наявна не погашена заборгованість, що становить 35841,28 доларів США, яка складається з : простроченої заборгованості по кредиту - 1605,60 доларів США, сума дострокового стягнення кредиту - 18 129,70, відсотків - 13705,71 доларів США та підвищених відсотків - 2 400,27 доларів США, що підтверджується розрахунком (а. с. 28-31). Вирішуючи спір, суд приймає до уваги те, що відповідно до частини першої статті 1054 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною першою статті 546 ЦК України передбачено, що виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Відповідно до статті 572 ЦК України, в силу застави кредитор (заставодержатель) має право у разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). За змістом частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку», іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 цього Закону. Загальне правило про звернення стягнення на предмет застави (іпотеки) закріплене в статті 590 ЦК України й передбачає можливість такого звернення на підставі рішення суду в примусовому порядку, якщо інше не встановлено договором або законом. Правове регулювання звернення стягнення на іпотечне майно передбачено Законом України «Про іпотеку», згідно з частиною третьою статті 33 якого звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Частинами першою, п`ятою, дев`ятою статті 38 Закону України «Про іпотеку» визначено, якщо рішення суду або договір про задоволення вимог іпотекодержателя (відповідне застереження в іпотечному договорі) передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки будь-якій особі-покупцеві, то іпотекодержатель зобов`язаний за 30 днів до укладення договору купівлі-продажу письмово повідомити іпотекодавця та всіх осіб, які мають зареєстровані у встановленому законом порядку права чи вимоги на предмет іпотеки, про свій намір укласти цей договір. У разі невиконання цієї умови іпотекодержатель несе відповідальність перед такими особами за відшкодування завданих збитків. Дії щодо продажу предмета іпотеки та укладання договору купівлі-продажу здійснюються іпотекодержателем від свого імені на підставі іпотечного договору, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, що передбачає право іпотекодержателя на продаж предмета іпотеки, без необхідності отримання для цього будь-якого окремого уповноваження іпотекодавця. Іпотекодавець і боржник, якщо він є відмінним від іпотекодавця, мають право виконати основне зобов`язання протягом тридцятиденного строку, вказаного в частині першій цієї статті, згідно з умовами та наслідками, встановленими статтею 42 цього Закону. З врахуванням наведеного АТ «Ощадбанк» вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Порядок реалізації предмета іпотеки за рішенням суду врегульовано статтею 39 Закону України «Про іпотеку» , якою передбачено, що в разі задоволення судом позову про звернення стягнення на предмет іпотеки у рішенні суду зазначається, зокрема, спосіб реалізації предмета іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 цього Закону. Аналіз положень статей 33, 36, 37, 39 Закону України «Про іпотеку», статей 328, 335, 376, 392 ЦК України дає підстави для висновку про те, що законодавцем визначено три способи захисту задоволення забезпечених іпотекою вимог кредитора шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки: судовий (на підставі рішення суду) та два позасудові (на підставі виконавчого напису нотаріуса та згідно з договором про задоволення вимог іпотеко держателя). У свою чергу позасудовий спосіб захисту за договором про задоволення вимог іпотекодержателя або за відповідним застереженням в іпотечному договорі реалізується шляхом передання іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки або надання права іпотекодержателю від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу. У спірному випадку іпотекодержатель на власний розсуд обрав судовий спосіб свого захисту звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів предмета іпотеки, у межах процедури виконавчого провадження, з дотриманням вимог Закону України «Про іпотеку», що відповідає вимогам закону. Приймаючи до уваги те, що звернення стягнення має відбуватись у межах процедури виконавчого провадження, то, відповідно до статей 19, 57 Закону України «Про виконавче провадження», сторони виконавчого провадження під час здійснення виконавчого провадження не позбавлені можливості заявляти клопотання про визначення вартості майна, а тому не зазначення у резолютивній частині рішення суду початкової ціни предмета іпотеки в грошовому вираженні не має вирішального значення та не тягне за собою безумовного скасування судових рішень. Зазначене вище узгоджується з висновком Великої Палати Верховного Суду щодо застосування норми права у подібних правовідносинах, викладеним у постанові від 21 березня 2018 року у справі № 235/3619/15-ц (провадження № 14-11 цс 18). Крім того встановлено, що рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 30.10. 2013 ухваленого у цивільній справі № 2605/7025/12, провадження № 2/756/4286/13 позов [PERSON] до ПАТ «Універсал Банк», 3-тя особа [PERSON] про визнання припиненим договір поруки задоволено частково та визнано припиненим договір поруки від 12.01.2008 № 002-2008-015-Р укладений між ВАТ Універсал Банк» та [PERSON] (а. с. 71-75). Рішенням Апеляційного суду міста Києва від 15.01.2014 рішення Оболонського районного суду м. Києва від 30.10.2013, в цій частині залишено без змін (а. с. 76-81). При цьому слід зазначити, що іпотечний договір укладений між позивачем та відповідачами не припинений, і тому відповідач [PERSON] є майновим поручителем за кредитним договором, який укладений між позивачем та відповідачем [PERSON] . Водночас, припинення поруки не припиняє іпотеки, яка є самостійним видом забезпечення основного зобов`язання та була належним чином зареєстрована, що підтверджується відповідними відомостями з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та з Державного реєстру іпотек (а.с.169,170,171-172) Так, за змістом ст. 1 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель - особа, яка передає в іпотеку нерухоме майно для забезпечення виконання зобов`язання іншої особи - боржника. Згідно ст. 11 Закону України «Про іпотеку», майновий поручитель несе відповідальність перед іпотекодержателем за невиконання боржником основного зобов`язання виключно в межах вартості предмета іпотеки. У разі задоволення вимог іпотекодержателя за рахунок предмета іпотеки майновий поручитель набуває права кредитора за основним зобов`язанням. Відповідно до ч.5 ст.3 Закону Українии «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Суд також звертає увагу,що в силу вимог ч.1 ст.17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності (спеціального майнового права) на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. За змістом ч.3 цієї статті відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Належних і допустимих доказів на підтвердження наявності вищезазначених підстав для припинення іпотеки відповідачами надано не було та не зазначено джерел їх здобуття. Позивач зазначає, що станом на 04.01.2021 наявна загальна заборгованість позичальника по кредиту у розмірі - 35841,28 доларів США, яка складається з простроченої заборгованості по кредиту - 1605,60 доларів США сума дострокового стягнення кредиту - 18129,70 доларів США, відсотків - 13705,71 доларів США, та підвищених відсотків - 2400,27 доларів США. Разом із з цим суд звертає увагу, що рішенням Деснянського районного суду м. Києва від 24.02.2016 з [PERSON] стягнуто заборгованість за вказаним кредитним договором у розмірі 22444,09 доларів США, яка складається з: 281,32 доларів США - прострочена заборгованість за кредитом, 22030,84 доларів США - сума дострокового стягнення кредиту, 103,72 доларів США - прострочена заборгованість за підвищеними відсотками та 28,21 доларів США - прострочена заборгованість за підвищеними відсотками. З наведеного вбачається, що позивач пред`явив вимогу про дострокове стягнення кредиту, проте в подальшому продовжив нараховувати проценти за користування кредитом у валюті кредиту. Відповідно до правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 444/9519/12 (№ 14-10цс18) Верховний Суд вказав, що відповідно до частини першої статті 1048 та частини першої статті 1054 ЦК України кредитодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми кредиту, розмір і порядок одержання яких встановлюються договором. Отже, припис абзацу 2 частини першої статті 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Права та інтереси кредитодавця в охоронних правовідносинах забезпечуються частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Зі змісту позовних вимог встановлено, що вимоги щодо стягнення відсотків в порядку, визначеному ст.625 ЦК України позивач не заявляє, а тому підстави для стягнення заборгованості у визначеному позивачем розмірі відсутні. З урахування вище зазначеного, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково та в рахунок часткового погашення заборгованості [PERSON] перед АТ «Універсал Банк» за кредитним договором №002-2008-015 від 12 січня 2008 року в сумі 22444,09 доларів США (тобто в розмірі, визначеному рішенням Деснянського районного суду м.Києва від 24.07.2016) звернути стягнення на нерухоме майно, що є предметом Договору іпотеки від 12.01.2008, а саме: по частини земельної ділянки загальною площею 0,0518 га, що знаходиться за адресою: Київська область, Бориспільський район, с. Гнідин,- кадастровий номер 3220882601:01:001:0161, що належить відповідачам. В порядку ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача слід стягнути судовий збір в сумі 2189 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 9019/5 від 26.01.2021 (а. с. 1) в рівних частинах, тобто по 1094 грн. 50 коп. з кожного. Оскільки при зверненні з позовом до суду у січні 2021 року позивачем було сплачено судовий збір в меншому розмірі в сумі 2189 грн. замість 2270 грн., недоплачені 81 грн. підлягають стягненню з відпов ідачів в рівних частках на користь держави, по 40 грн. 50 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: partial