Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] через свого представника [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання, в якому вказувала, що з 01 жовтня 1994 року по 06 жовтня 2015 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Мають спільного сина [PERSON] , [INFO] . [INFO] [PERSON] досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за денною формою. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. У зв`язку з навчанням син потребує матеріальної допомоги. Посилаючись на те, що [PERSON] постійної матеріальної допомоги на утримання сина не надає, проте має таку можливість, а тому позивачка вважала, що відповідач має змогу та зобов`язаний сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у розмірі ј частини з усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи з дати подачі позову і до закінчення навчання, але не більше, як до досягнення сином 23 років. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, проте остання надіслала через систему «електронний суд» заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, проте надіслав на електронну адресу суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи належним чином повідомлений, причину неявки суду не повідомив. Суд вважав можливим провести розгляд справи без особистої участі учасників справи та представника позивачки, оскільки матеріали справи містять достатні для вирішення спору інформацію та докази про обставини справи. Дослідивши матеріали справи в межах заявлених вимог та на підставі наявних в ній доказів, суд прийшов до висновку про можливість застосування передбачених ст. 206 ЦПК України наслідків визнання позову відповідачем, оскільки таке визнання не суперечить вимогам закону та не порушує прав, свобод чи інтересів інших осіб. При цьому судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] . З матеріалів справи також вбачається, що [INFO] [PERSON] досяг повноліття, проте навчається, а саме є студентом Миколаївського національного аграрного університету. Навчається за денною формою. Строк закінчення навчання 30 червня 2024 року. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється в разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як вбачається із роз`яснень, викладених у п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України № 6 від 15 травня 2006 року\~\~«Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Судом встановлено, що [PERSON] мешкає разом з матір`ю, проте навчається, несе витрати на навчання, тобто потребує матеріальної допомоги від батьків. З матеріалів справи не вбачається, що відповідач [PERSON] не має можливості утримувати свого повнолітнього сина, а тому може приймати участь в матеріальному утриманні сина у розмірі, який ним визнається, а саме 1/4 частини його заробітку (доходу). За встановленого, позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах суми платежу за один місяць. В силу ст. 141 ЦПК України з відповідача також підлягають стягненню на користь держави 992,40 грн. судового збору.

Outcome: approved