Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

11.05.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Полонського відділу державної виконавчої служби у Шепетівському районі Хмельницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) далі (відділ ДВС), начальника цього ж відділу Яремової А.В., Державної казначейської служби України, в якому просив визнати незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС, котра призвела до невиконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18.07.2016 року та стягнути з Державного бюджету України на його користь 100000 грн. моральної шкоди, завданої органами державної влади чи їх службовими особами. Позов мотивовано тим, що вищевказаним рішенням суду зобов`язано СТОВ «Каленицьке» внести зміни в акти форм «Н-1» та «Н-5» від 12 жовтня 2010 року і вказати в них, що [PERSON] працював головним енергетиком та зобов`язано для перерахунку страхових виплат надати відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полонському районі Хмельницької області довідку із зазначенням його праці на посаді головного енергетика, та про його заробітну плату на цій посаді. На виконання зазначеного рішення суду, яке набрало законної сили 29.07.2016 року, Полонським районним судом видано виконавчий лист № 681/287/16-ц від 29.08.2016 року, який позивач подав до відділу ДВС, де було заведено виконавче провадження № 59934939. Проте, на протязі 2016-2019 років начальник відділу ДВС Яремова А.В. ніяких дій для виконання виконавчого провадження не виконувала та її умисна бездіяльність призвела до затягування виконання виконавчого провадження через що позивач втратив виплату для нього страхових виплат у зв`язку з виробничою травмою. 11.09.2019 року ухвалою Полонського районного суду було проведено заміну боржника по вказаному виконавчому провадженню, зокрема СТОВ "Каленицьке" замінено та ТзОВ "Енселко Агро", про що 02.12.2019 року працівниками відділу ДВС винесена відповідна постанова, однак і після цього виконавче провадження залишилось начальником відділу ДВС [PERSON] не виконаним. На неодноразові звернення до Міністерства юстиції України позивач в червні 2021 року отримав відповідь від начальника Управління забезпечення примусового виконання рішень у Хмельницькій області Бабина М., із якої дізнався, що виконавче провадження закрито у зв`язку з його виконанням, що знову змусило його звертатись до Міністерства юстиції України з проханням проведення службової перевірки щодо законності закриття виконавчого провадження, після чого 21 листопада 2021 року ним отримана відповідь від [PERSON] , із якої дізнався про передчасність закриття виконавчого провадження та скасування відповідної постанови. Однак, знову же на його неодноразові звернення до начальника відділу ДВС Яремової А.В. з приводу необхідності виконання рішення суду, остання повідомила, що виконувати вищевказане виконавче провадження вона не буде, а це повинен робити він сам. Після отримання такої відповіді позивач вирішив звернутись до суду. В ході судового розгляду [PERSON] та його представник адвокат Кушнірук В.М. заявлені вимоги позову підтримали повністю та просили їх задовольнити. Відповідач [PERSON] , котра представляла інтереси також відповідача відділу ДВС як його начальник, у поданому відзиві та в судових засіданнях позов не визнала, зазначала, що державним виконавцем під час виконання вищезгаданого рішення суду вжито в повному обсязі всіх передбачених законом заходів щодо примусового виконання рішення, а тому відсутні підстави для відшкодування позивачу моральної шкоди, до того ж останній не надав суду належних та допустимих доказів, які би підтверджували наявність такої шкоди та причинного зв`язку між шкодою та протиправною бездіяльністю державного виконавця, а також [PERSON] не обгрунтована сума моральної шкоди, яку він вимагає стягнути. 29.06.2022 року судом задоволено клопотання представника позивача адвоката Кушнірука В.М. та постановлено ухвалу, якою залучено до участі в справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача товариство з обмеженою відповідальністю "Енселко-Агро", та витребувано від Староконстянтинівського відділення управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування України в Хмельницькій області (далі віділення ФСС) копію справи [PERSON] щодо страхового випадку. Представник відповідача Державної казначейської служби України та представник третьої особи ТОВ "Енселко-Агро" в судові засідання не з`являлись, відзиви і пояснення на позов не надавали. Заслухавши позивача, його представника, а також відповідача [PERSON] , дослідивши письмові докази, суд зазначає про таке. Встановлено, що рішенням Полонського районного суду Хмельницької області від 18 липня 2016 року встановлено факт, що [PERSON] працював в СТОВ «Каленицьке» на посаді головного енергетика. Зобов`язано СТОВ «Каленицьке» внести зміни в акти «Н-1» та «Н-5» від 12 жовтня 2010 року і вказати в них, що [PERSON] працював головним енергетиком та зобов`язано для перерахунку страхових виплат надати відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полонському районі Хмельницької області довідку із зазначенням його праці на посаді головного енергетика та про його заробітну плату на цій посаді. Зобов`язано відділення виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полонському районі Хмельницької області здійснити перерахунок страхових виплат, у зв`язку з отриманням [PERSON] виробничої травми, із заробітної плати головного енергетика. 29.08.2016 року на підставі вказаного рішення суду для [PERSON] видано виконавчий лист щодо примусового виконання обов`язку СТОВ «Каленицьке» внести зміни в акти «Н-1» та «Н-5» від 12 жовтня 2010 року і вказати в них, що [PERSON] працював головним енергетиком та зобов`язано для перерахунку страхових виплат надати відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України в Полонському районі Хмельницької області довідку із зазначенням його праці на посаді головного енергетика та про його заробітну плату на цій посаді. 06.09.2016 року за заявою стягувача від 02.09.2016 року постановою державного виконавця відділу ДВС Нагорного В.В. відкрито виконавче провадження № 52101730 та, після накладення державним виконавцем штрафів за самостійне невиконання боржником вимог виконавчого документа, а також направлення органу досудового розслідування повідомлення про вчинення директором СТОВ "Каленицьке" злочину, 07.11.2016 року дане виконавче провадження на підставі ч.3 ст.63 Закону України "Про виконавче провадження" було закрите (т.1 а.с.104-111). 03.09.2019 року постановою головного державного виконавця Нагорного В.В. знову відкрито виконавче провадження за № 59934939 з виконання вищевказаного виконавчого листа. Ухвалою Полонського районного суду Хмельницької області від 11 вересня 2019 року замінено сторону у цьому виконавчому провадженні, а саме боржника з СТОВ «Каленицьке» на ТОВ «Енселко Агро». 02.12.2019 року головний державний виконавець відділу ДВС Нагорний В.В. направив вимогу для ТОВ «Енселко Агро», в якій вказав негайно повідомити чи вносились зміни в акти «Н-1» та «Н-5» від 12.10.2010 року із зазначенням в них, що [PERSON] працював головним енергетиком. У відповідь на вимогу виконавця 26.12.2019 року ТОВ «Енселко Агро» повідомило, що комісією був складений Акт за формою Н-1/П від 20.12.2019, у який внесено відомості про те, що працівник СТОВ «Каленицьке» [PERSON] отримав трудове каліцтво, працюючи на посаді головного енергетика. 03.02.2020 року цей же державний виконавець направив вимогу для ТОВ «Енселко Агро» про негайне надання довідки із зазначенням праці [PERSON] на посаді головного енергетика та про його заробітну плату на цій посаді для перерахунку страхових виплат відділенням виконавчої дирекції Фондом соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Полонському районі Хмельницької області. 30.03.2020 року ТОВ «Енселко Агро» на вимогу державного виконавця направило у відділ ДВС довідку про доходи [PERSON] за період з січня 2009 року по жовтень 2010 року в СТОВ «Каленицьке» та зазначено, що Акт форми Н-1/П від 20.12.2019 було подано в Управління держпраці в Хмельницькій області, у Фонд соціального страхування, а також вручено копію акту [PERSON] особисто. 27.04.2020 року головним державним виконавцем Нагорним В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження із підстави п.9 ч.1 ст.39 Закону України "Про виконавче провадження" фактичного виконання в повному обсязі рішення згідно з виконавчим документом. Проте, після неодноразових скарг [PERSON] щодо невиконання відділом ДВС вищезгаданого рішення суду та проведення з цього приводу відповідних перевірок, 17.11.2021 року начальником відділу ДВС Яремовою А.В. винесено постанову, в якій встановлено, що головний державний виконавець порушив вимоги Закону України "Про виконавче провадження" а також п.2 розділу VІ Інструкції з організації примусового виконання рішень, та постановлено скасувати документ "Постанова про закінчення виконавчого провадження від 27.04.2020 року. 13.05.2022 року відділ ДВС направив Управлінню виконавчої дирекції Фонду в Хмельницькій області довідку форми ОК-5 з Пенсійного фонду України на [PERSON] 17.05.2022 року головним державним виконавцем Нагорним В.В. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження № 59934939 на підставі п.9 ч.1 ст.39, ст.40 Закону України «Про виконавче провадження» (т.2 а.с.2). 06.06.2022 року [PERSON] подав начальнику Полонського ВДВС Яремовій А.В. скаргу на бездіяльність державного виконавця при примусовому виконанні виконавчого провадження № 59934939, в якій скаржник просив скасувати постанову державного виконавця від 17.05.2022 року про закінчення виконавчого провадження № 59934939. Постановою начальника Полонського ВДВС Яремової А.В. від 29.06.2022 року відмовлено в задоволені скарги [PERSON] , оскільки в діях державного виконавця не вбачається порушень вимог Закону України «Про виконавче провадження» в ході виконання виконавчого листа № 681/287/16 від 29.08.2016 року. Мотивуючи відмову, начальник Полонського ВДВС посилалася на те, що 17.11.2021 року на виконання рішення Полонського районного суду направлено довідки про доходи [PERSON] та копії архівних довідок відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Полонському районі, які отримано фондом 10.12.2021 року. 03 серпня 2022 року ухвалою Полонського районного суду скаргу [PERSON] задоволено. Визнано дії начальника відділу ДВС Яремової А.В. щодо винесення постанови про відмову [PERSON] в задоволенні скарги неправомірними. Зобов`язано начальника вказаного віділу скасувати постанову про закриття виконавчого провадження № 59934939, яка винесена державним виконавцем Нагорним В.В. Вирішуючи питання щодо законності заявлених [PERSON] позовних вимог, суд виходить із такого. Відповідно до ч.ч.1-3 ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч.ч.1, 3 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Як вбачається зі змісту позову [PERSON] просив, зокрема, визнати незаконною бездіяльність начальника відділу ДВС Яремової А.В., яка призвела до невиконання рішення Полонського районного суду Хмельницької області від 18.07.2016 року. В той же час позивач не зазначив, в чому конкретно та коли саме проявилась така бездіяльність [PERSON] під час виконання вищезгаданого виконавчого провадження, котре безпосередньо перебувало у провадженні головного державного виконавця відділу ДВС Нагорного В.В. Як вказувалось вище, ухвалою Полонського районного суду від 03 серпня 2022 року визнано дії начальника відділу ДВС Яремової А.В. щодо винесення постанови про відмову [PERSON] в задоволенні скарги неправомірними, та зобов`язано скасувати постанову про закриття виконавчого провадження № 59934939, яка винесена державним виконавцем Нагорним В.В. Однак, встановлення незаконності дій [PERSON] мало місце після пред`явлення [PERSON] даного позову до суду, в котрому позивач не посилався на даний факт як підставу заявленої ним вимоги щодо визнання незаконної бездіяльності Яремової А.В., а тому позов у цій частині задоволенню не підлягає. За положеннями ч.1 ст.5 Закону України "Про виконавче провадження" примусове виконання рішень покладається, зокрема, на органи державної виконавчої служби (державних виконавців). Стаття 7 Закону України "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів" визначає, що державними виконавцями є керівники органів державної виконавчої служби, їхні заступники, головні державні виконавці, старші державні виконавці, державні виконавці органів державної виконавчої служби. Державний виконавець є представником влади, діє від імені держави і перебуває під її захистом та уповноважений державою здійснювати діяльність з примусового виконання рішень у порядку, передбаченому законом. Відповідно до ч.1 ст.18 Закону України "Про виконавче провадження" виконавець зобов`язаний вживати передбачених цим Законом заходів щодо примусового виконання рішень, неупереджено, ефективно, своєчасно і в повному обсязі вчиняти виконавчі дії. Частини 1 статтей 3, 4 Закону України "Про органи\~та осіб,\~які здійснюють\~примусове виконання\~судових рішень\~і рішень\~інших органів"\~передбачають,\~що завданням органів державної виконавчої служби є своєчасне, повне і неупереджене виконання рішень, примусове виконання яких передбачено законом, а також що діяльність органів державної виконавчої служби та приватних виконавців здійснюється з дотриманням принципів:1) верховенства права; 2) законності; 3) незалежності; 4) справедливості, неупередженості та об`єктивності; 5) обов`язковості виконання рішень; 6) диспозитивності; 7) гласності та відкритості виконавчого провадження та його фіксування технічними засобами; 8) розумності строків виконавчого провадження; 9) співмірності заходів примусового виконання рішень та обсягу вимог за рішеннями. \~ \~ \~ \~Як свідчать матеріали справи виконавчий лист, виданий для [PERSON] на виконання вищезгаданого рішення Полонського районного суду, перебував на примусовому виконанні у провадженні державного виконавця відділу ДВС Нагорного В.В. (виконавче провадження № 52101730) з 06.09.2016 року по 07.11.2016 року і залишився не виконаним, та вдруге з 03.09.2019 року по даний час (виконавче провадження за № 59934939). При цьому названий державний виконавець двічі незаконно виносив постанови про закінчення виконавчого провадження № 59934939, а саме: 27.04.2020 року дана постанова скасована 17.11.2021 року начальником відділу ДВС Яремовою А.В.; та 17.05.2022 року котру ухвалою Полонського районного суду зобов`язано начальника вказаного відділу скасувати. Дані копії справи [PERSON] щодо страхового випадку реєстраційний номер 2214100651/1, а також дані довідок про заробітну плату позивача видані ТОВ "Енселко Агро" свідчать про те, що вимоги рішення суду про зобов`язання боржника надати для перерахунку страхових виплат відділенню виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України довідку із зазначенням праці [PERSON] на посаді головного енергетика та про його заробітну плату на цій посаді до цього часу не виконані, а відтак позивачу відділенням Фонду відповідний перерахунок страхових виплат не проведено. Наведене свідчить, що головний державний виконавець відділу ДВС Нагорний В.В. під час здійснення примусового виконання рішення суду не дотримався вище зазначених вимог Законів України "Про виконавче провадження" та "Про органи та осіб, які здійснюють примусове виконання судових рішень і рішень інших органів", чим допустив порушення прав [PERSON] щодо своєчасного отримання ним страхових виплат у збільшеному розмірі. Згідно зі\~статтею 19 Конституції України\~органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені\~Конституцією\~та законами України. Відповідно до\~статті 56 Конституції України\~кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень. У\~статті 23 ЦК України\~передбачено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову та моральну шкоду передбачені нормами статей\~1166,\~1167 ЦК України, відповідно до яких шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності вини. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування та посадової або службової особи вказаних органів при здійсненні ними своїх повноважень, визначені статями 1173 та 1174\~ЦК України\~відповідно. Згідно зі\~статтею 1173 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Відповідно до\~статті 1174 ЦК України\~шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю посадової або службової особи органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цієї особи. Отже, ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює як вказані органи, так і їх посадових чи службових осіб, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу, Автономну Республіку Крим або орган місцевого самоврядування. При цьому, з урахуванням положень пункту 10 частини другої статті 16, статей 21, 1173 та 1174\~ЦК України\~шкода, завдана зазначеними органами чи (та) особами, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування лише у випадках визнання вказаних рішень незаконними та їх подальшого скасування або визнання дій або бездіяльності таких органів чи (та) осіб незаконними. У пунктах 5.4, 6.9 постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 червня 2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110цс18) вказано, що у випадку, коли шкода завдається органом державної влади, його посадовою або службовою особою, відшкодовувати таку шкоду зобов`язана держава, яка бере участь у справі через відповідні органи: орган, дії, бездіяльність якого призвели до негативних наслідків, та орган Державної казначейської служби України. Як зазначалось вище, головний державний виконавець відділу ДВС Нагорним В.В. під час виконання рішення суду допустив вище наведені порушення законів, зокрема двічі виніс незаконні постанови про закриття виконавчого провадження, порушив розумні строки, що стало основною причиною тривалого невиконання судового рішення, через що для [PERSON] завдана моральна шкода, а тому останній має право на її відшкодування на підставі п.2 ч.1 ст.23 ЦК України. Визначаючи розмір грошового відшкодування моральної шкоди суд враховує характер правопорушення, глибину душевних страждань, які зазнає позивач, у зв`язку з не отриманням ним у належному розмірі страхових виплат, значний період тривалості цих страждань, інші обставини, які мають істотне значення, та зважаючи при цьому на вимоги розумності і справедливості. Приймаючи до уваги викладені обставини, суд визначає розмір моральної шкоди, яка має бути відшкодована для [PERSON] в сумі 8000 грн.

Outcome: partial