Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

16 грудня 2021 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому просив постановити рішення, яким стягнути з [PERSON] на користь фізичної особи-підприємця [PERSON] 68\~081 грн. 12 коп. шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та стягнути з відповідача судові витрати. Представник позивача Фізичної особи-підприємця [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] надала суду клопотання про розгляд справи без її участі та не заперечувала щодо винесення заочного рішення(а.с.59). Відповідач до судового засідання не з`явився, про час та місце слухання справи був повідомлений належним чином, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.58, 62, 63),відзив на позовну заяву не подавав, а тому зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223, 280 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно ч. 1 ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно ч. 1 ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 6\~ст. 82 ЦПК України\~вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Встановлено, що 29 серпня 2020 року о 05 годині 05 хвилин по вул. Набережній Заводській, 2 у м. Дніпро, мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу «AUDI A7», державний номерний знак « [NUMBER] », який належить ТОВ «Спецстальконструкція» та автомобіля «DODGE DAKOTA», державний номерний знак [NUMBER] - під керуванням водія [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «AUDI A7», державний номерний знак « [NUMBER] », що підтверджується постановою Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року по справі №204/5774/20. Згідно постанови Красногвардійського районного суду м. Дніпропетровська від 30 вересня 2020 року по справі №204/5774/20, своїми діями [PERSON] порушив п.п.2.10, 2.10є, 10.9 Правил дорожнього руху, спричинивши пошкодження вказаних транспортних засобів. Зазначеною постановою [PERSON] було визнано винним у вчиненні правопорушення передбаченого ст. 124 КУпАП(а.с.7). На момент дорожньо-транспортної пригоди цивільно-правова відповідальність водія [PERSON] , як власника транспортного засобу, була застрахована ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай». Розмір завданих збитків внаслідок ДТП, відповідно до акту №20.2431257-5965 завданих автомобілю «AUDI A7», державний номерний знак « [NUMBER] » складає 68 081 грн. 12 коп.(а.с.11). Відповідно до наданих квитанцій ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» відшкодувало власнику транспортного засобу «AUDI A7», державний номерний знак « [NUMBER] » суму завданих збитків у розмірі 68\~081 грн. 12 коп.(а.с.13-18). 14 травня 2021 року між ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 1/АК про відступлення права вимоги, відповідно до якого Первісний кредитор відступає (передає), а Новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих Первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у Додатку №1 до Договору. В тому числі, Новий кредитор отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за № справи РС/20.2431257-5965(а.с.29-36). В подальшому, а саме 01 грудня 2021 року між ФОП [PERSON] та ФОП [PERSON] було укладено договір №1/1/АК про відступлення права вимоги, згідно якого право вимоги від [PERSON] за № справи РС/20.2431257-5965 перейшло до ФОП [PERSON] (а.с.37-42). Тобто відповідно до вказаного договору право вимоги відшкодування у порядку регресу перейшло до ФОП [PERSON] . Згідно ч. 1,3 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема, втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до положень ст. 993 Цивільного кодексу України та ст. 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Так,\~ст.\~1166\~ЦК України встановлено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоду, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоду завдано не з її вини. Відповідно до ч. 2 ст. 1187 ЦК України, шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 1191 ЦК України передбачено, що особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Разом з тим згідно ч. 2 ст. 1192 ЦК України передбачено, що розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. Як роз`яснено у пункті 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27 березня 1992 року № 6 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, суди повинні мати на увазі, що шкода, заподіяна особі і майну громадянина або заподіяна майну юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її заподіяла, за умови, що дії останньої були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи. Для наявності деліктної відповідальності необхідна наявність складу правопорушення: а) наявність шкоди, б) протиправна поведінка заподіювача шкоди, в) причинний зв`язок між шкодою та поведінкою заподіювача, г) вина. Таким чином, оскільки ТДВ «Страхова компанія «Ю.Ес.Ай», правонаступником якого є Фізична особа-підприємець [PERSON] , відшкодував шкоду, завдану відповідачем [PERSON] при ДТП, то з останнього на користь позивача необхідно стягнути виплачене страхове відшкодування (в порядку регресу) у розмірі 68 081 грн. 12 коп. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч.3 ст. 133 та ч. ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних із розглядом справи. До витрат, пов`язаних із розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Разом з тим, ч. 2 ст. 137 ЦПК України визначено, що за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Ст. 30 ч. 3 ЗУ «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» визначає, що при встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. При визначенні розміру відшкодування відповідачем витрат позивача на правову допомогу, суд в порядку ст. 137 ЦПК, враховує критерій реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи. Зважаючи на понесені позивачем витрати на правову допомогу, що підтверджуються договором про надання правової допомоги від 01 грудня 2021 року, актом приймання-передачі правової допомоги, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на правничу допомогу у розмірі 3000 грн. 00 коп. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача повинно бути стягнено сплачений судовий збір в сумі 908 грн. 00 коп.

Outcome: approved