Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-29 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду із позовом до відповідача [PERSON] із вимогою розірвати їх шлюб, посилаючись на те, що із відповідачем вони уклали шлюб, який був зареєстрований 16 листопада 2015 року у Відділі запису актів цивільного стану в м.Домброва-Гурнича, республіка Польща. У шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] . Спільне життя подружжя не склалося через непорозуміння, різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства, через що виникали сварки, внаслідок чого вони з січня 2020 року припинили спільно проживати та вести господарство. Вважає, що примирення є неможливим. У судове засідання позивачка [PERSON] не з?явилася, подала суду заяву, в якій підтримала позов і просила розгляд справи провести у її відсутності; зазначила, що категорично заперечує щодо надання строку на примирення, із чоловіком вони протягом трьох останніх років проживають окремо, спільного господарства не ведуть, сімейно-шлюбні відносини не підтримують, вона повністю втратила почуття любові та поваги до чоловіка, їх шлюб відновленим бути не може. Прізвище після розірвання шлюбу просила не змінювати, у випадку належним чином повідомленого відповідача, клопотала про заочний розгляд справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, будучи належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи; відзив на позов не подав. В матеріалах справи є нотаріально посвідчена заява, у якій [PERSON] позовні вимоги про розірвання шлюбу підтримав і не заперечує щодо їх задоволення, просив справу розглядати без його участі. У разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами (ч.8\~ст.178 ЦПК України). Ухвалою суду від 30 жовтня 2022 року вирішено розглядати справу заочно. Відповідно до положень ч.2 ст.247 ЦПК України, враховуючи неявку всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Розглянувши матеріали справи, заяву позивачки та її позицію щодо вирішення справи, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи\~ з таких підстав. Статтею 58\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлено, що шлюб між громадянами України, шлюб між громадянином України та іноземцем, шлюб між громадянином України та особою без громадянства, що укладений за межами України відповідно до права іноземної держави, є дійсним в Україні за умовами додержання щодо громадянина України вимог Сімейного кодексу\~України щодо підстав недійсності шлюбу. Статтею 13\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» передбачено, що документи, що видані уповноваженими органами іноземних держав у встановленій формі, визнаються дійсними в Україні в разі їх легалізації, якщо інше не передбачено законом або міжнародним договором України. Відповідно до статті 60\~Закону України\~«Про міжнародне\~приватне право» правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке немає спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Таким чином, фактичний аналіз змісту вищенаведених законодавчих приписів свідчить про те, що у випадку, якщо подружжя, що є громадянами різних держав, спільно проживали на території України і на час розірвання шлюбу хоча б один з них продовжує проживати на її території, то розірвання шлюбу здійснюється за законодавством України. Згідно зі ст. 24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. З ст. 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. З ст. 109 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Згідно ст. 112 Сімейного Кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд встановив такі факти: Позивачка [PERSON] та відповідач [PERSON] уклали шлюб 16 листопада 2015 року, який зареєстрований у Відділі запису актів цивільного стану в м.Домброва-Гурнича, республіка Польща, що підтверджується перекладеним на українську мову витягом із свідоцтва про одруження USC/OS/2 AA2208937. У шлюбі сторін по справі народився син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується перекладеним на українську мову скороченим витягом про народження USC/OS/1 AB 4448364. З врахуванням обставин, якими позивачка обґрунтовує свої вимоги суд також встановив, що сторони проживають окремо, сімейно-шлюбних відносин не підтримують, позивачка не бажає перебувати у такому шлюбі, а відтак шлюб між ними не має ознак добровільності. Отже, суд прийшов до висновку, що сім`я\~сторін по справі розпалася, зберегти її неможливо, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки, що має істотне значення, а тому, з огляду на засади добровільності шлюбу, позов підлягає до задоволення. На підставі наведеного,

Outcome: approved