Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач звернулася [PERSON] стягнення моральної шкоди завданої внаслідок кримінального правопорушення. Свої вимоги обгрунтовує тим, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2022 року [PERSON] було звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України на підставі ст. 49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрито, а цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином залишено без розгляду та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. 05.02.2020 року [PERSON] , знаходячись за адресою [ADDRESS] , за адресою проживання потерпілої, наніс [PERSON] тілесні ушкодження, що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Внаслідок цих дій [PERSON] була нанесена моральна шкода, яка полягає в тому, що після нанесення тілесних ушкоджень вона понесла моральні страждання, хвилювання, постійно вживає заспокійливі лікарські препарати та знеболюючі. Порушено звичайний спосіб її життя, що відобразилось на її самопочутті та стані здоров`я. Вона стала дуже знервована. Моральну шкоду вона оцінює в 25 000 гривень. Витрати на правову допомогу складають 22 000 гривень, які просить стягнути з відповідача. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідачу було надано строк для надання відзиву на позовну заяву. 18.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача в якому відповідач позовні вимоги позивача не визнає та зазначає, що пред`явлена йому підозра за ст. 125 КК України є безпідставною. Він не визнавав своєї вини у нанесенні позивачці тілесних ушкоджень, навпаки позивачка завдала йому тілесні ушкодження, що підтверджується витягом з ЄРДР про порушення кримінального провадження за ч. 2 ст. 125 КК України. Він захищався від її неправомірних дій . Під час розгляду кримінального провадження прокурор запропонував йому закрити кримінальне провадження у зв`язку із закінченням строків давності і його більше ніхто не буде турбувати з цього приводу. На вказану пропозицію він погодився. 25.05.2022 року Соснівським районним судом м. Черкаси кримінальне провадження було закрито у зв`язку із закінченням строків давності. Позивач не наводить жодних доказів в обгрунтування суми стягнення моральної шкоди в 25 000 гривень та самої суті моральних страждань. Розмір витрат на правову допомогу є неспівмірним зі складністю справи та виконаних робіт адвоката, витраченого часу за ціною позову. Просив в позові позивачу відмовити . В судовому засіданні представник позивача адвокат Луценко Л.М. заявлені позовні вимоги підтримала та просила задовольнити їх в повному обсязі. Представник відповідача адвокат Дмитрик С.В. та відповідач в судовому засіданні позовні вимоги позивачки не визнали та просили відмовити з мотивів викладених у відзиві на позовну заяву. Заслухавши сторони, дослідивши матеріали справи, судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2022 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності за ч. 1 ст.125 КК України на підставі ст.49 КК України у зв`язку із закінченням строків давності. Кримінальне провадження закрито, цивільний позов [PERSON] до [PERSON] про відшкодування шкоди завданої злочином залишено без розгляду та рекомендовано звернутися до суду в порядку цивільного судочинства. З гідно з фабулою, за якою було пред`явлено підозру відповідачу: 05.02.2020 року [PERSON] , близько 19-30 год знаходячись за адресою [ADDRESS] , під час конфлікту з [PERSON] , на грунті особистих неприязних відносин, усвідомлюючи суспільно-небезпечний характер своїх дій наніс тілесні ушкодження [PERSON] , що відносяться до категорії легких тілесних ушкоджень. Вирішуючи вимогу позивача про стягнення моральної шкоди судом встановлені наступні обставини. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Частино. 1 ст. 128 КПК України встановлено, що особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Як зазначено вище, відповідач звільнений від кримінальної відповідальності за ст. 49 КПК України, за строками давності, що не є реабілітуючими підставами звільнення від кримінальної відповідальності особи. Вимоги по відшкодуванню моральної шкоди в сумі 25 000 гривень позивач пов`язує з тим, що після нанесення тілесних ушкоджень вона понесла моральні страждання, хвилювання, постійно вживає заспокійливі лікарські препарати та знеболюючі. Порушено звичайний спосіб її життя, що відобразилось на її самопочутті та стані здоров`я. Вона стала дуже знервована. Відповідно до ч. 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Що стосується факту завдання моральної шкоди, то суд вважає, що позивач зазнав негативних емоції, змістом яких є занепокоєння, стрес, порушення звичного способу життя, інші негативні переживання, тривалість розгляду кримінального провадження ( подія сталася 05.02.2020 року, ухвала суду про закриття кримінального провадження прийнята 25.05.2022 року). Суд вважає, що з урахуванням події, яка сталася, негативні емоції, викликані діями відповідача, досягли рівня страждання (у розумінні ст. 23 ЦК України), а отже моральну шкоду позивачу було завдано. Визначаючи співмірність розміру відшкодування спричиненим негативним наслідкам, суд виходить з засад розумності та справедливості. У постанові від 05.12.2018 у справі N 210/5258/16-ц Велика Палата Верховного Суду дійшла висновку, що сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у ч. 3 ст. 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач. Велика Палата Верховного Суду не погодилася з судами першої й апеляційної інстанцій, які задовольнили позовну вимогу у розмірі майже вчетверо меншому порівняно з тим, який просив стягнути позивач. Проте, не відкинувши жодні аргументи позивача про обставини, які свідчать про глибину його фізичного болю та страждань, не навели мотивів для такого визначення розміру відшкодування моральної шкоди (п. 68, 70). Отже, зменшуючи визначений позивачем розмір відшкодування моральної шкоди, суди повинні наводити відповідні мотиви. Визначаючи розмір моральної шкоди, який підлягає до стягнення з відповідача на користь позивача суд бере до уваги те, що в судовому засіданні сторонами визнана обставина, що ухвала Соснівського районного суду м. Черкаси від 25.05.2022 року про закриття кримінального провадження в зв`язку з строками позовної давності не є реабілітуючою підставою звільнення особи від кримінальної відповідальності. Суд, ураховуючи характер моральних страждань позивача, суттєвість вимушених змін у її житті внаслідок нанесення тілесних ушкоджень, час та зусилля необхідні для відновлення попереднього стану, та виходячи із засад розумності і справедливості, зменшує розмір морального відшкодування до 5000 гривень. Згідно п. 3 Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Європейський суд з прав людини зауважив, що оцінка моральної шкоди за своїм характером є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, п. 62, ЄСПЛ від 12.07.2007 року). При визначенні розміру моральної шкоди суд має виходити з засад розумності, виваженості та справедливості. Зміст понять «розумність» та «справедливість» при визначенні розміру моральної шкоди розкривається в рішеннях Європейського Суду, який при цьому виходить з принципу справедливої сатисфакції, передбаченої ст.41 Конвенції. Зокрема, в рішеннях «Тома проти Люксембургу», «Калок проти Франції» (2000) та «Недбала проти Польщі», Європейський Суд дійшов висновку, що сам факт визнання порушеного права є адекватним засобом для згладжування душевних страждань і справедливої сатисфакції. Згідно ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно правових висновків, викладених у Постанові ВС від 18.04.2018 у справі № К/9901/10765/18, відшкодування моральної шкоди за своєю природою є санкцією за порушення прав особи, які були виявлені і доведені. Що стосується понесених витрат, а саме відшкодування позивачу коштів за надання адвокатських послуг, суд приходить до наступного. Статтею 137 ЦПК України визначено порядок відшкодування витрат на правничу допомогу. Так, відповідно до вимог вказаної статті витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу позивачем надано договір про надання правової допомоги від 08.02.2020 року на участь адвоката у розгляді кримінального провадження на суму 11 000 гривень, договір від 07.06.2022 року на суму 11 000 гривень за участь у розгляді справи в цивільному провадженні, квитанцію про сплату позивачем коштів на суму 11 000 гривень від 07.06.2022 року та акт виконаних робіт на загальну суму 22 000 гривень Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Суд вважає стягнути з відповідача на користь позивачки понесені витрати на правову допомогу в розмірі 11 000 гривень за участь адвоката у розгляді кримінального провадження та 4 000 гривень за участь у розгляді цивільного провадження, відповідно до задоволених вимог позивачки. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України, з відповідача на користь держави підлягає до стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial