Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. Просить суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: -Квартиру, загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -Транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . Визнати за позивачем [PERSON] право власності на ѕ частини квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Стягнути з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , та стягнути судові витрати з підстав, викладених в позовній заяві. [PERSON] звернувся до суду з зустрічним позовом. Просить суд визначити, що частка [PERSON] у квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] становить 4/5. Визнати за [PERSON] право власності на 4/5 частини квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] та стягнути судові витрати з підстав, викладених в зустрічній позовній заяві. Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. Об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом в межах цивільної справи № 161/7160/22, провадження № 2/161/2949/22. Позивач-відповідач та його представник, кожен зокрема, в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлялися належним чином, подали до суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги за первісним позовом підтримують в повному об`ємі. В задоволенні зустрічного позову просили відмовити. Відповідач-позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про дату, час і місце судового розгляду справи повідомлявся належним чином, подали до суду спільну заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги за первісним позовом визнають частково в частині визнання спільною сумісною власністю подружжя квартири та автомобіля, зазначених в позовній заяві. Таким чином, визнання відповідачем пред`явленого позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. \~ \~ \~ \~ Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються заявлені позови, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи у їх сукупності і вирішення спору по суті, суд приходить до висновку, що заявлений первісний позов підлягає до часткового задоволення, а заявлений зустрічний позов не підлягає до задоволення з наступних підстав. Судом при розгляді справи встановлено наступні фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. Відповідно до ч. 1 ст. 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є: 1) майно, набуте нею, ним до шлюбу; 2) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але на підставі договору дарування або в порядку спадкування; 3) майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто; 4) житло, набуте нею, ним за час шлюбу внаслідок його приватизації відповідно до Закону України "Про приватизацію державного житлового фонду"; 5) земельна ділянка, набута нею, ним за час шлюбу внаслідок приватизації земельної ділянки, що перебувала у її, його користуванні, або одержана внаслідок приватизації земельних ділянок державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій, або одержана із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених Земельним кодексом України. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Відповідно до ст. 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. При вирішенні спору про поділ майна суд може відступити від засади рівності часток подружжя за обставин, що мають істотне значення, зокрема якщо один із них не дбав про матеріальне забезпечення сім`ї, ухилявся від участі в утриманні дитини (дітей), приховав, знищив чи пошкодив спільне майно, витрачав його на шкоду інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Щодо позовної вимоги за первісним позовом про визнання спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступного майна: Квартири, загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; Транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , то вона підлягає до задоволення з наступних підстав. 17 вересня 1994 року між [PERSON] до [PERSON] , які є сторонами по справі, було зареєстровано шлюб (а.с. 11). 28 листопада 2006 року, під час перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі, відповідачем [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м. (а.с. 83). Таким чином, право приватної власності на квартиру [ADDRESS] , набуто відповідачем [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Крім того, 04 вересня 2013 року, під час перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі, відповідачем [PERSON] було придбано транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (а.с. 21, зворот) Таким чином, право приватної власності транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , набуто відповідачем [PERSON] за час перебування у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Внаслідок чого, -Квартира, загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] ; -Транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , є спільною сумісною подружжя, та в рівних частках належать сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] . А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про задоволення первісного позову в цій частині. Щодо позовної вимоги за первісним позовом про визнання за позивачем [PERSON] право власності на ѕ частини квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Як вбачається із дійсного змісту первісної позовної заяви [PERSON] , що підставами для визнання за нею права власності на ѕ частини квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зазначено: - придбання вказаної квартири, фактично, за кошти позивача та її батьків (а.с. 2); - утримання квартири, ремонт та оплата комунальних послуг виключно за рахунок позивача (а.с. 3). У відповідності до положень чинного СК України, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є підставою для визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка у відповідності до статті 57 СК України. Однак, не для відступлення судом від засади рівності часток подружжя у відповідності до статті 70 СК України. В свою чергу, стороною позивача за первісним позовом не зазначено жодних обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо відступлення від засади рівності часток подружжя у відповідності до положень статті 70 СК України. Оскільки [PERSON] та її представником не подано до суду жодних доказів щодо одноосібного утримання нею квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , ремонту в ній та оплати комунальних послуг виключно за власний рахунок. За виниклих обставин та умов, позивачем за первісним позовом, фактично, заявлено позовну вимогу про зміну розміру частки у спільному майні подружжя, однак обгрунтовано зазначені обставини підставами для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на частину нерухомого майна. Будь-яких доказів, які суд мав би можливість реально оцінити як підтвердження обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо відступлення від засади рівності часток подружжя у відповідності до положень статті 70 СК України позивачем за первісним позовом суду не надано. Будь-які докази придбання квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] саме за особисті грошові кошти [PERSON] відсутні. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в цій частині. Щодо позовної вимоги за первісним позовом про стягнення з відповідача [PERSON] на її користь грошову компенсацію вартості Ѕ транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. Крім того, 04 вересня 2013 року, під час перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі, відповідачем [PERSON] було придбано транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] (а.с. 21, зворот). Відповідно до ч.ч. 4, 5 статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених Цивільним кодексом України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Відповідно до положень статті 365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Судом було достовірно встановлено, що транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] спільною сумісною подружжя, та в рівних частках належать сторонам по справі [PERSON] та [PERSON] . Транспортний засіб марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] є неподільною річчю, а спільне володіння і користування майном сторонами по справі є неможливим. Суд звертає увагу, що відповідачем за первісним позовом [PERSON] не вчинено дій, спрямованих на попереднє внесення відповідної грошової суми (62\~300,00 гривень) на депозитний рахунок суду в якості грошову компенсацію вартості Ѕ транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] . За вказаних обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні первісного позову в цій частині та залишення транспортного засобу марки «Volkswagen Passat» 1.8T, 1999 року випуску, державний номерний знак [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] у спільній частковій власності сторін по справі, визначивши ідеальні частки [PERSON] та [PERSON] , а саме по Ѕ частині. Щодо позовної вимоги за зустрічним позовом про визначення, що частка [PERSON] у квартирі, що знаходиться за адресою [ADDRESS] становить 4/5 та визнання за [PERSON] права власності на 4/5 частини квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , то вона не підлягає до задоволення з наступних підстав. 28 листопада 2006 року, під час перебування сторін по справі у зареєстрованому шлюбі, відповідачем [PERSON] було придбано квартиру [ADDRESS] , загальною площею 66,2 кв.м. (а.с. 83). Як вбачається із дійсного змісту зустрічної позовної заяви [PERSON] , що підставами для визначення його частки в розмірі 4/5 та визнання за ним права власності на 4/5 частини квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , зазначено: - придбання вказаної квартири, за його особисті кошти в сумі 42\~773,00 гривень, що з урахуванням його частки в праві спільної сумісної власності відповідає 4/5 від вартості вказаної квартири (а.с. 60). У відповідності до положень чинного СК України, майно, набуте одним з подружжя за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто є підставою для визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка у відповідності до статті 57 СК України. Однак, не для відступлення судом від засади рівності часток подружжя у відповідності до статті 70 СК України. В свою чергу, стороною позивача за зустрічним позовом не зазначено жодних обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо відступлення від засади рівності часток подружжя у відповідності до положень статті 70 СК України. За виниклих обставин та умов, позивачем за зустрічним позовом, фактично, заявлено позовну вимогу про зміну розміру частки у спільному майні подружжя, однак обгрунтовано зазначені обставини підставами для визнання за [PERSON] права особистої приватної власності на частину нерухомого майна. При цьому, жодних належних та достовірних доказів на підтвердження зазначених обставин позивачем за зустрічним позовом [PERSON] не надано. Будь-які докази придбання квартири загальною площею 66,2 кв.м., що знаходиться за адресою: [ADDRESS] саме за його особисті грошові кошти в сумі 42\~773,00 гривень відсутні. Крім того, будь-яких доказів, які суд мав би можливість реально оцінити як підтвердження обставин, що мають істотне значення для вирішення питання щодо відступлення від засади рівності часток подружжя у відповідності до положень статті 70 СК України позивачем за первісним позовом суду не надано. А також суд звертає увагу, що такі обставини взагалі відсутні в зустрічній позовній заяві. Приймаючи до уваги вищевикладене, а також те, що позивачем за зустрічним позовом не заявлялось позовних вимог щодо поділу майна подружжя. Однак, фактично заявлено вимогу з підстав визнання майна особистою приватною власністю та зміни розміру частки у спільному майні подружжя. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні зустрічного позову повністю. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судом при розгляді справи встановлено, що позивачем-відповідачем [PERSON] при зверненні до суду з позовом було понесено та документально підтверджено судові витрати по сплаті судового збору в сумі 9\~738,31 гривень (а.с. 1). При цьому, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позову. А тому за таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення з відповідача-позивача [PERSON] на користь позивача-відповідача [PERSON] понесених і документально підтверджених судових витрат по сплаті судового збору в сумі 992,40 гривень, як за позовну вимогу про визнання майна спільною сумісною власністю подружжя.

Outcome: partial