Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

01.09.2022 позивач звернувся до суду із вищевказаним позовом, у якому просить розірвати шлюб, який укладений між ним та [PERSON] , який зареєстрований 26.10.1986 Решетилівським райвідділом ЗАГС Полтавської області, актовий запис № 148. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 26.10.1986 він перебуває у шлюбі з відповідачкою. Спільних дітей від даного шлюбу не мають. Протягом останніх років сімейне життя між ними погіршилося, що призвело до постійних сварок та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне життя не склалося через відсутність взаєморозуміння, байдужості до життя та проблем кожного. На протязі останніх двох років відповідачка самоусунулася від необхідності матеріально підтримувати спільне господарство, уникає виконання сімейних обов`язків. Ухвалою суду від 12.09.2022 відкрито провадження у справі, визначено проводити розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадженні з викликом сторін. У судове засідання сторони не з`явилися, про дату, час та місце судового розгляду були повідомлені належним чином. У встановлений судом строк, відповідачка правом на надання відзиву не скористалася. 12.10.2022 позивач подав клопотання у якому просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити (а.с.21). 07.10.2022 відповідачка надала суду заяву у якій просить розгляд справи провести за її відсутності, проти задоволення позовну не заперечує (а.с.20). Згідно з ч. 3\~ст. 211 ЦПК України\~справу розглянуто за відсутності сторін, які надіслали на адресу суду заяви (клопотання) з проханням справу розглянути за їх відсутності. Судовий розгляд справи здійснювався на підставі наявних у суду матеріалів. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у зв`язку з розглядом судом справи за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Відповідно до ч. 4\~ст. 206 ЦПК України\~- у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для цього законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вивчивши письмові докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані та підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони з 26 жовтня 1986 року перебувають у шлюбі, який зареєстрований 26.10.1986 Решетилівським райвідділом ЗАГС у Полтавській області, актовий запис №148, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с.2). Подружні стосунки та спільне проживання сторони припинили, поновлювати їх не збираються. Спільне господарство не ведеться. Спір між сторонами виник із сімейних правовідносин та його вирішення регулюється нормами сімейного законодавства. Згідно з положеннями\~ст.\~51\~Конституції України та\~ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Частиною 2\~статті 104 СК України\~визначено, що підставою припинення шлюбу є його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення (ч. 2\~ст. 112 СК України). Визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права або інтереси інших осіб, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, тобто є передбачені\~ст. 112 СК України\~підстави для розірвання шлюбу. Таким чином, визнання позову відповідачем слід прийняти. Оскільки сторони наполягають на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що шлюб між сторонами слід розірвати, так як сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим. Відповідно до ч. 2\~ст. 114 СК України, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили (ч. 3\~ст. 115 СК України). Відповідачка право на вибір прізвища після розірвання шлюбу, яке встановлене ст. 113 СК України, не скористалася. Щодо розподілу судових витрат суд зазначає наступне. Згідно з ч.1\~ст.141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п.13. ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі учасники бойових дій, постраждалі учасники Революції Гідності, Герої України - у справах, пов`язаних з порушенням їхніх прав. Згідно з ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до ч. 1\~ст.142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення закріплені в ч. 3 ст. 7 Закону Україна «Про судовий збір». Позивач є учасником бойових дій, що підтверджується копією посвідчення серії [NUMBER] (а.с.8), тому звільнений від сплати судового збору на підставі п.13 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». З огляду на зазначене та враховуючи визнання відповідачкою позову до початку розгляду справи по суті, на підставі норм ч.1\~ст.142 ЦПК України, ч.3\~ст.7 Закону України «Про судовий збір», з відповідачки на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50% ставки, яка підлягала сплаті при пред`явленні даного позову. Оскільки позивач звільнений від спати судового збору на підставі п.13 ч.1\~ст.5 Закону України «Про судовий збір», судовий збір підлягає стягнення з відповідача в дохід держави. Так, при поданні даного позову, судовий збір повинен був бути сплачений у розмірі 992,40 грн. Враховуючи норми ч. 1\~ст. 142 ЦПК України, ч. 3\~ст. 7 Закону України «Про судовий збір», на користь держави з відповідачки підлягає стягненню судового збору у сумі 496,20 грн (992,40 х 50% = 496,20). На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved