Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач 23.09.2022 звернулась до суду з позовом до [PERSON] і просить розірвати шлюб між нею та [PERSON] , зареєстрований у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області 29 червня 2016 року, актовий запис №843; дитину просить залишити з нею; після розірвання шлюбу просить залишити прізвище « [PERSON] ». Позов мотивований тим, що з відповідачем спільне життя не склалось, між сторонами почали виникати конфлікти, причиною конфліктів є несумісність характерів та різні погляди на життя. На даний час позивач з відповідачем проживають за різними адресами, спільне господарство не ведуть. За таких обставин подальше подружнє життя з відповідачем і збереження сім`ї [PERSON] вважає неможливим, тому просить шлюб розірвати. Ухвалою суду від 27 вересня 2022 року у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до слухання у відкритому судовому засіданні. Цією ухвалою учасникам справи визначено строк для подачі заяв по суті справи. Позивач в судове засідання не з`явилась, в позові просила справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримала. Відповідач в судове засідання повторно не з`явився, про час слухання справи повідомлений належним чином, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Згідно із ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Розглянувши додані до позовної заяви документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Судом встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб 29.06.2016 у Чернігівському міському відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Чернігівської області, актовий запис №843. Від шлюбу у позивача спільно із відповідачем є донька [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 22.09.2016. Подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим, оскільки це суперечить її інтересам. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, беручи до уваги вимоги ст. 110 Сімейного Кодексу. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя відповідно до ст. 110 СК України. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 112 ч.2 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, суд вважає, що позов в цій частині підлягає задоволенню. Особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище (ч. 1 ст. 113 СК України). Отже, після розірвання шлюбу прізвище позивачу необхідно залишити « [PERSON] » за її проханням. В прохальній частині позовної заяви позивачем крім розірвання шлюбу, зазначено вимоги про визначення місця проживання неповнолітньої дитини з матір`ю, які не обґрунтовані в позовній заяві, та позивачем не зазначено, чи існує спір щодо того, з ким із сторін буде проживати неповнолітня дитина. За відсутності спору місце проживання неповнолітньої дитини вирішується за спільною згодою батьків (враховуючи її вік) в позасудовому порядку. В іншому випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом (ст. 161 ч. 1 СК України). Таким чином, суд вважає, що позов в цій частині задоволенню не підлягає. Судові витрати відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial