Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

29 червня 2021 року Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (далі АТКБ «Приват Банк»), в особі представника, звернулося до Вишгородського районного суду Київської області із вказаною позовною заявою, у якій просить стягнути з [PERSON] заборгованість у розмірі 8021,52 гривень за кредитним договором № б/н від 26 квітня 2011 року, а також вирішити питання щодо розподілу судових витрат. В обґрунтування заявлених позовних вимог у позовній заяві зазначено, що [PERSON] звернулася АТКБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н від 26 квітня 2011 року, чим підтвердила, що була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПРИВАТБАНК», які були надані для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт у розмірі, що зазначений у довідці про зміну умов кредитування та обслуговування картрахунку. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримала кредитну картку.Свідченням приєднання до угоди позичальника, дія Договору підтверджується фактом користування позичальником картковим рахунком та використання кредитних коштів згідно виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, де зазначені операції щодо використання кредитного ліміту, операції щодо повернення кредитних коштів та сплати відсотків за їх користування. Отже, підписавши заяву між сторонами, у відповідності до статті 634 ЦК України, був укладений Договір про надання банківських послуг, який за своєю правовою природою є змішаним договором і містить в собі, зокрема, умови договору банківського рахунку (стаття 1066 ЦК України) та кредитного договору (стаття 1054 ЦК України). АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за Договором виконав в повному обсязі. Позичальник зобов`язалася здійснювати погашення кредиту та процентів внесенням грошів на кредитний рахунок у розмірі не менше мінімального обов`язковий платежу, який розраховується в процентному співвідношенні від загальної заборгованості Клієнта. Позичальник не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті позичальника, утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 8021,52 грн, яка складається з: 8021,52 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8021,52 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Заявляючи вимогу до [PERSON] про стягнення кредитної заборгованості померлої [PERSON] , позивач, посилаючись на положення статей 608, 1218, 1219, 1268-1270, 1282 ЦК України, вказує, що оскільки відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, вона вважається такою, що прийняла спадщину, а кредиторові належить право пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. 27 травня 2020 року була направлена претензія кредитора до Вишгородської районної державної нотаріальної контори, та 15 червня 2020 року отримана відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Одинадцятої київської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи, та 30 червня 2020 року отримана відповідь. 19 січня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніякий дій не було виконано. Тому позивач звернувся до суду із позовом про стягнення заборгованості як кредитором спадкодавця. Разом із позовною заявою до суду подано клопотання про витребування доказів, а саме від Центру надання адміністративних послуг Вишгородської міської ради довідку про склад сім`ї та реєстрацію осіб за адресою: [ADDRESS] , станом на 24 вересня 2017 року, та від Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори належним чином засвідчену копію спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , ІПН [NUMBER] , яка померла [INFO] . Після виконання вимог частини шостої статті 187 ЦПК України, ухвалою суду від 19 липня 2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників провадження на 11:00 13 вересня 2021 року. Також, за клопотанням позивача, у порядку статті 84 ЦПК України, вказаною ухвалою суду, витребувано докази. На виконання вимог ухвали суду від 19 липня 2021 року у частині витребування доказів, до суду надійшла відповідь з Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 серпня 2021 року щодо інформації про зареєстрованих осіб за адресою [ADDRESS] , а також з Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори надійшла копія спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . У судове засідання, призначене на 13 вересня 2021 року з`явився представник відповідача адвокат Онученко Д.С. представник позивача не з`явився, причини неявки суду не повідомив. У судовому засіданні представником відповідача надано відзив на позовну заяву датовану 10 вересням 2021 року, копію якого цього самого дня надіслано позивачу. Заперечуючи проти позовних вимог АТ КБ «Привт Банк» у відзиві зазначено, що позов не підлягає задоволенню, у зв`язку з: відсутністю спадкового майна після [PERSON] , а квартира, де проживає відповідач не належала [PERSON] , незважаючи на реєстрацію [PERSON] та [PERSON] в одному помешканні та відсутність у матеріалах спадкової справи заяви [PERSON] про відмову від спадщини. Позивачем не доведено, що відповідач отримала від спадкодавця майно у спадщину і як наслідок не доведено, що відповідач набула обов`язку задовольнити вимоги кредитора; невідповідністю змісту позовних вимог нормам матеріального права, адже заявлено вимогу про стягнення кредитного боргу з відповідача, що не відповідає положенням частини другої статті 1282 ЦК України згідно якої суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Позов має містити вимогу про накладення стягнення на майно, за рахунок якого мають бути погашені кредитні боргові зобов`язання. До відносин між кредитором і спадкоємцями позичальника не повинні застосовуватися норми закону, які врегульовують загальні наслідки невиконання стороною договірних зобов`язань в судовому порядку вимоги про стягнення заборгованості за кредитним договором; пропуском строку для звернення з вимогою кредитора спадкодавця до спадкоємців, що встановлені статтею 1282 ЦК України. Позивачу було відомо, що [PERSON] померла [INFO] , проте Банк протягом передбаченого частиною другою статті 1281 ЦК України шестимісячного строку вимогу кредитора до спадкоємця боржника у порядку, визначеному частиною другою статті 1282 ЦК України не пред`явив, натомість 27 травня 2020 року направив претензію кредитора до Вишгородської районної державної нотаріальної контори та 15 червня 2020 року отримав відповідь, в якій зазначалось, що претензію кредитора переслано до Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори, за місцем заведення спадкової справи, тобто тільки через три роки після відкриття спадщини, направив лист-претензію до відповідача. Аналіз норми частини третьої та четвертої статті 1281 ЦК України дає підстави вважати, що, у разі незадоволення вимог кредитора спадкоємцями боржника у порядку, визначеному частиною другою статті 1282 ЦК України шляхом здійснення одноразового платежу у межах вартості спадщини (її частки), кредитор може реалізувати своє право на повернення боргу шляхом пред`явлення відповідного позову до спадкоємців, які прийняли спадщину лише протягом одного року від настання строку вимоги. Враховуючи матеріали справи, строк настання вимоги за кредитним договором, укладеним між АТ КБ «Приват Банк» та [PERSON] вважається жовтень 2017 року, а відтак річний строк для звернення кредитора до спадкоємців боржника за даним кредитним договором очевидно, що сплив у жовтні 2018 року, тому даний позов, що подано до суду тільки 29 червня 2021 року, не підлягає задоволенню, оскільки подано з пропуском строків пред`явлення таких вимог. Оскільки представник позивача з матеріалами справи ознайомився у приміщенні суду 9 вересня 2021 року, при цьому, у матеріалах справи відсутні докази про дату отримання відповідачем копії ухвали про відкриття провадження у справі та копії позовної заяви з додатками, надіслані судом, судом прийнято відзив на позовну заяву, та з урахуванням принципів рівності, змагальності сторін, з метою надання можливості позивачу скористатися право подати відповідь на відзив, розгляд справи було відкладено на 11:00 10 листопада 2021 року. 2 жовтня 2021 року до суду надійшла відповідь представника позивача на відзив представника відповідача, у якій зазначено, що згідно знімку екрану із Банківського комплексу Єдина клієнтська База, який він просить суд взяти до уваги, убачається, що 18 жовтня 2017 року у Банку був поданий документ щодо смерті позичальника [PERSON] . Саме із витребуваних судом матеріалів із Одинадцятої Київської державної нотаріальної контори спадкової справи заведеної після смерті [PERSON] , можливо позивачу дізнатися про успадковані права та обов`язки. Саме із вищезазначених матеріалів АТ КБ «Приват Банк» може дізнатися, шляхом ознайомлення із матеріалами №363/2585/21 та із копіями матеріалів спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , про прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Отримання позивачем вказано інформації ускладнюється тим, що така інформація є нотаріальною таємницею. Стверджує, що АТ КБ «Приватбанк» надсилав претензії кредитора до нотаріальних контор та до спадкоємця не після, а до того, як міг дізнатися про факт прийняття спадщини або про одержання спадкоємцем свідоцтва про право на спадщину. Зазначає, що вимога може бути заявлена кредитором безпосередньо спадкоємцю, а також через нотаріуса за місцем відкриття спадщини, який у строк встановлений статтею 1281 ЦК України приймає претензії кредиторів від спадкодавця. Заявлення кредитором своїх вимог до спадкоємців не безпосередньо спадкоємцям, а через нотаріуса не суперечить приписам частини другої статті 1281 ЦК України. Спадкоємці [PERSON] мали право подати заву про прийняття або про відмову від спадщини у строк з 24 вересня 2017 року по 24 березня 2018 року. Спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] , що підтверджується копіями паспортів [PERSON] та [PERSON] . Згідно роздруківки інформаційної довідки №275046824, дата, час формування: 15.09.2021 21:41:05 - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого, майна, у відповідності до якої за параметрами запиту: адреса/місцезнаходження: [ADDRESS] , значиться: відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. Згідно роздруківки інформаційної довідки №276152536, дата, час формування: 22.09.2021 16:20:09 - Інформація з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна, у відповідності до якої за параметрами запиту: адреса/місцезнаходження: [ADDRESS] , значиться: відсутні відомості з реєстру прав власності на нерухоме майно за вказаними параметрами запиту у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно відомості відсутні. На думку представника позивача, відсутність реєстрації вищезазначеного нерухомого майна, а саме, квартири за адресою: [ADDRESS] , можливо, є наслідком того що Бюро технічної інвентаризації у м. Вишгороді не передало своєчасно документи на вищезазначене нерухоме майна на реєстрацію до Державного реєстратора. Вважає, що, оскільки ще своєчасно документи на вищезазначене нерухоме майно не потрапили реєстрацію до Державного реєстратора, то ця нерухомість ще не переоформлена на спадкоємця, а тому правовідносини тривають, продовжуються. Також, представник позивача просить долучити Витяг головного сервісного центру МВС з Єдиного державного реєстру Міністерства внутрішніх справ стосовно зареєстрованих транспортних засобів за датою запиту 23 вересня 2021 року, сформований відповідно до Постанови Кабінету міністрів України від 25 березня 2016 року №260 «Про деякі питання надання інформації про зареєстровані транспортні засоби, їх власників та належних користувачів» засобами ІС «Електронний кабінет водія» (e-driver.hsc.gov.ua) у відкритому доступі. У відповідності до вищезазначеного Витягу встановлено, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру МВС за запитом по фізичній особі [PERSON] , дата народження: 1978-69-24, тобто за спадкоємицею станом на 23 вересня 2021 року за результатом обробки запиту зареєстровано наступний транспортний засіб: Марка КІА Модель SPORTAGE Рік випуску 2019 Дата державної реєстрації за особою 2019-09-05 Об`єм двигуна 1591 куб.см. Представник позивача також зазначає, що строк позовної давності не пропущено, оскільки, кредитний договір чинний та продовжує свою дію, обставини, на які відповідач посилається, не відповідають дійсності, а строк позовної давності позивачем дотримано при зверненні до суду. 9 листопада 2021 року до суду надійшли заперечення представника відповідача на відповідь представника позивача на відзив, які за змістом аналогічні відзиву, додавши, що у відповіді на відзив позивачем на були надані докази того, що квартира та автомобіль, про які він зазначає, є майном, що відповідач могла успадкувати після смерті [PERSON] . У судове засідання, призначене на 10 листопада представники сторін не з`явилися, при цьому від них надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, зазначивши причини неявки до суду. Враховуючи вказане, розгляд справи було відкладено на 11:00 11 січня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження. 23 листопада 2021 року до суду надійшли пояснення представника позивача на заперечення представника відповідача, а 2 грудня 2021 року письмові пояснення представника відповідача та 20 грудня 2021 року заперечення представника позивача на пояснення представника відповідача, які за своїм змістом аналогічні поданим відзиву та запереченням на відзив. У судове засідання, призначене на 11 січня 2022 року з`явився представник відповідача. Представник позивача не з`явився, про поважність причини неявки до суду не повідомив. Вирішуючи питання про можливість розгляду справи у відсутності представника позивача, суд врахував думку представника відповідача, який вважав за можливе розпочати розгляд справи, факт обізнаності представника позивача про розгляд справи у суді, а також наявність у матеріалах справи письмових пояснень, відсутність клопотань про відкладення розгляду справи. Представник позивача у судовому засіданні заперечував проти позовних вимог, просив відмовити у їх задоволенні посилаючись на те, що квартира, у якій проживала [PERSON] разом із відповідачем не належала померлій та не успадковувалася відповідачем. Пояснив, що відповідач забрала до себе матір з метою її догляду за станом здоров`я, будь-якого майна у [PERSON] не було та не залишалося у спадок. За клопотанням представника позивача у судовому засіданні оголошено перерву до 14:00 3 березня 2022 року, для надання йому можливості отримати правовстановлюючі документи на підтвердження належності квартири відповідачу [PERSON] , а не [PERSON] . Судове засідання, призначене на 3 березня 2022 року не відбулося у зв`язку із введенням 24 лютого 2022 року в Україні воєнного стану згідно Указу Президента України №64/2022 від 24 лютого 2022 року «Про введення воєнного стану в Україні», у зв`язку із проведенням бойових дій на території Вишгородського району Київської області та з урахуванням Наказу Голови Вишгородського районного суду Київської області Котлярової І.Ю. № 5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу». Враховуючи наказ виконуючого обов`язки Голови суду від 4 квітня 2022 року № 8-а «Про скасування наказу №5а від 2 березня 2022 року «Про визначення особливостей роботи Вишгородського районного суду Київської області в умовах воєнного часу», наступну дату судового засідання у справі визначено 10:00 20 червня 2022 року, про що повідомлено учасників провадження. У зв`язку із неявкою у судове засідання учасників провадження, з урахуванням клопотання представника відповідача, судове засідання було відкладено на 10:00 25 серпня 2022 року. У призначене судове засідання учасники провадження не з`явилися та, як убачається із конвертів, які повернулися до суду, відповідач та її представник судові повістки не отримали, у зв`язку з чим судове засідання було відкладено на 14:00 4 жовтня 2022 року. 4 жовтня 2022 року на електронну адресу надійшло клопотання представника відповідача про відкладення розгляду справи у зв`язку із неможливістю підготувати та надати суду необхідні докази. У зв`язку із неявкою учасників провадження та з урахуванням клопотання представника відповідача, судове засідання було відкладено на 12:00 28 жовтня 2022 року. 27 жовтня 2022 року на електронну адресу суду від представника відповідача надійшли докази, а 28 жовтня 2022 року до канцелярії суду подано клопотання про розгляд справи у його відсутності. У судове засідання учасники провадження не з`явилися. Представник позивача причини неявки суду не повідомив, з клопотаннями про відкладення розгляду справи не звертався. Вирішуючи питання про продовження розгляду справи у відсутності учасників провадження, суд враховує клопотання представника відповідача, відсутність клопотань від представника позивача про відкладення розгляду справи, про поважність причини неявки, а також тривалий час перебування справи на розгляді у суді, наявність у матеріалах справи відзиву на позовну заяву, заперечень на відзив та письмових пояснень представників сторін у справі. Оскільки сторони у судове засідання не з`явилися, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Статтею 174 ЦПК України передбачено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. Відповідно до частини восьмої статті 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позову з таких підстав. Відповідно до статті 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. У статті 12 ЦПК України зазначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що 26 квітня 2011 року [PERSON] звернулася АТ КБ «Приват Банк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Заяву № б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку. В заяві зазначено, що вона погоджується з тим, що дана заява разом з пам`яткою клієнта, Умовами і правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між ним і банком договір про надання банківських послуг. Для користування\~кредитним картковим\~рахунком позичальник\~отримала кредитну\~картку з\~кредитним лімітом\~ 300,\~00\~гривень, зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору, який в подальшому збільшувався до 8000,00 гривень, до 8500,00 гривень, а потім зменшувався до 4253,75 гривень та до 0,00 гривень. Згідно виписки по рахунку та розрахунку заборгованості, [PERSON] користувалася кредитними коштами, проте не надавала своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за борговими зобов`язаннями. [INFO] позичальник [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Вишгородським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Київськів області. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, станом на день смерті позичальника, утворилася заборгованість, загальна сума якої становить 8021,52 гривень, яка складається з: 8021,52 грн. заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн. заборгованість за поточним тілом кредиту; 8021,52 грн. заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн. заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн. заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн. заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно статті 625 ЦК України; 0,00 грн. нарахована пеня; 0,00 грн. нараховано комісії. Згідно копій паспортів відповідача [PERSON] та позивальника [PERSON] , на час смерті останньої, вони були зареєстровані за однією адресою: [ADDRESS] . Як убачається із відповіді з Виконавчого комітету Вишгородської міської ради від 18 серпня 2021 року, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано місце проживання [PERSON] з 31 травня по 9 листопада 2017 року, [PERSON] з 31 травня 2017 року по теперішній час, [PERSON] з 31 серпня 2017 року по теперішній час. Із копії спадкової справи №284/2018, зведеної Одинадцятою Київською державною нотаріальною конторою, щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , убачається відсутність спадкоємців, які б звернулись до нотконтори із заявами про прийняття спадщини після померлої [PERSON] при цьому, у спадковій справі наявні заява-претензя ПАТ «Альфа-Банк» з вимогами до спадкоємців від 22 березня 2018 року з додатками та претензія кредитора АТ КБ «Приват Банк» від 6 травня 2020 року з додатками. На претензію АТ КБ «Приват банк» Одинадцята Київська державна нотаріальна контора у листі від 18 червня 2020 року зазначила, що у претензії не надано доказів часу отримання банком відомостей про смерть [PERSON] , (фраза «на теперішній час банку стало відомо» не є підтвердженням юридичного факту часу надходження інформації). Відповідно, слід вважати, що банк пропустив строк подачі претензії до спадкоємців померлої [PERSON] . Після цього, 26 серпня 2020 року АТ КБ «Приват Банк» звернувся з листом-претензією до [PERSON] , зазначивши, що згідно статті 1261 ЦК України, вона є спадкоємцем після смерті [PERSON] за законом, що дає підстави стверджувати про обов`язок сплатити заборгованість перед Банком в повному обсязі з комісією та процентами за фактичний строк його користування у розмірі 8021, 52 гривні. Згідно із статтею 608 ЦК України зобов`язання припиняється смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Відповідно до статей 1216, 1218 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно із пунктом 5 частини першої статті 1219 ЦК України не входять до складу спадщини права та обов`язки, що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. За змістом зазначених норм у разі смерті фізичної особи, боржника за зобов`язаннями у правовідносинах, що допускають правонаступництво в порядку спадкування, обов`язки померлої особи (боржника) за загальним правилом переходять до іншої особи - її спадкоємця, таким чином, відбувається передбачена законом заміна боржника за зобов`язанням. Відповідно до частини другої статті 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу він не заявив про відмову від неї. За твердженням представника позивача спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач, що підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де адресою їхньої реєстрації зазначено: [ADDRESS] , . Порядок пред`явлення кредитором спадкодавця вимог до спадкоємців і порядок їх задоволення регулюються нормами статей 1281,1282 ЦК України. У зв`язку зі смертю боржника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, умови кредитного договору щодо строків повернення кредиту не застосовуються, а підлягають застосуванню норми статей 1281,1282 ЦК України щодо строків пред`явлення кредитором вимог до спадкоємців і порядку задоволення цих вимог кредитора. Відповідно до статті 1281 ЦК України (у редакції чинні на час відкриття спадщини), кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частиною другою та третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із статтею 1282 ЦК України (у редакції чинні на час відкриття спадщини) спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Виходячи із наведеного, при вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора, судом підлягає встановленню, яке саме майно спадкоємець отримав у спадщину та яка його вартість. Згідно постанови ВС у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в частинами другою та третьою статті 1282 ЦК України, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі частини четвертої статті 1281 ЦКУкраїни кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у статтею 1282 ЦК України, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до частини першої статті 1282 ЦК України. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк» як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [INFO] [PERSON] , прийняла після неї спадщину та вартість успадкованого майна. У пункті 32 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» №5 від 30 березня 2012 року роз`яснено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника, за умови прийняття спадщини, є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. При цьому спадкоємці несуть зобов`язання погасити нараховані відсотки і неустойку тільки в тому випадку, якщо вони вчинені позичальникові за життя. Інші нараховані зобов`язання фактично не пов`язані з особою позичальника і не можуть присуджуватися до сплати спадкоємцями. Аналіз зазначених норм права дає можливість зробити висновок про те, що спадкоємці можуть задовольняти вимоги кредиторів лише: у разі прийняття майна у спадщину; у межах вартості успадкованого майна; у розмірі, яка виникла за життя спадкодавця. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 пункту 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення статті 1282 ЦК України спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Позивач у своєму позові вказує на те, що спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є відповідач, але сам факт реєстрації місця проживання відповідача за однією адресою із спадкодавцем на час відкриття спадщини не є належним та допустимим доказом того, що саме вона є спадкоємцем та прийняли після померлої спадщину. Однак,\~сам факт\~реєстрації місця\~проживання відповідача\~за однією\~адресою із\~спадкодавцем на\~час відкриття\~спадщини не\~є належним\~та допустимим\~доказом того,\~що саме\~вона є\~спадкоємцем та\~прийняла після\~померлого спадщину. Зазначене узгоджується з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 13 лютого 2019 року справа №336/5443/16. Доводи позивача про те, що відповідач могла успадкувати після смерті [PERSON] квартиру за адресою: [ADDRESS] , а також автомобіль 2019 року випуску, є безпідставними та необґрунтованими, оскільки, автомобіль випущено через 2 роки після смерті [PERSON] , тобто за її життя його не існувало, а згідно Договору №4к-1/18 про спільну дольову (пайову) участь у будівництві багатоквартирного будинку від 26 жовтня 2015 року, його уклали [PERSON] та [PERSON] для досягнення спільної мети будівництво і введення в експлуатацію багатоквартирного житлового будинку для задоволення власних та інших соціально-побутових потреб. Предмет договору є спільна дольова (пайова) участь сторін договору в будівництві житлових приміщень (квартир) та нежитлових приміщень в багатоквартирному житловому будинку, розташованого за адресою: [ADDRESS] . А згідно Акту від 19 травня 2017 року прийому-передачі нерухомого майна до договору про спільну дольову (пайову) участь у будівництві багатоквартирного житлового будинку від 26 жовтня 2015 року №4к-1/18, [PERSON] прийняла об`єкт нерухомого майна у вигляді квартири [ADDRESS] . Зважаючи на встановлені обставини, померла [PERSON] з 31 травня по 9 листопада 2017 року була зареєстрована у належній відповідачу квартирі. Тому суд вважає недоведеними твердження позивача про те, що відповідач постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та має обов`язок щодо погашення заборгованості як спадкоємець померлої. Позивач не надав суду доказів, які підтверджують, яке саме майно прийняла у спадок відповідач та яка його вартість, що унеможливлює стягнення з неї заявлених позивачем грошових коштів. Позивач не надав доказів на підтвердження того, що спадкодавцю за життя взагалі належало будь-яке рухоме чи нерухоме майно, яке могло бути успадковане, за рахунок, чи у межах вартості якого, можуть бути задоволені вимоги кредитора. Крім цього, як встановлено судом, позивач дізнався про смерть [PERSON] 18 жовтня 2017 року, а із претензією кредитора звернувся до нотаріальної контори 6 травня 2020 року, до відповідача у справі [PERSON] як спадкоємця 26 серпня 2020 року. Під час розгляду справи суд враховує висновок про застосування норми статті 1281 ЦК України, викладений в постанові Верховного Суду України від 23 березня 2011 року у справі № 6-59949св10, «що строки пред`явлення кредиторами спадкодавця вимог до спадкоємців є обмежувальними (присічними), тобто їх порушення припиняє права кредиторів. А тому ці строки не призупиняються, не перериваються й не поновлюються». Оскільки позивач дізнався про смерть позичальника 18 жовтня 2017 року, шестимісячний строк пред`явлення вимог кредитора спадкодавця почав відраховуватись з наступного дня, а саме - з 19 жовтня 2017 року і сплинув 19 квітня 2018 року. За змістом статті 1281 ЦК України кредитор може пред`явити вимоги до спадкоємців безпосередньо або опосередковано - через нотаріуса, за місцем відкриття спадщини, а за межами України - через консула. Відповідно до підпункту 2.1 пункту 2 глави 2 10 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 претензії кредитора визначені однією з підстав заведення нотаріусом спадкової справи. Як встановлено судом, спадкову справу № 284/2018 після смерті [INFO] [PERSON] заведено 26 березня 2018 року за заявою-претензією ПАТ «Альфа-Банк», у якій також міститься претензія АТ КБ «ПриватБанк» від 6 травня 2020 року, тобто поза межами строку, встановленого частиною другою статті 1282 ЦК України, що позбавляє кредитора права вимоги до спадкоємців. Згідно частини першої статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, а також виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд вважає позовні вимоги необґрунтованими та недоведеними, а тому такими, що не підлягають задоволенню. Відповідно до частини першої та другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме у разі відмови в позові на позивача. Оскільки позовні вимоги задоволенню не підлягають, то судові витрати слід віднести на рахунок позивача.

Outcome: dismissed