Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

В серпні 2022 року\~ позивач звернувся до суду з позовною заявою про розірвання шлюбу. В заяві посилалася на те, що 13 серпня 2011 року вони з відповідачем уклали шлюб. Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Спільне життя з відповідачем не склалося, протягом тривалого часу між ними виникли постійні суперечки, що негативно впливали на нормальний психологічний стан родини. Протягом останніх трьох років сторони спільно не проживають та не ведуть господарство, не мають спільного бюджету. Позивач має намір одружитись з іншою жінкою, тож перебування у зареєстрованому шлюбі з відповідачем суперечить моральним засадам суспільства. Шлюб існує лише формально, просив його розірвати. 19 вересня 2022 року ухвалою судді прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі в порядку спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явився, подав суду заяву з проханням розглядати справу за його відсутності, вимоги позову просив задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, заперечень щодо позову, заяв та клопотань до суду не направила. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 13 серпня 2011 року між позивачем та відповідачем укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії № [NUMBER] , зареєстрованим Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Обухівського районного управління юстиції у Київській області, актовий запис 215. Від шлюбу сторони мають дитину, [PERSON] , [INFO] . Із позову та заяви позивача, встановлено, що подальше спільне проживання позивача та відповідача є неможливим. Відповідно до\~статті 51 Конституції України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею п`ятою Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлено, що кожен із подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Згідно із частиною першою\~статті 24 СК України, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Аналіз наведених положень свідчить про те, що як при укладенні шлюбу так і при його розірванні передбачається реалізація волі жінки та чоловіка без будь-якої дискримінації та примушування та/або утримання у шлюбних відносинах. Згідно з частиною третьою\~статті 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. З огляду на зміст наведених норм матеріального права та враховуючи зібрані у справі докази суд доходить висновку, що відносини, які склалися між подружжям вказують на те, що їх подальше спільне проживання є неможливе, а тому надання строку на примирення суд вважає недоцільним. Позовні вимоги підлягають до задоволення.

Outcome: approved