Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[INFO] помер [PERSON] . З 2000 року без реєстрації шлюбу із [PERSON] проживала [PERSON] і мала з ним спільну дочку [PERSON] . [PERSON] з метою оформлення спадщини на земельну ділянку [PERSON] звернулася з відповідною заявою до державного нотаріуса, однак, нотаріус відмовив їй у прийомі такої заяви через відсутність доказів права на прийняття спадщини після смерті [PERSON] . За захистом прав та інтересів спадкоємця з відповідною заявою представник [PERSON] - адвокат Солоненко Богдан Миколайович 29 серпня 2022 року звернувся до суду. Ухвалою від 30 липня 2022 року у справі відкрито провадження (а.с. 37). В судовому засіданні 13 вересня 2022 року [PERSON] підтримала заяву та просила встановити юридичний факт проживання її та [PERSON] однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу з 2000 року до дня його смерті. Заінтересована особа - [PERSON] підтримала заяву [PERSON] та пояснила, що вона дочка заявника у цій справі та [PERSON] . Її батьки були дуже зразковим подружжям, хоча й не зареєстрували свого шлюбу офіційно. Зокрема, батько і мати завжди жили разом, вони мали спільний сімейний бюджет, спільно складали плани, втілювали їх у життя, виховували, утримували, навчали її та її брата - сина матері від попереднього шлюбу. Вона знає, що й у батька була дочка в його попередньому шлюбі, однак, та не бажала підтримувати з ним родинні стосунки. За клопотанням представника заінтересованої особи [PERSON] адвоката Попової О.В. було оголошено перерву в судовому засіданні. В судовому засіданні 29 вересня 2022 року на підставі ч. 8 ст. 223 та ч. 2 ст. 228 ЦПК України було змінено порядок дослідження доказів та допитано свідків. Так, свідок [PERSON] - рідний брат [PERSON] , який помер [INFO] , суду пояснив: Після припинення шлюбу, в якому була дочка [PERSON] , його брат [PERSON] з 1999 року створив сім`ю із [PERSON] . Вони жили разом у будинку батьків [PERSON] , у 2000 році у них народилася дочка [PERSON] . Брат постійно жив у цій сім`ї, дбав про неї. Всі навколо сприймали [PERSON] та [PERSON] як чоловіка і дружину, і вони самі себе також вважали чоловіком та дружиною. [INFO] [PERSON] загинув. Вважає, що [PERSON] має право на спадщину як дружина [PERSON] . Свідок [PERSON] суду пояснила, що вона добре знає родину [PERSON] , оскільки є хрещеною матір`ю сина [PERSON] - [PERSON] . Їй достеменно відомо, що [PERSON] прийшов у с. Горай в кінці 1999 року і з тих пір він постійно жив із [PERSON] у будинку її батьків. Вони мають спільну дочку [PERSON] , мали спільний бюджет, спільні плани на майбутнє. Вважає, що заявник та [PERSON] були справжнім подружжям, хоча не й не зареєстрували свої стосунки офіційно. Заявляє, що [PERSON] висловлювався про бажання зареєструвати шлюб із [PERSON] , але все чекали слушного часу. Після допиту свідків було задоволено клопотання адвоката [PERSON] та оголошено перерву в судовому засіданні. 11 жовтня 2022 року представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Попова О.В. електронною поштою направила до суду заперечення на заяву про встановлення факту, що має юридичне значення (а.с. 72). В судовому засіданні 26 жовтня 2022 року адвокат Попова О.В. висловила позицію, що її довірителька [PERSON] не погоджується на встановлення факту, про який просить [PERSON] а також зауважила: Мета, яку заявник вказала у заяві про встановлення юридичного факту, не буде досягнута, оскільки, в разі задоволення її заяви, вона матиме право спадкувати лише у четвертій черзі спадкоємців за наявності спадкоємців першої і другої черг. Вважає, що насправді [PERSON] переслідує іншу мету - отримання одноразової грошової допомоги після смерті військовослужбовця, хоча і в цьому випадку вона не матиме права на отримання такої допомоги, оскільки все рівно не матиме статусу дружини у розумінні Сімейного кодексу України. Просила в задоволенні заяви відмовити, а у випадку встановлення спору про право - залишити заяву без розгляду. Розглянувши справу в судовому засіданні, дослідивши та оцінивши в сукупності всі докази, суд прийшов до висновку, що заява [PERSON] підлягає до задоволення. Судом встановлено, що [INFO] помер [PERSON] (а.с. 11), який, відповідно до довідки Мурованокуриловецької селищної ради № 113 від 08 серпня 2022 року (а.с. 12) та довідки про склад сім`ї № 108 від 03 серпня 2022 року (а.с. 27), був зареєстрований в будинку [ADDRESS] . Внаслідок смерті особи відкрилася спадщина (ч. 1 ст. 1220 ЦК України), до складу якої входить, зокрема, право на земельну ділянку площею 2,5938 га, яка знаходиться на території колишньої Степанківської сільської ради колишнього Мурованокуриловецького району Вінницької області (а.с. 13-14). Як передбачено ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб - спадкоємців. Відповідно до ч. 1 та ч. 3 ст. 1223 ЦК України, право спадкування мають особи, визначені у заповіті, і це право у них виникає у день відкриття спадщини - день смерті спадкодавця. Як вбачається з інформаційних довідок зі Спадкового реєстру (заповіти) № 69696840 від 09.08.2022 та № 69934928 від 06.09.2022 (а.с. 16, 40), спадкодавець [PERSON] по своїй смерті заповіту не залишав. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 ЦК України (ч. 2 ст. 1223 ЦК України). За приписами ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово; кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Враховуючи пояснення учасників судового розгляду, інформацію, що міститься у довідці № 113 від 08.08.2022 виконкому Мурованокуриловецької селищної ради (а.с. 12), у повному витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження № 00037008731 від 29.09.2022 (а.с. 62-63) та свідоцтві про народження (а.с. 28), свідоцтвах про розірвання шлюбу (а.с. 29, 30), а також інформацію начальника Мурованокуриловецького відділу ДРАЦС № 673/21.10-138 від 08.09.2022 (а.с.48), до спадкоємців першої черги за законом належать лише дочки спадкодавця [PERSON] [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Інформаційними довідками зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69696860 від 09.08.2022 та № 69934942 від 06.09.2022 (а.с. 17, 41) стверджується, що спадкову справу до майна померлого [PERSON] не заведено. В той же час, у цьому судовому засіданні представник заінтересованої особи [PERSON] адвокат Попова О.В. заявила, що у жовтні 2022 року [PERSON] з відповідною заявою звернулася до приватного нотаріуса Могилів-Подільського нотаріального округу Долі Т.І. і там заведено спадкову справу до майна померлого [INFO] [PERSON] . Відповідно до ст. 1264 ЦК України у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Відповідно до частин 3 та 4 ст. 4 СК України кожна особа має право на проживання в сім`ї та на повагу до свого сімейного життя. Стаття 3 СК України передбачає, що сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. При застосуванні наведених приписів чинного законодавства слід враховувати, що у повсякденному житті може скластися правова ситуація, коли жінка та чоловік не перебувають у шлюбі, однак проживають разом, ведуть спільне господарство, ведуть спільний побут, набувають певних взаємних прав та обов`язків, притаманних сім`ї, ззовні такі відносини подібні до шлюбних. Верховний Суд у постанові від 14 березня 2019 року у справі № 320/4964/17 (провадження № 61-42073ск18) зазначив, що до членів сім`ї належать особи, що постійно мешкають разом та ведуть спільне господарство. Ними можуть бути не тільки близькі родичі, але й інші особи, які не перебувають у безпосередніх родинних зв`язках. Обов`язковою умовою для визнання осіб членами однієї сім`ї є факт спільного проживання, ведення спільного господарства, наявність спільних витрат, купівлі майна для спільного користування, участі у витратах на утримання житла, його ремонт, наявність інших обставин, які підтверджують реальність сімейних відносин (рішення Конституційного Суду України від 03 червня 1999 року № 5-рп/99). Проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу є спеціальною (визначеною законом, законною) підставою для виникнення у них деяких прав та обов`язків, зокрема, права спільної сумісної власності на майно, право на спадкування за законом. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач не порушувала питання про визнання майна, набутого під час проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу, спільною сумісною власністю, а посилалась на те, що встановлення факту спільного проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу понад п`ять років (з 24 листопада 2000 року до часу відкриття спадщини) їй необхідно для вирішення питання щодо спадкування майна, що належало спадкодавцеві на праві приватної власності. З врахуванням цієї обставини та сталої правової позиції Верховного Суду, висловленої, наприклад, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 06 травня 2020 року у справі № 761/16799/15 (провадження № 61-45955св18), суд не вбачає у цій справі реального (а не гіпотетичного) спору про право, а тому відсутні підстави для залишення цієї заяви без розгляду. Щодо доведеності мети встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу саме в цій справі, суд вважає, що її доведено наявністю у заявника доказів про майно, яке входить до складу спадщини (а.с. 13-14), фактом її звернення до нотаріуса за оформленням спадкових прав (а.с. 15). Вирішуючи питання про доведеність самого факту, що має юридичне значення, суд враховує таке: Для встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу потрібно враховувати у сукупності всі ознаки, що притаманні наведеному визначенню. Взаємність прав та обов`язків передбачає наявність як у жінки, так і у чоловіка особистих немайнових і майнових прав та обов`язків, які можуть випливати, зокрема, із нормативно-правових актів, договорів, укладених між ними, звичаїв. Для встановлення цього факту важливе значення має з`ясування місця і часу такого проживання. У цій справі належними та допустимими доказами беззаперечно доведено, що [PERSON] та [PERSON] з 2000 року вели спільне господарство, мали спільний бюджет, проводили спільні витрати, придбавали майно в інтересах сім`ї, покращували стан нерухомого майна, тобто проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Так, із довідки Мурованокуриловецької селищної ради № 113 від 08 серпня 2022 року (а.с. 12), відміток в паспортах громадянина України (а.с. 8, 9), облікових карток об`єкта погосподарського обліку за 2001-2005, 2011, 2021-2025 роки (а.с. 18, 19, 20), домової книги (а.с. 21-23) та довідки про склад сім`ї № 108 від 03 серпня 2022 року(а.с. 27) слідує, що з 2000 року [PERSON] проживала однією сім`єю без реєстрації шлюбу із [PERSON] до 17 липня 2022 року - день смерті останнього, вела з ним домашнє господарство, вчиняла спільні витрати, народила та виховала дочку. Довідкою виконкому Мурованокуриловецької селищної ради № 111 від 05.08.2022 (а.с. 26) доведено, що саме [PERSON] провела поховання [PERSON] . Такі ж обставини ствердили суду допитані свідки, заінтересована особа [PERSON] . Такі обставини не заперечувалися і зі сторони заінтересованої особи [PERSON] . Інформацією начальника Мурованокуриловецького відділу ДРАЦС № 673/21.10-138 від 08 вересня 2022 (а.с. 48) стверджується відсутність актового запису про шлюб щодо [PERSON] та [PERSON] . За таких обставин заява про встановлення факту, що має юридичне значення, підлягає задоволенню. Разом з тим, при вирішенні питання про початок відліку строку проживання чоловіка і жінки однією сім`єю без реєстрації шлюбу суд враховує наступне: Інститут фактичних шлюбних відносин введений у національне законодавство Сімейним Кодексом України. Згідно пункту 1 Розділу VII СК України цей Кодекс набирає чинності з набранням чинності Цивільним Кодексом України. Пунктом першим Прикінцевих і перехідних положень ЦК України встановлено, що цей Кодекс набирає чинності з 01 січня 2004 року. Таким чином, оскільки у цій справі доведено проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 2000 року, то цей факт може бути юридично встановлений саме з 01 січня 2004 року, тобто з дня набрання чинності СК України. Така позиція суду узгоджується із правовою позиціє Верховного Суду, викладеною у постанові від 24 січня 2020 року у справі № 546/912/16-ц.

Outcome: partial