Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

У лютому 2022р. Неклюдов звернувся до суду з зазначеним позовом, посилаючись на те, що 6.09.2021р. відбулася ДТП за участю а\\м MAN TGS 33/430 д\\н [NUMBER] під керуванням [PERSON] та а\\м Митсубиши Лансер д\\н [NUMBER] під керуванням позивача внаслідок чого, зокрема, останній транспортний засіб отримав механічні пошкодження. Постановою суду винним у даному ДТП визнано [PERSON] , при цьому останній скоїв ДТП під час знаходження у трудових відносинах з ПП «Стройтехград». Посилаючись на норми ст.1166,1167,1172,1194 ЦК України просила стягнути з відповідача у якості матеріальної шкоди 103552 грн., моральної 50000 грн. та судові витрати. Позивач в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Не проти заочного розгляду справи. Відповідач свого представника до суду не направив. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору свого представника до суду не направила. Вислухавши пояснення осіб, які беруть участь у справі, дослідивши письмові матеріали справи, проаналізувавши і оцінивши надані докази у їх сукупності, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню частково, виходячи з наступного. Згідно ч.1 ст.81 кожна із сторін повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених Кодексом. Відповідно до ст.82 ЦПК України обставини, визнані\~сторонами\~та іншими\~особами, які беруть участь у справі, не підлягають доказуванню, а\~постанова суду у справі про адміністративне правопорушення\~обов`язкова для суду, що розглядає справу про цивільно-правові наслідки дій особи, стосовно якої її ухвалено, з питань, чи мали місце ці дії та чи вчинені вони цією особою. Суд вважає, що правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі Закон України №1961-1У) та розділом третім главою 82 книги п`ятої\~ЦК України, тому при винесенні рішення суд застосовує норми матеріального права, якими регулюються правовідносини, які виникли між сторонами. Судом встановлено, що 6 вересня 2021 року, о 10 годині 30 хвилин в м.Одеса по вул.Люстдорфська дорога,125/б, [PERSON] керуючи а\\м MAN TGS 33/430 д\\н [NUMBER] , скоїв зіткнення з автомобілем Митсубиши Лансер д\\н [NUMBER] під керуванням позивача, порушивши вимоги п.1.1 та 13.3 ПДР, внаслідок чого автомобілі отримали механічні ушкодження. Ця обставина встановлено постановою Київського районного суду м.Одеси 6.10.2021р. у справі №947/27996/21. Суд встановив, а безпосередньо представник відповідача не заперечував, що під час вказаного ДТП [PERSON] керував транспортним засобом відповідача та знаходився з ним у трудових відносинах. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, автомобіль Митсубиши Лансер д\\н [NUMBER] належить позивачу. Після ДТП позивач звернувся до третьої особи з заявою про відшкодування шкоди внаслідок ДТП, однак відповіді не отримав. Згідно із висновком №1210914 від 1.10.2021р., виконаного судовим експертом Момот А.О., автотоварознавчого дослідження матеріального збитку, вартість матеріальної шкоди, яка була спричинена власнику автомобіля Митсубиши Лансер д\\н [NUMBER] , складає 103552 грн. ПП «Стройтехград»\~є юридичною особою, яка керується у своїй діяльності Статутом, має гербову та інші печатки, що підтверджується витягом з державного реєстру юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців. Згідно із частинами другою, п`ятою\~статті 1187 ЦК України\~шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Відповідно до частини першої\~статті 1166 ЦК України\~майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. За змістом пункту 1 частини другої\~статті 22 ЦК України\~реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Згідно з пунктом 2.4. Методики товарознавчої експертизи та оцінки колісних транспортних засобів, затвердженої\~наказом Міністерства юстиції України та Фонду державного майна України від 24 листопада 2003р.№ 142/5/2092, зареєстрованої в Міністерстві юстиції України 24 листопада2003р. за № 1074/8395 із змінами (далі Методика) - вартість матеріального збитку (реальні збитки) визначається як вартісне значення витрат, яких зазнає власник у разі пошкодження або розукомплектування КТЗ, з урахуванням фізичного зносу та витрат, яких зазнає чи може зазнати власник для відновлення свого порушеного права користування КТЗ (втрати товарної вартості). Пунктом 2.4. Методики зазначено, що вартість відновлювального ремонту КТЗ визначається як грошові витрати, необхідні для відновлення пошкодженого, розукомплектованого КТЗ. Відповідно до пункту 8.3. Методики вартість матеріального збитку визначається як сума вартості відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості. Отже, за змістом указаних положень законодавства вартість відновлювального ремонту з урахуванням значення коефіцієнта фізичного зносу складників КТЗ та величини втрати товарної вартості входить до вартості матеріального збитку (реальних збитків). Власник права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової шкоди. Отже, саме відповідач ПП «Стройтехград», як власник автомобіля повинен довести, що шкода, заподіяна джерелом підвищеної небезпеки, була спричинена внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Разом з тим шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, завжди є неправомірною та передбачає безвинну відповідальність власника такого джерела. Відповідно до ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-933цс16 юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Тобто, відповідальність юридичної або фізичної особи настає лише у випадках, коли особа, з вини якої заподіяна шкода, знаходиться з цією юридичною або фізичною особою в трудових відносинах, і шкоду заподіяно нею у зв`язку з виконанням трудових (службових) обов`язків. При цьому під виконанням працівником своїх трудових (службових) обов`язків розуміється виконання ним роботи, зумовленої трудовим договором (контрактом), посадовими інструкціями, а також роботи, яка хоча і виходить за межі трудового договору чи посадової інструкції, але доручається юридичною або фізичною особою або спричинена необхідністю як на території роботодавця, так і за її межами. Це можуть бути дії виробничого, господарського, технічного та іншого характеру, вчинення яких безпосередньо входить до службових обов`язків працівника. Відповідно правовій позиції, викладеній Верховним судом України у цивільній справі №6-2808цс15, право потерпілого на відшкодування шкоди її заподіювачем є абсолютним і суд не вправі відмовити в такому позові з тих підстав, що цивільно-правова відповідальність заподіювача шкоди застрахована. У разі задоволення такого позову заподіювач шкоди не позбавлений можливості пред`явити майнові вимоги до страхової компанії, з якою ним укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності. Отже, оскільки [PERSON] знаходився на час ДТП у трудових відносинах з відповідачем, то саме останній повинен відшкодувати шкоду, завдану його працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Згідно ст.23 ЦК України Особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. \~Моральна шкода полягає, зокрема,\~ у\~ душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів.\~ Моральна шкода відшкодовується грішми.\~ Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості.\~ Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування.\~ Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.1167ч.1 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Отже, суд вважає, що позивачці заподіяно моральну шкоду, яка виразилася у душевних хвилюваннях та стражданнях з приводу пошкодження майна - автомобіля, порушенні звичайного укладу життя, а тому суд вважає суму у 10000 грн. Судові витрати на підставі ст.141 ЦПК України пропорційно сумі задоволених вимог підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: partial