Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду 01.07.2022 з позовом, в якому просить суд визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , з батьком - [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову позивач вказує, що з 02.02.2011 перебував у шлюбі з [PERSON] , який рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.05.2015 розірвано. Від даного шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Після розірвання шлюбу син проживає разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] , та перебуває на його утриманні. Останні сім років відповідачка проживає окремо у м. Херсоні, участі у вихованні сина не приймає, засобів зв`язку з нею немає більше трьох років. Крім того, зараз [PERSON] проживає на тимчасово окупованій території України, що означає, що вона не має можливості забезпечувати дитину всім необхідним для його повноцінного життя та розвитку, у зв`язку з чим позивач вимушений звернутися до суду з позовом, та просить визначити місце проживання неповнолітнього [PERSON] з батьком - позивачем по справі. Ухвалою від 04.07.2022 позов прийнято до розгляду, відкрито провадження з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження, зобов`язано Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області надати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Ухвалою від 15.08.2022 закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. Представник позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про місце, дату та час розгляду справи повідомлялася належним чином, суду подала заяву про розгляд справи за її та позивача відсутністю, позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилася, до суду викликалася в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України, ст. 12-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України. Представником третьої особи [PERSON] 21.10.2022 подано клопотання, в якому вона просила провести судовий розгляд без участі Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, проти задоволення позовних вимог не заперечує, просить їх задовольнити та надала висновок органу опіки та піклування, акт обстеження умов проживання. Оцінюючи характер процесу, значення справи для сторін, важливість предмета розгляду, який стосується захисту інтересів малолітньої дитини, з метою дотримання строків розгляду справи, а також враховуючи належне повідомлення відповідачки [PERSON] про дату, час та місце проведення судового засідання, її повторну неявку до суду, не подання відзиву, суд постановив ухвалити по справі заочне рішення на підставі наявних доказів за відсутності заперечень з боку позивача та його представника проти заочного розгляду справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Інших заяв, клопотань від учасників справи не надходило. Інші процесуальні дії не вчинялись. Дослідивши письмові докази по справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що сторони по справі перебували з 02.02.2011 у шлюбі, який рішенням Дніпровського районного суду м. Херсона від 07.05.2015 розірвано. Рішення набрало законної сили 19.05.2015 (а.с. 8). Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] , [INFO] народився [PERSON] , про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області зроблено відповідний актовий запис №18. Батьками неповнолітнього [PERSON] є: [PERSON] - мати, [PERSON] - батько (а.с. 7). В тексті позову [PERSON] зазначає, що він зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується відміткою у паспорті громадянина України серії [NUMBER] , а фактично проживає разом із сином за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). Представником третьої особи наданий акт обстеження умов проживання від 12.09.2022, де членами комісії виконкому Южноукраїнської міської ради Миколаївської області проведено обстеження умов проживання за адресою: [ADDRESS] , де проживають батько [PERSON] , [INFO] , та син [PERSON] , [INFO] . Житло розміщене на другому поверсі 9-ти поверхового будинку, складається з 2-х кімнат, коридору, сан.вузла, кухні. На момент відвідування у квартирі чисто, наявні необхідні меблі, побутова техніка та інші предмети тривалого вжитку. Продукти харчування та їх запас у наявності. Умови проживання задовільні. У дитини наявна окрема кімната, в якій чисто. Для дитини наявне спальне місце, місце для навчання (стіл, стілець), комп`ютерна техніка, шкільне приладдя, ігри за віком, книги. Одяг та взуття відповідають сезону, наявні засоби особистої гігієни. Умови для дитини батьком створені належним чином (а.с. 65 зворот - 66). Малолітній [PERSON] є учнем 4-в класу Южноукраїнської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №2 Южноукраїнської міської ради Миколаївської області (а.с. 12). Адміністрацією навчального закладу 01.06.2022 видано характеристику на учня [PERSON] , в якій зазначено, що [PERSON] навчається в школі з першого класу. За час навчання показав середній рівень здібностей. Має гарну пам`ять, розвинене логічне мислення, достатній словниковий запас. Особливої активності на уроках та інтересу до навчання не проявляє. Часто буває неуважний. Домашні завдання виконує систематично, але не завжди вірно. За характером хлопчик рухливий. Не завжди дотримується правил поведінки, іноді проявляє впертість. Невразливий, емоційно стриманий. З однокласниками підтримує дружні стосунки. Любить конструктувати, підтримує колективні ігри. До доручень ставиться сумлінно. Хлопчик проживає з татом. Вихованням та навчанням сина повністю займається тато, цікавиться шкільним життям сина, забезпечує його всім необхідним для навчання та добробуту. Відгукується на прохання вчителя, відвідує батьківські збори (а.с. 11). Малолітній [PERSON] знаходиться під наглядом сімейного лікаря-педіатра КНП «Южноукраїнський міський центр первинної медико-санітарної допомоги м. Южноукраїнськ». Діагноз - здоровий. На прийоми з приводу профілактичних оглядів та в разі захворювань з`являється тільки з батьком [PERSON] (а.с. 13). Позивач по справі працює на ВП «Південноукраїнська АЕС» з 14.07.2017, що підтверджується довідкою від 30.05.2022 №1595, де отримує стабільний дохід (а.с. 10). За місцем роботи [PERSON] характеризується позитивно. За період роботи проявив себе відповідальним, пунктуальним, не конфліктним та ініціативним працівником, володіючим питанням ремонту закріпленого обладнання. До виконання службових обов`язків відноситься з великою відповідальністю та самокритикою. Користується повагою у колективі. Веде здоровий образ життя, займається спортом. Порушень трудової та виробничої дисципліни не має (а.с. 9). Частиною другою статті 160 Сімейного кодексу України передбачено, що місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Згідно з ч. 1 ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Окрім того відповідно до ч. 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Стаття 150 СК України визначає, що батьки зобов`язані виховувати дітей, турбуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, забезпечити отримання дітьми повної загальної середньої освіти, готувати до самостійного життя. Відповідно до ст.ст. 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно Конвенції «Про права дитини», схваленої резолюцією 44 сесії Генеральної Асамблей ООН від 20.11.1989 №44/25, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 №789-ХІІ, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Європейським судом з прав людини 11.07.2017 ухвалено рішення у справі «М.С. проти України» (№ 2093/13), яким було констатовано порушення вимог ст. 8 Конвенції про захист прав людини та основоположних свобод, зокрема, через відмову визначення місця проживання дитини шляхом об`єктивного з`ясування всіх обставин та деталей та «в якнайкращих інтересах самої дитини», а не шляхом використання презумпції на користь матері. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», громадянам України, а також іноземцям та особам без громадянства, які на законних підставах перебувають в Україні, гарантуються свобода пересування та вільний вибір місця проживання на її території, за винятком обмежень, які встановлені законом. Згідно з ч. 3 ст. 29 Цивільного кодексу України місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України передбачає, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Отже, найкращі інтереси дітей повинні мати першочергове значення. При цьому найкращі інтереси дитини можуть залежно від їх характеру та серйозності перевищувати інтереси батьків (правовий висновок Верховного Суду України від 29.11.2017 в справі № 6-1945цс17). У §54 рішення ЄСПЛ від 07.12.2006 №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олсон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Суд при прийнятті рішення надає переваги та керується ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини, яка передбачає, що в усіх діях щодо дітей, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Зокрема, зібрані докази свідчать про те, що позивач постійно піклується про дитину, утримує її, бере участь у її розвиткові, створює належні умови проживання та виховання сина. Рішенням виконавчого комітету Южноукраїнської міської ради Миколаївської області від 12.10.2022 №297 затверджено висновок органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] (а.с. 63 зворот - 65). Як зазначено у висновку, Службою у справах дітей проведено бесіду із малолітнім [PERSON] . Бесіда проходила за згодою батька та без його присутності. У вільній розмові хлопчик повідомив, що проживає удвох з татом і надалі хоче проживати лише із ним. Із мамою хлопчик не бачився давно, пам`ятає що вона лише один раз приїжджала до міста, коли саме, він уточнити не зміг. Зазначив, що мама йому не телефонує, до школи жодного разу не приходила, де вона живе, чим займається, чи є в неї родина, не знає. За інформацією Служби у справах дітей Южноукраїнської міської ради [PERSON] не зверталася до Служби з питань визначення місця проживання дитини чи визначення способу її участі у вихованні та спілкуванні із дитиною. Комісією встановлено, що батько дитини здатен забезпечити потреби дитини, належні житлові умови, має стабільну роботу та дохід, позитивно характеризується, тому, розглянувши матеріали справи, заслухавши батька та особисте бажання дитини, Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради вважає за доцільне визначення місця проживання малолітнього [PERSON] із батьком [PERSON] . За викладених обставин, з урахуванням наданих суду доказів та висновку Органу опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, суд вважає за необхідне позов [PERSON] до [PERSON] , за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Орган опіки та піклування Южноукраїнської міської ради Миколаївської області, про визначення місця проживання дитини - задовольнити у повному обсязі. Визначення місця проживання дитини з позивачем за даним рішенням не порушує батьківські права відповідачки по справі. Оскільки дане рішення ухвалюється на користь позивача, відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір в розмірі 992,40 грн підлягає стягненню з відповідачки на користь позивача, сплачений ним при подачі позову до суду (а.с. 1).

Outcome: approved