Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

В серпні 2022 року позивачка звернулась до суду з позовом, в якому просить стягнути з відповідача борг за договором позики та відсотки за користування позикою у розмірі 288 864,60грн., 3% річних в розмірі 17046,12грн. та судові витрати, посилаючись на те, що 29.10.2020р. між нею та відповідачем був укладений договір позики, згідно якого відповідач взяв у неї в борг гроші в розмірі 85 709 грн., які зобов`язався повернути до 29.01.2021р. та сплатити проценти за користування ними в розмірі 20% за кожен календарний місяць користування позикою. 29.01.2021р. між нею та відповідачем було укладено додаткову угоду № 1 до Договору позики, згідно умов якої відповідач зобов`язався повернути заборгованість за договором позики в розмірі 91 017грн. 29.04.2021р. відповідач повернув частину боргу та процентів в розмірі 15 000грн. і цього ж дня між ними було укладено додаткову угоду № 2 до Договору позики, в якій було зафіксовано розмір позики 108 081грн. та строк її повернення - 29.09.2021р. 29.08.2021р. між позивачкою та відповідачем було укладено додаткову угоду № 3 до Договору позики, згідно якої відповідач зобов`язався повернути борг в розмірі 76 017грн.до 29.01.2022р. Однак, у визначений договором строк відповідач гроші не повернув та відсотки не сплатив, чим порушив взяте на себе зобов`язання. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 23.08.2022 року вказану справу було призначено до судового розгляду у порядку спрощеного позовного провадження із повідомлення (викликом) сторін (а.с. 28-29). Представник позивачки в судовому засіданні позов підтримав. Відповідач в судове засідання не з`явився повторно, про день розгляду справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав, а тому суд вважає можливим слухати справу у його відсутність відповідно до ст. 280 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивачки, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Як встановлено в судовому засіданні, 29.10.2020р. [PERSON] та [PERSON] уклали договір позики, згідно якого позивачка дала у борг відповідачу гроші в сумі 85709грн., які він зобов`язався повернути до 29.01.2021р. Відповідно до п. 1 Договору позики грошових коштів позичальник зобов`язався сплачувати проценти за користування коштами позики в розмірі 20% за кожен календарний місяць. Даний договір позики укладений сторонами у простій письмовій формі (а.с. 5). 29.01.2021р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 1 до Договору позики, згідно умов якої відповідач зобов`язався повернути заборгованість за договором позики в розмірі 91 017грн. (а.с. 7-8). 29.04.2021р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 2 до Договору позики, в якій було зафіксовано розмір позики 108 081грн. та строк її повернення - 29.09.2021р. (а.с. 9-10). 29.08.2021р. між [PERSON] та [PERSON] було укладено додаткову угоду № 3 до Договору позики, згідно якої відповідач зобов`язався повернути борг в розмірі 76 017грн. та сплатити відсотки за користування позикою до 29.01.2022р. (а.с. 11-12). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона /позикодавець/ передає у власність другій стороні /позичальникові/ грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів /суму позики/ або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Відповідно до ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно ст. 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або до інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки відповідач у встановлений строк своїх зобов`язань по поверненню взятих в борг коштів не виконав, з нього на користь позивачки підлягає стягненню визначена сторонами заборгованість в розмірі 76 017 грн. та передбачені договором проценти за користування позикою в розмірі 182 440,80грн. (76017х20%:100х12міс.), тобто за період, який заявлений позивачем в позовній заяві - з 29.08.2021р. по серпень 2022р. Також підлягає задоволенню вимога про стягнення 3% річних за прострочення виконання зобов`язання, що за період прострочення з 1.09.2021р. по 31.07.2022р. становить 17046,12грн. Таким чином, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню борг в розмірі 76017грн., проценти в розмірі 182 440,80грн., 3% річних в розмірі 17046,12грн., а всього підлягає стягненню 275 533,04 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки пропорційно розміру задоволених позовних вимог підлягає стягненню судовий збір, сплачений при подачі позову. Доказів понесення інших судових витрат позивачкою не надано, а тому підстав для їх стягнення з відповідача у суду немає. На підставі викладеного,

Outcome: partial