Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з заявою про видачу обмежувального припису, заінтересована особа [PERSON] . В обґрунтування заяви зазначено, що [PERSON] є її колишнім чоловіком. Він зареєстрований в будинку, який належить їй на праві власності та знаходиться за адресою: [ADDRESS] . На початку 2021 року [PERSON] почав психологічно тиснути на неї. Після смерті сина вже на похованні вона почала отримувати погрози від нього і натяки на насильницькі дії щодо неї та її родини. [PERSON] телефонував та погрожував їй, що змусило її звернутись до поліції. 22.10.2022 [PERSON] разом з невідомим чоловіком зламали замки домофону та зайшли на територію її домоволодіння, почали стукати у вікна і вимагали вийти до них на розмову. Ці події зафіксувала камера відеоспостереження, запис з якої вона передала поліції. [PERSON] вчинив щодо неї домашнє насильство, висловлювався нецензурною лайкою, погрожував фізичною розправою їй та онуку. [PERSON] має дозвіл на носіння зброї, яку демонструє їй при вчиненні психологічного насильства. Просила суд видати обмежувальний припис стосовно [PERSON] на строк 6 місяців, яким заборонити: - [PERSON] перебування в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; - [PERSON] вести листування, телефонні переговори з [PERSON] ; - [PERSON] у будь-який спосіб контактувати з [PERSON] особисто або через інших осіб; - [PERSON] наближатися на відстань 200 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; - [PERSON] особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; - обмежити спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] . 28.10.2022 судом постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі та розгляд справи без участі заінтересованої особи. Допитана в судовому засіданні, як свідок, [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] - це її колишній чоловік, з яким вона розлучилась в 1996 році. Після розлучення вона придбала у нього будинок, який розташований в [ADDRESS] , добудувала і жила разом з сином [PERSON] , його цивільною дружиною [PERSON] та онуком [PERSON] . [PERSON] не жив разом з ними, він разом зі своєю дружиною фактично проживає в [ADDRESS] . Приблизно рік назад колишній чоловік почав надсилати їй на мобільний телефон фото відрізаної голови, а в телефонних дзвінках він погрожував, що знищить увесь її рід. Якщо вона його «випише» з будинку, то він «пропише» її до покійної матері на кладовищі. Її син був запорукою безпеки, він стримував батька від насильницьких дій. Проте 09.09.2022 син загинув і на його похороні колишній чоловік сказав їй, що із задоволенням покладе квіти на її могилу. Через пару днів після цього [PERSON] почав телефонувати їй вночі з погрозами, що поріже її брата. Він також погрожував їй особисто та демонстрував їй пістолет, казав, щоб вона готувалась до своїх похорон. Одного дня, коли була відключена електрика та була оголошена повітряна тривога [PERSON] прийшов разом зі своїм сином від першого шлюбу [PERSON] до неї додому, зайшли в двір, зламали замки, що зафіксувала відеокамера. Вони кричали, щоб вона вийшла з будинку, казав про відчуження будинку на його користь. В цей час вона була вдома з онуком, дитина злякалась та почала плакати, бо гуркіт у вікна налякав його. Вона викликала поліцію, яка приїхала, коли [PERSON] ще був у дворі. Поліцейським він пояснив, що має право на половину будинку. При поліцейських вона сказала йому, що буде «виписувати» його з будинку, він їй порадив гарно над цим подумати. [PERSON] поводиться щодо неї агресивно, погрожує її ліквідацією. Вона побоюється перебувати рядом з ним на одній території. Одного разу вони раптово зустрілись на автозаправці, де [PERSON] підійшов до неї і сказав, що їй недовго залишилось. Також [PERSON] вимагав, щоб вона зареєструвала у себе в будинку його дружину. Фото, яке вона додала до заяви, їй надіслав [PERSON] . Вислухавши свідчення свідка та дослідивши письмові докази по справі, суд встановив наступне. [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, шлюб між якими був розірваний 12.11.1996. [PERSON] є власником будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , в якому зареєстрований [PERSON] . [PERSON] народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.03.2017. 24.10.2022 до Голосіїівського УП ГУНП в м. Києві надійшли заяви про те, що 14.09.2022 [PERSON] здійснив відносно неї психологічне насильство та 06.10.2022 під час телефонної розмови погрожував їй. Заявник, звертаючись до суду з даною заявою, посилалась на те, що колишній чоловік застосовує до неї психічне насильство. Правилами Глави 13 ЦПК України визначено, що розгляд справ про видачу і продовження обмежувального припису провадиться в порядку окремого провадження, а правилами ст. 294 цього Кодексу встановлено, що справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. Відповідно до правил ст. 350-2 ЦПК України заява про видачу обмежувального припису може бути подана особою, яка постраждала від домашнього насильства або її представником у випадках визначених Законом України «Про запобігання та протидію домашньому насильству». Пунктом 2 ч. 2 ст. 3 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» встанолвено, що дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству незалежно від факту спільного проживання поширюється на таких осіб: колишнє подружжя. Згідно з п.14 ч.1 ст. 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» психологічне насильство - форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи. Відповідно до ч. 3 ст. 22 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» захист прав та інтересів постраждалої дитини, у тому числі звернення до суду, представництво її прав та інтересів у суді, крім батьків та інших законних представників дитини, можуть здійснювати родичі дитини (баба, дід, повнолітні брат, сестра), мачуха або вітчим дитини, якщо вони не є кривдниками дитини, а також орган опіки та піклування. В силу положень ст. 24 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника. Згідно ст. 26 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (передування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. Судом встановлено, що заявниця [PERSON] має право здійснювати захист прав неповнолітньої дитини [PERSON] , бабою якого вона є. Крім того, враховуючи, що [PERSON] та [PERSON] є колишнім подружжям, то на них поширюється дія законодавства про запобігання та протидію домашньому насильству. Так, допитана, як свідок заявниця [PERSON] суду пояснила, що [PERSON] переслідує її, висловлює погрози та словесно та шляхом надсилання фотографій з відрізаною головою залякує її. Зазначені дії [PERSON] викликали у заявниці побоювання за свою безпеку та безпеку свого неповнолітнього онука, який мешкає разом з нею, що змусило її звернутись за своїм захистом до поліції та суду. Аналізуючи свідчення [PERSON] та письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що дії, які вчиняє стосовно неї колишній чоловік, спрямовані на обмеження її волі щодо вирішення житлового спору, а також у сукупності з демонстрацією зброї викликали у заявниці побоювання за свою безпеку та безпеку онука, такі дії з боку [PERSON] викликали страх у заявниці знаходитись на одній території з колишнім чоловіком, який має до неї майнові претензії щодо будинку та спричинили емоційну невпевненість. Такі дії [PERSON] суд кваліфікує як скоєння психологічного насильства. Аналізуючи обставини, встановлені у судовому засіданні у сукупності з наданими доказами, суд вважає, що в суді знайшло підтвердження вчинення кривдником [PERSON] дій відносно [PERSON] та неповнолітньої дитини [PERSON] , які у розумінні вимог Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» є психологічним насильством. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне встановити обмежувальний припис шляхом встановлення заборони [PERSON] перебувати в місці проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] ; вести листування, телефонні переговори з [PERSON] ; у будь-який спосіб контактувати з [PERSON] особисто або через інших осіб; особисто і через третіх осіб розшукувати [PERSON] , якщо вона за власним бажанням перебуває у місці невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватись з нею; наближатися на відстань 200 м до місця проживання (перебування), роботи, інших місць частого відвідування [PERSON] ; обмежити спілкування з постраждалою дитиною [PERSON] . З огляду на викладене заява підлягає повному задоволенню. В силу ч. 3 ст. 350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, слід віднести за рахунок держави. Згідно із ч. 4 ст. 350-6 ЦПК України рішення суду про видачу обмежувального припису підлягає негайному виконанню, а його оскарження не зупиняє виконання.

Outcome: approved