Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

18.08.2022 року позивач звернувся до суду із позовом до відповідача в якому просить суд стягнути з відповідача на свою користь заборгованість за Договором фінансового лізингу №КВ-041019/344 від 04.120.2019 року у розмірі 68126,32 грн., а також покласти на відповідача понесені позивачем судові витрати. Вимоги позовної заяви мотивовано тим, що 04 жовтня 2019 року між ТОВ «Авентус Лізинг» та [PERSON] укладено Договір фінансового лізингу №КВ-041019/344. Відповідно до п. 1.1. Договору, Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майна, найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі відповідно до умов Договору. Позивач свої зобов`язання за вказаним договором виконав своєчасно, належним чином та в повному обсязі, зокрема придбав предмет лізингу, а саме автомобіль марки «БМВ» vin - код [NUMBER] , рік випуску 2006. Вартість об`єкта лізингу складає 183022,87 грн. Позивач передав у користування відповідачу на підставі Акту приймання - передачі предмету лізингу до договору фінансового лізингу №КВ-041019/344 від 04.10.2019 року. В той же час, належного виконання Договору зі сторони відповідача Лізингодавець не отримав. Відповідач лізингові платежі не сплачує, прострочена заборгованість позивача за договором лізингу становить 68126,32 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача. Ухвалою суду від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач отримав копію ухвали про відкриття провадження, копію позовної заяви разом з доданими до неї документами 03.10.2022 року, однак, станом на 27.10.2022 року, відповідач не скористався процесуальним правом подати відзив на позовну заяву. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. За змістом ст. 275 ЦПК України, суд розглядає справи у порядку спрощеного позовного провадження протягом розумного строку, але не більше шістдесяти днів з дня відкриття провадження у справі. Згідно ст. 279 ЦПК України, розгляд справи по суті в порядку спрощеного провадження починається з відкриття першого судового засідання або через тридцять днів з дня відкриття провадження у справі, якщо судове засідання не проводиться. Якщо для розгляду справи у порядку спрощеного позовного провадження відповідно до цього Кодексу судове засідання не проводиться, процесуальні дії, строк вчинення яких відповідно до цього Кодексу обмежений першим судовим засіданням у справі, можуть вчинятися протягом тридцяти днів з дня відкриття провадження у справі. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Відповідно до ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов:1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано до суду заперечень щодо розгляду справи в заочному порядку та ухвалення у справі заочного рішення. За наведених обставин, у відповідності до вимог ч. 1 ст. 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до наступного висновку. Як убачається з матеріалів справи, 04 жовтня 2019 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» та [PERSON] укладено Договір фінансового лізингу № КВ-041019/344(а.с. 6). Відповідно до п. 1.1. Загальних умов договору фінансового лізингу, Лізингодавець набуває у власність і передає на умовах фінансового лізингу в платне володіння та користування з правом викупу майна, найменування, марка, модель, рік випуску, характеристики, ціна постачальника, строк лізингу, лізингові платежі та інші суттєві умови користування якого зазначаються у Договорі, а Лізингоодержувач зобов`язується прийняти Об`єкт лізингу та сплачувати лізингові платежі та інші платежі відповідно до умов Договору. Відповідно до умов Договору, Загальна вартість предмету лізингу становить 183022,87 грн.. загальна сума лізингових платежів становить 320693,87, які сплачуються відповідачем на користь позивача з 04.10.2019 року по 09.10.2022 рік лізинговими платежами. (а. с. 6 зв.) Позивачем було придбано предмет лізингу, а саме: автомобіль BMW, 2006 року випуску, шасі № [NUMBER] та передано зазначений автомобіль у користування відповідачу на підставі акту приймання-передачі. (а.с. 11) Статтею 1 Закону України «Про фінансовий лізинг» визначено, що фінансовий лізинг - це вид цивільно-правових відносин, що виникають із договору фінансового лізингу. За договором фінансового лізингу лізингодавець зобов`язується набути у власність річ у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов і передати її у користування лізингоодержувачу на визначений строк не менше одного року за встановлену плату (лізингові платежі). У відповідності до ч. 1 ст. 2 Закону України «Про фінансовий лізинг» відносини, що виникають у зв`язку з договором фінансового лізингу, регулюються положеннями Цивільного кодексу України про лізинг, найм (оренду), купівлю-продаж, поставку з урахуванням особливостей, що встановлюються цим Законом. Згідно із ч. 1, 2 ст. 806 Цивільного кодексу України за договором лізингу одна сторона (лізингодавець) передає або зобов`язується передати другій стороні (лізингоодержувачеві) у користування майно, що належить лізингодавцю на праві власності і було набуте ним без попередньої домовленості із лізингоодержувачем (прямий лізинг), або майно, спеціально придбане лізингодавцем у продавця (постачальника) відповідно до встановлених лізингоодержувачем специфікацій та умов (непрямий лізинг), на певний строк і за встановлену плату (лізингові платежі). До договору лізингу застосовуються загальні положення про найм (оренду) з урахуванням особливостей, встановлених цим параграфом та законом. До відносин, пов`язаних з лізингом, застосовуються загальні положення про купівлю-продаж та положення про договір поставки, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до наданого позивачем акту звірки взаємних розрахунків за період з 04.10.2019 року по 12.08.2022 рік за Договором фінансового лізингу № КВ-041019/344 від 04.10.2019 року на виконання умов Договору відповідачем за період дії Договору про фінансовий лізинг сплачено лізингові платежі на загальну суму 202800,75 грн., останній платіж здійснено відповідачем 09.12.2021 року на загальну суму 7300,00 грн., при цьому, станом на 09.08.2022 року нараховано платежів на загальну суму 279027,07 грн., таким чином, сума не виконання зобов`язання становить 68126,32 грн. Відповідно до ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 Кодексу. В силу ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтею 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" передбачено, що сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. При цьому, ч. 2 ст. 16 вищевказаного Закону, передбачає саме структуру сплати, а не механізм та порядок їх виплат. Так, лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. Пунктом 1 статті 627 ЦК України визначено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу, - сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до п. 1 ст. 628 Цивільного кодексу України, зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, договір є підставою виникнення цивільних прав та обов`язків. Цивільні права і обов`язки виникають як з передбачених законом договорів, так і з договорів, не передбачених законом, але таких, що йому не суперечать. Згідно з ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). За правилом ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання повинні виконуватись належним чином відповідно до умов договору, актів цивільного законодавства. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Одностороння відмова від зобов`язання не звільняє винну сторону від відповідальності за порушення зобов`язання. (ч. 2 ст. 615 Цивільного кодексу України) Відповідно до ст. 16 Закону України "Про фінансовий лізинг" сплата лізингових платежів здійснюється в порядку, встановленому договором. Лізингові платежі можуть включати: суму, яка відшкодовує частину вартості предмета лізингу; платіж як винагороду лізингодавцю за отримане у лізинг майно; компенсацію відсотків за кредитом; інші витрати лізингодавця, що безпосередньо пов`язані з виконанням договору лізингу. 20 липня 2022 року позивач направляв на адресу відповідача повідомлення про усунення порушення за Договором фінансового лізингу, відповідно до якого, позивач просив у термін до 31.07.2022 року сплатити прострочену заборгованість, розмір якої визначено у Графіку платежів на загальну суму 57460,41 грн., вказана вимога залишилась без належного реагування з боку відповідача (а. с. 18) Відповідно до п. 8.4 Договору, у разі, якщо протягом 10 календарних днів з дати направлення повідомлення Лізингоодержувач не усуне визначене у повідомленні порушення або не викупить предмет лізингу, а також при настанні обставин, передбачених п. 8.2.5. Загальних умов, Лізингодавець направляє на адресу Лізингоотримувача, вказану у Договорі, цінний лист з описом вкладення та вручає нарочно повідомлення про відмову від Договору і повернення предмета лізингу із зазначенням дати розірвання Договору та дати і місця повернення Предмету лізингу Лізингодавця. Лізингоодержувач зобов`язаний за свій кошт протягом терміну, передбаченого в повідомленні, повернути Предмет лізингу Лізингодавцю за адресою, вказану у повідомленні. Згідно з п. 8.9. Загальних умов Договору, Лізингоодержувач має право достроково в односторонньому порядку (але не раніше 12 місяців з дати підписання акта прийому -передачі предмета лізингу) розірвати договір (відмовитися від договору) та повернути предмет лізингу з власної ініціативи, письмово повідомивши про це лізингодавця не менше ніж за 30 календарних днів до дати його розірвання. При цьому лізингоодержувач зобов`язаний сплатити лізингодавцю усі платежі за договором, належні до сплати згідно з графіком платежів та несплачені; витрати, понесені лізингодавцем у зв`язку з виконанням договору (у тому числі у зв`язку з вилученням/поверненням предмета лізингу, транспортування тощо), передбачені договором або чинним законодавстовм України штрафні санкції, а також штраф, передбачений п. 6.2.5 загальних умов, та повернути предмет лізингу лізингодавцю в місці та час, вказані лізингодавцем, на підставі актв, з урахуванням п. 8.5. загальних умов. На час звернення до суду з даним позов, відповідач не виконав вимоги позивача викладених в повідомленнях, предмет договору лізингу не повернув, а тому, позивач має право вимагати з відповідача заборгованість за прострочені лізингові платежі. У відповідності до ст. 598 Цивільного кодексу України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором, а згідно статті 599 Цивільного кодексу України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За приписами ст.ст. 610, 611 Цивільного кодексу України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. За наведених обставин, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з 68126,32 грн. суми несплачениз лізингових платежів за договором фінансового лізингу № КВ-041019/344, оскільки відповідачем порушено умови договору в частині своєчасної та повної сплати лізингових платежів, які визначені умовами договору, при визначенні розміру штрафних санкцій, суд бере до уваги наданий позивачем акт звірки взаємних розрахунків за період з 04.10.2019 року по 12.08.2022 рік за Договором фінансового лізингу № КВ-041019/344 від 04.10.2019 року. Відповідно до ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» до [PERSON] про стягнення простроченої заборгованості за Договором фінансового лізингу є обгрунтованими, та такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі. В порядку ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України суд присуджує стягнути з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Авентус Лізинг» судові витрати по сплаті судового збору в сумі 2481,00 грн.. На підставі викладеного,

Outcome: approved