Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із позовом до Кам`янського коледжу фізичного виховання про стягнення заборгованості по вихідній допомозі та середнього заробітку за час затримки розрахунку. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 24.02.2020 року його було прийнято на роботу на посаду економіста Кам`янського коледжу фізичного виховання. В подальшому, 02.03.2020 року його було прийнято на посаду інженера-електроніка за сумісництвом на 0,5 ставки, про що було зроблено запис в трудову книжку, а 01.04.2021 року його було звільнено з посади інженера-електроніка (за сумісництвом) відповідно до наказу № 12-к від 16.04.2021 року. Під час трудових відносин, першочергово в частині звільнення його з посади інженера-електроніка (за сумісництвом) та не виплати заробітної плати за трудовим договором сумісника в повному обсязі, між ним та керівництвом Кам`янського коледжу фізичного виховання виник конфлікт, в якому він зазначав на порушення трудового законодавства з боку роботодавця. Факти порушень в подальшому були викладені ним в колективному зверненні на адресу Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області. Порушення трудового законодавства з боку Відповідача усунуто не було, внаслідок чого ним подано заяву про звільнення та самостійно визначено строк звільнення - 21.06.2021 року. Вказаною датою його було звільнено з посади економіста за ст.38 КЗпП України на підставі наказу №26-к від 25.05.2021 року. Під час звільнення його як з посади інженера-електроніка (за сумісництвом), так і з посади економіста, розрахунок із ним було проведено не в повному обсязі. Статтею 117 КЗпП України встановлено, що «В разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу, підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку». Даний факт став підставою для його звернення, з іншими звільненими працівниками Кам`янського коледжу фізичного виховання, до Головного управління Держпраці в Дніпропетровській області. За результатами\~розгляду ГУ\~Держпраці нашого\~звернення Відділом\~з питань\~додержання законодавства\~про працю\~у Кам`янському\~регіоні 08.10.2021\~року було\~надано відповідь\~№ Ко-С-1020-11/04\~про встановлення\~фактів порушень\~трудового законодавства\~під час\~звільнення співробітників\~з боку\~керівництва Кам`янського\~коледжу фізичного\~виховання,\~в тому\~числі щодо\~невиплати заробітної\~плати під\~час звільнення\~за сумісництвом\~та невиплати\~середньоденного заробітку\~за час\~затримки розрахунку,\~а також\~невиплати заробітної\~плати під\~час звільнення\~за основною\~посадою та невиплати середньоденного заробітку за час затримки розрахунку. Датою звільнення з посади інженера-електроніка (за сумісництвом) є 01.04.2021 року. Повними календарними місяцями перед звільненням є лютий 2021 року та березень 2021 року, при встановленні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку керуюсь нормами Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 № 3501-06/219 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік", якими встановлено, що кількість робочих днів за період лютий - березень 2021 року складає: за лютий - 20 дні, за березень - 22 днів. Робота за сумісництвом передбачає оплату праці в розмірі 0.5 від мінімальної заробітної плати, яка встановлена Законом України від 15.12.2020 року № 1082-XІX «Про Державний бюджет України на 2021 рік» в розмірі 6000,00 грн. на період з 01.01.2021 року по 30.11.2021 року. Таким чином розмір оплати праці за сумісництвом становить 3000,00 грн. на місяць. Відповідно до пункту 8 «Порядку обчислення середньої заробітної плати», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (зі змінами), нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного заробітку на число робочих днів. Середньоденна заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні на число відпрацьованих робочих днів. Отже середньоденна заробітна плата інженера-електроніка(за сумісництвом), розрахована відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (зі змінами) становить: 6000,00 грн./42 робочих днів = 142,86 грн. (142,857 з округленням до 1/100). Станом на 03.12.2021 року остаточний розрахунок при звільненні з посади інженера-електроніка(за сумісництвом) зі мною не проведено. Розрахунок наведено в таблиці: Місяць поКількістьДні за якіСередньоденнаЗагальна заборгованостіробочихнараховується середнязаробітнасума за 2021 рікднівзаробітна платаплатамісяць Квітень2201.04.2021 - 30.04.2021142,863 142,92 Травень1801.05.2021- 31.05.2021140.862 571,48 Червень2001.06.2021-30.06.2021142.862 857,20 Липень2201.07.2021-31.07.2021142.863 142,92 Серпень2101.08.2021-30.08.2021142.863 000,06 Вересень2201.09.2021-31.09.2021142.863 142,92 Жовтень2001.10.2021-31.10.2021142.862 857,20 Листопад2201.11.2021-30.11.2021142.863 142,92 Грудень3 01.1.2.2021-03.12.2021142.861 428,58 Всього нараховано 24 286,20 Датою звільнення з посади економіста с 04.06.2021 року. Повними календарними місяцями перед звільненням є квітень 2021 року та травень 2021 року, при встановленні суми середнього заробітку за час затримки розрахунку керуюсь нормами Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 № 3501-06/219 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік", якими встановлено, що кількість робочих днів за період квітень-травень 2021 року складає: за квітень - 22 дні, за травень 18 днів. Згідно офіціальної довідки з Пенсійного Фонду України №ОК-7 від 11.11.2021 року сума заробітної плати, сплаченої за останні два місяці перед звільненням становила: за квітень 2021 року 6000,00 грн.; за травень 2021 року 8 300,96 грн.. Таким чином заробітна плаза за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні перед звільненням становить 14 300,96 грн.. Отже середньоденна заробітна плата, розрахована відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (зі змінами) становить: 14 300,96 грн. / 40 робочих днів = 357,52 грн. (357,524 - з округленням 1 /100). Остаточний розрахунок при звільненні з посади економіста із ним не проведено (не виплачено суму вихідної допомоги у відповідності до вимог ст. 44 КзПП України). Розрахунок наведено в таблиці: Місяць поКількістьДні за якіСередньоденнаЗагальна заборгованостіробочихнараховується середнязаробітнасума за 2021 рікднівзаробітна платаплатамісяць Червень1601.06.2021-30.06.2021357,525 720,32 Липень2201.07.2021-31.07.2021357,527 865,44 Серпень2101.08.2021-30.08.2021357,527 507,92 Вересень2201.09.2021-31.09.2021357,527 865,44 Жовтень2001.10.2021-31.10.2021357,527 160,40 Листопад2201.11.2021-30.11.2021357,527 865,44 Грудень301.12.2021-03.12.2021357,521 072,56 Всього нараховано 45 047,52 Таким чином, загальна сума невиплаченої середньої заробітної плати за затримку розрахункових коштів при звільненні, станом на 03.12.2021 року становить: 24 286,20 грн. + 45 047,52 грн. = 67 188,60 грн.. Окрім того вважає, що під час звільнення керівництвом Кам`янського коледжу фізичного виховання не дотримано норми ст. 44 КЗпП України щодо виплати вихідної допомоги у вигляді тримісячного середнього заробітку для осіб, звільнених за ст. 38 КЗнП України (внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю), а саме: не виплачено тримісячного середнього заробітку в розмірі 36 306,00 грн.. Так, у разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Нормами Листа Міністерства розвитку економіки, торгівлі та сільського господарства України від 12.08.2020 № 3501-06/219 "Про розрахунок норми тривалості робочого часу на 2021 рік" встановлено, що кількість робочих днів за період квітень-травень 2021 року складає: за квітень - 22 дні, за травень - 18 днів. Середньомісячне число робочих днів становить (22+18)/2=20 робочих днів. Згідно офіціальної довідки з Пенсійного Фонду України №ОК-7 від 11.11.2021 року сума заробітної плати, сплаченої за останні два місяці перед звільненням становила: за квітень 2021 року 6000,00 грн.; за травень 2021 року 8 300,96 грн.. Таким чином заробітна плата за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі дні перед звільненням становить 14 300,96 грн.. Отже середньоденна заробітна плата, розрахована відповідно до положень Постанови Кабінету Міністрів України від 08.02.1995 року №100 (зі змінами) становить: 14 300,96 грн. / 40 робочих днів = 357,52 грн. (357.524 - з округленням 1/100). Виходячи з викладеного, середня місячна заробітна плата становить: 357,52 грн. х 20 робочих днів = 7 150,40 грн.. На підставі викладеного вважає, що розмір передбаченої ст. 44 КзПП України вихідної допомоги повинен складати 7 150,40 грн. х 3 = 21 451,20 грн.. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві, додавши, що Наказ №12-к щодо зняття з нього з 01 квітня 2021 року 0,5 ставки за сумісництвом був винесений 16.04.2021 року. Отже вважає, що він відпрацював на 0,5 ставки інженера електроніка до 16.04.2021 року та йому безпідставно не нарахована заробітна плата, в результаті чого утворилась заборгованість середнього заробітку за період затримки розрахунку з 01.04.2021 р. з посади інженера-електроніка (за сумісництвом), просив позов задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні позовні вимоги не визнав в повному обсязі, пояснив, що Кам`янський коледж фізичного виховання здійснив остаточний розрахунок при звільненні позивача 01.04.2021 з посади інженера-електроніка (за сумісництвом) та економіста 04.06.2021 р. у повному обсязі. Так, згідно з Наказом директора Кам`янського коледжу фізичного виховання №10-К від 19.02.2020 року [PERSON] , було прийнято на посаду економіста (код КП 24412 код ОКПДТР 25351) з 23 лютого 2020 року на підставі трудового договору. 27.02.2020 року на підставі Наказу №14-к [PERSON] було прийнято на 0,5 ставки інженера-електроніка з 02.03.2021 р., за сумісництвом, яку у подальшому 01.04.2022 р., знято на підставі Наказу №12-к від 16.04.2021 р., через несвоєчасне виконання розпоряджень директора, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни та доручено бухгалтерії коледжу ( [PERSON] ) з 01.04.2021 р. скасувати виплати 0,5 ставки за сумісництвом [PERSON] .. У подальшому, 25.05.2021 року, на підставі Наказу директора Кам`янського коледжу фізичного виховання від 21.05.2021р. [PERSON] , звільнено з посади економіста 04.06.2021р., на підставі п. 4 ст. 36 КЗпП України, та розірвано з останнім трудовий договір на підставі ст. 38 КЗпП України - за заявою [PERSON] - за власним бажанням [PERSON] , та доручено виплатити останньому компенсацію за 16 к.д., невикористаної основної щорічної відпустки за відпрацьований період з 24.02.2020 по 04.06.2021 р., а також наказано бухгалтерії коледжу ( [PERSON] ) здійснити розрахунок з [PERSON] , передбачений чинним законодавством України. Таким чином, [PERSON] , працював на посаді економіста за трудовим договором з Кам`янським коледжем фізичного виховання з 24.02.2020 по 04.06.2021р., з 02.03.2021 по 01.04.2021 р. останньому виплачувалася 0,5 ставки інженера-електроніка за сумісництвом в порядку і на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.07.1993 №43 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за №76 (надалі за текстом Положення). Згідно з п. 5, Положення, оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу, при цьому одержана за роботу за сумісництвом заробітна плата при підрахунку середнього заробітку по основній роботі не враховується. На виконання вищенаведених положень вимог чинного законодавства України, а також вимог ст.ст. 116 Кодексу законів про працю та ч. 2 II розділу Постанови КМ України №100 від 08.02.1995р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», Кам`нським коледжем фізичного виховання було своєчасно і в повному обсязі здійснено виплати, при звільненні колишнього працівника, позивача [PERSON] , при цьому, як вже стало відомо, після того, як останній звернувся до суду в процесі підготовки запитуваних судом документів, Відповідачем помилково було перераховано грошові кошти, які Позивач - [PERSON] , має повернути на розрахунковий рахунок відповідача у встановленому законодавством України порядку, зокрема грошові кошти у розмірі 521 грн., 02 коп.(перераховані зайво 11.06.2021 р.), 966,00 грн., (перераховані зайво 13.10.2021), 1449,00 грн., (перераховані зайво 24.11.2021 р.) разом до повернення: (521,02 + 966,00 + 1449,00 = 2936,02 грн.). Так, на момент зняття 0,5 ставки інженера-електроніка за сумісництвом з 01.04.2021 (Наказ №12-к від 16.04.2021 р.), позивачу була виплачена в повному обсязі заробітна плата, а також всі необхідні виплати, передбачені положеннями ст. 116 Кодексу законів про працю, зокрема виплачена основна заробітна плата станом на день звільнення, та компенсаційні виплати при звільненні за невикористану відпустку, а саме: основну заробітну плату станом на день звільнення - за період з 01.06.2021 по 04.06.2021р., яка становить 1200,00 грн., з яких утримано податків та офіційних зборів (19,5%) (1200,00 - 19,5% = 966,00 грн.) і перераховано (03.06.2021) на банківський рахунок [PERSON] , суму у розмірі 966,00 грн.; компенсаційні виплати при звільненні за невикористану відпустку у кількості 16 календарних днів у розмірі 5741,92 грн., з яких утримано податків та офіційних зборів (19,5%) (5741,92 - 19,5% = 4622,24 грн.) і перераховано (03.06.2021) на банківський картковий рахунок [PERSON] , суму у розмірі 863, 27, що підтверджується Випискою із банківського рахунку Кам`янського коледжу фізичного виховання за 03.06.2021 (п. 13 Виписки), на загальну суму 1829,27 грн., а також (11.06.2021) на банківський картковий рахунок [PERSON] , було виплачено залишок компенсаційних виплат у розмірі 3 758, 97 грн., та помилково (зайво) сплачено 521,02 гривню, оскільки замість суми 3 758, 97 грн. (останньому фактично було перераховано 4 279, 98 грн.), що підтверджується Випискою із банківського рахунку Кам`янського коледжу фізичного виховання за 11.06.2021 (п. 2 Виписки), на загальну суму 10 539, 29 грн.. Таким чином, [PERSON] , при звільненні з Кам`янського коледжу фізичного виховання мав отримати (966,00 (основна заробітна плата (отримав 03.06.2021)) + 4622,24 грн. (компенсаційні виплати при звільненні (отримав 03.03.2021, 11.06.2021)) = загальний розмір виплат становить 5 588, 24 грн., які останній отримав в повному обсязі). У жовтні 2021 року (13.10.2021) позивачем повторно отримано від відповідача на картковий банківський рахунок 966,00 (дев`ятсот шістдесят шість гривень), що підтверджується Випискою із банківського рахунку Кам`янського коледжу фізичного виховання за 13.10.2021 (п. 61 Виписки), на загальну суму 161 252,80 (сто шістдесят одна тисяча двісті п`ятдесят дві гривні, 80), а у листопаді 2021 року (24.11.2021) позивачем отримано від відповідача на картковий банківський рахунок 1449,00 (одна тисяча чотириста сорок дев`ять гривень, 00), що підтверджується Випискою із банківського рахунку Кам`янського коледжу фізичного виховання за 24.11.2021 (п. 3 Виписки), на загальну суму 4 329, 00 (чотири тисячі триста двадцять дев`ять, 00). Таким чином, фактично позивач отримав замість належних йому при звільненні виплат 5 588, 24 грн., грошові кошти у розмірі 8 524,25 грн., з яких 2 936,02 грн., сплачені помилково, та підлягають поверненню позивачем на розрахунковий банківський рахунок відповідача. Отже, станом на 11.06.2022 р., з [PERSON] , було розраховано в повному обсязі. При цьому, звільнення з роботи за сумісництвом відповідно до положень п. 8 Положення проводиться без виплати вихідної допомоги, а відпустка (компенсація) за сумісництвом надається одночасно з відпусткою за основним місцем роботи, відповідно до вимог чинного законодавства України (п. 6) Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, а також (ч. 3) Постанови Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій». Позивач не звертався до Відповідача із вимогою про розрахунок, а отже не має право в порядку ст. ст. 116, 117 Кодексу законів про працю в частині стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Так, відповідно до ч. 1 ст. 57 КЗпП, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством. При цьому, за ч. 1 ст. 52 КЗпП для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує роботодавець. Водночас, згідно з трудовим договором №285 із [PERSON] , п. 8 визначені особливості режиму робочого часу, 08:00 -16:30 (повний робочий день, неповний робочий тиждень, погодинна робота тощо)., [PERSON] , в день звільнення не працював, що підтверджується журналом обліку робочого часу, за 04.06.2021, відповідно до якого, [PERSON] , прибув до місця роботи лише о 14:00, а не у 08:00 хв., як того вимагає графік робочого часу, та залишив місце роботи 15:00 хвилин, таким чином, в день звільнення не працював, оскільки був відсутнім на робочому місці понад 7 годин, водночас як норма прогулу, згідно з положеннями ст. 40 КЗпП, становить 3 години, таким чином, відсутність на робочому місці понад 7 годин, свідчить про те, що робітних не працював в цей день, з невідомих причин. У період часу з 04.06.2021 по 23.12.2021 р. (дата звернення позивача до суду), вимог від [PERSON] , як того вимагає положення ст. 116, 117 КЗПП про розрахунок не надходило, як і не надходило претензій з приводу невиплати або виплати не в повному обсязі вихідній допомозі, та будь-яких вимог, з приводу затримки у виплаті заробітної плати. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю, у разі, якщо працівник при звільненні в день звільнення не працював, необхідні при звільненні виплати мають бути проведені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, якої від [PERSON] , на адресу Відповідача не надходило. Сама по собі вимога про розрахунок працівника не може втілюватися в позовній заяві. Подання працівником позовної заяви до суду є складовою цивільного процесу, а не трудових правовідносин, і відповідні дії не можуть бути кваліфіковані як вимога про розрахунок у розумінні частини першої статті 116 КЗпП. У випадку, якщо працівник подає позов, не здійснивши пред`явлення вимоги про розрахунок на підставі частини першої статті 116 КЗпП, то відсутні підстави для застосування положень статті положень статті 117 КЗпП України. Тому до моменту пред`явлення позову до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені працівник має пред`явити вимогу до роботодавця. Отже, відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП може настати лише з моменту порушення ним обов`язку здійснити розрахунок. Оскільки обов`язок роботодавця здійснити розрахунок з працівником, який не працював у день звільнення, поставлений в залежність від наявності вимоги про такий розрахунок, вести мову про порушення прав та інтересів працівника за умови відсутності вимоги працівника про розрахунок неможливо. Замовлення коштів на фінансування звільнення [PERSON] , 03.06.2021 року було подано відповідачем заявку на фінансування залишкових виплат для розрахунку із Позивачем. Водночас, саме через дії Позивача, які мають протиправний характер фактично останній, обіймаючи посаду - відповідальну за подання фінансування на виплати в т.ч. обов`язкових платежів, заробітної плати, саботував роботу навчального закладу, не замовив вчасно кошти на фінансування, чим взагалі поставив під ризик роботу навчального закладу. З цього приводу, було підготовлено та направлено до Прокуратури південного району м. Кам`янське заяву про вчинення кримінального правопорушення, відповідно до якої, відповідач повідомляв правоохоронні органи про те, що під час виконання наказу про передачу приймання бухгалтерської та фінансової документації, виявлено, що 26.05.2021 р., звільненим бухгалтером [PERSON] не передані комп`ютерні програми та коди до них, які необхідні для нормальної діяльності коледжу (казначейські програми, програми, пов`язані. Перепискою та виконанням доручень Департаменту освіти і науки), не надано для інвентаризації станом на 26.05.2021 перелік рахунків з вказівкою залишку коштів на рахунках, які друкуються через програму «СДО», встановлено, що відсутні ТОКІНИ (електронні підписи керівництва навчального закладу), зокрема з підписами директора, колишнього головного бухгалтера та печаткою, виявлено, що економіст [PERSON] без відому та дозволу керівництва навчального закладу виносив ТОКІНИ (електронні підписи керівництва навчального закладу)за територію навчального закладу, що заборонено. Зазначені обставини також було зафіксовано чисельними доповідними і службовими записками, зокрема службовою запискою Голови комісії із передачі справи [PERSON] та членами комісії [PERSON] , [PERSON] , доповідними записками від 12.05.2021, 26.04.2021 інспекторів з кадрів, які доводили до відома керівництва, що економіст [PERSON] , не приступив 12.05.2021 р., до роботи, не виконує свої посадові обов`язки та завдання, кожні 30 хвилин покидає робоче місце, не виконує контролі, ігнорує розпорядження головного бухгалтера у грубій формі. Аналогічні обставини зафіксовані доповідними записками головного бухгалтера [PERSON] , 26.04.2021 р.. Перша позовна вимога стосується стягнення з відповідача заборгованості по невиплаченій і ненарахованій вихідній допомозі в сумі 21 451, 20 (двадцять одна тисяча чотириста п`ятдесят одна) грн., 20 копійок. При цьому, з посиланням на Постанову КМ України №100 від 08.02.1995 р., позивач вважає, що відповідачем має сплатити виплати через затримку розрахунку при звільненні з посади інженера-електроніка (за сумісництвом) та окремо з посади економіста. Звільнення з роботи за сумісництвом відповідно до положень п. 8 Положення провадиться без виплати вихідної допомоги. Позивач при звільненні з посади економіста 04.06.2021 не мав права на отримання вихідної допомоги, оскільки його звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. При цьому у заяві про звільнення за власним бажанням [PERSON] не вказував жодної причини. Протягом двох тижнів з подачі заяви його не відкликав та його зміст не змінював. Своє звільнення не оспорював. Згідно частині 3 статті 38 цього Кодексу працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Водночас, заява про звільнення не містить такої причини, як невиконання коледжем законодавства про працю умов колективного чи трудового договору. Разом з цим у позовній заяві [PERSON] також не вказує на наявність невиконання коледжем законодавства про працю умов колективного чи трудового договору, які б послужили причиною його звільнення з посади економіста. Коледж щодо позивача виконував законодавство про працю, дотримувався його вимог та умов трудового договору. Суд, заслухавши позивача, представників відповідача, заслухавши пояснення свідка [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які суду пояснили, що [PERSON] обіймаючи посаду - відповідальну за подання фінансування на виплати в т.ч. обов`язкових платежів, заробітної плати, при своєму звільнені саботував роботу навчального закладу, не замовив навмисно вчасно кошти на фінансування, чим взагалі поставив під ризик роботу навчального закладу, адже установи мають право брати бюджетні зобов`язання та здійснювати платежі в межах бюджетних асигнувань відповідного року, отже, через складність процедури фінансування та перерахування коштів, через необхідність їх затвердження, можливі затримання в проведенні фінансування відповідних платежів, однак це не є порушенням вимог чинного законодавства України про працю, оскільки з [PERSON] , Кам`янський коледж фізичного виховання розрахувався в повному обсязі і своєчасно; перевіривши матеріали справи та дослідивши надані сторонами докази, оцінивши кожний доказ окремо, а також докази в їх сукупності, приходить до наступних висновків: Відповідно до вимог ч.1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи на підставі доказів, поданих учасниками справи. Статтею 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. ст. 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. У судовому засіданні встановлено, що згідно з Наказом директора Кам`янського коледжу фізичного виховання №10-К від 19.02.2020 року (а.с. 30) [PERSON] , було прийнято на посаду економіста (код КП 24412 код ОКПДТР 25351) з 23 лютого 2020 року на підставі трудового договору з працівником №85 від 19.02.2020 року (а.с.29). На підставі Наказу №14-к від 27.02.2020 року (а.с. 32) [PERSON] було прийнято на 0,5 ставки інженера-електроніка з 02.03.2021 р., за сумісництвом, На підставі Наказу №12-к від 16.04.2021 р. (а.с. 33), через несвоєчасне виконання розпоряджень директора, погіршення якості роботи і порушення трудової дисципліни [PERSON] знято з 01.04.2021 року 0,5 ставки за сумісництвом, зроблено відповідний запис у Трудовій книжці Серії [NUMBER] , яка належить [PERSON] (а.с.10) та доручено бухгалтерії коледжу ( [PERSON] ) з 01.04.2021 р. скасувати виплати 0,5 ставки за сумісництвом [PERSON] .. 21.05.2021 року [PERSON] власноруч написаною заявою просив його звільнити за власним бажанням з 04.06.2021 року на підставі ст.38 КЗпП та нарахувати компенсацію за невикористану щорічну відпустку (а.с.34). Наказом директора Кам`янського коледжу фізичного виховання від 25.05.2021р. (а.с. 35) [PERSON] , звільнено з посади економіста 04.06.2021р., на підставі п. 4 ст. 36 КЗпП України, та розірвано з останнім трудовий договір з працівником №85 від 19.02.2020 року на підставі ст. 38 КЗпП України - за заявою [PERSON] - за власним бажанням [PERSON] , та доручено виплатити останньому компенсацію за 16 календарних днів невикористаної основної щорічної відпустки за відпрацьований період з 24.02.2020 по 04.06.2021 р.. Згідно Розрахункового листа заробітної плати за березень 2021 на 1,0 ставки економіста та 0,5 ставки інженера електроніка [PERSON] №359 від 21.10.2022 року вбачається, що сума отримання заробітної плати [PERSON] повинна на руки становити 13\~000,86 2\~535,16 = 10\~465,70 грн.. 15.03.2021 року [PERSON] отримав кошти на картковий рахунок в сумі 2\~700,00 грн., 31.03.2021 року і сумі 6\~938,29 грн., 29.03.2021 року в сумі 1\~620,76 грн., що в загальній сумі становить 11\~259,05 грн.. Але згідно розрахунку повинен був отримати 10\~465,70 грн., різниця в сумі 793,35 грн. економіст [PERSON] отримав як оплату лікарняного листа за січень 2021 року. Відповідно до Розрахункового листа при звільненні економіста [PERSON] станом на 04.06.2021 року №358 від 21.10.2022 року розрахунок компенсації за 16 календарних днів невикористаної відпустки на посаді інженера електроніка 0,5 ставки при звільнені з 01.04.2021 року та з посади економіста 1,0 ставки з 04.06.2021 року, становить - середньоденна сума за невикористану відпустку становить 27\~024,81+100013,75=127\~038,56/354=358,87 грн.. Загальна сума за 16 календарних днів становить 358,87х16=5\~741,92 грн.. Таким чином загальна сума розрахунку економіста [PERSON] на дату звільнення 04.06.2021 року становить 6\~941,92 грн.. Сума для отримання розрахункових економісту [PERSON] повинна на руки становить 6\~941,92-1\~353,69=5\~588,23 грн.. 03.06.2021 року [PERSON] отримав кошти на картковий рахунок в сумі 1\~829,27 грн., 11.06.2021 року в сумі 4\~279,98 грн., що в загальній сумі становить 6\~109,25 грн.. Різницю в сумі 521,02 грн. економіст [PERSON] отримав як помилково нараховані кошти. Факт отримання [PERSON] перерахованих коштів підтверджується Виписками із Банківського рахунку Кам`янського коледжу фізичного виховання за 03.06.2021 р. та 11.06.2021 р.. Відповідно до положень ст. 139 КЗпП України, працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержуватися трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Відповідно до положень ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, проводиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Так, відповідно до ч. 1 ст. 57 КЗпП, час початку і закінчення щоденної роботи (зміни) передбачається правилами внутрішнього трудового розпорядку і графіками змінності у відповідності із законодавством. При цьому, за ч. 1 ст. 52 КЗпП для працівників установлюється п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними днями, а тривалість щоденної роботи (зміни) визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку або графіками змінності, які затверджує роботодавець. Водночас, згідно з трудовим договором №285 із [PERSON] , п. 8 визначені особливості режиму робочого часу, 08:00 -16:30 (повний робочий день, неповний робочий тиждень, погодинна робота тощо)., [PERSON] , в день звільнення не працював, що підтверджується журналом обліку робочого часу, за 04.06.2021, відповідно до якого, [PERSON] , прибув до місця роботи лише о 14:00 год., а не у 08:00 год., як того вимагає графік робочого часу, та залишив місце роботи 15:00 хвилин, таким чином, в день звільнення не працював, оскільки був відсутнім на робочому місці понад 7 годин, водночас як норма прогулу, згідно з положеннями ст. 40 КЗпП, становить 3 години., таким чином, відсутність на робочому місці понад 7 годин, свідчить про те, що робітних не працював в цей день, з невідомих причин. У період часу з 04.06.2021 по 23.12.2021 р. (дата звернення позивача до суду), вимог від [PERSON] , як того вимагає положення ст. 116, 117 КЗПП про розрахунок не надходило, як і не надходило претензій з приводу невиплати або виплати не в повному обсязі вихідній допомозі, та будь-яких вимог, з приводу затримки у виплаті заробітної плати. Таким чином, в силу ч. 1 ст. 116 Кодексу законів про працю, у разі, якщо працівник при звільненні в день звільнення не працював, необхідні при звільненні виплати мають бути проведені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок, якої від [PERSON] , на адресу Відповідача не надходило. Так, згідно з Постановою Верховного Суду від 12.09.2018 у справі №401/3246/16-ц, з посиланням на положення ст. 116 КЗпП, Верховний Суд зазначив, що розрахунок з працівником, який не працював у день звільнення, має бути проведений не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Сама по собі вимога про розрахунок працівника не може втілюватися в позовній заяві. Подання працівником позовної заяви до суду є складовою цивільного процесу, а не трудових правовідносин, і відповідні дії не можуть бути кваліфіковані як вимога про розрахунок у розумінні частини першої статті 116 КЗпП. У випадку, якщо працівник подає позов, не здійснивши пред`явлення вимоги про розрахунок на підставі частини першої статті 116 КЗпП, то відсутні підстави для застосування положень статті 117 КЗпП України. Тому до моменту пред`явлення позову до суду з вимогами про стягнення середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнені працівник має пред`явити вимогу до роботодавця. Отже, відповідальність роботодавця за затримку розрахунку при звільненні на підставі статті 117 КЗпП може настати лише з моменту порушення ним обов`язку здійснити розрахунок. Оскільки обов`язок роботодавця здійснити розрахунок з працівником, який не працював у день звільнення, поставлений в залежність від наявності вимоги про такий розрахунок, вести мову про порушення прав та інтересів працівника за умови відсутності вимоги працівника про розрахунок неможливо. Відповідно до п.8 Положення про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.07.1993 №43 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за №76, що звільнення з роботи за сумісництвом провадиться без виплати вихідної допомоги. Отже, законодавством України не передбачене право працівника на отримання будь-якої вихідної допомоги при роботі за сумісництвом, водночас, як в своїй позовній заяві, позивач намагається стягнути з відповідача вихідну допомогу за роботу за сумісництвом в тому числі, що прямо заборонено законодавством України. Суд зазначає, що позивач при звільненні з посади економіста 04.06.2021 року не мав права на отримання вихідної допомоги, оскільки його звільнено за власним бажанням на підставі ст. 38 КЗпП. При цьому у заяві про звільнення за власним бажанням [PERSON] не вказував жодної причини. Протягом двох тижнів з подачі заяви його не відкликав та його зміст не змінював. Своє звільнення не оспорював. Між тим, відповідно до статті 44 КЗпП, при припиненні трудового договору з підстав, зазначених у пункті 6 статті 36 та пунктах 1, 2 і 6 статті 40 цього Кодексу, працівникові виплачується вихідна допомога у розмірі не менше середнього місячного заробітку; у разі призову або вступу на військову службу, направлення на альтернативну (невійськову) службу (пункт 3 статті 36) - у розмірі двох мінімальних заробітних плат; внаслідок порушення власником або уповноваженим ним органом законодавства про працю, колективного чи трудового договору (статті 38 і 39) - у розмірі, передбаченому колективним договором, але не менше тримісячного середнього заробітку; у разі припинення трудового договору з підстав, зазначених у пункті 5 частини першої статті 41 - у розмірі не менше ніж шестимісячний середній заробіток. Згідно частині 3 статті 38 цього Кодексу працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору. Водночас, заява про звільнення не містить такої причини, як невиконання коледжем законодавства про працю умов колективного чи трудового договору. Разом з цим у позовній заяві [PERSON] також не вказує на наявність невиконання Кам`янським коледжем фізичного виховання законодавства про працю умов колективного чи трудового договору, які б послужили причиною його звільнення з посади економіста. Кам`янський коледж фізичного виховання щодо позивача виконував законодавство про працю, дотримувався його вимог та умов трудового договору. Протилежного позивачем не доведено. Отже, оскільки позивач не вказав у заяві причину свого звільнення з Кам`янського коледжу фізичного виховання за власним бажанням, при цьому не посилався на те, що роботодавець порушує умови трудового договору та положення законодавства про працю, його звільнено з коледжу за ст. 38 КЗпП за власним бажанням на загальній підставі, а не за частиною 3 статті 38 КЗпП. Обов`язковою умовою для звільнення за власним бажанням згідно з ч.3 ст. 38 КЗпП є порушення роботодавцем трудового законодавства або умов трудового договору. Такі підстави позивачем не вказувались при звільненні, не існують та є не доведеними. Отже, позивач не мав права на вихідну допомогу. Таким чином, [PERSON] , працював на посаді економіста за трудовим договором з Кам`янським коледжем фізичного виховання з 24.02.2020 по 04.06.2021р., а з 02.03.2021 по 01.04.2021 р. останньому виплачувалася 0,5 ставки інженера-електроніка за сумісництвом в порядку і на умовах, визначених Постановою Кабінету Міністрів України від 03.04.1993 №245 «Про роботу за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій» та Положенням про умови роботи за сумісництвом працівників державних підприємств, установ і організацій, затверджено Наказом Міністерства праці України, Міністерства юстиції України, Міністерства фінансів України від 28.07.1993 №43 та зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 30 червня 1993 року за №76. Згідно з п. 5, Положення, оплата праці сумісників здійснюється за фактично виконану роботу, при цьому одержана за роботу за сумісництвом заробітна плата при підрахунку середнього заробітку по основній роботі не враховується. На виконання вищенаведених положень вимог чинного законодавства України, а також вимог ст.ст. 116 Кодексу законів про працю та ч. 2 II розділу Постанови КМ України №100 від 08.02.1995р. «Про затвердження порядку обчислення середньої заробітної плати», Кам`нським коледжем фізичного виховання було своєчасно і в повному обсязі здійснено виплати, при знятті 0,5 ставки за сумісництвом та звільненні колишнього працівника, позивача [PERSON] .. Позивачем [PERSON] . Наказ №12-к від 16.04.2021 року щодо зняття з нього 0,5 ставки за сумісництвом посади інженера-електроніка з 01.04.2021 року у встановленому законодавством порядку не оскаржувався, а тому позовні вимоги [PERSON] до Кам`янського коледжу фізичного виховання не підлягають задоволенню в повному обсязі. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, зокрема у разі відмови в позові - на позивача. Таким чином, у зв`язку із відмовою в задоволенні позовних вимог, всі витрати по справі покладаються на позивача. На підставі\~вищевикладеного,\~

Outcome: dismissed