Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась із позовом до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з 1991 року до [INFO] [PERSON] з [PERSON] , який помер [INFO] ; визнання за [PERSON] в порядку спадкування за законом права власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . 1.Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 1.1. [PERSON] і [PERSON] проживали разом без реєстрації шлюбу як дружина та чоловік з 1991 по 22.05.2021 (дата смерті [PERSON] ) за адресою: [ADDRESS] . Спадкодавець [PERSON] спірну квартиру набув у спільну приватну власність разом із своєю матір`ю [PERSON] у 1999 році. Після смерті матері [INFO] брат [PERSON] відмовився від прийняття спадщини. Відповідач [PERSON] (дочка [PERSON] і племінниця [PERSON] ), під час вирішення спору про визнання права власності у порядку спадкування після смерті матері, не входила у коло спадкоємців. Відтак, на 1/2 частку квартири [PERSON] набув право власності у 1999 році, а право власності на усю квартиру набув у 2007 році. Отже, на час набуття у власність квартири у 1999 і 2007 роках [PERSON] і [PERSON] уже спільно проживали. Обґрунтовуючи позовні вимоги, позивач із посиланням на частину першу статті 74 Сімейного кодексу України (далі - СК України), статтю 368 Цивільного кодексу України (далі ЦК України) акцентувала на правовий режим майна, набутого за час спільного проживання чоловіка і жінки без реєстрації шлюбу, яке належить їм на праві спільної сумісної власності. Також позивач вказала, що час проживання однією сім`єю як чоловіка та дружини вона і [PERSON] вели спільне господарство, мали спільний сімейний бюджет, займалися благоустроєм квартири: робили ремонт, купували меблі та інші предмети домашнього побуту; свята проводили в колі рідних та друзів, що може підтвердитися показаннями свідків та фотографіями; сусіди, що проживають по [ADDRESS] , склали акт, яким засвідчили фактичне спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] ; первинну медичну допомогу отримували в одного лікаря. Витрати на поховання [PERSON] несла позивачка. Таким чином, з 1991 року позивачка та померлий [PERSON] були пов`язані спільним побутом, мали взаємні права та обов`язки, але не звертались до державного органу реєстрації актів цивільного стану про реєстрацій шлюбу. Отже, у розумінні статті 3 Сімейного кодексу України були сім`єю. Встановлення факту проживання однією сім`єю в судовому порядку необхідне для реалізації права на спадкування за законом. Отже, враховуючи той факт, що [PERSON] та [PERSON] , який помер [INFO] , проживали однією сім`єю, позивачка відноситься до четвертої черги права на спадкування за законом після смерті [PERSON] , а тому просить визнати за нею право власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . 1.2. Представник відповідача проти заявленого позову заперечив, просив у його задоволенні відмовити. Мотивуючи таку позицію, зазначив, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу в період до 01.01.2004 (до набрання законної сили Цивільним кодексом України) законом не передбачено. Обставину щодо проживання однією сім`єю [PERSON] і [PERSON] вважав недоведеною. При цьому вказав, що показання свідків та спільні фотографії не можуть бути єдиною підставою для встановлення факту спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без реєстрації шлюбу. Відповідач [PERSON] є племінницею спадкодавця [PERSON] , а отже є спадкоємцем другої черги за правом представлення, адже її батько [PERSON] (рідний брат [PERSON] ) на час відкриття спадщини після смерті [PERSON] уже помер.

Outcome: dismissed