Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

До Костянтинівського міськрайонного суду Донецької області надійшла позовна заява [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 04.01.2020 року у магазині «Ельдорадо» він придбав пральну машинку марки «Gorenje», тип - PS 15/12100, модель WP70S3, артикул №730261/02, серійний номер 94130044 вартістю 6768,00 грн. 09.01.2020 року продавцем йому було доставлено машинку. 15.01.2020 р. під час першого вмикання машинки у робочий режим сталося протікання води та гучний звук, який вказував на наявність проблем із загрузочною камерою. Експертом-спеціалістом сервісного центру «Елма-Сервіс» було обстежено пральну машинку та виявлено пошкодження в місці кріплення барабану. Звернувшись до відповідача з проханням повернути йому грошові кошти, позивачу було відмовлено, у зв`язку з чим, просить суд, договір купівлі - продажу від 04.01.2020 р. укладений між [PERSON] та ТОВ «Дієсса» розірвати, стягнути з відповідача матеріальну шкоду в розмірі 6768,00 грн., моральну шкоду у розмірі 10 000,00 грн. 20.10.2020 р. провадження у справі було зупинено в зв`язку із призначенням судово-товарознавчої експертизи. 21 квітня 2021 року висновок експертів № 77707-7710/581 від 31 березня 2021 року надійшов до суду. 05.05.2021 р. провадження у справі поновлено. 19.11.2021 р. підготовче провадження у цивільній справі за позовною заявою [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Дієса» про розірвання договору купівлі-продажу та відшкодування матеріальної та моральної шкоди закрито. Позивач в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи у його відсутність, позовні вимоги підтримував у повному обсязі, просив задовольнити позов, проти винесення заочного рішення не заперечував (а.с. 217). Представник позивача у судове засідання не з`явився, про розгляд справи був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, надав заяву про розгляд справи у його відсутність, надані заперечення підтримав у повному обсязі, просив у задоволенні позову відмовити (а.с.235). Згідно ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, оцінивши в сукупності надані докази вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 04.01.2020 року у магазині «Ельдорадо» позивач [PERSON] придбав пральну машинку марки «Gorenje», тип - PS 15/12100, модель WP70S3, артикул №730261/02, серійний номер 94130044 вартістю 6768,00 грн. (а.с. 17). 09.01.2020 р. доставлено пральну машинку за адресою, вказаною позивачем: [ADDRESS] , де позивач її отримав та розписався за отримання заказу. 15.01.2020 р. притримуючись вимог інструкції по експлуатації позивач виконав загрузку білизни та включив машинку в робочій режим. Відразу після загрузки машинки побачив протікання води та гучний звук, після чого відразу виключив машинку. Позивач [PERSON] звернувся до сервісного центру «Елма - Сервіс», експерт якого виявив пошкодження в місці кріплення барабану, передбаченого для загрузки білизни, про що складено відповідний акт ( а.с. 18-21). В зв`язку з пошкодженням пральної машинки позивач 25.01.2020 р. звернувся до відповідача із заявою, в якій просив повернути грошові кошти (а.с.22-23). 04.02.2020 р. позивач отримав повідомлення щодо розгляду заяви споживача № 10, відповідно до якого, відповідач відмовляє позивачу в поверненні грошових котів, на підставі того, що товар є неналежної якості, містить механічні пошкодження, які виникли після передавання товару, та недолік товару не містить ознак істотного недоліку з вини виробника/продавця (а.с.24-25). Представник відповідача ТОВ «Дієсса» надав відзив на позовну заяву, відповідно до якого, просить суд відмовити у задоволенні позовних вимог у повному обсязі, посилаючись на наступні обставини: на момент передачі товару позивачу, як покупцеві підтверджується фіскальним чеком та бланком доставки від 09.01.2020 р., зауважень щодо зовнішнього стану товару не надходило, тож можливо зробити висновок, що товар на момент передачі перебував у справному стані без видимих механічних пошкоджень, таким чином відсутні підстави для розірвання договору купівлі - продажу. Під час діагностики виявлено механічні пошкодження товару, тобто зняття товару з гарантійного обслуговування. Відповідно до ЦК України при виявлені недоліків товару після переходу до покупця, ризик його випадкового знищення або випадкового пошкодження покладається на покупця, таким чином відсутні правові підставі для задоволення вимог позивача. Щодо стягнення моральної шкоди представник відповідача посилається на норму ст. 4 Закону України «про захист прав споживачів». Зазначена норма закону передбачає право споживача на відшкодування моральної шкоди лише у випадках, коли така шкода заподіяна небезпечною для життя і здоров`я людей продукцією. Враховуючи викладене, просить суд відмовити у задоволенні позову у повному обсязі ( а.с. 32-37). Відповідно до висновків експертів № 7707-7710/581 від 31.03.2021 р.: дозволяють зробити висновок, що досліджуване пошкодження лівого заднього транспортувального кронштейна утворилося найвірогідніше за все внаслідок різкого переміщення заблокованого бака вниз, що зазвичай характерно для падіння виробу з певної висоти. Відсутність пошкоджень нижньої частини корпусу пральної машинки може бути обумовлено як характером приймаючої поверхні, так і конструкцією використаної для перевезення виробу тари, коли діюча руйнівна сила рівномірно сприймається всією площею нижньої частини виробу; питання щодо надання висновку про виникнення пошкодження без втручання покупця після передачі йому пральної машини продавцем, виходить за межі компетенції експерта - трасолога; виявлене пошкодження пральної машини не є виробничим браком, оскільки пошкодження могло відбутися на етапі транспортування товару від виробника до продавця або покупця; наявний механічний дефект на досліджуваній пральній машинні у розумінні п. 12 ч. 1 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», відноситься до істотних недоліків в частині недоліку, який робить неможливим чи недопустимим використання товару відповідно до його цільового призначення та виник, найвірогідніше за все, з вини виробника / продавця в момент транспортування товару (а.с. 116-125). Станом на дату звернення до суду із даним позовом, грошові кошти у розмірі 6768,00 грн. відповідачем не повернуті. Безпосередньо це вважається укладанням договору купівлі-продажу, який є публічним договором в розумінні ст. 633 ЦК України. Згідно п.1 ст.8 Закону України «Про захист прав споживачів», споживач має право вимагати від продавця розірвання договору купівлі-продажу та повернення сплачених за товар грошових коштів за товар тільки у разі виявлення протягом встановленого гарантійного строку істотних недоліків, які виникли з вини виробника (продавця, виконавця) товару. За змістом частин п`ятої та шостої статті 8 Закону України «Про захист прав споживачів» продавець, виробник (підприємство, що задовольняє вимоги споживача, встановлені частиною першою цієї статті) зобов`язані прийняти товар неналежної якості у споживача і задовольнити його вимоги. За наявності товару вимога споживача про його заміну підлягає негайному задоволенню, а в разі виникнення потреби в перевірці якості - протягом чотирнадцяти днів або за домовленістю сторін. У разі відсутності товару вимога споживача про його заміну підлягає задоволенню у двомісячний строк з моменту подання відповідної заяви. Посилаючись на п. 5 ст. 7, п. 1, п. 9 ст. 8 Закону України «Про захист прав споживачів», позивач направив відповідачу письмову заяву із вимогами. Згідно із ст. 21 Закону України «Про захист прав споживачів», крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо: 1) при реалізації продукції будь-яким чином порушується право споживача на свободу вибору продукції; 2) при реалізації продукції будь-яким чином порушується свобода волевиявлення споживача та/або висловлене ним волевиявлення; 3) при наданні послуги, від якої споживач не може відмовитись, а одержати може лише в одного виконавця, виконавець нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами та/або виконавцями, не надають споживачеві однакових гарантій відшкодування шкоди, завданої невиконанням (неналежним виконанням) сторонами умов договору; 4) порушується принцип рівності сторін договору, учасником якого є споживач; 5) будь-яким чином (крім випадків, передбачених законом) обмежується право споживача на одержання необхідної, доступної, достовірної та своєчасної інформації про відповідну продукцію; 6) споживачу реалізовано продукцію, яка є небезпечною, неналежної якості, фальсифікованою; 7) ціну продукції визначено неналежним чином; 8) документи, які підтверджують виконання договору, учасником якого є споживач, своєчасно не передано (надано) споживачу. Пунктом 23 ст.1 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що споживач це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних з підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. Закон України «Про захист прав споживачів» регулює відносини, які виникають між споживачами і виробниками, виконавцями, продавцями під час продажу товарів (виконанні робіт, наданні послуг), встановлює права споживачів на придбання товарів (робіт, послуг) належної якості та безпечних для життя і здоров`я, а також визначає механізм захисту та основи реалізації державної політики у сфері захист прав споживачів. У вказаному законі прописана процедура укладання договору, яка включає питання щодо надання інформації споживачеві один про одного та щодо умов договору: про надання послуг з адміністрування фінансових активів для придбання товарів у групах, винагороди товариства, порядок розподілу товару, тощо. А у разі ненадання зазначеної інформації суб`єкт господарювання, який повинен її надати, несе відповідальність, встановлену статтями 15 і 23 цього Закону. Враховуючи незручності, спричинені порушенням прав позивача, під час придбання ним товару у відповідача, і як наслідок завданням позивачу матеріальної шкоди, яке відбулось через дії та бездіяльність відповідача, позивач просить стягнути на свою користь з відповідача, суму моральної шкоди у розмірі 10 000,00 гри. (десять тисяч гривень 00 копійок). Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Згідно ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За вимогами ст.655, ч. 1 ст.673, ЦК України, продавець повинен передати покупцеві товар, якість якого має відповідати умовам договору купівлі-продажу, а покупець зобов`язується прийняти майно (товар) і сплатити за нього певну грошову суму. Відповідно до ст. 42 Конституції України держава захищає права споживачів, здійснює контроль за якістю і безпечністю продукції та усіх видів послуг і робіт, сприяє діяльності громадських організацій споживачів. Відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками та продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності регулюються. Законом від 12 травня 1991 р. № 1023-XII "Про захист прав споживачів" (далі - Закон № 1023-XII). Цим Законом установлено права споживачів, а також визначено механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Згідно з п. 22 ч. 1ст. 1 Закону № 1023-XII споживач - це фізична особа, яка придбаває, замовляє, використовує або має намір придбати чи замовити продукцію для особистих потреб, безпосередньо не пов`язаних із підприємницькою діяльністю або виконанням обов`язків найманого працівника. У відповідності до ст. 4 вказаного Закону, споживачі під час придбання, замовлення або використання продукції, яка реалізується на території України, для задоволення своїх особистих потреб мають право на: 1) захист своїх прав державою; 2) належну якість продукції та обслуговування; 3) безпеку продукції; 4) необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про продукцію, її кількість, якість, асортимент, а також про її виробника (виконавця, продавця); 5) відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту в продукції), відповідно до закону; 6) звернення до суду та інших уповноважених державних органів за захистом порушених прав; 7) об`єднання в громадські організації споживачів (об`єднання споживачів). З огляду на вищевикладене суд вважає, що матеріалами справи доведено та в судовому засіданні підтверджено факт того, що права позивача, як споживача були порушені, у зв`язку з чим позовні вимоги в частині стягнення з відповідача на користь позивача грошові кошти у сумі 6768,00 грн. В частині стягнення моральної шкоди, завданої позивачу, суд враховує вимоги розумності і справедливості, характер та тривалість заподіяння позивачу душевних страждань. Як на підставу вимоги стягнення моральної шкоди позивач посилається на ст. 23 ЦК України. Проте питання відшкодування моральної шкоди регулюється спеціальним у виниклих правовідносинах Законом України «Про захист прав споживачів», статтею 4 якого передбачено, що споживачі мають право на відшкодування майнової та моральної шкоди, завданої внаслідок недоліків продукції (дефекту продукції), відповідно до закону. Оскільки позивач настання моральної втрати пов`язує з невиконанням відповідачем умов договору, немає законодавчо визначених підстав для задоволення позовних вимог відшкодування моральної шкоди. Тож, в цій частині у задоволенні позову слід відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. ч. 1, 5 ,6 ст.81 Цивільного процесуального кодексу України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, з огляду на те, що цивільне судочинство не може ґрунтуватись на припущеннях, суд приходить до висновку про задоволення позову частково. На підставі викладеного та

Outcome: partial