Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що 03.06.2011 [PERSON] (далі - Відповідач) зареєстрував шлюб із [PERSON] (далі - Позивач), про що Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області зроблено відповідний актовий запис за № 538, свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] від 03.06.2011. Від шлюбу у сторін народилася дитина - син [PERSON] , [INFO] . 13.06.2021 Позивачка разом з сином переїздили та проживають за іншою адресою. З цього часу подружні стосунки сторін припинилися. На сьогодні сторони повністю припинили шлюбні відносини, не ведуть спільне господарство, Позивачка з сином проживають окремо від Відповідача. В період шлюбу за спільні кошти подружжя сторони придбали спільне сумісне майно: 13.11.2019 транспортний засіб - автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Вказаним автомобілем постійно користується Позивачка разом із малолітнім сином, автомобіль є засобом пересування дитини, на сьогодні Позивачка возить на ньому сина до школи, на секції та до репетиторів. 29.01.2021 - автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , вид палива - електро, державний номерний знак - [NUMBER] . Вказаним автомобілем на сьогодні користується Відповідач. Автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, та автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, зареєстровані на ім`я Відповідача. При цьому свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу автомобіля Hyundai Sonata, 2016 року випуску, постійно зберігається у Позивачки. Позивачка вимушена звернутися до суду, з підстав що в досудовому порядку Відповідач відмовляється здійснювати поділ вказаного спільного майна, та має намір продати спірні автомобілі без згоди і дозволу Позивачки. Тому просить визнати транспортний засіб - автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , ДЕРЖАВНИЙ НОМЕРНИЙ ЗНАК [NUMBER] , зареєстрований 13.11.2019 на ім`я [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; визнати транспортний засіб - автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , ВИД ПАЛИВА - ЕЛЕКТРО, державний номерний знак - [NUMBER] , зареєстрований 29.01.2021 на ім`я [PERSON] спільною сумісною власністю подружжя [PERSON] та [PERSON] ; в порядку поділу спільного майна подружжя визнати за [PERSON] право власності на транспортний засіб автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , ДЕРЖАВНИЙ НОМЕРНИЙ ЗНАК [NUMBER] , зареєстрований 13.11.2019 на ім`я [PERSON] ; в порядку поділу спільного майна подружжя залишити у власності [PERSON] транспортний засіб - автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , ВИД ПАЛИВА - ЕЛЕКТРО, державний номерний знак - [NUMBER] , зареєстрований 29.01.2021 на ім`я [PERSON] ; в порядку поділу майна подружжя стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 8019,0 гривень різницю вартості транспортних засобів. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 07.09.2021 позовну заяву залишено без руху та надано позивачу строк для усунення недоліків. 14.09.2021 позивачем було усунено недоліки зазначені в ухвалі суду від 07.09.2021. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 17.09.2021 відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 14.02.2022 закрито підготовче провадження та призначено справи до судового розгляду. Відповідно рішення зборів суддів Ковпаківського районного суду м. Суми №2 від 28.02.2022, цивільну справу було знято з розгляду. З 25.04.2022 по 18.08.2022 справа не була призначена до розгляду у зв`язку з перебування головуючого судді на тривалому лікарняному. У судове засідання позивач та її представник не з`явилися, представник позивача подала письмову заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримала, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач, будучи належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи у судові засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. Частиною 1 статті 280 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо відомостей про права та обов`язки сторін, а відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання до суду не з`явився без повідомлення причин, не подав відзив на позовну заяву, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення відповідно до положень статей 280-282 Цивільного процесуального кодексу. У зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч. 2 ст.247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частинами 1, 2 ст. 5 ЦПК України встановлено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Положеннями ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що сторони з 03.06.2011 перебувають в шлюбі, який зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану Сумського міського управління юстиції у Сумській області, актовий запис №538. В період шлюбу за спільні кошти подружжя сторони придбали спільне сумісне майно: 13.11.2019 транспортний засіб - автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . 29.01.2021 - автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , вид палива - електро, державний номерний знак - [NUMBER] . Згідно Довідки Територіального сервісного центру МВС №5946 від 01.09.2021, автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, та автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, зареєстровані на ім`я [PERSON] . Згідно Довідки Суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Вих. №1-10-09/21 від 10.09.2021, зазначив, що проаналізувавши дані ринку продажу України транспортних засобів бувших у використанні за даними мережі Інтернет їх вартість (автомобілю Hyundai Sonata, 2016 року випуску) знаходиться в межах 10200 у.о. до 11200 у.о., що по курсу НБУ в національній валюті складе від 272646,00 грн. до 299376,00 грн. Середня ринкова ціна ідентичного КТЗ запропонована до продажу в Україні станом на 10.09.2021, згідно даних мережі Інтернет, склала 286011,00 грн. Згідно Довідки Суб`єкта оціночної діяльності ФОП [PERSON] . Вих. №1-10-09/21 від 10.09.2021, зазначив, що проаналізувавши дані ринку продажу України транспортних засобів бувших у використанні за даними мережі Інтернет їх вартість (автомобілю Nissan Leaf, 2014 року випуску) знаходиться в межах 9600 у.о. до 11200 у.о., що по курсу НБУ в національній валюті складе від 256608,00 грн. до 299376,00 грн. Середня ринкова ціна ідентичного КТЗ запропонована до продажу в Україні станом на 10.09.2021, згідно даних мережі Інтернет, склала 277992,00 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 69 Сімейного кодексу України встановлено, що дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. До розірвання шлюбу кожен із подружися може вимагати поділу спільного майна у будь- який час. Позовна давність до таких вимог не застосовується (ч. 1 ст. 72 СК). Це правило підвищує можливості судового захисту майнових прав та інтересів подружжя. Відповідно до статті 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. У частині першій статті 61 СК України передбачено, що об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно з статтею 63 СК України дружина та чоловік мають рівні права на володіння, користування і розпоряджання майном, що належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Відповідно до частини першої статті 70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Пунктом 25 постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 роз`яснено, що вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема, неподільної речі, суди мають застосовувати положення частин 4, 5 ст. 71 СК України щодо обов`язкової згоди одного із подружжя про отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. За відсутності такої згоди присудження грошової компенсації може мати місце з підстав, передбачених ст. 365 ЦК України, за умови звернення подружжя (одного з них) до суду з таким позовом (ст. 11 ЦК України) та попереднього внесення на депозитний рахунок суду відповідної грошової суми. В разі, коли жоден із подружжя не вчинив таких дій, а неподільні речі не можуть бути реально поділені між ними відповідно до їх часток, суд визнає ідеальні частки подружжя в цьому майні без його реального поділу і залишає майно у спільній частковій власності. Відповідно до частини четвертої статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17 (провадження № 14-325цс18) зроблено висновок, що «у статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Зазначені норми закону свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує». У постанові Верховного Суду від 03 лютого 2020 року у справі № 235/5146/16-ц (провадження № 61-37616св18) можна ознайомитися за посиланням http://reyestr.court.gov.ua/Review/87423852, зроблено висновок, що «частиною першою статті 71 СК України передбачено, що майно, яке є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. У випадку, коли при розгляді вимоги про поділ спільного сумісного майна подружжя буде встановлено, що один із них здійснив його відчуження чи використав його на свій розсуд проти волі іншого з подружжя і не в інтересах сім`ї чи не на її потреби або приховав його, таке майно або його вартість враховується при поділі. Відповідно до частин четвертої, п`ятої статті 71 СК України присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України. Присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Аналіз змісту положень статті 71 СК України дає підстави для висновку про те, що частини четверта та п`ята цієї статті виступають як єдиний правовий механізм захисту інтересів того з подружжя, який погоджується на компенсацію належної йому частки у спільному майні за рахунок іншого з подружжя, з подальшим припиненням права власності на цю частку. Принцип обов`язкового отримання згоди особи на присудження їй грошової компенсації, крім випадків, передбачених ЦК України (стаття 365 цього Кодексу), в першу чергу застосовується до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до суду з вимогами про припинення права іншого з подружжя на частку у спільному майні з одночасним присудженням грошової компенсації. Гарантуючи, що компенсація буде виплачена, позивач вносить необхідну суму на депозитний рахунок суду. Правовідносини, в яких позивач просить припинити не право власності відповідача у спільному майні з виплатою компенсації, а своє право на частку в майні з отриманням компенсації на свою користь, є відмінними за своєю природою і регулюються статтею 364 ЦК України, яка передбачає, що співвласник, частка якого в майні не може бути виділена в натурі, має право на отримання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості цієї частки. Оцінюючи положення частини п`ятої статті 71 СК України як такі, що застосовуються до правовідносин, які виникають при зверненні одного з подружжя до іншого з вимогами про припинення його права на частку у спільному майні, Верховний Суд зробив висновок, що ця норма не вимагає обов`язкового внесення на депозитний рахунок грошової компенсації у справах за спорами, в яких про припинення своєї частки у спільному майні і отримання компенсації на свою користь заявляє позивач». Оскільки автомобілі Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , ДЕРЖАВНИЙ НОМЕРНИЙ ЗНАК [NUMBER] , зареєстрований 13.11.2019 та Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , ВИД ПАЛИВА - ЕЛЕКТРО, державний номерний знак - [NUMBER] , придбано сторонами під час перебування у шлюбі, а отже є спільною сумісною власністю подружжя, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] про поділ майна подружжя та визнання за [PERSON] право власності на транспортний засіб автомобіль Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , ДЕРЖАВНИЙ НОМЕРНИЙ ЗНАК [NUMBER] , зареєстрований 13.11.2019 на ім`я [PERSON] , автомобіль Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , ВИД ПАЛИВА - ЕЛЕКТРО, державний номерний знак - [NUMBER] , зареєстрований 29.01.2021 на ім`я [PERSON] залишити у власності останнього. Оскільки автомобілі Hyundai Sonata, 2016 року випуску, сірого кольору, номер шасі (кузова) [NUMBER] , ДЕРЖАВНИЙ НОМЕРНИЙ ЗНАК [NUMBER] , зареєстрований 13.11.2019 та Nissan Leaf, 2014 року випуску, червоного кольору, номер кузова (VIN) [NUMBER] , ВИД ПАЛИВА - ЕЛЕКТРО, державний номерний знак - [NUMBER] мають різницю у вартості, то суд вважає за необхідне стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 8019,00 гривень різницю вартості транспортних засобів. При зверненні до суду позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2820,47 грн. за вимогу про поділ майна подружжя та 454 грн. за заяву про забезпечення позову. Зважаючи на викладене, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір у розмірі 2820,47 грн. за вимогу про поділ майна подружжя та 454 грн. за заяву про забезпечення позову.

Outcome: approved