Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивачка подала до суду вищезазначений позов, посилаючись на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем з 08 листопада 2014 року, що підтверджується свідоцтвом про шлюб, серії [NUMBER] від 08 листопада 2014 року, актовий запис № 46, зареєстрованим відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області. Сторони мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Подружнє життя між сторонами не склалося, сторони перестали розуміти один одного, на ґрунті непорозуміння виникають сварки, чоловік зловживає алкогольними напоями та на ґрунті пияцтва вчиняє бійки. Сторони проживають разом, проте шлюбні стосунки припинено, шлюб між сторонами носить формальний характер. На прохання позивачки змінити ставлення до сім`ї чоловік не реагує. Подальше спільне життя і збереження шлюбу неможливе. Позивачка просила суд розірвати шлюб з [PERSON] , який зареєстровано 08 листопада 2014 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ржищівського міського управління юстиції у Київській області, актовий запис № 46 від 08 листопада 2014 року. Ухвалою суду від 21 вересня 2022 року суд призначив сторонам строк для примирення. Однак сторони не примирились. У судове засідання позивачка не з`явилась, подавши заяву про розгляд справи без її участі, позов підтримувала у повному обсязі, наполягала на розірванні шлюбу. Відповідач у судове засідання не з`явився, подавши заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечував. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. За змістом ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно роз`яснень, викладених у п. 24 постанови Пленуму Верхового Суду України від 12 червня 2009 року № 2 "Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції", п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року "Про судове рішення у цивільній справі" у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову та прийняття його судом без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Враховуючи, що визнання відповідачем позову вимогам закону не суперечить, права, свободи чи інтереси інших осіб не порушує, суд приймає визнання [PERSON] позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи, та ухвалює рішення про задоволення позову. Відповідно до ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Частиною 4 ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ст. 21, 24 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у органі державної реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачкою. Приймаючи до уваги доводи викладені в позовній заяві, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб між сторонами може бути розірвано, коли буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що має істотне значення. Відповідно до ч. 1 ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що подальше спільне життя подружжя суперечить інтересам позивача, що має істотне значення. \~ В порядку, передбаченому ст. 141 ЦПК України з відповідачки необхідно стягнути на користь позивача кошти на відшкодування судового збору, сплаченого при подачі позову, у розмірі 992,40 грн. В порядку, передбаченому ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось.

Outcome: approved