Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача У жовтні\~2020\~року до\~Броварського міськрайонного\~суду Київської\~області надійшла\~вищевказана позовна\~заява [PERSON] .\~В обґрунтування\~позовних вимог\~ [PERSON] \~посилається на\~те,\~що 09.09.2020\~року він\~ звільнений\~на підставі\~п.4\~ч.\~1\~ст.\~40\~КЗпП з\~посади начальника\~відділу збуту\~департаменту з\~продажу в\~ТОВ «Солгар\~Вітамін».\~Позивач вказує,\~що 07.09.2020\~року протягом\~всього дня\~виконував свої\~трудові обов`язки,\~не вчиняв\~прогулу,\~а його\~звільнення за\~прогул є\~безпідставним та\~незаконним.\~Крім того,\~позивач є\~членом Профспілки\~«Громадське здоров`я»\~та виборного\~профспілкового органу\~ Виконкому\~профспілки «Громадське\~здоров`я»,\~про що\~відповідача було\~повідомлено 17.08.2020.\~Однак,\~відповідач в\~порушення приписів\~ст.\~43\~та ст.\~252\~КЗпП України\~звільнив позивача\~без отримання\~згоди виборних\~органів Профспілки\~«Громадське здоров`я».\~За таких\~обставин,\~позивач просить\~поновити його\~на посаді\~начальника відділу\~збуту департаменту\~з продажу\~в ТОВ\~«Солгар Вітамін»,\~стягнути із\~відповідача на\~свою користь\~середній заробіток\~за весь\~час вимушеного\~прогулу в\~розмірі,\~встановленому судом\~на день\~ухвалення рішення. Заперечення відповідача. 10 листопада 2020 року від ТОВ «Солгар Вітамін» надійшов відзив на позовну заяву, в якому відповідач вказує, що наказом №15-к/1 від 09.09.2020 року позивача поновлено на роботі, вказаний наказ направлений позивачу рекомендованим листом, та крім того, 10.09.2020 року здійснений виїзд за місцем прописки позивача для ознайомлення з наказом від 09.09.2020 року, про що складено відповідний акт. Відповідач вважає, що позивач поновлений на роботі, а тому відсутній предмет спору, просить закрити провадження у справі. Відповідь на відзив 17 травня 2021 року на адресу суд надійшла відповідь на відзив, де [PERSON] вказує, що про поновлення на роботі не був повідомлений, дізнався вперше у судовому засіданні від представника відповідача, виїзду за місцем реєстрації не було, що підтверджується поясненнями матері позивача, яка проживає за вказаною адресою. Представник відповідача повідомив позивачу, що [PERSON] дійсно поновлений на роботі, але після цього знову звільнений. Просив відмовити у закритті провадження у справі у зв`язку з відсутністю предмету спору, так як вважає, що дії відповідача є недобросовісними, а права позивача є порушеними. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Броварського міськрайонного суду Київської області від 16 жовтня 2020 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду (а.с. 39, том 1). У судових засідання позивач доводи позову підтримував з підстав, викладених у позовній заяві. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] позов підтримав та просив задовольнити у повному обсязі. Представники відповідача ТОВ «Солгар Вітамін» Жовтяк Л.Є., [PERSON] заперечували проти задоволення позову. Представник третьої особи Професійної спілки працівників медицини і фармації «Громадське здоров`я» у судове засідання не з`явився. Про дату, місце та час повідомлений належним чином. У наданих до суду письмових поясненнях від 25.01.2022, представник третьої особи зазначає про те, що відповідачем грубо порушено процедуру звільнення позивача у зв`язку з тим, що роботодавцем не було одержано згоду на звільнення працівника від виборного профспілкового органу, членом якого він є. Вважає, що відповідачем не доведено порушення позивачем трудової дисципліни, що стало підставою для звільнення. Посилається на те, що аргументи відповідача про поновлення позивача на роботі в той же день, є надуманими та не заслуговують на увагу. Обставини справи, що встановлені судом 07.09.2020 складено акт № 1 (за підписами: менеджера (управителя) з маркетингу [PERSON] , помічника менеджера (управителя) з маркетингу [PERSON] , фахівця з методів розширення ринків збуту (маркетологів) [PERSON] ), в якому вказано, що: 07.09.2020 о 10 год. 40 хв. директор [PERSON] вручив [PERSON] , що обіймає посаду начальника відділу збуту (маркетингу), на ознайомлення наказ від 07.09.2020 № 12-к «Про скорочення штату», повідомлення про наступне звільнення у зв`язку зі скороченням штату та наявні вакантні посади від 07.09.2020 № 33, розпорядження від 07.09.2020 № 13-к «Щодо організації праці відділу збуту (маркетингу)». Крім того, в Акті вказано, що зміст Наказу, Повідомлення та Розпорядження були зачитані в голос повністю у присутності [PERSON] . Однак, останній відмовився від підпису про ознайомлення з такими документами. (а.с. 38 т.2) Розпорядженням директора ТОВ «Солгар Вітамін» № 13-к від 07.09.2020 «Щодо організації праці начальника відділу збуту (маркетингу)» наказано: 1) [PERSON] щодня о 9 год 00 хв. з`являтися до директора підприємства за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф. 6-А, для одержання письмових розпоряджень щодо плану роботи на поточний робочий день; 2) [PERSON] щодня о 17 год. 30 хв. з`являтися до директора підприємства за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф. 6-А, для надання письмового звіту про виконання розпоряджень і результати роботи за поточний робочий день; 3) [PERSON] щодня з 9 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. перебувати в офісі підприємства за адресою: м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф. 6-А; 4) [PERSON] до 10 год 00 хв. 09.09.2020 відкоригувати (перевірити коректність даних, унести необхідні дані) внутрішні бази аптек і лікарів за записами, внесеними в серпні 2020; 5) [PERSON] до 11 год. 00 хв. 07.09.2020 повернути підприємству в особі директора автомобіль седан-В Hyundai Elantra, державний реєстраційний номер [NUMBER] (KMHDH41CBEU055666), техпаспорт (реєстраційне посвідчення), поліс страхування та картку [NUMBER] , ключі від автомобіля, передані за Актом приймання-передачі майна б/н від 19.04.2019; 6) [PERSON] до 11 год. 00 хв. 07.09.2020 передати підприємству в особі директора корпоративну SIM-картку мобільного (стільникового) зв`язку ( [NUMBER] ). (а.с. 39 т.2) В Акті № 2 від 07.09.2020 року зазначено, що [PERSON] був відсутній на роботі без попередження 07.09.2020 року за адресою офісу ТОВ «Солгар Вітамін» (м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф. 6-А) з 13 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. (а.с. 40 т.2) 08.09.2020 року складено акт № 6 про те, що [PERSON] був відсутній на роботі без попередження 08.09.2020 з 14 год 00 хв. до 18 год. 00 хв. (кінця робочого дня) за адресою офісу підприємства (м. Київ, вул. Шовковична, 42-44, оф. 6-А) та за зареєстрованою адресою місцезнаходження ТОВ «Солгар Вітамін» (м. Київ, вул. Крутий Узвіз, 6/2, літ. А). (а.с. 41 т. 2) Наказом № 14-к від 09.09.2020 року ТОВ «Солгар Вітамін» «Про притягнення до дисциплінарної відповідальності [PERSON] » оголошено догану останньому. (а.с. 44 т.2) Згідно наказу ТОВ «Солгар Вітамін» № 15-к від 09 вересня 2020 року [PERSON] , начальника відділу збуту (маркетингу) звільнено 09.09.2020 року на підставі п.4 ч. 1 ст. 40 КЗпП України, про що зроблено запис в трудовій книжці. (а.с. 27 т.1) Наказом ТОВ «Солгар Вітамін» № 15-к/1 від 09.09.2020 скасовано наказ «Про звільнення [PERSON] » від 09.09.2020 №15к та поновлено [PERSON] на роботі за посадою начальника відділу збуту (маркетингу). (а.с. 62 т.1) 10.09.2020 року здійснений виїзд за місцем реєстрації [PERSON] , а саме: [ADDRESS] , для ознайомлення його з наказом № 15-к/1 від 09.09.2020 року, про що складено акт № 1 від 10.09.2020 року. (а.с. 69 т.1) 11.09.2020 року вищевказаний наказ направлено на адресу місця реєстрації [PERSON] рекомендованим листом з повідомленням про вручення. (а.с. 63, 64 т.1) Згідно роздруківки з офіційного сайту Укрпошти відправлення вручено адресату 14.09.2020 року. 15.09.2020\~року ТОВ\~«Солгар Вітамін»\~виданий наказ\~№ 10-ОД\~про створення\~комісії про\~розслідування випадку\~відсутності [PERSON] \~на роботі. (а.с. 70 т.1) 28.10.2020 року ТОВ «Солгар Вітамін» виданий наказ № 12-ОД щодо повторного виїзду комісії для ознайомлення [PERSON] з наказом про поновлення на роботі № 15-к/1 та з`ясування причин відсутності [PERSON] на роботі. Відповідно до наказу здійснено повторний виїзд комісії про розслідуванню випадку відсутності [PERSON] на роботі за адресою прописки [PERSON] [ADDRESS] , про що складено акт № 3 від 29.10.2020 року. (а.с. 72, 73 т.1) 30.10.2020\~року складений\~висновок комісії\~№ 1\~про результати\~розслідування випадку\~відсутності на\~роботі [PERSON] ,\~відповідно до\~якого зазначено,\~що поважних\~причин відсутності\~ [PERSON] \~на роботі\~не встановлено.\~Отримати пояснення\~ [PERSON] \~з цього\~приводу не\~вдалось за\~відсутності можливості\~фізичного контакту. (а.с. 74 т.1) У матеріалах справи містяться адвокатські запити № 11-04/1 та № 11-04/2 від 04.11.2020 до Головного управління ДПС України у м. Києві та до Пенсійного фонду України у м. Києві, чи перебував (перебуває) [PERSON] (РНОКПП: [NUMBER] ) у трудових відносинах з ТОВ «СОЛГАР ВІТАМІН» (код ЄДРПОУ 37773480) згідно поданої Підприємством звітності: на дату подання позову 09.09.2020, на дату винесення ухвали суду 16.10.2020, на дату здійснення цього запиту 10.12.2020. У відповідь на вказаний запит Головне управління ДПС у м. Києві надіслало лист від 18.12.2020 року № 4439/26-15-12-06-22, в якому зокрема зазначено, що: «Відповідно до інформаційних систем Головного управління ДПС у м. Києві у поданому ТОВ «СОЛГАР ВІТАМІН» (податковий номер 37773480) до Головного управління ДПС у м. Києві податковому розрахунку сум доходу, нарахованого (сплаченого) на користь фізичних осіб, і сум утриманого з них податку за формою № 1ДФ за III квартал 2020 року міститься інформація по реєстраційному номеру облікової картки платника податків [NUMBER] (облікова картка [PERSON] ) (ознака доходу 101 заробітна плата, дата звільнення 09.09.2020, дата прийняття 10.09.2020; ознака доходу 127 інші доходи)». (а.с. 165 т.1) [PERSON] була запропонована єдина вакантна посада старшого консультанта з маркетингу по Західним регіонам (м. Львів та Львівська, Закарпатська, Ужгородська, Чернівецька області) на період перебування [PERSON] у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку. У разі відмови від запропонованої посади Позивача буде звільнено 07.11.2020 на підставі п.1 ст.40 КЗпП. Наказом ТОВ «Солгар Вітамін» № 21-к від 05.11.2020 року [PERSON] 06.11.2020 року звільнено на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України. 05.11.2020 року та 06.11.2020 року ТОВ «Солгар Вітамін» складено акти № 1 та № 2 про неможливість ознайомлення [PERSON] із наказом про звільнення №21-к від 05.11.2020 року. [PERSON] , допитаний як свідок, пояснив, що працював у відповідача з 09.10.2017 року, а офіційно з 2018 року. Працював в офісі не постійно, відвідував аптеки, спілкувався з фармацевтами, проводив навчальні заходи, з директором спілкувався у телефонному режимі. Все було добре, поки позивач не повідомив керівництву у серпні 2020 року про те, що він є членом профспілки «Громадське здоров`я». З боку керівництва почався булінг, його видалили з усіх робочих груп, в охорони був наказ не пропускати позивача в офіс. Вважає звільнення незаконним. Повідомив, що після звільнення з ним ніхто не зв`язувався і не повідомляв про поновлення роботі. У судовому засіданні досліджено відеозаписи прибуття [PERSON] в офіс роботодавця 03.09.2020 та у березні 2021 року. Мотиви, з яких виходить суд, та застосування норм права, що регулюють дані правовідносини Як передбачено ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ст. 12 та ст. 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1 та ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Відповідно до статті 43 Конституції України, кожен має право на працю, кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом, право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. Відповідно до ч.1 ст. 21 КЗпП України\~\~трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. Відповідно до ч.1 ст.115\~КЗпП України заробітна плата виплачується працівникам регулярно в робочі дні у строки, встановлені колективним договором або нормативним актом роботодавця, погодженим з виборним органом первинної профспілкової організації чи іншим уповноваженим на представництво трудовим колективом органом (а в разі відсутності таких органів - представниками, обраними і уповноваженими трудовим колективом), але не рідше двох разів на місяць через проміжок часу, що не перевищує шістнадцяти календарних днів, та не пізніше семи днів після закінчення періоду, за який здійснюється виплата. У частині першій статті 38 КЗпП України передбачено, що працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. Працівник має право у визначений ним строк розірвати трудовий договір за власним бажанням, якщо власник або уповноважений ним орган не виконує законодавство про працю, умови колективного чи трудового договору (частина третя статті 38 КЗпП України). За змістом статті 38 КЗпП працівник має право з власної ініціативи в будь-який час розірвати укладений з ним на невизначений строк трудовий договір. При цьому строк розірвання трудового договору і його правові підстави залежать від причин, які спонукають працівника до його розірвання і які працівник визначає самостійно. У разі якщо вказані працівником причини звільнення - порушення роботодавцем трудового законодавства (частина третя статті 38 КЗпП) - не підтверджуються або роботодавцем не визнаються, останній не має права самостійно змінювати правову підставу розірвання трудового договору на звільнення за власним бажанням без посилання на частину третю статті 38 КЗпП. Звільнення працівника з підстав, не передбачених законом, або з порушенням установленого законом порядку свідчить про незаконність такого звільнення та тягне за собою поновлення порушених прав працівника. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Суд повинен установити, чи були порушені, не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Отже, підставою для звернення до суду є наявність порушеного права, а таке звернення здійснюється особою, якій це право належить, і саме з метою його захисту. Відсутність обставин, які підтверджували б наявність порушення права особи, за захистом якого вона звернулася, є підставою для відмови у задоволенні такого позову. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Законодавством України не обмежується право роботодавця самостійно скасувати наказ про звільнення працівника, якщо таке звільнення відбулося з ініціативи власника або уповноваження ним органу, а відтак скасування наказу про звільнення з роботи позивача самим відповідачем має наслідком поновлення працівника на роботі та виплату йому заробітної плати за весь час вимушеного прогулу. При розгляді даної справи суд встановив, що роботодавець, скасувавши наказ про звільнення №15-к від 09.09.2020 на підставі п.4 ч.1 статті 40 КЗпП України, сам усунув порушення трудових прав [PERSON] , а тому відсутні правові підстави для задоволення позову про поновлення позивача на роботі. Наведеного висновку не спростовують аргументи позивача про те, що такі дії є зловживанням з боку роботодавця та про те, що його належним чином відповідач не повідомляв про поновлення на роботі. Про факт поновлення позивача на роботі свідчить наданий до суду наказ відповідача про скасування оспорюваного наказу та повідомлення з Головного управління ДПС у м. Києві про прийняття [PERSON] на роботу з 10.09.2020. Суд звертає увагу на те, що в подальшому наказом ТОВ\~«Солгар Вітамін»\~№ 21-к\~від 05.11.2020\~року [PERSON] \~06.11.2020\~року звільнено\~на підставі\~п.1\~ч.1\~ст.40\~КЗпП України,\~проте такі\~дії відповідача\~не були\~предметом оскарження\~пред`явленого позову, тому суд не надає оцінку такому наказу в межах позовних вимог. Щодо стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу суд зазначає наступне. У постанові Верховного Суду України від 25 травня 2016 року в справі № 6-511цс16 та постановах Верховного Суду від 26 серпня 2020 року в справі № 501/2316/15-ц, від 22 травня 2019 року в справі № 572/2429/15-ц, зазначено, що відповідно до статті 235 КЗпП України в разі звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу працівник повинен бути поновлений на попередній роботі органом, який розглядає трудовий спір. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижчеоплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. Отже, виплата середнього заробітку проводиться за весь час вимушеного прогулу. Період вимушеного прогулу [PERSON] відсутній, оскільки позивача звільнено 09.09.2020 року, роботодавець самостійно скасував наказ про звільнення позивача та поновив його на роботі 10.09.2020 року. Відтак, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги є безпідставними та задоволенню не підлягають. На підставі\~викладеного,\~та

Outcome: dismissed