Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м.Запоріжжя з позовом до акціонерного товариства «Креді Агріколь Банк», третя особа: приватний нотаріус Запорізького міського нотаріального округу Журавльова Зоря Владленівна про визнання припиненою іпотеки на квартиру [ADDRESS] та зняття заборони відчуження. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 03.10.2007 року між ПАТ «Індустріально-експортний банк» (правонаступник AT «Креді Агріколь Банк») та [PERSON] укладено договір кредиту № 226/708975. За умовами договору банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 42700,00 американських доларів США. Для забезпечення виконання передбачених цим кредитним договором зобов`язань між [PERSON] та AT «Індустріально-експортний банк» (на даний час AT «Креді Агріколь Банк») укладено Договір іпотеки № 71 від 03.10.2007 року, предметом якого є квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , на підставі вказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Журавльвою З.В. вчинено заборону відчуження на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка накладена 03.10.2007 року та зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2020 року у справі № 2-7051/2010 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» 313984,71 гривень, які складались з заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по кредиту, заборгованості по відсоткам, простроченої заборгованості по відсоткам, простроченої заборгованості по пені, процентній ставці та комісійній винагороді. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/7108/13-ц від 19.08.2013 року замінено у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Індустріально-експортний банк» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк». 29.04.2011 року Ленінським районним судом м.Запоріжжя у справі № 2-7051/2010 виданий виконавчий лист про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Креді Акріколь Банк» заборгованості у сумі 313984,71 гривень. В ході виконавчого провадження № 60443324 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Дмитром Юрійовичем було стягнуто основний борг у сумі 290327,85 гривень, основну винагороду приватного виконавця у сумі 29032,79 гривень та витрати виконавчого провадження у сумі 4986,00 гривень. 27.10.2021 року приватним виконавцем Проценко Д.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, якою встановлено: «Сума боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження стягнуті та перераховані. Виконавчий документ виконано фактично у повному обсязі». Таким чином вбачається, що заборгованість за кредитним договором № 226/708975 від 03.10.2007 року сплачена [PERSON] у повному обсязі. 24.12.2021 року на адресу AT «Креді Агріколь Банк» було направлено заяву про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних івлисів з державних реєстрів, яку відповідач отримав 28.12.2021 року. Письмової відповіді від AT «Креді Агріколь Банк» отримано позивачем не було. Свій обов`язок щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна відповідач не виконав, враховуючи наступне: З інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема Державному реєстрі Іпотек, стосовно житлового квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що вищезазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці, запис № 5780821, підстава іпотечний договір, 1054, від 13.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Журавльовою З.В., іпотекодержатель AT «Креді Агріколь Банк», боржник [PERSON] . Також, відповідно до записів Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів - нерухомого майна щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відносно вказаного нерухомого майна наявні записи про обтяження на підставі договору пітеки від 03.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Журавльовою З.В., особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . З урахуванням викладеного, просить визнати іпотеку за договором іпотеки №71 від 03.10.2007 року, посвідченим приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Журавльовою З.В. зареєстрованого в реєстрі за № 1054, укладений між Акціонерним товариством «Індустріально-експортний банк» та [PERSON] такою, що припинена та зняти заборону відчуження на вказану квартиру шляхом вилучення записів про обтяження, стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати. Дослідивши матеріали справи та надані докази, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1\~ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. У відповідності до вимог\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст.\~81,\~83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. На підставі\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судом встановлено, що 03.10.2007 року між ПАТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є AT «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] укладено договір кредиту № 226/708975. За умовами договору банк надав [PERSON] грошові кошти у сумі 42700,00 доларів США. Для забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором між [PERSON] та AT «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є AT «Креді Агріколь Банк» укладено Договір іпотеки № 71 від 03.10.2007 року, предметом якого є квартира [ADDRESS] , на підставі вказаного договору іпотеки приватним нотаріусом Журавльвою З.В. вчинено заборону відчуження на квартиру [ADDRESS] , яка накладена 03.10.2007 року та зареєстрована в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Рішенням Ленінського районного суду м. Запоріжжя від 22.11.2010 року у справі № 2-7051/2010 стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Індустріально-експортний банк» 313984,71 гривень, які складались з заборгованості по кредиту, простроченої заборгованості по кредиту, заборгованості по відсоткам, простроченої заборгованості по відсоткам, простроченої заборгованості по пені, процентній ставці та комісійній винагороді. Ухвалою Ленінського районного суду м.Запоріжжя № 334/7108/13-ц від 19.08.2013 року замінено у виконавчому провадженні стягувача ПАТ «Індустріально-експортний банк» на правонаступника Публічне акціонерне товариство «Креді Агріколь Банк». 29.04.2011 року, на виконання рішення Ленінського районного суду м. Запоріжжя № 2-7051/2010 від 22.11.2010 року судом виданий виконавчий лист № 2-7051/10 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Креді Акріколь Банк» заборгованості у розмірі 313984,71 гривень. В ході примусового виконання рішення суду у межах виконавчого провадження № 60443324 приватним виконавцем виконавчого округу Запорізької області Проценко Д.Ю. було стягнуто основний борг у сумі 290327,85 гривень, основну винагороду приватного виконавця у сумі 29032,79 гривень та витрати виконавчого провадження у сумі 4986,00 гривень. 27.10.2021 року приватним виконавцем Проценко Д.Ю. винесено постанову про закінчення виконавчого провадження, підстава: сума боргу за виконавчим документом, основної винагороди приватного виконавця та витрат виконавчого провадження стягнуті та перераховані. Виконавчий документ виконано фактично у повному обсязі. Таким чином заборгованість за рішенням суду, яка виникла за кредитним договором № 226/708975 від 03.10.2007 року сплачена [PERSON] у повному обсязі. 24.12.2021 року позивач звернувся до AT «Креді Агріколь Банк» із заявою про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з державних реєстрів, який отриманий представником відповідача 28.12.2021 року. AT «Креді Агріколь Банк» відповіді на звернення позивачу не надав. Питання щодо зняття заборони відчуження нерухомого майна не виконав. З інформації, наявної в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, зокрема Державному реєстрі Іпотек, стосовно житлової квартири [ADDRESS] , вбачається, що вищезазначене нерухоме майно перебуває в іпотеці, запис № 5780821, підстава іпотечний договір, 1054, від 13.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Журавльовою З.В., іпотекодержатель AT «Креді Агріколь Банк», боржник [PERSON] . Також, відповідно до записів Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів - нерухомого майна щодо квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що відносно вказаного нерухомого майна наявні записи про обтяження на підставі договору пітеки від 03.10.2007 року, посвідчений приватним нотаріусом Журавльовою З.В., особа, майно якої обтяжується - [PERSON] . Стаття 41 Конституції України встановлює, що кожен має право володіти, користуватись і розпоряджатись своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Згідно ст. 316 Цивільного кодексу України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Згідно ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачене право власника майна вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною 1 ст. 509 ЦК Українивстановлено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно з ч. 1 ст. 1054 ЦК Україниза кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст.546 ЦК Українивиконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком. Договором або законом можуть бути встановлені інші види забезпечення виконання зобов`язання. За змістом частини 1 статті 575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставадавця або третьої особи. Іпотека, відповідно до ст.\~1\~Закону України\~"Про\~іпотеку" - це вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом (ст. 3Закону України "Про іпотеку"). При цьому основним зобов`язанням є зобов`язання боржника за договором позики, кредиту, купівлі-продажу, лізингу, а також інше зобов`язання, що виникає з інших підстав, виконання якого забезпечене іпотекою. За змістом ст.\~17\~цього Закону іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; визнання іпотечного договору недійсним. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Отже, за системним аналізом зазначених норм права, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. Відповідно дост.\~599\~ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону України «Про іпотеку» в разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет потеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, установлених статтею 12 Закону України «Про іпотеку». Відповідно до статті 598 ЦК України, зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом та припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених законом або договором. Під припиненням зобов`язання розуміють припинення правового зв`язку а його сторонами, звільнення їх від прав та обов`язків, що становлять зміст зобов`язання. Згідно зі статтею 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ч.3 ст.44 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. За положеннями частини першої статті 593 ЦК України припинення права іпотеки в разі належного виконання основного зобов`язання презюмується. Встановлення факту припинення основного зобов`язання належним його виконанням, є свідченням припинення додаткових (акцесорних) зобов`язань за д: говорами іпотеки. Звернення особи до суду з позовом про визнання іпотеки такою, що припинена, на підставі частини першої статті 593 ЦК України не є необхідним, проте такі вимоги можуть розглядатися судом у разі наявності відповідного спору. Отже, виходячи із загальних засад цивільного законодавства та судочинства, права особи на захист в суді порушених або невизнаних прав, рівності процесуальних прав і обов`язків сторін (статті 3, 12 - 15, 20 ЦК країни), слід дійти висновку про те, що в разі невизнання кредитором права іпотекодавця, передбаченого частиною першою статті 593 ЦК України, на припинення зобов`язання таке право підлягає захисту судом шляхом визнання його права на підставі пункту 1 частини другої статті 16 ЦК України. Таким чином, право іпотекодавця підлягає судовому захисту за його позовом шляхом визнання іпотеки такою, що припинена. Вказаний правовий висновок висловив Верховний Суд України у постанові від 04.02.2015 року у справі № 6-243цс14. Отже, за системним аналізом зазначених норм права, іпотека припиняється в разі припинення основного зобов`язання, зокрема, на підставі виконання. Представником відповідача відзиву на позов надано не було, а отже не надано жодних доказів підтвердженої заборгованості позивача за кредитним договором, а тому, суд приймає доводи позивача щодо відсутності основного зобов`язання за кредитним договором, що підтверджується постановою приватного виконавц3я Проценком Д.Ю. про закінчення виконавчого провадження ВП № 60443324. Враховуючи, що зобов`язання з виконання кредитного договору № 226/708975, укладеного між ПАТ «Індустріально-експортний банк», правонаступником якого є AT «Креді Агріколь Банк» та [PERSON] були виконані належним чином (фактичне повне погашення боргу позичальником), похідне зобов`язання у вигляді іпотеки за Договором іпотеки № 71 від 03.10.2007 року посвідченому приватним нотаріусом Журавльвою З.В., заборона № 95, також припинилось. З урахування викладеного, суд вважає, що позовні вимоги\~підлягають задоволенню. Щодо вимог про стягнення витрат на правничу допомогу суд зазначає наступне. Згідно з ч.ч.1, 2, 4, 5\~ст.\~137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч.3 ст.141 ЦПК Українипри\~вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (ст.30 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність»). Вирішуючи питання про стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на правничу допомогу, суд виходить з того, що в межах цієї справи позивач [PERSON] отримував правову допомогу адвоката Тягунової Г.В. та сплатив за це в загальній сумі 15000,00 гривень. Вказані обставини підтверджуються, договором про надання правової допомоги від 25.08.2020 року, ордером на надання правничої правової допомоги № б/н від 25.08.2020 року, попереднім орієнтовним розрахунком судових витрат, які позивач поніс та які очікує понести у зв`язку з розглядом справи від 01.02.2022 року, актом наданих послуг за договором про надання правової допомоги від 25.08.2020 року, квитанцією до прибудкового касового ордера № 5 від 26.10.2022 року на суму 15000,00 гривень. Виходячи з предмету спору, ціни позову, значення справи для сторін, критеріїв реальності адвокатських послуг та розумності їх розміру, суд відповідно до вимог ст.137 ЦПК України вважає\~необхідним стягнути з відповідача на користь позивача понесені витрати на правничу допомогу в загальному розмірі 9000,00 гривень. Відповідно до \~ст.141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992,40 гривень, що підтверджено платіжним дорученням.

Outcome: approved