Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

15.08.2022 року до суду надійшла позовна заява, у якій позивач, посилаючись на ст.ст. 181-183,192 СК України, ст.ст. 4, 12-13, 19, 27, 28, 43, 49, 76, 83, 84, 95, 170, 174, 175, 177 ЦПК України, просить зменшити розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] , на користь [PERSON] , на утримання дочки [PERSON] [INFO] у розмірі 1/5 частини. Посилаючись на те що після ухвалення рішення про стягнення аліментів з 2013 року змінились обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів. Ухвалою судді\~від 30.08.2022\~року після виконання вимог, передбачених ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами спрощеного провадження з викликом сторін. В судове засідання 26.10.2022 року сторони не з`явились. Від позивача і його представника надійшла письмова заява про розгляд справи без їх участі, у заяві зазначили, що у зв`язку з отриманням від [PERSON] , заяви про часткове визнання позову, не заперечували проти ухвалення рішення про зменшення розміру аліментів з 1/3 на 1/4 частини доходів [PERSON] . Відповідач про час і місце розгляду справи повідомлена належним чином, до суду подала клопотання про розгляд справи без її участі позовні вимоги визнала частково, згодна щоб розмір аліментів який утримується щомісячно з [PERSON] , з 1/3 частини зменшено було до 1/4 частини доходів платника аліментів. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З огляду на викладене фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Судом встановлено, що: шлюб між сторонами розірвано 28.02.2014 року Славутицьким міським судом Київської області (справа № 377/998/13-ц, яке набрало законної сили 14.03.2014). За час шлюбу у них народилася дочка [PERSON] , [INFO] , батьком якої є [PERSON] . 29 серпня 2013 року рішенням Славутицького міського суду Київської області стягнуто аліменти на утримання дочки [PERSON] , [INFO] в розмірі однієї третини заробітку (доходу) платника аліментів щомісяця, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Починаючи з 02 серпня 2013 року і до досягнення дитиною повноліття (справа №377/999/13-ц). Відповідно до копії свідоцтва про народження у позивача [PERSON] [INFO] народилася дочка від іншого шлюбу [PERSON] [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про шлюб позивач [PERSON] 24 квітня 2018 року зареєстрував шлюб з громадянкою [PERSON] , актовий запис 28. Позивач працевлаштований до ВП «Атомремонтсервіс» ДП «НАЕК «Енергоатом» отримує заробітну плату у розмірі 15 тисяч гривень. Відповідно до медичних документів позивачу у 2022 році встановлено діагноз хронічний гастрит, загострення, ГЕРХ, ерозивно-виразковий езофагіт, що вимагає від нього додаткових фінансових витрат. Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до наступного висновку. Враховуючи положення ст.ст.8 - 11 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує Закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно ч.1 ст.7 цієї Конвенції дитина реєструється зразу ж після народження і з моменту народження має право на ім`я і набуття громадянства, а також, наскільки це можливо, право знати своїх батьків і право на їх піклування. Відповідно до вимог ст.12\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ч.2 ст.51\~Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (ч.3 ст. 51 Конституції України). Статтею 180\~СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.2 ст.182\~СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ст.192\~СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з п.23 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України від\~15\~травня 2006\~року №3\~«Про застосування\~судами окремих\~норм Сімейного\~кодексу України\~при розгляді\~справи щодо\~батьківства,\~материнства та\~стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. ст. 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Як відповідач, так і позивач, в рівних частках повинні утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття, що разом із присудженою сумою аліментів забезпечить належне їх утримання. Відповідно до ч.2 ст.182 Сімейного Кодексу України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Зазначені позивачем докази свідчать про погіршення його фізичного (здоров`я) та матеріального стану, оскільки хоча він має і місце роботи, але незадовільний стан його здоров`я вимагає від позивача додаткових зусиль і матеріальних витрат на підтримання свого здоров`я, а також матеріального утримання малолітньої дитини від іншого шлюбу. Виходячи з викладеного, суд вважає, що позивачем доведено наявність підстав, передбачених ст.192 СК України, для зменшення розміру аліментів, які стягуються з нього на підставі судового рішення Славутицького міського суду Київської області на користь відповідача у розмірі 1/3 частки від всіх видів його доходів щомісяця на утримання дитини. На підставі наведеного суд дійшов висновку, що позовні вимоги позивача підлягають частковому задоволенню, необхідно стягувати з позивача аліменти у розмірі 1/4 частини від його доходу. Вказаний розмір аліментів суд вважає буде справедливим і таким, що буде забезпечувати необхідну участь батька в утриманні однієї дитини, яка проживає разом з відповідачем, і буде достатнім для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку доньки [PERSON] . За правилами ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати по оплаті судового збору. Тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені судові витрати у розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: partial