Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позовні вимоги,обґрунтовує тим, що [INFO] помер рідний дядько позивача - [PERSON] . Батько позивача, [PERSON] , був рідним братом померлого, який також помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач 22.01.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевської Т.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті дядька, але нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем пропущено 6-місячний термін з дня смерті спадкодавця на подачу заяви про прийняття спадщини, крім цього нотаріус не встановив, що заявник був зареєстрований разом з померлим на день смерті спадкодавця. Таким чином, в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2021 року нотаріус зробив висновок, що не може встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] . Позивач не міг в установлений законом термін звернутись із заявою про прийняття спадщини до нотаріальної контори, оскільки у нього існували поважні причини, а саме тривала хвороба, а тому позивач не мав можливості дотриматись цього строку. Позивач в судове засідання не з`явився, однак надав суду заяву в якій просили розглянути справу за відсутності, позовні вимоги підтримують просять задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином про слухання справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [INFO] помер рідний дядько позивача - [PERSON] . Батько позивача, [PERSON] , був рідним братом померлого, який також помер [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на його майно у вигляді квартири за адресою: [ADDRESS] . Позивач 22.01.2021 року звернувся до приватного нотаріуса Миколаївського міського нотаріального округу Свіржевської Т.Б. із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на все майно після смерті дядька, але нотаріусом було відмолено у видачі свідоцтва про право на спадщину, оскільки позивачем пропущено 6-місячний термін з дня смерті спадкодавця на подачу заяви про прийняття спадщини, крім цього нотаріус не встановив, що заявник був зареєстрований разом з померлим на день смерті спадкодавця. Таким чином, в постанові про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 22.01.2021 року нотаріус зробив висновок, що не може встановити факт прийняття спадщини спадкоємцем [PERSON] .. За правилами статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За правилами частини першої статті 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до статті 1269, частини першої статті 1270 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до статті 1272 ЦК України якщо спадкоємець протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, не подав заяву про прийняття спадщини, він вважається таким, що не прийняв її. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. (частини перша та третя статті 13 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої й апеляційної інстанцій). Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України у редакції, чинній на час розгляду справи судом першої та апеляційної інстанцій). Позивачем і відповідачем можуть бути, зокрема, фізичні і юридичні особи, а також держава (частина друга статті 48 ЦПК України). Відповідач - це особа, яка, на думку позивача, або відповідного правоуповноваженого суб`єкта, порушила, не визнала чи оспорила суб`єктивні права, свободи чи інтереси позивача. Відповідач притягається до справи у зв`язку з позовною вимогою, яка пред`являється до нього. Найчастіше під неналежними відповідачами розуміють таких відповідачів, щодо яких судом під час розгляду справи встановлено, що вони не є зобов`язаними за вимогою особами. Для правильного вирішення питання щодо визнання відповідача неналежним недостатньо встановити відсутність у нього обов`язку відповідати за даним позовом. Установлення цієї умови - підстава для ухвалення судового рішення про відмову в позові. Щоб визнати відповідача неналежним, крім названої умови, суд повинен мати дані про те, що обов`язок відповідати за позовом покладено на іншу особу. Про неналежного відповідача можна говорити тільки в тому випадку, коли суд може вказати особу, що повинна виконати вимогу позивача, - належного відповідача. Таким чином, неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. Особа, яка не прийняла спадщину в установлений законом строк, може звернутися до суду з позовною заявою про визначення додаткового строку для прийняття спадщини відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК Зазначене положення застосовується до спадкоємців, в яких право на спадкування виникло з набранням чинності зазначеним Кодексом. Суди відкривають провадження в такій справі у разі відсутності письмової згоди спадкоємців, які прийняли спадщину (частина друга статті 1272 ЦК), а також за відсутності інших спадкоємців, які могли б дати письмову згоду на подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Відповідачами у такій справі є спадкоємці, які прийняли спадщину. При відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Позивач у цій справі клопотань про заміну первісного відповідача належним відповідачем чи про залучення до участі у справі іншої особи як співвідповідача не заявляв. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Предметом спору у цій справі є визначення додаткового строку для прийняття спадщини, а тому відповідачами у справі мають бути спадкоємці, які прийняли спадщину, а при відсутності інших спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття відповідачами є територіальні громади в особі відповідних органів місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини. Установивши, що після смерті [PERSON] 12.06.2019 [INFO] у встановлений законом шестимісячний строк для прийняття спадщини, до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини звернулись - [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які до розгляду цієї справи не долучені, оскільки Територіальної громади м. Миколаєва в особі Миколаївської міської ради у цьому випадку як орган місцевого самоврядування не є належним відповідачем у справі. Належними відповідачами у цій справі є [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які своєчасно звернулися до нотаріальної контори із заявою про прийняття спадщини. Враховуючи те, що позов у цій справі пред`явлений до неналежного відповідача то суд повинен ухвалити рішення, яким у задоволенні позову відмовити. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed