Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з цим позовом та вказала, що на підставі Державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 094776, виданого 04 квітня 2005 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, їй належить земельна ділянка площею 7,2389 га, кадастровий номер 1222084000:01:001:0092, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Маломихайлівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. 04 вересня 2012 року між сторонами укладений договір оренди земельної ділянки № 5 строком на 49 років, який зареєстрований 29 грудня 2012 року. Відповідно до витягу № НВ-9902957072021 від 15 грудня 2021 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку орендарем є Фермерське господарство "КОЛОС РІС". Позивачка вважає, що вищезазначений договір оренди земельної ділянки підлягає припиненню шляхом його дострокового розірвання, оскільки відповідач в порушення вимог, передбачених п. 9 вказаного Договору, починаючи з 2013 року по цей час не вносив їй орендну плату в розмірах, передбачених п. 9 цього Договору; в порушення п. 11 Договору відповідач не вносив позивачці орендну плату у визначені терміни, а саме з 30 липня до 31 грудня кожного року. З урахуванням наведеного позивачка звернулась до суду з цим позовом і просить стягнути на її користь з Фермерського господарства "КОЛОС РІС" 30345,79 грн. заборгованості по договору оренди земельної ділянки від 04 вересня 2012 року № 5 з 2013 року по 2021 рік включно, розірвати Договір, укладений 04 вересня 2012 року за № 5 між орендодавцем [PERSON] та орендарем Фермерським господарством "КОЛОС РІС" оренди призначеної для ведення товарного сільськогосподарського виробництва земельної ділянки площею 7,2389 га, кадастровий номер 1222084000:01:001:0092. Крім того позивачка просить стягнути з відповідача на свою користь 5608, 00 гривень судових витрат. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, письмово повідомив суду просьбу вирішити справу за його відсутності. Суд дослідивши письмові докази у справі вважає, що позовні вимоги позивачки не можуть бути задоволеними. Судом встановлено наступне. \~ \~ \~ \~Позивачці на підставі Державного акта про право приватної власності на земельну ділянку серії ДП № 094776, виданого 04 квітня 2005 року Криничанською районною державною адміністрацією Дніпропетровської області, належить земельна ділянка площею 7,2389 га, кадастровий номер 1222084000:01:001:0092, цільове призначення якої для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Маломихайлівської сільської ради Криничанського району Дніпропетровської області. Відповідно до ч. 1\~ст. 2 Закону України "Про оренду землі", відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються\~Земельним кодексом України,\~Цивільним кодексом України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. Право власності на земельну ділянку, а також право користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав (\~ст. 125 ЗК України). Частиною 1\~ст. 13 ЦПК України, передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. 04 вересня 2012 року між орендодавцем [PERSON] та орендатором Фермерським господарством "КОЛОС РІС", укладений договір оренди земельної ділянки № 5, строком на 49 років, який зареєстрований 29 грудня 2012 року. Відповідно до витягу № НВ-9902957072021 від 15 грудня 2021 року з Державного земельного кадастру про земельну ділянку орендарем є Фермерське господарство "КОЛОС РІС". Згідно із ч. 1\~ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч. 1\~ст. 627 ЦК України). За ч. 2\~ст. 792 ЦК України\~відносини щодо найму (оренди) земельної ділянки регулюються Законом, зокрема\~Земельним Кодексом\~\~України,\~Законом України "Про оренду землі". Статтею 1 Закону України "Про оренду землі"\~визначено, що оренда землі це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Згідно з ч. 4\~ст. 124 ЗК України\~передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Підставою для укладення договору оренди може бути цивільно-правовий договір про відчуження права оренди. Згідно\~ст. 125 ЗК України\~право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Відповідно до абз. 1 ч. 1\~ст. 792 ЦК України,\~ст. 13 Закону України "Про оренду землі"\~за договором оренди землі орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Відповідно до приписів п. 3 ч. 1 ст.\~395, ст.\~407 ЦК України,\~ст. 102-1 ЗК України\~право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) є речовим правом на чуже майно, яке надає землекористувачу право користуватися чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Відповідно до ч. 6\~ст. 93 ЗК України\~орендована земельна ділянка або її частина може передаватися у володіння та користування іншій особі лише орендарем, лише за згодою орендодавця і лише на праві суборенди (крім випадків, визначених законом). Відповідно до\~ст. 31 Закону України "Про оренду землі"\~договір оренди землі припиняється в разі: закінчення строку, на який його було укладено; викупу земельної ділянки для суспільних потреб та примусового відчуження земельної ділянки з мотивів суспільної необхідності в порядку, встановленому законом; поєднання в одній особі власника земельної ділянки та орендаря; смерті фізичної особи-орендаря, засудження його до позбавлення волі та відмови осіб, зазначених у\~ст. 7 цього Закону, від виконання укладеного договору оренди земельної ділянки; ліквідації юридичної особи-орендаря; відчуження права оренди земельної ділянки заставодержателем; набуття права власності на житловий будинок, будівлю або споруду, що розташовані на орендованій іншою особою земельній ділянці; припинення дії договору, укладеного в рамках державно-приватного партнерства (щодо договорів оренди землі, укладених у рамках такого партнерства). Договір оренди землі припиняється також в інших випадках, передбачених законом. Договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. Особа, яка набула право власності на земельну ділянку, що перебуває в оренді, протягом одного місяця з дня державної реєстрації права власності на неї зобов`язана повідомити про це орендаря в порядку, визначеному\~ст. 148-1 Земельного кодексу України. Відповідно до вимог\~ст. 27 Закону України "Про оренду землі"\~орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. За змістом ч. 1\~ст. 32 Закону України "Про оренду землі", на вимогу однієї із сторін договір оренди землі може бути достроково розірваний за рішенням суду в разі невиконання сторонами обов`язків, передбачених статтями\~24\~і\~25\~цього\~Закону\~та умовами договору, в разі випадкового знищення чи пошкодження об`єкта оренди, яке істотно перешкоджає передбаченому договором використанню земельної ділянки, а також на підставах, визначених\~Земельним кодексом України\~та іншими законами України. Способи захисту цивільних прав та інтересів визначені\~ст.16 ЦК України, якими зокрема\~\~може бути\~\~визнання правочину недійсним та\~\~припинення правовідношення. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 13 Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі, навіть якщо таке порушення було вчинене особами, які здійснювали свої офіційні повноваження. Тому позивачка вправі звернутись до суду з позовом про захист порушеного права коли в будь який час після такого порушення, а обов`язку звертання до суду з позовом про захист порушеного права в певний період законодавство не передбачає і позивачка скористалась цим правом саме у грудні 2021 року, як вважала та за потрібне. Згідно ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Підставою розірвання договору оренди позивачка вказує невиконання відповідачем обов`язку по сплаті орендної плати з часу укладення договору по час звернення до суду з цим позовом. Але позивачка не надала письмових чи інших доказів такого невиконання, \~ \~ \~ \~Вказані обставини дають суду підставу вважати не встановленим факт порушення відповідачем продовж 2013 - 2021 років передбаченого п.9 та п. 11 укладеного між сторонами 04 вересня 2012 року за № 5 договору оренди земельної ділянки обов`язку відповідача стосовно своєчасної виплати орендної плати, тобто не доведеним факт порушення відповідачем вимог ст. 526 ЦК України, що обумовлює висновок суду про відсутність можливості задоволення позовних вимог, що згідно ст. 141 ЦПК України покладає на позивачку обов`язок по сплаті судових витрат. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~На підставі викладеного,

Outcome: dismissed