Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду із заявою про визнання недієздатною його бабусі [PERSON] , [INFO] , встановлення над нею опіки та призначення його опікуном, посилаючись на те, що вона є особою непрацездатного віку та внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та керувати ними, тому потребує постійного стороннього догляду. У зв`язку із наведеним просить заяву задовольнити. В судовому засіданні представник заявника [PERSON] заяву підтримав та просив її задовольнити. Представник заінтересованої особи Управління соціальної\~політики Тернопільської\~міської радив судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Розглянувши справу, суд вважає, що заява до задоволення не підлягає з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] є бабою [PERSON] , що підтверджується відповідними свідоцтвами про народження заявника та його батька. Згідно довідки №149 виданої 22.03.2022 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики сімейної медицини №2, [PERSON] , 1932 року народження, знаходилася на амбулаторному лікуванні з приводу діагнозу: змішана енцефалопатія ІІІ ст. з вираженим аміностатичним синдромом, порушенням функції ходи та самообслуговування, когнітивними розладами. ІХС. Кардіосклероз атеросклеротичний з гіпертонією СН ІІ А. 22.03.2022 Комунальним некомерційним підприємством «Центр первинної медико-санітарної допомоги» Амбулаторія загальної практики сімейної медицини №2 складено висновок №1408/5 про наявність когнітивних порушень у громадян похилого віку, унаслідок яких вони потребують надання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі, згідно якого [PERSON] , [INFO] , рекомендовано отримання соціальної послуги з догляду на непрофесійній основі від фізичної особи. Висновок дійсний до 22.03.2023 та надається для одержання компенсації фізичною особою, яка надає соціальні послуги з догляду на непрофесійній основі. Відповідно до висновку судово-психіатричної експертизи №290 від 26.07.2022, проведеної на виконання ухвали суду від 02.06.2022, [PERSON] на теперішній час виявляє ознаки психічних розладів внаслідок дисфункції головного мозку, психоорганічний синдром з помірно вираженими когнітивними розладами, тому вона не може в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати ними. Стаття 3\~Закону України\~«Про психіатричну\~допомогу» визначає презумпцію психічного здоров`я. Кожна особа вважається такою, яка не має психічного розладу, доки наявність такого розладу не буде встановлено на підставах та в порядку, передбачених цим Законом та іншими законами України. Згідно\~статті 39 ЦК України, фізична особа може бути судом визнана недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. У постанові Верховного Суду України від 19 жовтня 2016 року у справі № 6-384цс16 зроблено висновок, що «за положеннями частини першої статті 39\~ЦК України фізична особа може бути визнана судом недієздатною, якщо вона внаслідок хронічного, стійкого психічного розладу не здатна усвідомлювати значення своїх дій та (або) керувати ними. При цьому зміст цієї норми слід тлумачити таким чином, що суд має право, але не зобов`язаний визнати фізичну особу недієздатною. Частиною другою статті 39\~ЦК України встановлено, що порядок визнання фізичної особи недієздатною встановлюється ЦПК України. Відповідно до статті 239\~ЦПК України суд за наявності достатніх даних про психічний розлад здоров`я фізичної особи призначає для встановлення її психічного стану судово-психіатричну експертизу. Метою проведення судово-психіатричної експертизи є з`ясування наявності чи відсутності психічного розладу, здатного вплинути на усвідомлення особою своїх дій та керування ними. Висновок про недієздатність фізичної особи слід робити, перш за все, на основі доказів, які свідчать про внутрішній, психічний стан особи в сукупності за умови, що особа страждає саме хронічним, стійким психічним розладом, внаслідок чого у особи виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними, і в основу рішення суду про визнання особи недієздатною не може покладатися висновок експертизи, який ґрунтується на припущеннях. Отже, при проведенні експертизи щодо наявності в особи хронічного, стійкого психічного розладу експерт повинен дослідити стан психічного здоров`я особи протягом певного часу, пославшись на медичні документи, їх аналіз та особисте дослідження особи, зробити висновок щодо наявності в особи саме стійкого, хронічного психічного розладу, визначити час, з якого в особи виникло таке захворювання, встановити чи повністю особа не здатна внаслідок цього захворювання усвідомлювати свої дії та керувати ними. Відтак, з зазначених питань висновок експерта повинен бути повним та категоричним, та не має допускати іншого розуміння змісту, ніж зазначений». Відповідно до положень частини 1 статті 81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 76\~ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина 1 статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин 1, 2 статті 89\~ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Висновок судово-психіатричної експертизи №290 від 26.07.2022 не містить категоричного висновку щодо наявності в [PERSON] саме хронічного, стійкого психічного розладу, внаслідок чого вона не здатна усвідомлювати свої дії та керувати ними, натомість зазначено, що [PERSON] «не може в повній мірі розуміти значення своїх дій та керувати». Подані до суду медичні документи не свідчать, що у [PERSON] виникає абсолютна неспроможність розуміти значення своїх дій та (або) керувати ними. Інші докази, які б підтверджували доводи заявника у матеріалах справи відсутні. Виходячи з вищенаведеного, матеріали справи не дають підстав для достовірного встановлення тієї обставини, що [PERSON] хворіє на психічну хворобу і внаслідок цього вона не розуміє значення своїх дій та не може керувати ними, що є підставою для визнання особи недієздатною. Тому суд, встановивши фактичні обставини справи, що мають істотне значення для її вирішення, з урахуванням наданих сторонами доказів, висновку судової-психіатричної експертизи дійшов висновку про відсутність достатніх підстав для визнання [PERSON] недієздатною. При цьому, враховуючи, що суд відмовляє у задоволенні вимог заяви [PERSON] про визнання його баби [PERSON] недієздатною, вимоги заяви про встановлення опіки над [PERSON] та призначення її опікуном онука [PERSON] також до задоволення не підлягають, оскільки опіка встановлюється над особами, які визнані недієздатними.

Outcome: dismissed