Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] , в особі представника - адвоката Коневалик А.В., звернувся до суду з даним позовом, посилаючись на те, що 18 березня 2021 року о 11 годині 20 хв. на 211 км. автомобільної дороги Р-24 «Татарів - Косів - Коломия - Борщів - Кам`янець-Подільський», неподалік с.Верхняківці Борщівської ТГ Чортківського району, водій [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, керуючи автомобілем «Volkswagen Sharan», д.н.з. [NUMBER] та рухаючись у напрямку м.Борщів, виїхав на смугу зустрічного руху, де допустив зіткнення з автомобілем «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] , який під керуванням [PERSON] рухався у зустрічному напрямку. Внаслідок ДТП, водій [PERSON] та пасажири автомобіля «Citroen Jumpy» [PERSON] та [PERSON] загинули, а водій [PERSON] отримав тілесні ушкодження. У зв`язку з тим, що цивільно-правова відповідальність водія автомобіля «Citroen Jumpy», д.н.з. [NUMBER] , на момент дорожньо-транспортної пригоди була застрахована в ПАТ «Страхова група «ТАС» згідно з полісом АР7953264, мати позивача [PERSON] , як дружина загиблого [PERSON] , та як законний представник двох неповнолітніх дітей загиблого, 31 березня 2021 року звернулась до відповідача з повідомленням про дорожньо-транспортну пригоду і заявами про виплату відшкодування пов`язаного із втратою годувальника, яке належить неповнолітнім дітям загиблого та моральної шкоди. Однак виплату відшкодування здійснено не було. Пунктом 27.3. статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно -правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" встановлено, що страховик відшкодовує моральну шкоду, заподіяну смертю фізичної особи, її чоловіку (дружині), батькам (усиновлювачам) та дітям (усиновленим). Загальний розмір такого страхового відшкодування (регламентної виплати) цим особам стосовно одного померлого становить 12 мінімальних заробітних плат у місячному розмірі, встановлених законодавством на день настання страхового випадку, і виплачується рівними частинами. Поряд з тим зазначив, що дорожньо-транспортна пригода сталася 18 березня 2021 року, розмір мінімальної заробітної плати на той момент становив 6000 гривень, тому загальний розмір моральної шкоди, що підлягає відшкодуванню становить 72000 гривень. Крім того, зазначив, що правом отримання даного відшкодування володіє він, дружина загиблого, неповнолітня дочка, а також і мати загиблого - [PERSON] а, а тому, йому, як сину загиблого, належить ј від загального розміру страхового відшкодування моральної шкоди, а саме в розмірі 18000 грн. Також позивач зазначив, що на момент настання дорожньо-транспортної пригоди і загибелі його батька [PERSON] , він та його сестра [PERSON] були неповнолітніми, і відповідно до пункту 27.2 статті 27 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" вони мають право на отримання відшкодування шкоди, пов`язаної з втратою годувальника, в загальному розмірі 216000 гривень (6000 х 36 = 216000), при цьому мають право на таке в рівних частках, а саме в розмірі по 108000 гривень. А тому, позивач просив суд стягнути з відповідача на його користь 108000 грн., як відшкодування пов`язане з втратою годувальника, 18000 грн., як відшкодування пов`язане з заподіянням йому моральної шкоди, а також понесені ним витрати на правничу допомогу в розмірі 21000 грн. Ухвалою Борщівського районного суду Тернопільської області від 16 вересня 2022 року відкрито провадження у даній справі та постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін та запропоновано відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня одержання копії ухвали надіслати відзив на позовну заяву. 03.10.2022 відповідач подав до суду відзив на позов, у якому просив відмовити в задоволенні позовних вимог повністю, посилаючись на те, що цивільно-правова відповідальність водія транспортного засобу «Сітроен», д.н.з. [NUMBER] на момент ДТП, яка є підставою позову була застрахована відповідачем згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР7953264, порядок і умови виплати страхового відшкодування за яким регулюються Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (далі - Закон № 1961-IV). Згідно ст.6 Закону № 1961-IV страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону № 1961-IV у разі настання страхового випадку, страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до п. 33-1.1. статті 33-1 Закону № 1961-IV особа, яка має право на отримання відшкодування (потерпілий), зобов`язані сприяти страховику та МТСБУ в розслідуванні причин та обставин дорожньо-транспортної пригоди, а саме: надати для огляду належний їй транспортний засіб або інше пошкоджене майно, повідомити страховика про всі відомі їй обставини та надати для огляду та копіювання наявні у неї документи щодо цієї дорожньо-транспортної пригоди протягом семи робочих днів з дня отримання нею відповідної інформації або документа. Якщо зазначені особи з поважних причин не мали змоги виконати ці дії, вони мають підтвердити це документально. Згідно п. 35.1 статті 35 Закону №1961-IV для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на отримання відшкодування, протягом 30 днів з дня подання повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду подає страховику заяву про страхове відшкодування та документи відповідно до п.35.2. Відповідно до п.36.2. ст.36 Закону № 1961-ІV страховик (МТСБУ) протягом 15 днів з дня узгодження ним розміру страхового відшкодування з особою, яка має право на отримання відшкодування, за наявності документів, зазначених у статті 35 цього Закону, повідомлення про дорожньо-транспортну пригоду, але не пізніш як через 90 днів з дня отримання заяви про страхове відшкодування зобов`язаний: у разі визнання ним вимог заявника обґрунтованими - прийняти рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та виплатити його; у разі невизнання майнових вимог заявника або з підстав, визначених статтями 32 та/або 37 цього Закону - прийняти вмотивоване рішення про відмову у здійсненні страхового відшкодування (регламентної виплати). Якщо дорожньо-транспортна пригода розглядається в цивільній, господарській або кримінальній справі, перебіг цього строку припиняється до дати, коли страховику стало відомо про набрання рішенням у такій справі законної сили. У разі якщо заява про здійснення страхового відшкодування чи інші документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати), подані з порушенням строку, встановленого цим Законом, строк прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування (регламентної виплати) та його виплату збільшується на кількість днів такого прострочення. Позивач в порушення ст. 33-1 та ст. 35 Закону № 1961-IV, не надав страховику всі документи, необхідні для прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування, також не надав документального підтвердження того, що по справі спірного ДТП завершене провадження та прийняте рішення набрало законної сили. За обставин даної справи, кримінальне розслідування за фактом спірного ДТП ще триває та особу винну у скоєному ДТП не встановлено. Відповідач відповідно до положень п.36.2. ст.36 Закону № 1961-IV повідомив позивача про неможливість прийняття рішення по справі та про призупинення перебігу строку прийняття рішення про здійснення страхового відшкодування та виплати його до моменту отримання страховиком рішення в кримінальному провадженні, яке набрало законної сили. Також повідомлено, що при наданні рішення, яке вступило в законну силу, розгляд справи страховиком буде відновлено і по справі буде прийнято відповідне рішення. Відповідач не відмовляв позивачу у виплаті страхового відшкодування, а лише призупинив строк здійснення виплати страхового відшкодування до отримання документу щодо встановлення винної особи, яке набрало законної сили. Зазначає також, що у спірних правовідносинах ЦК України є загальним нормативно-правовим актом, а Закон № 1961-IV є спеціальним нормативно-правовим актом. При розбіжності між загальним і спеціальним нормативно-правовим актом перевага надається спеціальному, якщо він не скасований виданим пізніше загальним актом. Закон № 1961-IV визначає спеціальні до ЦК України строки виплати страхових відшкодувань у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а тому саме спеціальний закон підлягає застосуванню при відшкодуванні страховиком шкоди, заподіяної смертю особи при експлуатації наземних транспортних засобів. Відсутність інформації про набрання законної сили рішення у кримінальній справі щодо спірного ДТП зумовлює припинення перебігу строку прийняття страховиком рішення про виплату або відмову у виплаті страхового відшкодування, тобто на момент розгляду даної справи позбавляє обов`язку страхову компанію провести страхову виплату. На підставі вищевикладеного, відповідач правомірно повідомив позивача про неможливість прийняття рішення по справі до моменту набрання рішення в кримінальному провадженні законної сили, що свідчить про відсутність вини відповідача у несвоєчасній виплаті страхового відшкодування. Згідно п. 23.1 ст. 23 Закону № 1961-IV шкодою, заподіяною життю та здоров`ю потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, є, зокрема, шкода, пов`язана із смертю потерпілого. Статтею 27 Закону № 1961-IV визначено порядок здійснення та розміри страхових виплат за шкоду, пов`язану зі смертю потерпілого. Згідно п.27.1 ст. 27 Закону № 1961-IV страхове відшкодування (регламентна виплата) виплачується, якщо смерть потерпілого внаслідок дорожньо-транспортної пригоди настала протягом одного року після дорожньо-транспортної пригоди та прямим наслідком цієї дорожньо-транспортної пригоди. Для вирішення питання чи є смерть потерпілого прямим наслідком спірної ДТП виникає потреба у спеціальних знаннях, які інші засоби доказування замінити не можуть. Відповідач заперечує вказані обставини, тому ці обставини мають бути доведені і позивачем у порядку передбаченому ст.81, п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України належними та допустимими доказами. Позивач у своїй позовній заяві викладає лише позовні вимоги, але не зазначає доказів, що підтверджують кожну обставину, на яку посилається, чим порушує п.5 ч.3 ст. 175 ЦПК України. Згідно ч.6 ст.82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Таким чином, оскільки факти, встановлені під час розгляду кримінальної справи, щодо наявності чи відсутності вини водія, цивільно-правова відповідальність якого застрахована відповідачем, у скоєнні спірної ДТП, та настання смерті потерпілої особи внаслідок вказаної ДТП в тому числі буде залежати наявність або відсутність обставин, що є підставами для задоволення або відмови в задоволенні позовних вимог у даній справі. На підставі вищевикладеного, звернення позивача до суду є передчасним, оскільки відповідач не відмовляв у виплаті страхового відшкодування, а лише зупинив її до отримання судового рішення по кримінальному провадженні. Надані позивачем докази не замінюють собою вирок суду у кримінальному провадженні або ухвалу про закриття кримінального провадження. На підставі вищевикладеного відсутні підстави стягнення з відповідача страхового відшкодування на користь позивача згідно Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у зв`язку з відсутністю вироку суду в кримінальному провадженні або ухвали про закриття кримінального провадження, які набрали законної сили та вказували, що смерть потерпілого є прямим наслідком спірної ДТП. Також зазначив, що 13.07.2020 між AT «СГ «ТАС» (приватне) та [PERSON] був укладений договір страхування у формі Полісу обов`язкового страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 79531 згідно якого AT «СГ «ТАС» (приватне) взяло на себе зобов`язання в разі настання страхового випадку здійснити виплату страхового відшкодування в межах страхової суми за шкоду заподіяну життю, що становить 260000 грн в розмірі та порядку, передбаченому ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, а саме витрати поховання, моральну шкоду, та шкода у зв`язку з втратою годувальника, в разі, якщо померлий був годувальником, але не більше 260000 грн. на одного померлого. Згідно п. 22.1. ст.22 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів «У разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи». Згідно п. 9.1. ст. 9 ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування». Згідно п. 4 Полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № АР 7953264 «Страхова сума за шкоду заподіяну життю та здоров`ю становить 260 000 грн.». Таким чином, згідно законодавства, страхова сума 260000 грн на одного померлого є максимальною сумою страхового відшкодування, яке виплачується в розмірі та порядку, передбаченому ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". Відповідно до рішення Борщівського районного суду Тернопільської області від 23.12.2021 року по справі № 594/1441/21 та 594/1442/21, з AT «СТ «ТАС» (приватне) стягнуто на користь [PERSON] 18000 грн та на користь [PERSON] 18000 грн. та [PERSON] яка діє в інтересах неповнолітньої [PERSON] 126000 грн., а загалом 162000 грн. Таким чином, залишок по ліміту згідно Полісу № АР 7953264 складає 98000 грн. (260000-162000), а тому вимога, щодо стягнення 126000 грн. є безпідставною та необгрунтованою, яка суперечить нормам чинного законодавства України, зокрема спеціального ЗУ "Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів". За відсутності підстав для задоволення позовних вимог про стягнення страхового відшкодування, відсутні також і підстави для задоволення інших позовних вимог. Сума витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 21000 грн., визначена всупереч приписів ч.ч. 2, 4 ст. 137 та ч.ч. 3, 8 ст. 141 ЦПК України, вимоги про стягнення витрат на правову допомогу не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру, а тому просив суд вважати це клопотанням про зменшення розміру витрат на правничу допомогу. Окрім того, подав клопотання про зупинення провадження у справі до набрання судовим рішенням (вироком) законної сили у кримінальному провадженні №120212100000000128. 29.09.2022 представником позивача подано відповідь на відзив, у якому останній зазначив, що відповідно до п. 36.1. ст. 36 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" зазначено - страховик (у випадках, передбачених статтею 41 цього Закону, - МТСБУ),

Outcome: approved