Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

До Франківського районного суду м.Львова надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] та [PERSON] про визнання таким, що втратив право на користування житловим приміщенням. Короткий зміст заяв по суті справи. Аргументи учасників справи. [PERSON] звернувся в суд з позовною заявою, в якій просить визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житлом - квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивує тим, що є власником зазначеної квартири, яку придбав на підставі договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2021 року. У квартирі зареєстровані відповідачі. Згідно п.10 укладеного ним договору купівлі-продажу продавець підтвердив, що у відчуженій квартирі треті особи не зареєстровані та не проживають, при цього продавець зобов`язується зняти з реєстрації третіх осіб до 01.10.2021 року. Проте відповідачі продовжують бути зареєстровані в кв. [ADDRESS] . Також пояснив, що відповідачі не несуть жодних витрат на утримання квартири, не оплачують комунальних послуг, їхні речі в квартирі відсутні. Зазначив, що реєстрація відповідачів в даній квартирі порушує його права, як власника, володіти, користуватися та розпоряджатися квартирою, на підставі чого просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житлом. 15.08.2022 року та повторно 12.10.2022 року представник відповідачів адвокат Павлюк О.В. подала заяви відповідачів, в яких вони зазначили, що більше 10 років проживають за межами України та не користуються квартирою [ADDRESS] , заявлені позовні вимоги підтримують в повному обсязі. При, цьому підтвердили, що наслідки, передбачені ст.206 ЦПК України зрозумілі. Процесуальні дії у справі. Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова [PERSON] від 22.12.2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Франківського районного суду м.Львова Дзеньдзюри С.М. від 10.02.2022 року відкрито провадження та вирішено розгляд справи проводити у порядку спрощеного позовного провадження. На підставі розпорядження в.о.керівника апарату Турчак М. №53/р від 22.06.2022 року у зв`язку з увільненням судді [PERSON] від виконання обов`язків з 09.03.2022 року у зв`язків з укладенням контракту про проходження служби у військовому резерві ЗСУ (наказ №44/к від 04.03.2022 року)на виконання рішення зборів суддів №3 від 17.06.2022 року та подання помічника судді Максимович М.М. №62/22 від 21.06.2022 року здійснено повторний автоматизований розподіл судової справи. Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22.06.2022 року справу передано в провадження судді Гладишевої Х.В. Розгляд справи призначено на 22.09.2022 року. 22.09.2022 року у зв`язку з перебуванням судді Франківського районного суду м.Львова у відпустці розгляд справи відкладено на 12.10.2022 року. Ухвалою Франківського районного суду м.Львова від 12.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.00 год. 09.11.2022\~року. 09.11.2022\~рокув судове засідання представник позивача адвокат Старко Н.Р. не з`явився, подав клопотання проводити розгляд справи у його відсутність. Відповідачі в судові засідання не з`являлися, про причини неявки не повідомили. Однак представник відповідачів адвокат Павлюк О.В. подала заяву про розгляд справи за її відсутності, при цьому долучила заяви відповідачів [PERSON] та [PERSON] в яких вони позовні вимоги визнали та просили проводити розгляд справи за їхньої відсутності. Відповідно до ч.2 ст.247\~ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи, встановлені судом. Судом встановлено, що квартира [ADDRESS] належить на праві власності позивачу [PERSON] , що підтверджується договором купівлі-продажу квартири від 21.09.2021 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек,Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна щодо об`єкта нерухоме майно №288299474 від 03.12.2021 року. Із п.10 договору купівлі-продажу квартири від 21.09.2021 року вбачається, що продавець ( [PERSON] ) підтвердила, що у відчужуваній квартирі зареєстровані треті особи та не проживають, зобов`язуються зняти з реєстрації третіх осіб до 01.10.2021 року та передати покупцю ( [PERSON] ) квартиру в належному стані, шляхомвручення ключів від квартири, технічних документів, докуцментів з оплвати комунальних послуг, а також інших документів, які стосуються експлуатації і утримакння придбаної квартри до 24.09.2021 року. Згідно акту, складеного комісією в складі майстрів ЛКП «Вулецьке» №342 від 08.09.2021 року зі слів [PERSON] , яка зареєстрована та проживає на [ADDRESS] , її сини [PERSON] та [PERSON] , які зареєстровані за даною адресою, але фактично не проживають з 2011 року. Із відповіді Франківської районної адміністрації Львівської міської ради №35-вих-97359 від 23.10.2021 року вбачається, що згідно з відомостями Реєстру територіальної громади м.Львова станом на 21.10.2021 року за адресою: [ADDRESS] зареєстровано 2 особи. Як вбачається із заяв [PERSON] та [PERSON] вони позовні вимоги визнали, при цьому зазначили, що більше 10 років проживають за межами України та не користуються квартирою [ADDRESS] . Норми права, які підлягають застосуванню при вирішенні спору. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3 ст.12\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ст.\~13\~ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень статті 47 Конституції України\~кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Відповідно до ч.2 ст.386 Цивільного кодексу України, власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Відповідно до ч.1 ст.401 ЦК України право користування чужим майном (сервітут) може бути встановлене щодо земельної ділянки, інших природних ресурсів (земельний сервітут) або іншого нерухомого майна для задоволення потреб інших осіб, які не можуть бути задоволені іншим способом Згідно ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Сервітут може бути встановлений договором, законом, заповітом або рішенням суду. У разі недосягнення домовленості про встановлення сервітуту та про його умови спір вирішується судом за позовом особи, яка вимагає встановлення сервітуту (ч. 1, ч. 3 ст. 402 ЦК України). Сервітутне правовідношення виникає в силу закону згідно з ч.1 ст.402 Цивільного кодексу України за наявності факту проживання особи разом із власником обтяженого сервітутом житла та спільне з ним користування цим житлом. У ЦК України право членів сім`ї власника житла на користування ним визнається сервітутним правом. Це право є особистим сервітутом, оскільки виникає в інтересах певної особи - члена сім`ї власника житла. Таким чином, суб`єктами даного сервітутного правовідношення є, з одного боку, власник житла, а з іншого - член його сім`ї. Згідно з положеннями ЖК України до членів сім`ї власника житлового приміщення віднесено дружину (чоловіка) власника житла (якщо стосовно цього житла у подружжя не виникло право спільної власності), їх дітей та батьків, а також інших осіб, якщо вони постійно проживають спільно з власником житла та ведуть з ним спільне господарство (ч.2 ст.64, ч.3 ст.156 ЖК України). Об`єктом цього сервітуту є право обмеженого користування частиною житлового приміщення, визначеною власником житла. Відповідно до ст.\~81\~ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Своїми процесуальними правами сторони розпорядились на власний розсуд. Відповідно до ст.\~263\~ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно ст. 206 ЦПК України, відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Мотиви, з яких виходить суд при ухваленні рішення. Оскільки відповідачі [PERSON] та [PERSON] відсутні за місцем своєї реєстрації на [ADDRESS] і не проживають в цьому житлі понад один рік, враховуючи визнання ними позовних вимог та факту не проживання у квартирі понад 10 років, відтак [PERSON] та [PERSON] слід визнати такими, що втратили право користування житлом квартирою [ADDRESS] . Розподіл судових витрат між сторонами. У відповідності до вимог ст.ст.141, 142 ЦПК України, оскільки відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, тому позивачу слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, що були сплачені ним при подачі позову до суду, тобто 454 грн. та стягнути з відповідачів в солідарному порядку на користь позивача решту суми сплаченого судового збору у розмірі 454 грн. (по 227 грн. з кожного).

Outcome: approved