Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

08 грудня 2021 року представник позивача, який діє в інтересах фізичної особи-підприємця\~« [PERSON] »,звернувся до суду в з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача завдані збитки в порядку регресу у розмірі 132990,22 грн., витрати по сплаченому судовому збору в розмірі 1384,38 грн., витрати на правову допомогу в розмірі 22848,80 грн. Позов мотивовано тим, що між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 9004910-02-19-01 від 28.10.2019 року, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] ». У відповідності до умов даного договору ПрАТ «СК «ВУСО» взяло на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку сплатити на користь страхувальника страхове відшкодування. 14 грудня 2019 року о 18 год. 27 хв. На автодорозі Н-07 на 66 км мала місце дорожньо-транспортна пригода за участю транспортного засобу ЗАЗ 110307, н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] та автомобіля «Faw B30», д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням [PERSON] . В результаті вищевказаної дорожньо-транспортної пригоди було пошкоджено транспортний засіб «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] », що підтверджується постановою Роменського міськрайонного суду Сумської області від 08 січня 2020 року по справі № 585/17/20. Своїми діями [PERSON] вчинив адміністративне правопорушення, передбачене ст. 124 КУпАП. Потерпіла особа від вищезазначеної ДТП [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» із заявою на виплату страхового відшкодування. Згідно розрахунку-фактури № S8100014989 від 13.01.2020 р. загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Faw B30», д.н.з. « [NUMBER] », склала 241385,31 грн. Виконуючи взяті на себе зобов`язання по Договору № 9004910-02-19-01 від 28.10.2019 р., на підставі страхового акту, на виконання вимог ст. 27 ЗУ «Про страхування» та ст. 993 ЦК України співробітниками ПрАТ «СК «ВУСО» було проведено розрахунок суми страхового відшкодування та здійснено виплату страхового відшкодування на користь потерпілої особи у сумі 230990,22 грн. що підтверджується платіжними дорученнями про виплату страхового відшкодування № 4679 від 17.02.2020 року та № 4804 від 18.02.2020 року. Згідно страхового акту № 01638-02 від 17.02.2020 р. сума страхового відшкодування в розмірі 230990,22 грн. перерахована на рахунок вигодо набувача автомобіля «Faw B30», д.н.з. « [NUMBER] », до погашення заборгованості за кредитом АТ «Ощадбанк». Транспортний засіб, яким керував [PERSON] , був забезпечений Полісом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АО/1190426 на момент ДТП 14 грудня 2019 року в ТДВ «СК «Гардіан», яке здійснило виплату страхового відшкодування на рахунок ПрАТ «СК «ВУСО» згідно Полісу № АО/1190426 у розмірі 98000 грн. У свою чергу страхувальником транспортного засобу ЗАЗ 110307, н.з. « [NUMBER] », згідно Полісу № АО/1190426 є [PERSON] 22 березня 2021 р. між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено договір № 22/03/2021 про відступлення права вимоги, відповідно до якого первісний кредитор відступає (передає), а новий кредитор отримує право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків завданих первісному кредитору по договорам страхування, перелік яких наведений у додатку № 1 до договору. В тому числі, новий кредитор отримав право вимоги відшкодування в порядку регресу збитків у вигляді виплаченого страхового відшкодування за договором № 9004910-02-19-01 від 28.10.2019 р. Враховуючи недостатність страхової виплати для повного відшкодування шкоди, відповідачі повинні сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою страхової ТДВ «СК «Гардіан», що склала 132990,22 грн. Ухвалою від 22 грудня 2021 року по справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження, з повідомленням сторін. 24 січня 2022 року до суду від відповідача [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вважає позов таким, що не підлягає задоволенню, просив відмовити в позові за безпідставністю позовних вимог, вказавши, що відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредиторові, проте з укладенням договору про відступлення права вимоги за договором, відбувалась заміна кредитора у зобов`язанні, який є юридичною особою, спеціально створеною для здійснення страхової діяльності та такою, що одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності ПрАТ «СК «ВУСО», на фізичну особу-підприємця [PERSON] , що суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 979 ЦК України. Крім того, відповідача не повідомлено про відступлення права вимоги, жодних претензій він не отримував. При цьому, потерпілому страховиком повністю відшкодовані збитки, він не має жодних матеріальних претензій. Звертає увагу суду, що позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу дійсної вартості відновлювального ремонту з урахуванням коефіцієнту фізичного зносу складників пошкодженого колісного транспортного засобу «Faw B30», д.н.з. « [NUMBER] ». Вважає вартість робіт та ціни на абсолютно нові комплектуючі у ДП ТОВ «Девелопмент макс ЛЛС» «Автоінвестстрой-Суми» значно завищеними та набагато вищими за реальні, тим більше, що заявлений розрахунок-фактура № S8100014989, виданий 13.01.2020 року на невідомий автомобіль без реєстраційного номера, взагалі не оплачений, тобто не підтверджує факт реального понесення таких витрат. Крім того, позивач не вмотивував і не обґрунтував своїх вимог про стягнення з нього відшкодування шкоди в порядку регресу. 24 січня 2022 року до суду також від відповідача [PERSON] надійшла заява про розподіл судових витрат, в якій просив стягнути з позивача на його користь витрати на професійну правничу допомогу у сумі 9000 грн. 01 лютого 2022 року до суду від представника позивача адвоката Мазуренка С.С. надійшла відповідь на відзив, в якій просив посилання відповідача [PERSON] , викладені у поданому відзиві на позовну заяву, вважати необґрунтованими та такими, що не мають значення для справи, оскільки [PERSON] судом визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Різниця між фактичним розміром шкоди і сплаченим страховим відшкодуванням, що була виплачена страховиком ТДВ «СК «Гардіан» потерпілій особі від вищезгаданої ДТП має бути в порядку регресу виплачена відповідачем, а саме в розмірі 132990,22 грн. Укладений договір між позивачем та ПрАТ «СК «ВУСО» договір № 22/03/2021 від 22.03.2021 р. про відступлення права вимоги не містить ознак договору факторингу чи договору фінансових послуг, а відтак не є договором факторингу, що ж до суб`єктного складу правочинів з відступлення права вимоги, то учасником цесії може бути будь-яка фізична або юридична особа, при цьому позивач не надає страхові послуги, а тільки стягує зобов`язання з винної особи. Вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними, в зв`язку з чим підлягають задоволенню. Також розмір витрат на професійну правничу допомогу, заявлений відповідачем у сумі 9000 грн., є неспівмірним, жодним чином не обґрунтований, зазначена сума є безпідставною, завищеною, об`єктивно не підтвердженою складністю справи, такою, що не відповідає витратам на правову допомогу по даній справі, а також не підтверджена належними та допустимими доказами. У запереченнях від 14 лютого 2022 року відповідач [PERSON] вважає, що вказана позовна заява не підлягає задоволенню, посилаючись на правову позицію у судах апеляційної інстанції, в тому числі в подібній справі № 153/182/21 (провадження № 22-ц/801/1447/2021). Крім того, позивач не вмотивував і не обґрунтував своїх вимог про стягнення з відповідача відшкодування шкоди в порядку регресу, вважає безпідставною та значно завищеною вартість витрат на правову допомогу, яку він не визнає, просив в позові відмовити. В судове засідання з`явився відповідач [PERSON] та його представник адвокат Марченко А.І., які позовні вимоги підтримали в повному обсязі, пояснили обставини, викладені в позові. Відповідач [PERSON] до суду не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. Представник позивача адвокат Мазуренко С.С. в заяві до суду просив справу слухати без його участі, проти винесення заочного рішення не заперечував. Суд, заслухавши учасників судового розгляду, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 14 грудня 2019 року о 18 год. 27 хв. на автодорозі Н-07 на 66 км водій [PERSON] , керуючи автомобілем ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER] , не врахував дорожньої обстановки, не дотримався безпечного бокового інтервалу під час зустрічного роз`їзду та скоїв зіткнення з автомобілем «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] », під керуванням водія [PERSON] , [INFO] , внаслідок ДТП автомобілі отримали механічні пошкодження з матеріальними збитками. Таким чином, [PERSON] порушив вимоги п. 13.1 ПДР. Відповідно до постанови Роменського міськрайонного суду Сумської області справа № 585/17/20 притягнуто [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст. 124 КУпАП та накладено на нього адміністративне стягнення у вигляді штрафу у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян 340 грн. (а.с. 15). Автомобіль «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] » зареєстрований за [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу (а.с. 30-31). 28 жовтня 2019 року між ПрАТ «СК «ВУСО» та [PERSON] було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № 9004910-02-19-01, предметом якого є майнові інтереси страхувальника, пов`язані з володінням, користуванням та розпорядженням транспортного засобу, а саме автомобіля «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] » (а.с. 6-8). Згідно пояснення про настання події з наземним транспортним засобом 23.12.2019 р. [PERSON] звернувся до ПрАТ «СК «ВУСО» з заявою на виплату страхового відшкодування (а.с.21). З копії акту (протоколу) огляду транспортного засобу-заяви на виплату та протоколу технічного огляду КТЗ вбачається найменування деталей та характер їх пошкодження автомобіля «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] » (а.с.23-29). Відповідно до звіту про визначення ринкової вартості колісного транспортного засобу від 14.12.2019 р. ринкова вартість КТЗ «Faw B30» д.н.з. « [NUMBER] », визначена за порівняльним підходом, може складати 282425,22 грн. (а.с. 20). Згідно розрахунку-фактури № S8100014989 від 13.01.2020 року загальна вартість відновлювального ремонту автомобіля «Faw B30», д.н.з. « [NUMBER] », склала 241385,31 грн. (а.с. 33-34). \~Згідно полісу обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземного транспорту № АО/1190426 на момент ДТП 14 грудня 2019 року автомобіль ЗАЗ 110307, номерний знак [NUMBER] , був застрахований в ТДВ «СК «Гардіан» (а.с. 13). Як вбачається з листа № 08/07/21/3 від 08.07.2021 р. начальника управління врегулювання страхових випадків ТДВ «СК «Гардіан» розрахунок страхового відшкодування по ДТП, що сталась 14.12.2019 р. за полісом № АО-1190426 від 23.05.2019 р. було здійснено в розмірі ліміту по майну за мінусом франшизи, таким чином сума страхового відшкодування склала 98000 грн. і була перерахована 05.06.2020 р., що підтверджується платіжним дорученням № 15937 від 05.06.2020 р., одержувач ПрАТ «СК «ВУСО» (а.с. 45-46). \~ \~Відповідно дострахового акту №01638-02 по Договору страхування наземного транспорту № 9004910-02-19-01\~від 28.10.2019\~р.сума страхового відшкодування складає 230990,22 грн., одержувач страхового відшкодування [PERSON] (а.с.50-51). Згідно договору № 22/03/2021\~про відступлення\~права вимогивід 22 березня 2021 р., Додатку №1 до нього та копій квитанцій № ПН2178220 від 31.03.2021 р. та № ПН2174546 від 30.03.2021 р., між ПрАТ «СК «ВУСО» та ФОП [PERSON] укладено Договір № 22/03/2021, відповідно до якого ПрАТ «СК «ВУСО» відступив, а ФОП [PERSON] отримав право вимоги відшкодування у порядку регресу збитків, завданих ПрАТ «СК «ВУСО», зокрема, за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (а.с.52-55). Як вбачається з копії повідомлення про відступлення права вимоги, вих.№01638-02 від 23.03.2021 та копії акту (вимоги) №01638-02 про відшкодування збитків в порядку регресу, вих. №01638-02 від 23.03.2021, вбачається, що [PERSON] , [PERSON] на адресу їх проживання та реєстрації надіслано повідомлення про відступлення прав вимоги відшкодування у порядку регресу, збитків завданих за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів № 9004910-02-19-01 від 28.10.2019 р. суб`єкту підприємницької діяльності ФОП [PERSON] , якій перешло право вимоги щодо стягнення з відповідачів суми 132990,22 грн.(а.с.58-62). Згідно ч. 1 ст.\~22\~ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно вимог ч. 2 ст.\~1187\~ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Як прописано в ст. 993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст.\~1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Згідно ч. 1 ст.\~509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (частина першастатті 510 ЦК України). Законодавство також передбачає порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні. Відповідно до пункту 1 частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги за суттю означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав,якщо інше не встановлено договором або законом(частина першастатті 514 ЦК України). При цьому, Велика Палата Верховного Суду по справі № 465/646/11 (постанова від 31.10.2018 року) зазначила, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Відповідно до ст. 979 ЦК Україниза договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до ч. 1 ст.\~984\~ЦК України страховиком є юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Вимоги, яким повинні відповідати страховики, порядок ліцензування їх діяльності та здійснення державного нагляду за страховою діяльністю встановлюються законом. Закон України\~«Про обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів» регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів (далі - обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності) і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Так, відповідно до ст.1 вищезазначеного Закону страховики - це страхові організації, що мають право на здійснення обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів відповідно до вимог, встановлених цим Законом та Законом України "Про страхування"; Відповідно до ст. 38 вказаного Закону страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він, зокрема, керував транспортним засобом у стані алкогольного сп`яніння та/або не повідомив страховика у строки і за умов, визначених у підпункті 33.1.2 пункту 33.1 статті 33 цього Закону. З наведених норм права вбачається, що фізична особа, у будь-якому статусі, не наділена правом мати статус страховика та надавати страхові послуги, оскільки такі надаються лише юридичними особами, якіспеціально створені для здійснення страхової діяльності та одержали у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Як вбачається з встановлених судом обставин, з укладенням договору про відступлення права вимоги за договором, відбулася заміна кредитора у зобов`язанні, який є юридичною особою, спеціально створеною для здійснення страхової діяльності та такою, що одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності - ПрАТ «СК «ВУСО», на фізичну особу-підприємця « [PERSON] », яка в силу Закону не є страховиком і не може надавати страхові послуги згідно з наведеними нормами права. Отже, відступлення права вимоги за договором страхування на користь фізичної особи суперечить положенням частини 3 статті 512 та статті 979 ЦК України, оскільки для зобов`язань які виникли на підставі договору страхування, характерним є спеціальний суб`єкт, а саме, страховик - юридична особа, яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на здійснення страхової діяльності. Аналогічна позиція вже висловлювалась Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 11 вересня 2018 року в кредитних правовідносинах щодо кредитодавця, яким може бути банк або інша фінансова установа, до яких в силу закону не відноситься фізична особа (справа № 909/968/16). Таким чином, ФОП « [PERSON] » на підставі договору відступлення права вимоги не набула права кредитора і не має право на відшкодування страхової виплати з відповідачів в порядку регресу. Крім того, ФОП « [PERSON] » не є юридичною особою яка спеціально створена для здійснення страхової діяльності та одержала у встановленому порядку ліцензію на страхові послуги (страхова організація) і не може мати статус страховика. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод 1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Враховуючи викладене, повно та всебічно дослідивши обставини справи, оцінивши зібрані докази у сукупності, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає. Відповідно до ст. 141 ЦПК України суд стягує з позивача на користь відповідача витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 9000 грн., підтверджені договором про надання правничої (правової) допомоги від 20.01.2022 р., квитанціями № 3 та № 4 від 20.01.2022 р. та від 22.01.2022 р. відповідно, актом прийняття-передачі послуг відповідно до Договору про надання правничої (правової) допомоги від 20.01.2022 р. з описом наданих послуг від 24.01.2022 р.

Outcome: approved