Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивач\~ звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на його користь моральну шкоду у розмірі 1500000 грн., що є еквівалентом 50830 євро за офіційним курсом Національного Банку України на дату звернення до суду, посилаючись на те, що внаслідок збройної агресії РФ проти України було порушено ряд його прав, передбачених Конституцією України, Конвенцією про захист прав людини та основоположних свобод від 04.11.1950 р., IV Женевською конвенцією 1949 р. про захист цивільного населення під час збройного конфлікту, в тому числі право на життя. Зокрема, внаслідок поранення, заподіяного йому російськими військовослужбовцями, він зазнав фізичних та душевних страждань, а також пережив душевні страждання, коли будучи пораненим, змушений був прикидатись мертвим, щоб його не вбили російські солдати, після чого самотужки добиратись до безпечного місця. Ухвалою суду від 05 серпня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження з викликом сторін і призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 19 вересня 2022 року справу призначено до судового розгляду. Позивач в судовому засіданні підтримав позовні вимоги і просив їх задовольнити, пояснивши, що до початку вторгнення РФ працював начальником дільниці торгівельного складу РЦ №1 м. Київ, 07.03.2022 року, повертаючись додому в с. Світанок Ніжинського району, Чернігівської області електропотягом, виявилось, що залізничне полотно пошкоджене і доїхати можливо тільки до станції Бобрик, тому він разом з трьома чоловіками вздовж залізничної колії пішли через с. Кобижча в напрямок м. Ніжин. В с. Семиполки (станція Заворичі) він почув звук військової техніки та помітив 2 солдатів із зброєю у російських військових формах та касках. Те, що це були саме російські військові він зрозумів по їхній формі, білих пов`язках та мові, з характерним акцентом. Вони з чоловіками впали на землю під насип і пролунав вибух, а потім ще один, після чого він відчув біль у правій нозі і в правій сідниці. Знайомий позивача на ім`я [PERSON] стогнав і просив не стріляти по них, бо вони цивільні мирні жителі. Потім позивач почув, як російські військові підходять до них і прикинувся мертвим, при цьому почув як останні сказали, що тут чотири трупи. Коли він зрозумів, що російські військові вже пішли, а його знайомі чоловіки мертві, він, будучи пораненим, самотужки попрямував до найближчого будинку край села. Господарі будинку надали йому медичну допомогу та заховали у погребі, оскільки в цей час були сильні обстріли та вибухи. Пізніше, коли обстріли припинились, господар зателефонував українським військовим, які відвезли його в госпіталь, а потім в [ADDRESS] . Внаслідок отриманих осколкових поранень він протягом тривалого часу змушений проходити лікування, що завдає йому моральних страждань і є підставою для звернення до суду з даним позовом. Представник позивача адвокат Дорошенко Г.М. підтримав позовні вимоги з підстав, зазначених у позові і просив їх задовольнити. Відповідач своїм правом подання відзиву не скористався. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлений в передбаченому законом порядку шляхом розміщення оголошень на сайті судової влади. Жодних пояснень з приводу позовних вимог або заперечень на позовні вимоги в будь-якій іншій формі від відповідача на адресу суду не надходило. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що живе у с. Заворичі. 04.03.2022 року у с. Мокрець перебували військові формування РФ, кожного дня були обстріли і вона з сім`єю ховались у підвалі, бо обстріли не вщухали. 07.03.2022 року почули стук у ворота, там був поранений чоловік, який кричав «Слава Україні» і просив допомоги. Як стало відомо їй пізніше це був [PERSON] . Почались обстріли і вони заховались у хату, де [PERSON] повідомив, що ішов із знайомими чоловіками вздовж колій в м.Ніжин. Позивач був поранений, у крові, в нього були ушкодження сідниці та осколки в стопі і сідниці. Вона надала першу допомогу, обробила рани, а чоловік повідомив військових про пораненого і пізніше, коли стихли обстріли, вони забрали [PERSON] у госпіталь. 10 чи 11 березня 2022 року приїжджали родичі чоловіків, які ішли разом з [PERSON] та були вбиті російськими військовими 07.03.2022 року. Вважає, що позивач врятувався завдяки тому, що внаслідок поранення був увесь у крові і росіяни подумали, що він мертвий. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, свідка, дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються заявлені вимоги у їх сукупності та взаємозв`язку, об`єктивно оцінивши усі наявні докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення заяви по суті, суд, приходить до наступних висновків. Відповідно до частини першої статті 4\~Цивільного процесуального\~кодексу України (далі -ЦПК України) кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За приписами ч. 17\~ст. 28 ЦПК України, позови про захист порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб (в тому числі про відшкодування шкоди, завданої внаслідок обмеження у здійсненні права власності на нерухоме майно або його знищення або пошкодження) у зв`язку із збройною агресією Російської Федерації, збройним конфліктом, тимчасовою окупацією території України, надзвичайними ситуаціями природного чи техногенного характеру можуть пред`являтися також за місцем проживання чи перебування позивача. Закон України\~«Про міжнародне\~приватне право» встановлює судовий імунітет щодо іноземної держави за відсутності згоди компетентних органів відповідної держави на залучення її до участі у справі в національному суді іншої держави. Імунітет ґрунтується на суверенітеті держав, їх рівності та означає, що жодна з них не може здійснювати свою владу над іншою державою, її органами, майном. Це принцип вилучення держави та її органів з-під юрисдикції іншої держави. Судовий імунітет полягає в непідсудності держави без її згоди судам іншої держави. Як вбачається з позовної заяви, [PERSON] звернувся з позовом до іноземної держави. Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022 у зв`язку з військовою агресією РФ проти України введено в Україні воєнний стан із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому Указами Президента продовжено і який діє на даний час. Факт збройної (військової) агресії Російської Федерації є загальновизнаним, неодноразово обговорювався на засіданнях ООН. Згідно із Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975 суверенні права держави мають узгоджуватись із міжнародним правом, зокрема Статутом ООН, Загальною декларації прав людини та Гельсінським заключним актом Наради по Безпеці та співробітництву в Європі від 01.08.1975, які визначають права та законні інтереси людини як найвищу суспільну цінність, гарантують людині право жити в мирі та безпеці. Тобто, держава, яка грубо порушує гарантовані нормами міжнародного права основні свободи та права людини, не може використовувати імунітет від судового переслідування іноземним судами як гарантію уникнення відповідальності за вчинені злочини проти життя та здоров`я людини, а також нанесення шкоди її майну. У зв`язку із порушенням Російською Федерацією ( РФ) цілей та принципів статуту ООН, Гельсінського Заключного акта, Паризької Хартії для Нової Європи та ряду інших документів ОБСЄ, у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією російської федерації проти суверенітету та територіальної цілісності України, Міністерство закордонних справ України 24.02.2022 нотифікувало МЗС РФ про прийняте Україною рішення розірвати дипломатичні відносини з росією, що були встановлені Протоколом про встановлення дипломатичних відносин між Україною та російською федерацією від 14.02.1992 року. Таким чином, діяльність дипломатичних представництв України в Росії та Росії в Україні, а також будь-яке дипломатичне спілкування припинені відповідно до Віденської конвенції про дипломатичні зносини 1961 року. Тому подальше застосування алгоритму з отримання згоди РФ на відмову від судового імунітету, а також подача будь-яких судових документів у даній категорії справ до російської сторони дипломатичними каналами унеможливлюється. Відповідно\~до правової\~позиції,\~викладеної у\~Постанові Верховного\~Суду від\~14\~квітня 2022\~року у\~справі №\~308/9708/19,\~починаючи з\~2014\~року,\~немає необхідності\~в направленні\~до посольства\~Російської Федерації\~в Україні\~запитів щодо\~згоди Російської\~Федерації бути\~відповідачем у\~справах про\~відшкодування шкоди,\~у зв`язку\~з вчиненням\~Російською Федерацією\~збройної агресії\~проти України\~й ігноруванням\~нею суверенітету\~та територіальної\~цілісності Української\~держави.\~А з\~24\~лютого 2022\~року ,\~таке надсилання\~неможливе ще\~й з\~огляду на\~розірвання дипломатичних\~відносин України\~з Російською\~Федерацією.\~ Суд України, розглядаючи справу, де відповідачем визначено РФ, має право ігнорувати імунітет цієї країни та розглядати справи про відшкодування шкоди, завданої фізичній особі в результаті збройної агресії РФ, за позовом, поданим саме до цієї іноземної країни. Вказана правова позиція підтверджена також постановою Верховного Суду від 18 травня 2022 року у справі № 760/17232/20-ц. Згідно із ч.ч. 1,2,3 ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Згідно із ч. 1 ст. 1173 ЦК України шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Пунктом 3 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» передбачено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб.Відповідно до чинного законодавства моральна шкода може полягати, зокрема: у приниженні честі, гідності, престижу або ділової репутації, моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні права власності (в тому числі інтелектуальної), прав, наданих споживачам, інших цивільних прав, у зв`язку з незаконним перебуванням під слідством і судом, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження активного громадського життя, порушенні стосунків з оточуючими людьми, при настанні інших негативних наслідків. Також, у пункті 5 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Позивач зазначив, що внаслідок збройної агресії РФ йому було заподіяно моральну шкоду , яка полягає: у фізичному болю та душевних стражданнях внаслідок отриманого осколкового поранення; у душевних стражданнях, які він пережив очікуючи свою смерть, оскільки, усвідомлював що російські солдати, виявивши, що він живий уб`ють його, як свідка збройної агресії Російської Федерації проти України; у приниженні честі та гідності, а також ділової репутації, оскільки на даний час продовжує лікуватися і не може приступити до роботи, оскільки погіршилися його здібності, і він позбавлений можливості забезпечувати сім`ю. Судом встановлено, що 07 березня 2022 року внаслідок протиправних дій військовослужбовців РФ, а саме застосування зброї до мирного населення, позивач [PERSON] отримав осколкові поранення внаслідок вибуху гранати і з 07 по 10 березня 2022 року проходив лікування в КНП КМКЛ № 1 (основний діагноз мінно-вибухова травма, рвані рани правої сідничної ділянки та правої стопи з наявністю сторонніх тіл). Вказане підтверджується випискою з амбулаторної карти хворого № 3942 (а.с.8), а також показами свідка [PERSON] , яка в судовому засіданні підтвердила, що позивач дійсно 07.03.2022 року прийшов до їхнього домогосподарства поранений, вона надавала йому першу медичну допомогу і що в зазначений час частина території їхнього села та навколишніх населених пунктів дійсно була захоплена військами РФ. Як вбачається з витягу ЄРДР 25.05.2022 р. внесено відомості до ЄРДР за № 12022270300000495 про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.2 ст.438 КК України - порушення законів та звичаїв війни. Обставинами, які свідчать про вчинення кримінального правопорушення зазначено інформацію, надану лікарем Бобровицької ЦРЛ [PERSON] про те, що 11.03.2022 року до Бобровицької ЦРЛ доставлено труп цивільного [PERSON] , 1987 року народження з вогнепальними пораненнями несумісними з життям, які той отримав внаслідок агресії військовослужбовців рф в с. Мокрець Броварського району Київської обл. В подальшому було встановлено, що 07.03.2022 року близько 12 год. військові рф, поблизу залізничного переїзду біля с. Мокрець, порушуючи правила і звичаї ведення війни здійснили розстріл мирного населення, використовуючи дві протипіхотні гранати та автоматичну вогнепальну зброю, внаслідок чого було вбито трьох цивільних осіб [PERSON] , [PERSON] та невстановленого чоловіка, а також поранено [PERSON] (а.с. 9) Таким чином, оскільки в судовому засіданні встановлено, що поранення позивач отримав внаслідок збройної агресії Російської Федерації в Україні, суд вважає, що саме на відповідача - Російську Федерацію необхідно покласти обов`язок відшкодувати моральну шкоду позивачу. Відповідно до пункту 9 Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~4\~від 31\~березня 1995\~року «Про\~судову практику\~в справах\~про відшкодування\~моральної (немайнової)\~шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 15 грудня 2020 року в справі № 752/17832/14-ц вказала, що моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливості реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Визначаючи розмір відшкодування, суд має керуватися принципами розумності, справедливості та співмірності. Крім того, Велика Палата Верховного Суду в пункті 49 постанови від 01 вересня 2020 року у справі № 216/3521/16-ц вказала, що виходячи з положень статей 16 і 23\~Цивільного кодексу\~України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків, коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Також, Європейський суд з прав людини в пункті 37 рішення у справі «Недайборщ проти Російської Федерації» зазначив, що заявнику не може бути пред`явлено вимогу про надання будь-якого підтвердження моральної шкоди, яку він поніс, що означає, що при наявності встановленого факту порушення прав заявника моральна шкода наявна та констатується судом. Враховуючи наведене, з урахуванням принципів розумності та справедливості, конкретних обставин справи, а саме характеру та глибини душевних страждань, яких [PERSON] зазнав у зв`язку з отриманими тілесними ушкодженнями, а також переживань, які він відчував внаслідок безпосередньої загрози бути вбитим російськими військовослужбовцями, що підходили до нього та трупів знайомих йому чоловіків, щоб переконатись, чи не залишився хтось із них живий, суд приходить до висновку, що розмір компенсації, заявлений позивачем у сумі 1\~500\~000 грн., відповідає заподіяній йому моральній шкоді і буде достатнім та необхідним для відшкодування спричиненої шкоди та відновлення душевного стану [PERSON] . Відповідно до положень статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог в рівних частках. Згідно пункту 22 статті 5 Закону України «Про судовий збір», від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються: позивачі - у справах за позовами до держави-агресора Російської Федерації про відшкодування завданої майнової та/або моральної шкоди у зв`язку з тимчасовою окупацією території України, збройною агресією, збройним конфліктом, що призвели до вимушеного переселення з тимчасово окупованих територій України, загибелі, поранення, перебування в полоні, незаконного позбавлення волі або викрадення, а також порушення права власності на рухоме та/або нерухоме майно. Позивачем заявлено позовну вимогу про відшкодування моральної шкоди, визначеної у грошовому вимірі. Враховуючи правову позицію Верховного Суду, викладену в постанові від 28.11.2018 року по справі № 761/11472/15-ц, така вимога відноситься до вимог майнового характеру, а отже судовий збір стягується як за вимогу майнового характеру - в розмірі 1% від ціни позову, але не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Таким чином, враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір в розмірі 12405 гривень.

Outcome: approved