Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про стягнення заборгованості за кредитним договором, в якому просить стягнути з відповідача заборгованість за Кредитним договором № 50013199 від 25.12.2015, яка станом на 09.05.2022 становить 199 468,61 грн. Обґрунтовуючи позовні вимоги позивач зазначає, що 25.12.2015 між [PERSON] , та ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» укладено Кредитний договір № 50013199 (далі - «Кредитний договір»), що є комплексним договором, що регулює кредитні відносини та відносини застави, за умовами якого банк надав відповідачу кредиті кошти у сумі 1 044 148,49 грн., строк кредиту 60 місяців для купівлі автомобілю марки VW, модель Touareg, 2015 року випуску. Позивач свої зобов`язання за Договором виконав. В порушення умов кредитного договору, відповідач свої зобов`язання належним чином не виконує, допустив прострочення повернення кредиту, внаслідок чого станом на 09.05.2022 року за ним утворилась заборгованість за кредитним договором у сумі 199 468,61 грн. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 27 травня 2022 року відкрито провадження та призначена до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Відповідач та його представник заперечували проти задоволення позовних вимог. Суд вислухавши представників сторін, дослідивши матеріали справи, оцінивши наявні у справі докази, дійшов до наступного. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч.1 ст.13 ЦПК України). Відповідно до ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників (ст. 82 ЦПК України). Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. Отже, 25.12.2015 між [PERSON] , та ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» укладено Кредитний договір №50013199, що є комплексним договором, що регулює кредитні відносини та відносини застави, відповідно до умов якого: позивач надав кредит у розмірі 1 044 148,49 грн, строком на 60 місяців, цільове призначення кредиту: на придбання автомобіля марки купівлі автомобілю марки VW, модель Touareg 2015, кузов № [NUMBER] , об`єм двигуна 2 967 куб.см., рік випуску 2015, шляхом перерахування суми кредиту на банківський рахунок ТОВ «ГРАНД АВТО» за придбання Автомобіля, сума Додаткового кредиту: 376 070,45 грн, цільове призначення Додаткового кредиту - оплата страхових платежів відповідно до Договору страхування з процентною ставкою (річна) 24,90% - змінна відповідно до розділу 2 Загальних умов кредитування. Позичальник заставив автомобіль позивачу, як заставодержателю, з метою забезпечення всіх вимог Позивача як кредитодавця та заставодержателя, які випливають із умов Кредитного договору. Договір складається з Кредитний договір, Загальні умови кредитування, Графік погашення кредиту, а також додаткові угоди та інші документи, що можуть бути укладені або підписані Сторонами у відношенні Кредиту. Згідно з п. 1.4.2. Загальних умов повернення кредиту здійснюється відповідачем у повному обсязі в терміни, встановлені графіком погашення кредиту, за винятком випадків, у яких за цими Загальними умовами кредитування передбачено інші строки повернення кредиту. Відповідач допустив прострочення щодо оплати чергових платежів згідно Графіку погашення кредиту за січень-березень 2020 року. 19.03.2020 надіслав відповідачу вимогу №50013199 про дострокове повернення несплаченої Суми кредиту в розмірі 251 978,24 грн та несплачених чергових платежів за Кредитним договором в розмірі 91 695,25 грн, які включають частину Суми кредиту, нараховані проценти за користування Кредитом, частину Додаткового кредиту та проценти за його користування Відповідно до п. 3.3 відповідач зобов`язаний повернути позивачу у повному обсязі суму кредиту та суму додаткового кредиту, плату за кредит та штрафні санкції, якщо такі підлягають застосуванню протягом 30 календарних днів з дати одержання повідомлення про таку вимогу відповідачем. Якщо з будь-яких причин повідомлення не буде отримано, перебіг вказаного строку починається з дати відправлення цього повідомлення, тобто з 19.03.2020 року. Відповідач одержав вимогу 03.04.2020, що підтверджується інформацією про стан поштового відправлення №0503314367296 з офіційного веб-сайту АТ «Укрпошта». Відповідно строк дострокового повернення Суми кредиту, Додаткового кредиту та інших платежів за Кредитним договором настав 04.05.2020. 15.05.2020 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Кірюховою Н.С. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №770, про звернення стягнення на предмет застави - вищезазначений автомобіль у рахунок погашення боргу за кредитним договором № 50013199 від 25.12.2015 року. Відповідно до п. 5.5. загальних умов кредитування позичальник зобов`язується забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань позичальника за кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована компанією. Також у позові зазначено, що відповідно до п. 5.5. Договору відповідач зобов`язувався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань за Договором, протягом усього терміну дії Договору. Встановлено, що на виконання умов кредитного договору, між Приватним акціонерним товариством «СК «Українська Страхова Група», як страховиком та відповідачем, як страхувальником, за участю Товариства з обмеженою відповідальністю «Порше Мобіліті» - вигодонабувача, було укладено Договір добровільного страхування наземного транспортного засобу № 28-0199-РМ2-15-00095 від 28.12.2015 року. Відповідно до умов Кредитного договору та п. 5.6. Загальних умов Позичальник дає згоду і доручає Компанії укласти від імені і за рахунок Позичальника договір страхування та/або здійснювати від імені і за рахунок Позичальника сплату страхових платежів, передбачених таким договором страхування (укладеним Компанією відповідно до цього пункту Кредитного договору або укладеним Позичальником) на користь страхової компанії. Відповідно до п.п. 18.2. Договору страхування не сплата Страхувальником (Відповідач) страхових платежів у встановлені строки є підставою для припинення дії страхового захисту. З метою недопущення припинення дії Договору страхування заставленого Автомобіля, Позивач на підставі Кредитного договору та п. 5.6, 10.5. Загальних умов здійснював виплати на користь Страхової компанії страхових платежів та надсилав Відповідачеві вимоги про компенсацію. Страхова компанія виставила рахунки ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» на оплату від 10.04.2020 на суму 6 267,84 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 38 827,65 грн, рахунок на оплату від 08.05.2020 на суму 6 267,84 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 60 002,73 грн, рахунок на оплату від 04.06.2020 на суму 6 267,84 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 40 659,47 грн, рахунок на оплату від 10.07.2020 грн на суму 6 267,84 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 39 159,71 грн, рахунок на оплату від 07.08.2020 на суму 6 267,84 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 33 717,68 грн, рахунок на оплату від 04.09.2020 грн на суму 6 267,84 грн без ПДВ у складі зведеного рахунку на загальну суму 27 793,26 грн. ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» сплатило по рахункам, що підтверджується Дебетовими повідомленнями №87 від 05.05.2020, №90 від 14.05.2020, №108 від 10.06.2020, №130 від 13.07.2020, №150 від 10.08.2020, №168 від 04.09.2020. Для відшкодування понесених витрат, Позивач надіслав Відповідачу Рахунки з ПДВ № 00453853 від 10.04.2020, № 00455516 від 14.05.2020, № 00456977 від 10.06.2020, № 00458473 від 13.07.2020, № 00459843 від 07.08.2020, № 00461336 від 04.09.2020 з призначенням платежу «Відшкодування страхового платежу». Проте відповідач ці рахунки не оплатив, витрати позивача на сплату страхових платежів не компенсував. Збитки, заподіяні у зв`язку з неналежним виконанням Кредитного договору, повинні бути відшкодовані винною Стороною у повному обсязі, понад передбачені штрафні санкції (п. 8.5. Загальних умов). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. З огляду на наведене, між позивачем як кредитодавцем і відповідачем як позичальником виникли взаємні права та обов`язки учасників кредитних правовідносин, у яких відповідач як позичальник має обов`язок повернути позивачеві кредит та сплатити проценти за його користування. У випадку порушення позичальником строку сплати будь якого чергового платежу (його частини) з повернення Кредиту та/або Додаткового кредиту та/або сплати плати за користування Кредитом на строк щонайменше 1 календарний місяць п. 3.2.1. Загальних умов передбачає право позивача визнати строк повернення Кредиту та Додаткового кредиту таким, що настав. Відповідно до п. 8.2. загальних умов кредитування у разі порушення позичальником терміну повернення кредиту та/або додаткового кредиту, визначеного у статті 3.3, позичальник сплачує компанії штраф в розмірі 20 відсотків від суми кредиту. Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Відповідач як позичальник за Кредитним договором зобов`язаний повернути позивачеві Кредит, Додатковий кредит, а також сплатити проценти за використання Кредиту та Додаткового кредиту та інші платежі відповідно до умов Кредитного договору (п. 1.2. Загальних умов). Позивач та відповідач домовились, що повернення Кредиту, Додаткового кредиту та процентів здійснюється частинами - шляхом сплати щомісячних чергових платежів, чіткі умови сплати яких погоджені сторонами у Кредитному договорі, Загальних умовах, Графіку погашення кредиту. Оскільки повернення суми кредиту відповідно до умов укладеного Кредитного договору здійснюється частинами, то у випадку прострочення позичальника, кредитодавець має право вимагати дострокового повернення усієї суми кредиту та Додаткового кредиту, що залишилась не повернутою позичальником. У зв`язку з цим та на підставі п. 3.3. Загальних умов, відповідач зобов`язаний був повернути суму кредиту до 04.05.2020, проте відповідач суму кредиту повернув лише 06.10.2020, допустивши прострочення. Сума достроково повернутого Кредиту складає 251 978,24 грн, що підтверджується Зведеною обліковою випискою по кредитному договору клієнта від 16.02.2022. Ця сума розрахована виходячи із суми кредиту, наданого позичальнику, за мінусом частини суми кредиту, фактично погашеної відповідачем, та частини суми кредиту, включеної до чергових платежів згідно Графіку погашення кредиту, але не оплаченої відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. У п. 10.7. Загальних умов зазначено, що у випадку невиконання позичальником вимоги про дострокове повернення Кредиту та Додаткового кредиту, позичальник зобов`язаний також сплатити на користь ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» проценти від загальної простроченої Суми кредиту за весь час прострочення до дати повного виконання зобов`язань за Кредитним договором, розмір яких відповідає розміру річних процентів передбачених Кредитним договором та розраховується щомісячно. Кредитним договором встановлено, що процентна ставка за Кредитом складає 24,90% річних. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором, нараховані Позивачем інфляційні втрати та 24,90% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України становлять: -\~494,61 грн - інфляційні втрати у зв`язку із простроченням повернення суми достроково повернутого Кредиту за період з 05.05.2020 по 06.10.2020; - 26\~571,31 грн - 24.90% річних у зв`язку із простроченням повернення суми достроково повернутого Кредиту за період з 05.05.2020 по 06.10.2020; Боржник, який прострочив виконання зобов`язання, відповідає перед кредитором за завдані простроченням збитки і за неможливість виконання, що випадково настала після прострочення (ч. 2 ст. 612 ЦК України). Боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки (ч. 1 ст. 623 ЦК України). Відповідно до п. 1 ст. 22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також 2) витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі (п. 3 ст. 22 ЦК України). Таким чином, відповідач зобов`язаний в силу закону та договору компенсувати позивачеві понесені ним додаткові витрати, пов`язані із невиконанням відповідачем своїх договірних зобов`язань за Кредитним договором щодо страхування Об`єкту кредиту. Загальний розмір понесених позивачем і не компенсованих відповідачем всупереч умов п. 5.6., 8.5., 10.5. Загальних умов витрат на сплату страхових платежів складає 45 128,46 грн. Також, з метою забезпечення застосування заходів для ефективного звернення стягнення на Автомобіль, який є предметом застави, через механізм вчинення виконавчого напису нотаріуса та його примусового виконання (здійснювалось приватним виконавцем Щигарцевим І.В. на підставі виконавчого напису приватного нотаріуса КМНО Кірюхової Н.С. від 15.05.2020), Позивач на підставі Договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 залучив ТОВ «ТРІПЛ СІ». Загальний розмір понесених позивачем і не компенсованих відповідачем всупереч умов п. 8.5. Загальних умов витрат на сплату збитків по залученню третіх осіб складає 83 478,38 грн. Отже, позивач вважає, що позивач як кредитодавець має право вимагати сплати заборгованості за Кредитним договором з урахуванням інфляційних втрат та нарахувати 24,90% річних на таку заборгованість. У зв`язку з порушенням відповідачем своїх грошових зобов`язань за Кредитним договором, нараховані позивачем інфляційні втрати та 24,90% річних згідно ч. 2 ст. 625 ЦК України становлять: - 7 700,40 грн - інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати відшкодування страхових платежів згідно п. 5.6 Загальних умов за період з 18.04.2020 по 23.02.2022; - 18 492,35 грн - 24.90% річних у зв`язку із простроченням сплати відшкодування страхових платежів згідно п. 5.6 Загальних умов за період з 18.04.2020 по 23.02.2022; - 14 089,45 грн - інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати відшкодування інших збитків згідно п. 8.5. Загальних умов за період з 26.05.2020 по 23.02.2022; - 3 513,65 грн - 3% річних у зв`язку із простроченням сплати відшкодування інших збитків згідно п. 8.5. Загальних умов за період з 26.05.2020 по 23.02.2022. Беручи до уваги вищезазначене, загальний розмір заборгованості Відповідача за Кредитним договором станом на 09.05.2022 становить 199 468,61 грн (ціна позову) та складається з: - 27 065,92 грн - інфляційні втрати та 24.90% річних у зв`язку із простроченням повернення Сума достроково повернутого Кредиту за період з 05.05.2020 по 06.10.2020; - 71 321,21 грн - відшкодування страхових платежів з урахуванням індексу інфляції та 24.90% річних за період з 18.04.2020 по 23.02.2022; - 101 081,48 грн - відшкодування інших збитків згідно п. 8.5. Загальних умов з урахуванням індексу інфляції та 3% річних за період з 26.05.2020 по 23.02.2022. Відповідач не погоджується з викладеним у позові, позовні вимоги не визнає. Надав відзив, в якому зазначив, що між сторонами кредитного договору №50013199 не існує домовленості про порядок повернення кредиту поза межами строку дії цього договору. Разом з тим, у пункті 2.17 своєї позовної заяви позивач, посилаючись на пункт 10.7 Загальних умов кредитування стверджує, що цим пунктом передбачена відповідальність позичальника у випадку невиконання ним вимоги про дострокове повернення кредиту та додаткового кредиту у вигляді сплати річних процентів за кредитним договором від загальної простроченої суми за весь час прострочення. Відповідач, вважає, що таке твердження позивача є безпідставним і необґрунтованим. Пунктом 10.7. Загальних умов кредитування визначено порядок нарахування процентів за додатковим кредитом відповідно до графіка погашення кредиту, тобто в межах строку дії кредитного договору. Також, відповідач звертає увагу на те, що: 06 жовтня 2020 року в рамках виконавчого провадження, яке здійснювалось приватним виконавцем Щигарцевим І.В., по примусовому виконанню виконавчого напису нотаріуса Кірюхової Н.С., відповідачем сплачений на користь позивача залишок по кредиту у сумі 251 978,24 гри., про що позивач не заперечує. Таким чином, [PERSON] прострочив повернення вказаної суми позивачеві за період з 05 травня 2020 року по 06 жовтня 2020 року, а всього на 155 днів. Виходячи із зазначеного, інфляційне збільшення простроченої суми за цей період, як і розраховано повивачем, складає 494,61 гри. Три відсотки річних від простроченої суми: 251 978,24 грн. х 3% : 366 х 155 = 3201,36 грн, тобто, відповідальність відповідача за порушення грошового зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України складає : 494,61 + 3 201,36 = 3 695,97 грн. Згідно з пунктом 2 Розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 р. № 1734-УІІІ, дія цього Закону поширюється на договори про споживчий кредит, укладені після набрання чинності цим Законом, крім пункту 6 цього розділу, дія якого поширюється на всі договори про споживчий кредит. Також, посилається на те, що у пункті 6 цього розділу зазначено, що у разі прострочення споживачем у період з 01 березня 2020 року по останній календарний день місяця (включно), в якому завершується дія карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України на всій території України з метою запобігання поширенню на території України коронавірусної хвороби виконання зобов`язань за договором про споживчий кредит споживач звільняється від відповідальності перед кредитодавцем за таке прострочення. Дія карантину на території України встановлена постановами КМУ від 11.03.2020 р. №211, від 20.05.2020 р. №392, від 22.07.2020 р. №641 і продовжена постановою КМУ від 09.12.2020 р. № 1236 (зі змінами і доповненнями), яка є чинною на цей час. Отже, згідно з вимогами Закону відповідач звільняється від відповідальності перед позивачем за прострочення сплати залишку по кредиту у сумі 3 695,97 грн., а також за прострочення сплати всіх інших платежів, ним нарахованих. Щодо вимоги позивача про відшкодування страхових платежів, сплачених ним після припинення дії кредитного договору відповідач в своєму відзиві зазначив. Відповідно до п.5.5. Загальних умов кредитування [PERSON] зобов`язався забезпечити страхування майна, яким забезпечено виконання зобов`язань Позичальника за кредитним договором, протягом усього строку дії кредитного договору в страховій компанії, яка авторизована Компанією. Згідно з п/п 10.10.4. Загальних умов, строк кредитування на суму додаткового кредиту дорівнює строку, що лишається до припинення кредитного договору. Договір добровільного страхування транспортних засобів від 28.12.2015 р. № 28-0199- РМ2-15-00095, укладений [PERSON] з ПАТ «Страхова компанія «Українська страхова група» і погоджений вигодонабувачем - ТОВ «Порше Мобіліті». У пункті 10. цього договору зазначено: «Сторони погоджуються що сплата страхових платежів Страховику за даним договором звичайно здійснюватиметься Вигодонабувачем в рамках кредитування Страхувальника Вигодонабувачем за відповідними кредитними угодами та в період їх дії. При цьому такий порядок сплати може бути Припинений повністю або тимчасово за першою вимогою Вигодонабувача або Страховика (копія договору страхування надається). Отже, як кредитний договір і Загальні умови кредитування, так і договір страхування не зобов`язують його сплачувати страхові платежі поза строками дії кредитного договору №50013199, який був припинений позивачем 04 травня 2020 року. Відповідач, також, не погоджується, з зазначеним позивачем у п.п. 3.20.-3.21. позовної заяви, у зв`язку з наданням йому послуг товариством з обмеженою відповідальністю «Тріпл Сі», позивач сплатив останньому: - за організацію вчинення виконавчого напису нотаріуса - 8500 грн, - за пошук, вилучення та передачу автомобіля, який є предметом застави - 74 938,38 грн. Отже, нараховані інфляційні та 3% річних на вказані суми за прострочення відповідачем їх сплати. При цьому доказів про надіслання на адресу відповідача повідомлень про вчинення виконавчого напису нотаріуса, інших дій щодо стягнення заборгованості, а також рахунків на їх оплату, не надано. Відповідно до ст. 137 ЦПК України відшкодуванню (розподілу) підлягають витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, однак доказів вказаних витрат товариства з обмеженою відповідальністю «Тріпл Сі» позивач, також не надано. У виконавчому написі приватного нотаріуса Кірюхової Н.С. від 15 травня 2020 року № 770 про звернення стягнення на заставлене майно - автомобіль VW, модель Touareg, що належить відповідачу, на користь заставодержателя - ТОВ «Порше Мобіліті», сума оплати за вчинення цієї нотаріальної дії не зазначена. Однак, вказано, що сума до стягнення складає 345 781,57 грн., а також, що підлягають відшкодуванню витрати заставодержателя, пов`язані з виконанням виконавчого напису - на суму таких витрат. Зазначив, що розшук заставленого майна та припинення його розшуку здійснювались на підставі постанов приватного виконавця Щигарцева І.В. в межах виконавчого провадження №63019913. За повне виконання виконавчого документа - виконавчого напису приватного нотаріуса Кірюхової Н.С., приватним виконавцем Щигарцевим І.В. стягнута з [PERSON] на свою користь основна винагорода у сумі 34 578,15 грн. Згідно з постановою приватного виконавця Щигарцева І.В. від 06.10.2020 р. про закінчення виконавчого провадження, вимоги виконавчого документа виконано у повному обсязі. Вказана постанова позивачем не оскаржувалась. Таким чином, витрати позивача, пов`язані з виконанням виконавчого напису приватного нотаріуса йому компенсовані; винагорода приватному виконавцеві за повне виконання виконавчого документа відповідачем сплачена. Отже, вимога позивача про відшкодування йому витрат на оплату послуг ТОВ «Тріпл Сі» (у тому числі за пошук, вилучення та передачу автомобіля) є безпідставною, необґрунтованною і задоволенню не підлягає. Також, що стосується витрат на професійну допомогу, у зв`язку з ненаданням представником позивача доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості згідно з вимогами ст. 137 ЦПК України, витрати на правничу допомогу адвоката відшкодуванню (розподілу) не підлягають. В свою чергу представник позивача надає відповідь на відзив відповідача, в якому зазначає, що доводи відповідача є необґрунтованими. Виходячи з наступного, твердження відповідача про нібито нарахування йому процентів за користування кредитом після дострокового припинення Кредитного договору є хибним, оскільки у позовній заяві позивач не нараховував відповідачу таких процентів. Позовна заява містить лише вимоги про відшкодування інфляційних втрат та 3% річних за невчасне повернення суми Кредиту, відшкодування збитків у вигляді повернення суми страхових платежів та збитків у вигляді витрат на залучення ТОВ «ЮК «ТРІПЛ СІ» для організації вчинення нотаріального напису та ефективного виявлення, розшуку, сприяння у вилученні Автомобіля як предмету застави, а отже, позивач не нараховує відсотків за користування кредитом після припинення Кредитного договору та не просить суд такі проценти стягнути. Щодо зазначеного відповідачем, він звільняється від відповідальності за прострочення залишку по кредиту відповідно до п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» закону Україну «Про споживче кредитування». Тобто, ця норма «звільняє» боржника за споживчим кредитом від сплати неустойки та інших платежів за прострочення виконання зобов`язань перед кредитодавцем, які передбачені кредитним договором. Проте, позивач не нараховує неустойку (штраф, пеня) або інші платежі встановлені договором, а просить суд стягнути нарахування за ст. 625 ЦК України: 3% річних та інфляційні втрати на невчасно повернуту суму кредиту, що не є відповідальністю, яка передбачена Кредитним договором, а отже, простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З цих обставин, посилання відповідача на п. 6 розділу IV «Прикінцеві та перехідні положення» закону Україну «Про споживче кредитування» є необґрунтованим. Представник позивача зазначає, що у позовній заяві допущена технічна помилка у розрахунку невчасно повернутої суми кредиту. Так замість 3% річних представником позивача вказано 24,90% річних. У зв`язку з цим 3% річних за прострочення повернення Суми кредиту за період з 05.05.2020 по 06.10.2020 складає 3 201,36 грн. Щодо відшкодування страхових платежів представник позивача вказує, що умови Кредитного договору та пункту 5.5. Загальних умов зобов`язують позичальника забезпечити страхування майна, переданого в заставу для забезпечення виконання своїх зобов`язань за Кредитним договором протягом усього строку його дії та до повного виконання своїх зобов`язань. На виконання цього обов`язку відповідач уклав з ПАТ «СК «УКРАЇНСЬКА СТРАХОВА ГРУПА» Договір страхування № 28-0199-РМ2-15-00095 від 28.12.2015. У п. 8 частини 1 Договору страхування зазначено, що його строк закінчується 28.12.2020. Тобто взаємні права та обов`язки Сторін за Договором страхування тривали до 28.12.2022, а не до 04.05.2020, як про це зазначає відповідач. 04.05.2020 є датою припинення Кредитного договору у зв`язку із його достроковим розірванням за ініціативою позивача через невиконання відповідачем своїх зобов`язань за ним, і не є датою припинення Договору страхування. Пункт 5.5. Загальних умов встановлює мінімальний строк, на який має бути укладено договір страхування, і не регулює відносини сторін цього договору страхування. Страхові правовідносини між сторонами регулюються окремим договором, який укладено за участі відповідача як страхувальника. Підстави для припинення Договору страхування визначені у розділі 18 цього договору, положення якого не містять такої підстави для дострокового його припинення як припинення Кредитного договору. Тому, висновки відповідача про припинення Договору страхування 04.05.2020 у зв`язку з достроковим припиненням у цей день Кредитного договору не мають за собою жодних аргументів та спростовуються положеннями наявних у справі договорів. Натомість, відповідач як страхувальник має прямий обов`язок своєчасно вносити страхові платежі, що передбачено у п.п 9.2.4. Договору страхування та п. 1 ч. 1 ст. 21 Закону України «Про страхування». А відповідно до п.п. 18.2. Договору страхування не сплата страхувальником (відповідач) страхових платежів у встановлені строки є підставою для припинення дії страхового захисту. Позивач як кредитодавець та вигодонабувач за Договором страхування безпосередньо зацікавлений у недопущенні припинення страхового захисту Автомобіля, оскільки цей Автомобіль є предметом застави на користь позивача за Кредитним договором. У п. 5.6. Загальних умов сторони погодили, що якщо договір страхування не буде чинним з будь-яких причин, Компанія має право здійснити сплату від імені позичальника страхових платежів, передбачених договором страхування, на користь страхової компанії, у цьому ж пункті Загальних умов погоджено, що такі витрати Позивача на сплату страхових платежів компенсовуються позичальником (Відповідач). Щодо залучення позивачем ТОВ «ЮК «ТРІПЛ СІ», то дане товариство надало ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ» послуги, спрямовані на забезпечення повного та своєчасного виконання умов договору, а саме пошук, вилучення та передача Автомобіля, який є предметом застави. Щодо доводів відповідача про діяльність ТОВ «ЮК «ТРІПЛ СІ» Позивач повідомляє, що зазначена компанія надає колекторські послуги позивачу на підставі Договору про надання юридично-консультаційних послуг від 21.06.2012 шляхом організації вчинення виконавчих написів нотаріусів та розшуку, вилучення, передачі предмета застави. Після набрання чинності Закону України №1349-ІХ від 19.03.2021 «Про внесення змін до деяких законів України щодо захисту споживачів при врегулюванні простроченої заборгованості» та створення реєстру колекторських компаній, інформацію про ТОВ «ЮК «ТРІПЛ СІ», укладені нею договори з ТОВ «ПОРШЕ МОБІЛІТІ про врегулювання простроченої заборгованості, включено у відповідні реєстри. Тобто ТОВ «ЮК «ТРІПЛ СІ» є професійним надавачем послуг щодо врегулювання заборгованості, сприяння у пошуку та ідентифікації майна, за рахунок якого можуть бути задоволені вимоги кредитора. І саме послуги такого характеру надані позивачу, а отже, підлягають відшкодуванню за рахунок відповідача. Щодо заперечень проти витрат на професійну правничу допомогу наданих відповідачем, представник позивача пояснює наступне: У відзиві на позовну заяву (п.2) Відповідач погоджується із обставинами укладення Сторонами Кредитного договору №50013199 та підтверджує власну заборгованість з повернення суми кредиту у встановлений строк, допустивши прострочення на 155 днів. За змістом ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Тобто факти укладення Кредитного договору, отримання автомобіля та підтвердження власної заборгованості з повернення суми кредиту у встановлений строк визнаються Відповідачем та не потребують додаткового доказування та встановлення. Відповідач в свою чергу надав заперечення в яких посилався на аргументи та доводи зазначені ним раніше у відзиві та просив відмовити позивачу в задоволенні позовних вимог. Отже, вирішуючи спір між сторонами щодо стягнення з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» вказаної заборгованості, суд виходить з того, що за змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно з частиною 1статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору (частина 2 статті 1054 ЦК України). Так, відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 цього Кодексу визначено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Відповідно до частини першої статті 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Частиною 2 статті 625 ЦК України визначено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Суд ураховує, що відповідач належним чином не виконував взяті на себе зобов`язання за кредитним договором, внаслідок чого має заборгованість у розмірі 199 468 грн. 61 коп., яка залишилася після задоволення вимог стягувача в результаті продажу предмета застави. Крім того, суд бере до уваги, що позивач, направивши у березні 2020 року відповідачу вимогу про дострокове повернення кредиту, змінив строк дії договору та виконання зобов`язання відповідачем, оскільки відповідачем не було сплачено чергових платежів за кредитним договором на підставі рахунків (№00447291 від 03.01.2020, №00449369 від 03.02.2022 та №00450883 від 02.03.2020). Отже, оскільки основне зобов`язання за кредитним договором не припинилося, сума заборгованості складає 199 468 грн. 61 коп., суд вважає, що позивач має право вимагати відповідно до частини 2 статті 625 ЦК України сплати відповідачем боргу з урахуванням установленого індексу інфляції. Таким чином, з відповідача на користь ТОВ «Порше Мобіліті» слід стягнути заборгованість, яка виникла станом на 09.05.2022 та складається з: - 494,61 грн - інфляційні втрати у зв`язку із простроченням повернення суми достроково повернутого кредиту за період з 05.05.2020 по 06.10.2020; - 26 571,31 грн - 24.90% річних у зв`язку із простроченням повернення суми достроково повернутого Кредиту за період з 05.05.2020 по 06.10.2020; - 45 128,46 грн - сплати відшкодування страхових платежів згідно п. 5.6 Загальних умов; - 7 700,40 грн - інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати відшкодування страхових платежів згідно п. 5.6 Загальних умов за період з 18.04.2020 по 23.02.2022; - 18 492,35 грн - 24.90% річних у зв`язку із простроченням сплати відшкодування страхових платежів згідно п. 5.6 Загальних умов за період з 18.04.2020 по 23.02.2022; - 83 478,38 грн - витрат на сплату збитків по залученню підрядних організацій (третіх осіб); - 14 089,45 грн - інфляційні втрати у зв`язку із простроченням сплати відшкодування інших збитків згідно п. 8.5. Загальних умов за період з 26.05.2020 по 23.02.2022; - 3 513,65 грн - 3% річних у зв`язку із простроченням сплати відшкодування інших збитків згідно п. 8.5. Загальних умов за період з 26.05.2020 по 23.02.2022. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, установлених цим Кодексом; докази подаються сторонами та іншими учасниками справи; доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд бере до уваги, що 28.12.2015 року між AT «Страхова компанія «Українська страхова група» (страховик) та [PERSON] був укладений договір добровільного страхування наземних транспортних засобів. Згідно з пунктом 5.6. Загальних умов кредитування, які є додатком до кредитного договору, укладеного між сторонами, в тому випадку, якщо відповідач не сплатить суми страхових платежів на користь страхової компанії у строки, обумовлені договором страхування, вказаними в п. 5.5. Договору, відповідач надав згоду і доручив позивачеві здійснити від імені і за рахунок відповідача сплату страхових платежів на користь страхової компанії. Відповідач компенсує позивачу витрати, понесені останнім у зв`язку із виконанням даного доручення в порядку, передбаченому п. 17.3 Договору. Аналогічні положення були узгоджені в договорі застави транспортного засобу та в договорі страхування. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат, суд виходить із положень статті 133 ЦПК України, відповідно до якої судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Частинами 1, 2 статті 141 ЦПК України визначено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з частиною 8 статті 141ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Отже, як вбачається з матеріалів справи, при зверненні до суду з позовом ТОВ «Порше Мобіліті» були понесені витрати по сплаті судового збору в розмірі 2\~992,04 грн., які повинні бути стягнуті з відповідача на користь позивача. На підставі викладеного,

Outcome: approved