Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

22.10.2021 до Городищенського районного суду Черкаської області в інтересах [PERSON] звернулася адвокат Перебийніс С.В. з позовом до ТОВ "ВЕЛЛФІН", третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, на стороні відповідача, Городищенський відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, з тих підстав, що 04 березня 2021 року [PERSON] вручили постанову в.о. начальника відділу Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дорошенко О.М. про відкриття виконавчого провадження № 64660127 від 04.03.2021 року та виклик до державного виконавця. З тексту цієї постанови стало відомо, що ТОВ "ВЕЛЛФІН" подало на виконання до ДВС виконавчий напис нотаріуса № 15777 вчиненого приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем щодо стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" заборгованості у розмірі 177 239, 00 грн.. Ознайомившись із виконавчим написом, заявою про відкритя виконавчого провадження, договору позики № 305362 від 21.11.2017 року, вбчається, що борг, який ТОВ "ВЕЛЛФІН" стягує з [PERSON] , то є його "борг" за Договором позики № 305362, який він нібито уклав з ТОВ "ВЕЛЛФІН" 21.11.2017 року (з остаточним терміном повернення позики - 21.12.2017 року). Дійсно, [PERSON] позичав кошти в розмірі 5 500,00 грн. в ТОВ "ВЕЛЛФІН" 21.11.2017 року. Проте, жодних письмових договорів з відповідачем не укладав, про нарахування відсотків в такому розмірі повідомлений не був. Через складні життєві обставини [PERSON] не зміг вчасно повернути отримані кошти. З моменту отримання коштів (а пройшло вже більше трьох років) жодного разі ніяких вимог про повернення отриманих коштів від відповідача не отримував. [PERSON] вважає, що оскаржуваний виконавчий напис вчинено нотаріусом з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, оскільки жодних письмових договорів з відповідачем він не укладав, нотаріально їх не посвідчував, строк позовної давності для стягнення заборгованості минув 21.12.2020 року. Оскаржуваний виконавчий напис, який вчинений нотаріусом 28 січня 2021 року, є неправомірним, безпідставним та таким, що не підлягає виконанню, як такий, що вчинений після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адмінстративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, так кредитиний договір, який був наданий приватному нотаріусу не посвідений нотаріально, тобто недотрмано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості. Щодо стягнення з [PERSON] отриманих в позику коштів, то відповідачем пропущено строк позовної давності. Вчинення виконавчого напису нотаріусом можливе лише на підставі нотаріально посвідченого договору, при наявності безспірності заборгованості перед стягувачем та дотримання ним строків звернення. Порушення нотаріусом вказаних вимог є підставою визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконання, в судовому порядку. У звязку з цим, просила суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.01.2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем та зареєстрований в реєстрі за № 15777 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" заборгованості у розмірі 177 239, 00 грн.. 22.10.2021\~року в даній справі відкрито загальне позовне провадження. Залучено як третю особу приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича. Призначено підготовче судове засідання на 03 грудня 2021 року, яке з поважних на те причин було відкладено. 03.10.2022 року підготовче провадження закрито, справу призначено до судового розгляду. 31.10.2022 в підготовче судове засідання строни не з`явилися, повідомлені належно та своєчасно, що підтверджено матеріалами справи. Від представника позивача [PERSON] надійшла заява про розгляд справи без її як представника та позивача участі, позовні вимоги підтримують повністю. Інші учасники справи в судове засідання не з`явилися, без повідомлення причин. Заяв (клопотань) на адресу суду не надходило. Відповідач ТОВ "ВЕЛЛФІН" явку до суду представника не забезпечив, відзив на позовну заяву не подав. Від третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог, на стороні відповідача, Городищенський відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), Приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С., поясненнь та/або запереченнь на заявлені позовні вимоги [PERSON] , на адресу суду не надходило. Підстав для відкладення судового розгляду даної справи не встановлено. Суд вважає за можливе справу розглядати по суті за відсутності сторін, на підставі наявних в справі доказів, з ухваленням думки представника позивача про підтримання позову. За відсутності всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, що узгоджується з положеннями частини 2 статті 247 ЦПК України. Дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно частини 1 статті 14, частини 1 статті 15, статті 16 ЦК України, цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статтей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Як зазначено у правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 05.07.2017 у справі № 754/9711/14-ц, з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат", захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Суд встановив, що 28.01.2021 року приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай О.С. вчинив виконавчий напис № 15777 про стягнення з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 305362 від 21 листопда 2017 року, укладеним із Товариством з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" заборгованості у розмірі 176 139, 00 грн.. Строк платежу настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 21 грудня 2017 року по 02 березня 2020 року. Сума заборгованості складається з простроченої заборгованості за сумою кредиту - 5 500,00 грн., простроченої заборгованості по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 170 639,00 грн.. Загальна сума до стягнення, з урахуванням 1 100,00 грн. за вчинення виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України "Про нотаріат", складає 177 239, 00 грн.. Постановою від 04.03.2021 року в.о. начальника відділу Городищенського районного відділу державної виконавчої служби Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Дорошенко О.М. відкрила виконавче провадження № 64660127, з примусового виконання виконавчого напису № 15777, виданого 28 січня 2021 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С.. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з пунктом 19 статті 34 Закону України "Про нотаріат" виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України (стаття 87 Закону України "Про нотаріат"). Відповідно до статті 88 Закону України "Про нотаріат" нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України "Про нотаріат" порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України "Про нотаріат" та іншими актами законодавства України. Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 затверджений Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України містить такі ж правила та умови вчинення виконавчого напису, що й статті 87 - 88 Закону України "Про нотаріат". Підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 "Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" (пункт 2) доповнено перелік після розділу "Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами" новим розділом такого змісту: "Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобовязаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості". Київський апеляційний адміністративний суд своєю постановою від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 визнав незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині, зокрема, пункту 2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року залишено без змін. Отже, станом на 28 січня 2021 року були відсутні правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором, оскільки постанова Кабінету Міністрів України, якою було встановлено таку можливість, визнана в цій частині незаконною та нечинною. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обовязків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобовязання боржником. Тому відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обовязкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України "Про нотаріат"). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений п. 2 глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання повідомлень - письмової вимог про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобовязаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Матеріали справи не містять відомостей на підтвердження того, що лист з вимогою про усунення порушень за кредитним договором позивачу відправлений та ним отриманий, і був наданий приватному нотаріусу стягувачем із заявою про примусове виконання. Суд, за відсутності витребуваних документів виконавчого напису № 15777, перевірити розмір заборгованості за договором позики № 305362 від 21.11.2017 року, що укладений в електронній формі, на дату вчинення спірного виконавчого напису, не має можливості. Разом з тим, заслуговують на увагу доводи представника позивача, на вчинення виконавчого напису поза межами строків позовної давності (строк позовної давності для стягнення заборгованості, зі строком позики як зазначено в п. 1.3. договору складає 30 днів, прозика має бути повернута згідго Графіку розрахунків до 21.12.217 року), який минув 21.12.2020 року, а оскаржуваний виконавчий напис, вчинений нотаріусом 28 січня 2021 року. На момент вчинення спірного виконавчого напису були відсутні правові підстави для вчинення нотаріусом виконавчого напису за кредитним договором, який не був нотаріально посвідченим, що є самостійною підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Вказана правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду від 23.06.2020 у справі № 645/1979/15-ц. Враховуючи, що виконавчий напис виданий неправомірно, позов належить задовольнити. Суд при вирішення спору, бере до уваги, що згідно\~з усталеною\~практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, повязаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобовязує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обовязок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Вжиті за ухвалою Городищенського районного суду Черкаської області від 23 жовтня 2021 року заходи забезпечення позову у вигляді зупинення стягнення у виконавчому провадженні № 64660127, яке перебуває на виконанні в Городищенському відділ ДВС у Черкаському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), за виконавчим написом № 15777, виданим приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм Олегом Станіславовичем 28 січня 2021 року, про стягнення з боржника [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "ВЕЛЛФІН" заборгованості у розмірі 177 239,00 грн., скасувати після спливу дев`яноста днів з дня набрання даним судовим рішенням законної сили. У відповідності до частини 1 статті 141 ЦПК України, у зв`язку із задоволенням позовних вимог, із відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 908,00 грн..

Outcome: approved