Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

21 жовтня 2022 року [PERSON] звернувся до суду із заявою, якою просить встановити факт смерті [PERSON] , померлої [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області. На обґрунтування\~доводів заяви\~заявник посилається\~на те,\~що є\~чоловіком померлої\~ [PERSON] ,\~проте отримати\~свідоцтво про\~смерть дружини\~у відділі\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану неможливо,\~оскільки факт\~смерті відбувся\~на тимчасово\~окупованій території\~України. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті дружини необхідно для отримання свідоцтва про її смерть. Ухвалою судді Київського районного суду м. Харкова від 24 жовтня 2022 року заяву прийнято до\~розгляду\~та відкрито провадження у справі, розгляд якої постановлено здійснювати за правилами окремого провадження. У судове засідання заявник [PERSON] не з`явився, надавши через канцелярію суду заяву про розгляд справи за його відсутності, якою доводи заяви про встановлення факту смерті підтримав та просив задовольнити. У судове засідання представник Харківського міського відділу державної реєстрації актів цивільного стану Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. Враховуючи неявку у судове засідання всіх учасників справи, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їхній сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно п. 8 ч. 1\~ст. 315 ЦПК України,\~суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Порядок державної реєстрації актів цивільного стану, в тому числі державна реєстрація смерті особи, встановлений Правилами державної реєстрації актів цивільного стану в Україні, затвердженими\~Наказом Міністерства юстиції України 18 жовтня 2000 № 52/5. Згідно п.\~3\~розділу І\~зазначених Правил,\~районні,\~районні у\~містах,\~міські (міст\~обласного значення),\~міськрайонні,\~міжрайонні відділи\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану міжрегіональних\~управлінь Міністерства\~юстиції України\~проводять державну\~реєстрацію народження\~фізичної особи\~та її\~походження,\~шлюбу,\~розірвання шлюбу,\~зміни імені,\~смерті,\~вносять зміни\~до актових\~записів цивільного\~стану,\~поновлюють та\~анулюють їх;\~формують Державний\~реєстр актів\~цивільного стану\~громадян,\~ведуть його,\~зберігають архівний\~фонд;\~здійснюють відповідно\~до законодавства\~інші повноваження. За заявами громадян України, які проживають на тимчасово окупованій території України або переселилися з неї, державну реєстрацію актів цивільного стану, внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання здійснюють відділи державної реєстрації актів цивільного стану за місцем звернення заявника. Відповідно ч. 1 ст. 317 ЦПК України, заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Матеріли справи свідчать, що заявник є чоловіком померлої [PERSON] , на підтвердження чого суду надано копію свідоцтва про одруження [NUMBER] від 03 травня 1997 року. Відповідно до\~ст. 1 Закону України від 15\~квітня 2014\~року №\~1207-VII «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» (надалі - Закон № 1207-VII), тимчасово окупована Російською Федерацією територія України (далі - тимчасово окупована територія) є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Правовий статус тимчасово окупованої території, а також правовий режим на тимчасово окупованій території визначаються цим Законом, іншими законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, принципами та нормами міжнародного права. Тимчасова окупація Російською Федерацією територій України, визначених частиною першою статті 3 цього Закону, незалежно від її тривалості, є незаконною і не створює для Російської Федерації жодних територіальних прав. За змістом положень ст. 4 Закону № 1207-VII України,\~на тимчасово окупованій території на строк дії цього Закону поширюється особливий правовий режим перетину адміністративної межі та лінії зіткнення між тимчасово окупованою територією та іншою територією України, вчинення правочинів, проведення виборів та референдумів, реалізації інших прав і свобод людини і громадянина. Положеннями ч. 1 ст. 5 Закону № 1207-VII України встановлено, що Україна вживає всіх необхідних заходів щодо гарантування прав і свобод людини і громадянина, передбачених Конституцією та законами України, міжнародними договорами, усім громадянам України, які проживають на тимчасово окупованій території. Згідно ч.ч. 1-3 ст.9 Закону № 1207-VII України, державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. Відповідно до ст. 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Згідно з Указом Президента України № 64/2022 від 24 лютого 2022 року "Про введення воєнного стану в Україні" із 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб введено в Україні воєнний стан, який в подальшому продовжено до 21 листопада 2022 року. Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України Куп`янська міська територіальна громада Куп`янського району Харківської області була тимчасово окупована (згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 27 травня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України 25 квітня 2022 року за № 75. Згідно наданого заявником свідоцтва про смерть Серії [NUMBER] , виданого 17 травня 2022 року Кіндрашівською сільською радою Куп`янського району, тобто органом, що знаходився на тимчасово окупованій території України, [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області померла [PERSON] , [INFO] . Враховуючи викладене, надана заявником копія свідоцтва про смерть [PERSON] від 17 травня 2022 року не створює правових наслідків. Зі змісту закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» та Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні вбачається, що документом, який підтверджує факт смерті фізичної особи може бути рішення суду про встановлення такого факту. За наведених обставин, єдиною підставою для державної реєстрації смерті в даних випадках є рішення суду про встановлення факту смерті. Згідно ч. 1\~ст. 17 Закону України від 1\~липня 2010\~року №\~2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» (надалі - Закон № 2398-VI), державна\~реєстрація смерті\~проводиться органом\~державної реєстрації\~актів цивільного\~стану на\~підставі: 1)\~документа встановленої\~форми про\~смерть,\~виданого закладом\~охорони здоров`я\~або судово-медичною\~установою; 2) рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. З огляду на наведене, судом встановлено та підтверджено письмовими доказами, дослідженими під час судового розгляду, що [PERSON] , яка є дружиною заявника, померла [INFO] у м. Куп`янськ Харківської області. Встановлення даного факту, що має юридичне значення, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про смерть дружини. Зі змісту\~Закону України від 01\~липня 2010\~року №\~2398-VI «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» вбачається, що документом, що підтверджує факт смерті фізичної особи, може бути рішення суду про встановлення такого факту. Відповідно до ч. 4 ст. 317, п. 8 ч. 1 ст. 430 ЦПК України,\~суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України. На підставі викладеного,

Outcome: approved