Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

[PERSON] звернувся до Трускавецького міського суду Львівської області з позовом до [PERSON] , про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням. Свої вимоги мотивував тим, що 09 листопада 2013 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, у шлюбі у них народилась донька [PERSON] , [INFO] . Відповідачка зареєстрована у квартирі [ADDRESS] , яка належить йому на праві особистої власності та придбана ним до шлюбу у 2009 році. З часом відносини між ним та відповідачкою стали конфліктними і 15.04.2021 року відповідачка разом з їхньою дочкою покинула квартиру, прихопивши з собою його майно, кошти, коштовності, документи. Через ці обставини він звернувся до правоохоронних органів. З 15.04.2021 року відповідачка не проживає у вказаній квартирі. 16 серпня 2021 року шлюб між ним і відповідачкою розірвано. Відповідачка у свою чергу звернулась до суду з заявою про стягнення аліментів, про що 27.10.2021 року винесено судовий наказ у справі № 457/1214/21. Крім того позивач звертався до суду з позовною заявою про поділ майна подружжя. У справі № 457/553/21 Трускавецький міський суд Львівської області ухвалою від 29 листопада 2021 року затвердив мирову угоду. З даного судового рішення вбачається, що в процесі поділу майна подружжя особистою власністю відповідачки [PERSON] визнано житловий будинок садибного типу за адресою [ADDRESS] та присадибну земельну ділянку за цією ж адресою. Таким чином відповідачка власним житлом забезпечена. З часу розірвання шлюбу відносини між ними набули системного конфліктного характеру. Вони не спілкуються та не підтримують жодних стосунків. Відповідачка має іншу сім`ю та проживає в іншому помешканні. У квартирі [ADDRESS] відповідачка не проживає, її особистих речей та предметів домашнього вжитку немає. Об`єднанням співвласників багатоквартирного будинку «Карпатський двір», яке створене в їхньому будинку [ADDRESS] , було складено акт про не проживання [PERSON] за місцем її реєстрації понад рік. Цю обставину підтвердили сусіди своїми підписами в акті обстеження. Тому просив суд визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим приміщенням- квартирою [ADDRESS] та покласти судові витрати на відповідачку. Представник позивача в судове засідання не з`явилась, подала до суду заяву в якій позов підтримала та просила суд проводити розгляд справи за відсутності позивача та його представника. Відповідачка у судове засідання повторно не з`явилась, причини неявки суду не повідомила, хоча про дату, час та місце судового розгляду була належно повідомлена, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подала. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). В судове засідання учасники процесу не з`явились, хоча належним чином були повідомлені про час, дату та місце судового розгляду та не подали заперечень щодо розміру витрат на професійну правничу допомогу. Суд ухвалив проводити судове засідання у відсутності сторін на підставі наявних матеріалів справи та без фіксування технічними засобами, що відповідає ст. 247 ч. 2 ЦПК України. Дослідивши наявні у матеріалах справи письмові докази, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи наступного. Встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] згідно договору купівлі-продажу від 31.01.2009 року /арк. справи 16-17/. Право власності позивача на квартиру зареєстроване 14.02.2009 року, що підтверджується витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно Комунального підприємства Львівської обласної ради «Дрогобицьке міжміське бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» /арк. справи 18/. У квартирі [ADDRESS] зареєстрована відповідачка [PERSON] , яка не є членом сім`ї позивача. Відповідачка у квартирі не проживає, особистих речей та предметів вжитку її немає, що засвідчується актом № 9 про фактичне проживання особи від 21 червня 2022 року» /арк. справи 19/. При цьому відповідачка не знялася з реєстрації місця проживання за вказаною адресою, що порушує права та інтереси позивача як власника житла. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Зазначена норма ст. 391 ЦК України визначає право власника, у тому числі житлового приміщення або будинку, вимагати будь-яких усунень свого порушеного права від будь-яких осіб будь-яким шляхом, який власник вважає прийнятним. Визначальним для захисту права на підставі цієї норми права є наявність у позивача права власності та встановлення судом наявності перешкод у користуванні власником своєю власністю. При цьому не має значення, ким саме спричинено порушене право та з яких підстав. Саме така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 6-709цс16, яка згідно ч. 4 ст. 263 ЦПК України має враховуватись судом при виборі та застосуванні норми права до спірних правовідносин. Судом встановлено, що реєстрація відповідачки, яка не є членом сім`ї позивача, у належній позивачу квартирі порушує право власності останнього, створює йому перешкоди у користуванні та розпорядженні своїм майном. З огляду на встановлені судом обставини, на які позивач посилалася як на підставу своїх вимог, що підтверджені письмовими доказами, які визнаються судом належними, допустимими, достовірними та достатніми у їх сукупності, - суд приходить до висновку про обґрунтованість заявленого позову, який підлягає до задоволення. З урахуванням вимог ч.1 ст.141 ЦПК України, згідно якої судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, з відповідача слід стягнути у користь позивача судові витрати по сплаті судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп. /арк. справи 6/. На підставі наведеного та

Outcome: approved