Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач звернулася до суду із вказаним позовом, в обґрунтування якого вказала, що відповідач є батьком її неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , свідоцтво про народження дитини (серія [NUMBER] ), зареєстроване виконавчим комітетом Нестерівської сільської ради Маньківського району Черкаської області 17.08.2017 року, про що зроблений відповідний актовий запис № 13. Відповідач починаючи з 2018 року проживає окремо від них в іншому місці та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере педагогічної, матеріальної, посильної трудової, або будь-якої іншої участі у вихованні сина. Має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 76 065,94 коп. Комісією проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї, де проживає малолітній, [PERSON] .. Перевіркою установлено, що в дитини є все необхідне для повноцінного розвитку. Посилаючись на норми Сімейного кодексу України та роз`яснення постанови ВСУ № 3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позивач вважає, що вищевказану поведінку відповідача можна розцінювати як ухилення від виховання дитини батьком, свідоме нехтування ним своїми обов`язками та відсутність серйозного ставлення до них, що, на думку позивача, є підставою для позбавлення відповідача батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина. У зв`язку з цим позивач звернулась до суду та просить позбавити батьківських прав [PERSON] . У судовому засідання позивач підтримала позовну заяву, надала пояснення аналогічно викладеним у позові. Відповідач надіслав заяву, в якої погодився з вимогами, викладеними в позові. Адвокат відповідача підтвердив, що відповідач отримав копію позовної заяви, погоджується з вимогами позивача, наслідки позбавлення батьківських прав йому роз`яснено. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог, щодо предмета спору - органу опіки та піклування служби у справах дітей Жашківської міської ради Бондарчук І.В. - у судове засідання не з`явилася, проте подала до суду заяву, в якій просить розглядати справу без її присутності, на розсуд суду. Згідно із ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизначених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно з частинами 1, 2 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. У відповідності до положень ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи суд установив наступне. [PERSON] та [PERSON] являються батьками неповнолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] , актовий запис про народження № 13, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] (арк. с. 6). Комісією проведено перевірку та складено акт обстеження житлово-побутових умов сім`ї, де проживає малолітній, [PERSON] .. Перевіркою установлено, що в дитини є все необхідне для повноцінного розвитку. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Частиною 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено, що виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Закон України «Про охорону дитинства» передбачає, що кожна дитина має право на достатній життєвий рівень. При цьому, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. Пунктом 16 постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» визначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 1 ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Практика Європейського суду з прав людини (справа «Хант проти України» від 7 грудня 2006 року) свідчить про те, що питання позбавлення батьківських прав мають ґрунтуватись на оцінці особистості відповідача та його поведінці. Факт оскарження відповідачем заяви про позбавлення батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. Позбавлення батьківських прав має бути виправдане інтересами дитини, і тоді інтереси повинні мати переважний характер над інтересами батьків, між інтересами дитини та інтересами батьків має існувати справедлива рівновага (ухвала Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 20.07.2016 № 760/18209/15-ц та від 14.09.2016 № 216/2914/14-ц). Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положенням ч. 1 ст. 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 3 ст. 89 ЦПК України суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Згідно із ч. ч. 1, 5 ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Оцінюючи наявні в матеріалах справи докази, суд приходить до висновку, що відповідач дійсно не виконує своїх батьківських обов`язків, передбачених ст. 150 СК України, не надає матеріальну допомогу своїй дитині, не приймає участі у її вихованні, не дбає про її духовний і моральний розвиток, не відвідує її, взагалі не цікавиться її життям, тому суд приходить до висновку, що позбавлення [PERSON] батьківських прав відповідає інтересам дитини - [PERSON] . Проаналізувавши та надавши оцінку встановленим вище обставинам, приймаючи до уваги те, що відповідач не заперечує проти позбавлення батьківських прав, а також враховуючи перш за все інтереси дитини, суд вбачає небажання батька брати участь у вихованні своєї дитини та вважає, що позов підлягає задоволенню, оскільки позбавлення батьківських прав та визначення місця проживання дитини з матір`ю у даному випадку є доцільним. Частинами 2, 3 ст. 166 СК України встановлено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду. Проте, судом встановлено, що судовим наказом від 29.10.2019 року (справа № 693/1278/19) Жашківський районний суд Черкаської області стягнув з [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , починаючи з 03.10.2019 року і до досягнення дитиною повноліття. Статтею 141 ЦПК України встановлено порядок розподілу судових витрат між сторонами. При зверненні до суду з позовною заявою позивач була звільнена від сплати судового збору у відповідності до п. 7 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», так як звернулася до суду з позовом щодо захисту прав та інтересів неповнолітньої дитини. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору, то судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в сумі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved