Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача та просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №47189 від 19.05.2021, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. про стягнення з позивача заборгованості у розмірі 36 406 грн. 46 коп. Свої позовні вимоги позивач обгрунтовує тим, що виконавчий напис 19.05.2021 року №47189, вчинений Остапенком Є.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу, вчинено з порушенням вимог Закону України «Про нотаріат», постанови Кабінету міністрів України від 29 червня 2019 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, та як наслідок підлягає визнанню таким, що не підлягає виконанню. Разом з позовною заявою подано клопотання про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 19.05.2021 №47189. 27.09.2022 відкрито провадження у справі та задоволено клопотання позивача про витребування від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 19.05.2021 №47189. 11.11.2021 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. 11.11.2021 ухвалою суду закрито підготовче провадження та розгляд справи по суті призначено на 14.01.2022. 25.11.2021 від Товариства з обмеженою відповідальністю «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» надійшло клопотання про залучення правонаступника відповідача. 14.01.2022 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи у його відсутність. 27.01.2022 від позивача надійшли письмові пояснення. 06.05.2022 від позивача надійшло клопотання про розгляд справи без його участі. 06.05.2022 ухвалою суду відмовлено у задоволенні клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс». 06.05.2022 ухвалою суду задоволено клопотання позивача [PERSON] та витребувано від Остапенка Євгена Михайловича, приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу (вул. Мала Житомирська, буд. 6/5, м. Київ, 01001), копії матеріалів, на підставі яких було вчинено виконавчий напис від 19.05.2021 року №47189. 07.11.2022 від представника позивача надійшла заява пр розгляд справи без участі позивача та його представника. Сторони в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином шляхом направлення поштової кореспонденції та публікації оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України. Відповідач своїм правом на подання відзиву не скористався. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору своїм правом на надання пояснень по суті спору не скористались. Суд розглядає справу за наявними матеріалами. Так, судом встановлено, що 19.05.2021 року Остапенком Є.М., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу вчинено виконавчий напис за №47189, за яким стягнуто з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Цикл Фінанс» борг у розмірі 36 406,46 грн. З пояснень позивача судом встановлено, що про наявність вказаного виконавчого напису позивач дізнався 26.08.2021 року коли отримав від приватного виконавця виконавчого округу Київської області Микитин О.С. засобами поштового зв`язку пакет постанов, винесених в межах виконавчого провадження №66356440. Позивач зазначає, що йому було невідомо про наявність боргу перед ТОВ «Цикл Фінанс» в розмірі 36 406,46 грн. Крім того, з ТОВ «Цикл Фінанс», він не має договірних зобов`язань, відтак підстави виникнення в нього заборгованості перед відповідачем позивачу не відомі. 30.08.2021 представник позивача звернувся з адвокатським запитом до [PERSON] , приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу та до приватного виконавця Микитин О.С. з проханням надати копії матеріалів, на підставі яких було вчинено вказаний виконавчий напис. Так, у відповідь на адвокатський запит надійшли матеріали виконавчого провадження від приватного виконавця Микитин О.С, серед яких крім спірного виконавчого напису наявна заява стягувача про відкриття виконавчого провадження та заява №006-29600-131213 від 13.12.2013 року, з якої безспірність вимог стягувана не вбачається. Станом на день подачі позову до суду відповідь на адвокатський запит від приватного нотаріуса Остапенка Є.М. надана не була. Більш того, за адресою реєстрації діяльності приватний нотаріус Остапенко Є.М. відсутній, що підтверджується довідкою поштового оператора. З цього приводу суд зазначає наступне. Процедуру вчинення виконавчого напису врегульовано у Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженому наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Як зазначено у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16 травня 2018 року у справі № 320/8269/15-ц, Велика Палата вважає, що питання визначення судами безспірності суми заборгованості під час розгляду справ про оскарження законності вчинення нотаріусом виконавчого напису, вже досліджене Верховним Судом України. Зокрема, у постанові Верховного Суду України від 20 травня 2015 року у справі № 6-158цс15 зазначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком № 1172, нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. У постанові Верховного Суду України від 04 березня 2015 року у справі № 6-27цс15 зазначено, що наявність спору про розмір заборгованості у суді на час вчинення виконавчого напису спростовує висновок суду про безспірність заборгованості боржника. Аналогічні правові висновки містяться й у постановах Верховного Суду України від 11 березня 2015 року у справі № 6-141цс14 та від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Так, у постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17 міститься правовий висновок про те, що суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком № 1172. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У цій постанові також зазначено, що законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлює суд відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Велика Палата Верховного Суду наголошує на тому, що сам по собі факт подання стягувачем відповідних документів нотаріусу не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого (постанова Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17). Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції, чинній на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання». Варто також зазначити, що згідно ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Аналогічний строк щодо вчинення виконавчого напису встановлений у пп. 3.1, 3.3 п. 3 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5. Зі змісту наведених норм вбачається, що трьохрічний строк в межах якого може бути вчинено виконавчий напис законодавець пов`язує з моментом виникнення права вимоги, при цьому обумовлює, що якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. За змістом ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1048 ЦК України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Вивчивши матеріали справи суд звертає увагу на наступне. У своїй позовній заяві позивач не наводить жодної обставини, за якої є підстави визнавати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Єдине на чому наголошує позивач у своєму позові та письмових поясненнях це те, що у позивача не має жодних договірних зобов`язань з ТОВ «Цикл Фінанс». При цьому, матеріалами справи встановлено, що з метою отримання банківських послуг між позивачем та АТ «Дельта Банк» було підписано заяву №006-29600-131213 від 13.12.2013. Як встановлено з тексту оскаржуваного виконавчого напису, АТ «Дельта Банк» було відступлено 19.02.2018 за Договором про відступлення прав вимоги за кредитними договорами №242/К на користь ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія» право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №006-29600-131213 від 13.12.2013. В подальшому, ТОВ «Довіра та гарантія» 12.04.2021 уклало з ТОВ «Цикл Фінанс» Договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами №242/1. Відповідно до цього договору ТОВ «Цикл Фінанс» набуло право нового кредитора до [PERSON] за кредитним договором №006-29600-131213 від 13.12.2013. Таким чином, ТОВ «Цикл Фінанс» є правонаступником ТОВ «ФК «Довіра та Гарантія», яке є правонаступником АТ «Дельта Банк». Позивач наголошує у письмових поясненнях на тому, що відповідно до ч. 1 ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» та ст. 257 ЦК України встановлено трирічний строк від дня права вимоги, в межах якого вчиняється виконавчий напис. При цьому, не обгрунтовує яким чином суд має застосувати трирічний строк позовної давності. Дослідивши надані позивачем копії документів суд встановив, що відповідно до п. 2.3. вище вказаної Заяви, укладеної з АТ «Дельта Банк», позивачу було відкрито кредитну лінію у розмірі 22\~700 грн. Відповідно до п. 2.4. заяви строк ліміту кредитної лінії 364 календарних дні. Тобто, строк кредитування за заявою №006-29600-131213 від 13.12.2013 становить до 13.12.2014. Відповідно до оскаржуваного виконавчого напису стягнення заборгованості проводиться за період з 17.06.2018 по 15.10.2019. Однак, строк позовної давності зі звернення до нотаріуса для вчинення виконавчого напису сплив у грудні 2014 року. Отже, на підставі вищезазначеного можна зробити висновок, що виконавчий напис нотаріуса №47189 від 19.05.2021 був вчинений з порушенням вимоги ст. 88 ЗУ «Про нотаріат» в частині строку для такої нотаріальної дії. Інших доказів того, що позивачу було продовжено строк кредитування у суду немає. Матеріалами справи підтверджено, що оскаржуваний виконавчий напис було вчинено на підстави не нотаріально посвідченої заяви №006-29600-131213 від 13.12.2013. Однак позивач на цьому не наголосив у своєму позові. В обґрунтування своїх вимог лише перелічив норми статей Закону України «Про нотаріат», пункти Порядку вчинення нотаріальних дій та судову практику. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18 дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому, наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Як вбачається з матеріалів справи оспорюваний, виконавчий напис вчинено приватним нотаріусом 25 березня 2021 року тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14, тобто в період часу, коли законодавством не передбачалась можливість вчинення виконавчого напису на підставі нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Матеріалами справи встановлено, що в матеріалах виконавчого провадження відсутній належний розрахунок заборгованості позивача перед відповідачем, за відсутності якого неможливо встановити, чи відповідають нарахування заборгованості відповідача дійсності. Отже, спірний виконавчий напис вчинено за відсутності безспірності заборгованості боржника. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що позовна заява підлягає задоволенню. З урахуванням задоволення позову та на підставі ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved