Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. Позивач обґрунтовує позов тим, що між ним та відповідачкою 16.06.2018 було зареєстровано шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, на даний\~час разом\~не проживають,\~збереження шлюбу\~є неможливим. Позивач проживає разом з малолітнім сином, а тому просить суд розірвати шлюб, місце проживання дитини визначити з ним. В судовому засіданні позивач, його представник позовні вимоги підтримали. Позивач пояснив, що сімейне життя з [PERSON] не склалося, з червня 2022 року разом не проживають, відповідачка виїхала за кордон, залишивши йому сина на виховання. Зазначив, що збереження сім`ї вважає неможливим через відсутність порозуміння між ними. В подальшому\~в судове засідання позивач та його представник не з`явилися, позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У судове засідання відповідачка не з`явилася, подала до суду заяву з проханням справу розглянути за її відсутності, проти розірвання шлюбу та визначення місця проживання сина [PERSON] з батьком не заперечила. Представник органу опіки та піклування позовні вимоги в частині визначення місця проживання малолітньої дитини з позивачем підтримала, вважає за доцільне визначити місце проживання дитини з батьком [PERSON] . Пояснила, що при вивченні питання місця проживання дитини відбулося телефонне спілкування з відповідачкою, яка особисто підтвердила своє небажання повертатись до України та згоду на виховання дитини позивачем. Окрім того, працівниками органу опіки та піклування було здійснено виїзд за місцем проживання дитини, встановлено, що для сина сторін створені всі необхідні умови для проживання. Заслухавши пояснення позивача, представника позивача, представника органу опіки та піклування, дослідивши матеріали справи, оцінивши надані у справі докази в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст.24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч.3 ст.105 СК України визначено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно\~ст.109 СК України, шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим і суперечить їх інтересам та інтересам їх дітей, що має істотне значення по справі. Як видно\~з матеріалів\~справи,\~сторони з\~16.06.2018\~перебувають у\~зареєстрованому шлюбі. Від\~даного шлюбу\~сторони мають\~сина [PERSON] ,\~ [INFO] Враховуючи категоричну позицію сторін щодо припинення шлюбу, відсутність клопотань про надання строку на примирення, суд дійшов висновку, що шлюб, зареєстрований між сторонами, слід розірвати. \~ \~ \~ \~ Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання дитини, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до\~статті 141 СК України, мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою, чи розірвано шлюб і чи проживають вони разом чи окремо. В силу\~ст. 161 СК України, якщо батько та мати, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватись органом опіки та піклування або судом. Згідно зі статями 18, 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, чинної для України з 27.09.1991 року (далі - Конвенція), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання та розвиток дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання та розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального та соціального розвитку дитини. У всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини (частина перша статті 3 Конвенції). Пунктом 1 статті 9 Конвенції передбачено, що держави-учасниці забезпечують, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону та процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо та необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У рішенні ЄСПЛ від 11.07. 2017 року (заява № 2091/13) у справі «М. С. проти України» стверджується, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, в найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку в безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. На сьогодні існує широкий консенсус, у тому числі в міжнародному праві, на підтримку ідеї про те, що в усіх рішеннях стосовно дітей їх найкращі інтереси повинні мати першочергове значення. Встановлено, що [PERSON] є внутрішньо переміщеною особою і на даний час проживає разом із сином [PERSON] в с.Пільний Олексинець Хмельницького району Хмельницької області. Як видно з довідки-характеристики виконавчого комітету Городоцької міської ради №02.13.12-13/216 від 28.10.2022, за час проживання в с.Пільний [PERSON] зарекомендував себе з позитивної сторони, відповідальний, доброзичливий, має гарні відносини із сусідами. Згідно витягу з Інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» [PERSON] станом на 28.10.2022 незнятої чи непогашеної судимості немає. З довідки КНП «Городоцька МБЛ» № 740 від 03.11.2022 [PERSON] на обліку у лікарів нарколога, психіатра не перебуває. Із висновку органу опіки та піклування Городоцької міської ради Хмельницької області, слідує, що [PERSON] з серпня 2022 року перебуває на роботі за кордоном, в республіці Польща, займатися вихованням та розвитком сина [PERSON] немає можливості. На даний час [PERSON] з малолітнім сином проживають в с.Пільний Олексинець Хмельницького району Хмельницької області, у будинку є усе необхідне для нормального розвитку та виховання дитини. За таких обставин орган опіки та піклування вважає за доцільне, в інтересах дитини, визначити місце проживання\~\~малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з його батьком [PERSON] , [INFO] . При вирішенні питання про визначення місця проживання малолітньої дитини сторін, суд в контексті першочергового урахування інтересів дитини, враховує тривалість проживання малолітньої дитини з батьком, добросовісне виконання позивачем батьківських обов`язків, створення для сина необхідних умов для проживання та розвитку, забезпечення дитини усім необхідним, а також відсутність виключних обставин, які б унеможливлювали проживання дитини з батьком, чи негативно впливали на виховання та розвиток дитини, згоду матері на проживання малолітньої дитини з батьком. З огляду на вказане, суд дійшов висновку про необхідність визначення місця проживання малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] . При цьому, суд вважає необхідним наголосити на тому, що визначення місця проживання дитини разом із батьком не позбавляє відповідачку права спілкуватися з сином та не обмежує її у здійсненні своїх материнських прав та обов`язків стосовно дитини. Враховуючи, що на даний час визначення місця проживання дитини разом з батьком відповідає інтересам дитини, суд дійшов висновку про задоволення заявлених вимог. Крім того,

Outcome: approved