Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та [PERSON] , зареєстрований 16.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції, актовий запис №792. В обґрунтування вимог вказано, що від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Сімейне життя сторін не склалося, кожен з подружжя має різні погляди на шлюб та сім`ю, між ними зникли почуття, які мають бути між подружжям, тому збереження сім`ї суперечить інтересам сторін та інтересам їхніх дітей. Позивач вказує, що не хоче, щоб діти були свідками негативних відносин між батьками. У позові вказано, що сторони спільного господарства не ведуть, подружніх відносин не підтримують, примирення між ними не можливе. Спору щодо визначення місця проживання дітей на час подачі позову про розірвання шлюбу між сторонами не має. Ухвалою Богунського районного суду м. Житомира від 29.04.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі; справу призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження; визначено сторонам строк для подачі заяв по суті справи. 09.08.2022 до суду надійшов відзив на позов, у якому відповідач вказав, що він працює за кордоном та знаходиться вдома два тижні на два місяці, однак сторони не припиняли шлюбних відносин та ведення спільного господарства. Починаючи з 02.03.2022 позивач та діти проживають разом з відповідачем у Польщі, сторони ведуть спільне господарство та їхні стосунки покращились, тому просить відмовити у задоволенні позову про розірвання шлюбу. При вирішенні питання про прийняття до матеріалів справи вказаного відзиву, суддею встановлено наступне. Відповідно до п. 2 ч. 5 ст. 178 ЦПК України, до відзиву додаються документи, що підтверджують надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів іншим учасникам справи. До відзиву відповідачем не додано доказів надіслання (надання) відзиву і доданих до нього доказів позивачу. Також, ухвалою суду про відкриття провадження у справі від 29.04.2022 встановлено відповідачу\~строк\~15\~днів з дня вручення копії ухвали про відкриття провадження у справі для подачі відзиву на позов та надання доказів в обґрунтування заперечень, якщо такі докази не надані позивачем. Як вбачається зі змісту рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення, копію ухвали про відкриття провадження у справі від 29.04.2022 разом з копією позовної заяви та доданими до неї документами відповідач отримав 10.06.2022. Отже, строк для подачі відзиву закінчився 25.06.2022. Відзив на позовну заяву надіслано до суду 09.08.2022, тобто з пропуском строку, встановленого судом. За приписами ч.1 ст. 127 ЦПК України суд за заявою учасника справи поновлює пропущений процесуальний строк, встановлений законом, якщо визнає причини його пропуску поважними, крім випадків, коли цим Кодексом встановлено неможливість такого поновлення. За правилами частини 2 цієї ж статті встановлений судом процесуальний строк може бути продовжений судом за заявою учасника справи, поданою до закінчення цього строку, чи з ініціативи суду. Відповідач клопотання про поновлення пропущеного процесуального строку не заявив, про наявність поважних причин, які зумовили пропуск такого строку, суд не повідомив. Як передбачено ч. 2 ст. 126 ЦПК України документи, подані після закінчення процесуальних строків, залишаються без розгляду, крім випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що відзив подано з пропуском встановленого строку, клопотання про поновлення такого строку представником відповідача не заявлене, відповідно до ч. 2 ст. 126 ЦПК України суд залишає відзив на позовну заяву без розгляду. Позивач у судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказано, що позивач позов підтримує та просить його задовольнити, оскільки примирення між сторонами не можливе. Відповідач у судові засідання не з`явився щодо дати, часу та місця розгляду справи повідомлявся належним чином причини неявки суду не повідомив. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, відповідно до ст.211, 223 ЦПК України суд визнав за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Згідно із ч.2 ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні обставини. 16.06.2007 відділом реєстрації актів цивільного стану Житомирського міського управління юстиції було зареєстровано шлюб між позивачем та відповідачем, про що складено відповідний актовий запис за №792. Від шлюбу сторони мають двох дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] Позивач вказує, що подружні відносини подружжя припинило, спільне господарство не ведеться, подальше збереження шлюбу позивач вважає не можливим. Позивач\~\~скористалась\~своїм правом та звернулась до суду з позовом у даній справі, наполягає на розірванні шлюбу. Задовольняючи\~\~позов про\~\~розірвання шлюбу, суд виходить\~\~з того,\~\~що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Збереження\~\~шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною\~\~основою\~\~шлюбу, а позивач не має наміру\~\~зберігати шлюб\~\~з відповідачем. Приймаючи до уваги\~\~зазначене,\~суд\~\~вважає, що вимоги про розірвання\~\~шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, внаслідок чого\~\~позов\~\~підлягає\~\~задоволенню. Відповідно до ст.16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. У відповідності до ч.3 ст.105 Сімейного кодексу України, шлюб\~припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст.110 цього Кодексу. Відповідно до положень частин третьої, четвертої статті 56 Сімейного кодексу України, кожен має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно із частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Такі положення національного законодавства України відповідають ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ст.110, 112 Сімейного кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то, відповідно, відмова у розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України. З огляду на викладене, враховуючи доводи [PERSON] , наведені у позові, суд вважає, що сім`я сторін розпалась остаточно, підстав для досягнення примирення між сторонами немає, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу є неможливим, відтак, розірвання шлюбу буде відповідати інтересам позивача, а збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення, тому позов необхідно задовольнити. Згідно з ч.2 ст.114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється\~у день\~набрання\~чинності\~рішенням\~суду про\~розірвання\~шлюбу. У відповідності до абз.2 ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України,\~документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідно до ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В позовній заяві позивач не просить відновити своє дошлюбне прізвище. Судові витрати, згідно\~ зі ст.141 ЦПК України,\~підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, з урахуванням задоволення заявленого позову.

Outcome: approved