Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

27.05.2022 року позивач звернулась до суду з позовними вимогами, якими просить визнати за нею в порядку спадкування за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , право власності на земельну ділянку площею 3,05 га, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5122083200:01:001:0033. Свої вимоги позивач мотивує тим, що [INFO] померла [PERSON] , за життя вона залишила заповіт на користь позивача. Спадщину вона прийняла шляхом постійного проживання зі спадкодавцем за однією адресою, відповідно до вимог ст. 1268 ЦК України, однак постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ренійської державної нотаріальної контори Букатич Е.В. від 10.06.2022 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи за його відсутності, підтримав позовні вимоги та наполягає на їх задоволенні. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву, якою просить справу розглянути за його відсутністю. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить земельна ділянка площею 3,05 га, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, кадастровий номер 5122083200:01:001:0033 на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №841713, виданого 19.10.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, Ізмаїльського району, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 01.05.521.00124), що також підтверджено відповіддю на запит ГУ Держгеокадастру в Одеській області №2095/340-22 від 04.10.2022 року. Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 24.09.2021 року R8600085 відділом запису актів громадянського стану адміністрації міста Лангепаса Ханти-Мансійського автономного округу Югри, [PERSON] померла [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 25.07.2017 року секретарем Ларжанської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області Шевченко А.І., зареєстрованого в реєстрі за № 25, [PERSON] заповіла належну їй на праві приватної власності земельну ділянку площею 3,05 га на підставі Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯА №841713, виданого 19.10.2005 року Ізмаїльською райдержадміністрацією, Ізмаїльського району [PERSON] , [INFO] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 69796490 від 18.08.2022 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 25.07.2017 року, зареєстрований за № 25, не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] осіб, які відповідно до ст. 1241 ЦК України, мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту, немає. Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Встановлено, що [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживала разом із спадкодавцем, що підтверджено довідкою № 682 від 07.10.2021 року, наданою виконавчим комітетом Саф`янівської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, тобто вважається такою, що фактично прийняла спадщину. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії державного нотаріуса Ренійської державної нотаріальної контори Букатич Е.В. від 10.06.2022 року, позивачу було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлої [INFO] [PERSON] , оскільки відсутні документи, що підтверджують право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved