Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

[PERSON] 12.04.2022 р. звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. Заочним рішенням Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2022 р. позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики задоволено. Ухвалено стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] , суму боргу за договором позики у сумі 126968 (сто двадцять шість тисяч дев`ятсот шістдесят вісім) грн. 51 коп., яка складається із - 112 556, 63\~ (сума боргу), 11 928,87 (інфляційне збільшення), 2 483,01 (штрафні санкції), та судові витрати у сумі 1269. 69 грн. 22.07.2022 р. відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення суду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 26.07.2022 р. прийнято до провадження заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення та призначено заяву до розгляду. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 12.08.2022 р. заяву [PERSON] про перегляд заочного рішення задоволено. Скасовано заочне рішення Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 23.06.2022 р., справу призначено до розгляду у порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 22.09.2022 р. закрито підготовче провадження по справі та призначено справу до судового розгляду. Позов обгрунтований тим, що 27.05.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів. Відповідно до умов укладеного договору позикодавець, в порядку та на умовах, визначених даним договором, передає у власність позичальника грошові кошти в розмірі 106 000, 00 гривень, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення та нотаріального посвідчення даного договору 3 848, 09 доларів США.\~ Укладеним договором передбачено, що позичальник зобов`язується повернути суму позики в повному обсязі не пізніше 27.06.2021 року в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на дату повернення грошових коштів. В строк передбачений укладеним договором відповідач отримані грошові кошти не повернула. З укладеного між сторонами договору вбачається, що вони визначили грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті, тому стягненню підлягає сума заборгованості в еквіваленті на час подачі позовної заяви. Офіційний курс НБУ станом на 08.04.2022 року становить 29,25 гривень за 1 долар США. З урахуванням встановленого курсу, передана сума 3 848, 09 доларів США, станом на 08.04.2022 року становить 112 556, 63 гривень. Таким чином сума основного боргу з урахуванням курсу НБУ станом на 08.04.2022 року складає: 112 556, 63 гривень. Пунктом 4 договору визначено, що Позичальник, винний у не поверненні чи несвоєчасному поверненні позики, несе відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно чинного законодавства України. Загальна заборгованість з урахуванням зміни курсу валют, інфляційного збільшення та штрафних санкцій становить та з урахуванням прострочення грошового зобов`язання 285 днів становить 126 968,51 гривень (112 556,63\~ (сума боргу) + 11928,87 (інфляційне збільшення) + 2 483,01 (штрафні санкції)). Просив стягнути суму боргу за договором позики та понесені судові витрати.\~\~\~\~\~ Позивач [PERSON] у судове засідання 09.11.2022 р. не прибув, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Від нього на електронну адресу суду 04.11.2022 р. надійшла заява в якій просив розгляд справи проводити без його участі та представника, позовін вимоги підтримав у повному обсязі та просив позов задовольнити. Відповідач [PERSON] повторно в судове засідання 09.11.2022 р. не з`явилася, про день та час слухання справи була повідомлена відповідно до вимог закону за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі і через оголошення на офіційному вебсайті Судової влади України. Відповідач [PERSON] у поданій заяві про перегляд заочного рішення вказувала, що позивач у своєму позові зазначає, що відповідач отримав грошові кошти за договором позики, однак ця обставина не відповідає дійсності і спростовується матеріалами судової справи, адже позивач не подав до суду жодних доказів, які б підтверджували сам факт передачі коштів у зазначеному розмірі. З наданого позивачем договору позики не вбачається, що грошові кошти передавались відповідачеві, та не було надано жодних доказів про реальність договору позики укладеного між сторонами. Тому, судом при задоволенні позовної заяви не було встановлено справжність правової природи укладеної між сторонами договору, що в подальшому і привело до винесення спріного рішення. Також, вказує, на те, що судом стягнуто з неї відсотки за прострочення виконання зобов`язання (штрафні санкції), однак самим договором позики не передбачалось стягнення відсотків у разі прострочення виконання зобов`язання. Тому, безпідставним було і стягнення з неї відсотків в користь позивача за прострочення виконання зобов`язання. Щодо стягнення інфляційних втрат, звертає увагу суду, що позивачем не обгрунтовано в який спосіб нараховувався індекс інфляції та методика нарахування інфляційних втрат. З урахуванням неявки сторін, відповідно до положень ст. ст. 223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності сторін та ухвалити рішення по справі за наявними матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали цивільної справи, дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст.509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У відповідності до вимог ст.1046, 1047 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Згідно ст. 1049 ЦК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору чи вимог цього Кодексу, а згідно ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Частиною першою статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Судом встановлено, що 27.05.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено нотаріально посвідчений договір позики грошових коштів, відповідно до умов якого позикодавець [PERSON] , в порядку та на умовах, визначених даним договором, передає у власність позичальника [PERSON] грошові кошти в розмірі 106 000,00 гривень, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення та нотаріального посвідчення даного договору складає 3 848,09 доларів США.\~ Укладеним договором передбачено, що позичальник [PERSON] зобов`язується повернути суму позики в повному обсязі не пізніше 27.06.2021 року в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на дату повернення грошових коштів.\~ Згідно п.2 вказаного Договору грошові кошти, які є предметом даного договору, передаються позикодавцем\~ позичальнику в момент укладення та нотаріального посвідчення даного договору. Згідно п.4 даного договору позики, позичальник, винний в неповерненні чи несвоєчасному поверненніц позики, несе відповідальність за порушення грошового зобов`язання згідно чинного законодавства України (а.с.24). Факт укладання між позивачем і відповідачем договору позики, та факт отримання відповідачем [PERSON] грошових коштів у сумі 106 000,00 гривень, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення та нотаріального посвідчення даного договору складає 3 848,09 доларів США у позику, обов`язок повернути позивачеві позику в повному розмірі підтверджується нотаріально посвідченими письмовими договором позики від 27.05.2021 р. Відповідно до висновку Верховного Суду України наведеному в Постанові від 24.02.2016, справа 6-50цс16, письмова форма договору позики внаслідок його реального характеру є доказом не лише факту укладання договору, а й передачі грошової суми позичальнику. Із цих підстав доводи, відповідача, що позивач не надав суду доказів отримання нею від позивача вказаної суми грошових коштів у позику, судом не приймаються, оскільки спростовуються нотаріально посвідченим договором позики, який підтверджує, що грошові кошти, які є предметом даного договору, передаються позикодавцем\~ позичальнику в момент укладення та нотаріального посвідчення договору\~ позики (п.2 Договору). Також відповідачем [PERSON] не надано суду доказів на підтвердження повернення позики позивачу у строки визначені умовами договору позики. Відповідно до п. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Одностороння відмова від виконання зобов`язання, в силу положень ст. 525 ЦК України, не допускається. Позика вважається повернутою в момент передання позикодавцеві речей, визначених родовими ознаками, або зарахування грошової суми, що позичалася, на його банківський рахунок. Відповідно до ч. 1 ст.533 ЦК України, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Відповідно до умов укладеного договору позикодавець [PERSON] , в порядку та на умовах, визначених даним договором, передає у власність позичальника [PERSON] грошові кошти в розмірі 106 000,00 гривень, що в еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на момент укладення та нотаріального посвідчення даного договору складає 3 848,09 доларів США.\~ Укладеним договором передбачено, що позичальник [PERSON] зобов`язується повернути суму позики в повному обсязі не пізніше 27.06.2021 року в гривневому еквіваленті згідно офіційного курсу НБУ на дату повернення грошових коштів.\~ Офіційний курс валют за даними НБУ станом на 08.04.2022 року - становив 29,25 гривень за 1 долар США. З урахуванням встановленого курсу, передана сума 3 848, 09 доларів США, станом на 08.04.2022 року становить 112 556, 63 гривень. Таким чином сума основного боргу з урахуванням курсу НБУ станом на 08.04.2022 року складає: 112 556, 63 гривень, тому з відповідача у користь позивача підлягає стягненню основний борг за договором позики у сумі 112 556, 63 гривень. Згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З урахуванням суми основного боргу за договором позики, яка становить 112 556, 63 гривень, інфляційне збільшення боргу з 28/06/2021 до 08/04/2022 - становить 11928,87 грн., а 3% річних за період прострочення грошового зобов`язання становить 2 483,01 грн. Позивачем у позові помилково вказано, що до стягнення підлягає сума штрафних санкцій (2483,01), проте, зазначена сума являється 3% річних за прострочення зобов`язання, тому суд вважає, що у позові допущена описка. Таким чином, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є підставними та підлягають до задоволення у повному обсязі. Таким чином з відповідача в користь позивача слід стягнути борг за договором позики у сумі - 126968,51 грн., який складається із - 112 556, 63 - основний борг; 11 928,87 - інфляційне збільшення; 2 483,01 - 3% річних. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку із задоволенням позову, з відповідача в корить позивача слід стягнути судові витрати по сплаті судового збору в сумі 1269 (одна тисяча двісті шістдесят дев`ять) гривень 69 копійок. На підставі наведеного,

Outcome: approved