Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

із позовною заявою про визнання права власності на спадкове майно до суду звернувся [PERSON] . Позов мотивований тим, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 20. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна йому 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який відноситься до категорії колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, яке видане виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 24. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який відноситься до категорії колгоспного двору. Між собою померлі є чоловіком та дружиною, а для позивача - батьками, що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та про народження. Спадкові права після смерті [PERSON] , в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, прийняли в рівних частинах, кожен по 1/2 частці син, тобто позивач у справі та дружина, матір позивача, оскільки постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання, однак за життя спадкових прав у належний спосіб [PERSON] не оформила та правовстановлюючий документ не отримала на належну їй частку, оскільки померла. У домоволодінні для кожного від 1/3 частини спадкового майна, частка у домоволодінні складає по 1/6. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 11 серпня 2011 року секретарем виконавчого комітету Максимівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала позивачу у справі, [PERSON] . Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та за законом на дану спадщину, прийняв її, в силу вимог ст. 1268 ЦК України, однак через відсутність правовстановлюючого документу, бо право власності на домоволодіння за померлими за життя зареєстровано не було, позивач не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, тому змушений звернутись до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входила померлі, [PERSON] , [PERSON] та позивач у справі, [PERSON] , тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частинах, кожен на 1/3 частку. Позивач у справі, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом на дану спадщину після смерті батьків. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність, позивач змушений звернутись до суду. Позивач в судове засідання не з`явився, але попередньо надав заяви до суду про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, судові витрати з відповідача просить не стягувати. Представник відповідача, Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області у судове засідання не з`явився, але попередньо надав до суду письмову заяву у якій просить судовий розгляд справи провести без їх участі. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України з причин неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, в разі визнання позовних вимог відповідачем суд, за наявності для того законних підстав, ухвалює рішення про задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, враховуючи, що визнання відповідачем позову не суперечить закону, не порушує права, свободи та інтереси інших осіб, суд дійшов наступних висновків. При судовому розгляді цивільної справи встановлено, що [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 20. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна йому 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який відноситься до категорії колгоспного двору. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , яке видане виконавчим комітетом Максимівської сільської ради Козелецького району Чернігівської області, актовий запис № 24. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, до складу якої входить належна їй 1/3 частина житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , який відноситься до категорії колгоспного двору. Між собою померлі є чоловіком та дружиною, а для позивача - батьками, що підтверджується відповідними свідоцтвами про одруження та про народження. Спадкові права після смерті [PERSON] , в силу вимог ст. 549 ЦК УРСР, чинного на час відкриття спадщини, прийняли в рівних частинах, кожен по 1/2 частці син, тобто позивач у справі та дружина, матір позивача, оскільки постійно проживали разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою з місця проживання, однак за життя спадкових прав у належний спосіб [PERSON] не оформила та правовстановлюючий документ не отримала на належну їй частку, оскільки померла. У домоволодінні для кожного від 1/3 частини спадкового майна, частка у домоволодінні складає по 1/6. За життя [PERSON] розпорядилась своїм майном, склавши заповіт, що посвідчено 11 серпня 2011 року секретарем виконавчого комітету Максимівської сільської ради, яким належне на день смерті майно вона заповідала позивачу у справі, [PERSON] . Позивач у справі, [PERSON] , як спадкоємець за заповітом та за законом на дану спадщину, прийняв її, в силу вимог ст. 1268 ЦК України, однак через відсутність правовстановлюючого документу, бо право власності на домоволодіння за померлими за життя зареєстровано не було, позивач не може оформити своїх спадкових прав у нотаріальному порядку, тому змушений звернутись до суду для захисту свого права шляхом його визнання. Даний житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] відноситься до категорії колгоспного двору. До складу даного колгоспного двору станом на 15.04.1991 року входила померлі, [PERSON] , [PERSON] та позивач у справі, [PERSON] , тому кожен має право на дане домоволодіння в рівних частинах, кожен на 1/3 частку. Відповідно до інформації наданої завідувачем Козелецької державної нотаріальної контори Мотовиловець І., за даними Спадкового реєстру Козелецькою державною нотаріальною конторою до майна померлої [INFO] гр. [PERSON] спадкова справа не заводилась. Таким чином, позивач у справі, [PERSON] є єдиним спадкоємцем за заповітом та за законом на дану спадщину після смерті батьків. Не маючи можливості для отримання свідоцтва про право на спадщину подати нотаріусу оригінал правовстановлюючого документу через його відсутність, позивач змушена звернутись до суду. Нормами ст. 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належним є доказ, який містить інформацію щодо предмета доказування, а предметом доказування нормами ч. 2 ст. 77 ЦПК визначено, що це є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Крім того, нормами ст. 78 ЦПК України визначено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування та згідно ст. 79 ЦПК України визначено, що достовірним є доказ, на підставі якого можна встановити дійсні обставини справи. Доказ вважається достатнім, якщо у своїй сукупності дає змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин, які входять до предмету доказування. [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , позивач у справі, були учасниками колгоспного двору, які не втратили право на частку в його майні на день смерті, а позивач у справі, є спадкоємцем майна померлих, після смерті батька за законом, після смерті матері за заповітом. Вказаний доказ є належним, він містить інформацію щодо предмету доказування належного спадкового права на житловий будинок спадкодавцю, як предмет доказування в даній справі є право на спадкування за, заповітом мною, позивачем у справі, що підтверджується матеріалами спадкової справи відкритої за моєю заявою. Відповідно до ст. 1296 ЦК України - спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину, та-має звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Однак, відповідно до пункту 4 Глави 10 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року за № 296/5, видача свідоцтва про право на спадщину на майно, яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання право встановлювальних документів про належність цього майна спадкодавцеві. Відповідно до довідки виданої Максимівським старостинським округом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про те, що житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на 15.04.1991 року відноситься до категорії колгоспних дворів. В даному будинку були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1926 року народження, рік прописки: 1980, помер [INFO] ; [PERSON] , 1931 року народження, рік прописки: 1979, померла [INFO] та [PERSON] , 1965 року народження, рік прописки: 1991. Відповідно до довідки виданої Максимівським старостинським округом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про те, що [PERSON] помер [INFO] на день смерті зареєстрований та проживав в [ADDRESS] , мав слідуючий склад сім'ї: дружина [PERSON] , померла [INFO] ; син [PERSON] , зареєстрований 01 квітня 1991 року; невістка [PERSON] , зареєстрована 26 жовтня 1993 року; онука [PERSON] . Відповідно до довідки виданої Максимівським старостинським округом Гончарівської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області, про те, що [PERSON] , померла [INFO] , на день смерті зареєстрована та проживала в [ADDRESS] , мала слідуючий склад сім'ї: син [PERSON] , зареєстрований 01 квітня 1991 року; невістка [PERSON] , зареєстрована 26 жовтня 1993 року; онука [PERSON] , зареєстрована 11 березня 2010 року; онук [PERSON] , зареєстрований 09 липня 2018 року. Згідно довідки Комунального підприємства «Ніжинське міжміське бюро технічної інвентаризації» Чернігівської обласної ради № 58 від 31 серпня 2022 року право власності на житловий будинок в [ADDRESS] за даними КП «Ніжинське МБТІ» має такі характеристики. Право власності в КП «Ніжинське МБТІ» станом на 31.12.2012 року не зареєстровано. Як суспільна група «колгоспний двір» існував до 15 квітня 1991 року, тобто, до прийняття постанови Верховної Ради Української РСР № 885-ХІІ, якою було введено в дію Закон України «Про власність». Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 року № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. Так, зважаючи на те, що житловий будинок, розташований в [ADDRESS] , побудований і прийнятий в експлуатацію, зареєстрований в сільській раді та розташований на відведеній для цього земельній ділянці, він може бути об`єктом спадкування. Згідно ст. 25 ч. 4 ЦК України цивільна правоздатність фізичної особи виникає у момент її народження і припиняється у момент її смерті. Згідно ч. 2 ст. 328 ЦК України, право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону, або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1218 ЦК України - до складу спадщини входять усі права та обов`язки ,що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Перешкодою в отриманні позивачем свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно є те, що за життя спадкодавцем не було оформлено правовстановлюючі документи на будинок. Таким чином, позовні вимоги [PERSON] щодо визнання права власності на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який розташований в [ADDRESS] , підлягають задоволенню.

Outcome: approved