Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» (далі - АТ КБ «Приватбанк») звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Зазначало, що 04.02.2011 [PERSON] звернувся до АТ КБ «Приватбанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписав заяву № б/н від 04.02.2011. Відповідач при підписанні анкети-заяви підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua складає між ним та банком договір про надання банківських послуг. Відповідачу було відкрито кредитний рахунок та видано кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2100 грн. Свої зобов`язання [PERSON] належним чином не виконав, внаслідок чого станом на 24.09.2020 має заборгованість за кредитним договором у розмірі 10 015 грн. 50 коп., яка складається з наступного: 5 889 грн. 14 коп. заборгованість за простроченим тілом кредиту, 2116 грн. 48 коп. заборгованості за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України, 2009 грн. 88 коп. пеня. Посилаючись на зазначені обставини, позивач просив стягнути з [PERSON] на свою користь заборгованість у розмірі 10 015 грн. 50 коп. за кредитним договором № б/н від 04.02.2011, а також судовий збір у розмірі 2102 грн. Представник позивача у судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності та вказав на те, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника позивача. [PERSON] у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином. Суд, відповідно до ст. 223 ЦПК України ухвалив розглядати справу за відсутності відповідача, який був належним чином повідомлений про дату та час судового засідання. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Суд вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши письмові докази в справі в їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 04.02.2011 між АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] було укладено кредитний договір № б/н, шляхом підписання анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у Приватбанку (а.с. 14). У анкеті-заяві зазначено, що відповідач згоден з тим, що підписана заява разом з Умовами та правилами надання банківських послуг, а також Тарифами становить між ним та банком договір про надання банківських послуг. Крім того, у акеті заяві відповідач просив надати йому платіжну картку кредитка «Універсальна» із бажаним кредитним лімітом 1000 грн. Відповідно до довідки про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» за договором SAMDN5000004066515, підписаної [PERSON] , останній отримав кредитну картку типу Visa Classic з встановленою базовою процентною ставкою -3,0% та зазначив, що він ознайомлений із фінансовими умовами надання кредитки «Універсальна 30 днів пільгового періоду» і прикладами розрахунку суми виплати за користування кредитними коштами (а.с. 15). Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства. Відповідно до ст. ст. 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою ст. 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними длядоговорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частиною другою ст. 1054 ЦК України передбачено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Відповідно до ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Обгрунтовуючи позов про стягнення заборгованості з відповідача, позивач посилався на те, що згідно розрахунку заборгованості за кредитним договором станом на 24.09.2020 сума заборгованості за простроченим тілом кредиту становить 5 889 грн. 14 коп. (а.с. 4-11). Позивачем на обгрунтування позовних вимог подано розрахунок заборгованості за кредитним договором (а.с. 4-11), довідку, яка містить інформацію про відкриття та видачу позичальнику платіжних карток № [NUMBER] від 04.02.2011 із встановленим терміном дії до 10/14, № [NUMBER] від 18.07.2014 із встановленим терміном дії до 07/18 (а.с. 13), довідку про зміну умов кредитування та обслуговування кредитних карток, оформлених на [PERSON] (а.с. 12), анкету-заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 14), довідку про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» (а.с. 15), витяг з Умов та Правил надання банківських послуг (а.с. 16-39), виписку про рух коштів на вказаних платіжних картках (а.с. 50-63). Оскільки факт отримання кредитних коштів [PERSON] не спростований, вказаний кредитний договір є чинним, в установленому законом порядку недійсним не визнавався, а тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за простроченим тілом кредиту в розмірі 5 889 грн. 14 коп. У позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за відсотками, нарахованими на прострочений кредит згідно ст. 625 ЦК України у розмірі 2116 грн. 48 коп. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З наданих позивачем розрахунків (а.с. 4-11) вбачається те, що процентна ставка, що нараховувалась за прострочення виконання зобов`язання встановлена в розмірі 36 % починаючи з 28.02.2011 по 31.12.2012, 30 % починаючи з 01.01.2013 по 29.08.2014, 34,80% починаючи з 01.09.2014 по 22.03.2015, 43,20% починаючи з 01.04.2015 по 31.05.2015, 3,6% починаючи з 01.06.2015 по 31.07.2020, 3,5% починаючи з 01.08.2020 по 24.09.2020. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У порушення зазначених вимог ЦПК України суду не надано обгрунтованого розрахунку 3 % річних, не вказано на яку суму забогованості по кредиту нараховувалися 3 % річних, не вказано періоду нарахування 3 % річних, а тому правових підстав для задоволення позову в частині стягнення 3 % річних згідно з ст. 625 ЦК України в розмірі 2116 грн. 48 коп. немає. Позивач просив, у тому числі, стягнути з відповідача пеню у розмірі 2009 грн. 88 коп. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. У довідці про умови кредитування з використанням кредитки «Універсальна, 30 днів пільгового періоду» встановлено розмір пені за несвоєчасне погашення заборгованості за кредитом,однак позивачем не надано обґрунтованого розрахунку пені із зазначенням розміру відсотків та від якої суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання і за який період нараховувалась пеня. Тому, суд дійшов висновку про відсутність правових підстав для задоволення позову в частині стягнення заборгованості за пенею у розмірі 2009 грн. 88 коп. Ураховуючи, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати понесені позивачем у вигляді сплати судового збору в розмірі 2102 грн. підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial