Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

01.07.2020 до Бориспільського міськрайонного суду Київської області надійшла вище зазначена позовна заява, в якій [PERSON] просить : - визнати незаконним та скасувати рішення Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області №1958-65-VІ від 12.06.2015 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність»; - визнати незаконним та скасувати рішення Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області № 2213-68-VІ від 27.08.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] »; - скасувати рішення державного реєстратора Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, індексний номер : 25129398 від 08.10.2015, щодо державної реєстрації права власності [PERSON] на земельну ділянку, кадастровий номер 3220881301:01:013:0499, яка розташована за адресою : [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна : 747120932208, номер запису про право власності : 11554409; - припинити право власності [PERSON] на земельну ділянку кадастровий номер 3220881301:01:013:0499, яка розташована за адресою : [ADDRESS] (т.1 а.с.4-9). Свої вимоги позивач обґрунтовує наступним. Житловий будинок з надвірними будівлями та спорудами, що розташований за адресою : [ADDRESS] , - належить позивачу, а також третій особі [PERSON] та відповідачу [PERSON] на праві спільної часткової власності. Так, позивач є власником 37/100 частини житлового будинку, з яких 4/25 частини житлового будинку належить їй на підставі договору купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідченого 07.02.2000 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Фартушною Н.К., та 21/100 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 01.02.2017 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз О.А. (спадкова справа № 23/2016, реєстровий номер 125). Відповідачу [PERSON] належить 21/100 частини вказаного житлового будинку на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданим 01.02.2017 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз О.А. (спадкова справа № 23/2016, реєстровий номер 125). Третій особі [PERSON] належить 21/50 частини житлового будинку на підставі свідоцтва про право власності, виданого 01.12.2016 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз О.А.. Крім того, позивач зазначає, що в серпні 2018 року їй стало відомо, що земельна ділянка, площею 0,0977 га, кадастровий номер 3220881301:01:013:0499, на якій розташовано житловий будинок, перебуває у власності [PERSON] . Зазначену земельну ділянку відповідач набула у власність внаслідок безоплатної приватизації земельної ділянки за оспорюваними рішеннями Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області: №1958-65-VІ від 12.06.2015 «Про надання дозволу [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність», та №2213-68-VІ від 27.08.2015 «Про затвердження проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд гр. [PERSON] ». Як зазначає позивач, копії цих рішень органу місцевого самоврядування були отримані влітку 2018 року адвокатом Яцівим О.P., який надавав на той момент їй правову допомогу з питання оформлення прав на зазначену вище земельну ділянку. Право власності за відповідачем [PERSON] на зазначену земельну ділянку зареєстровано [PERSON] , \~ \~ \~ \~державним реєстратором Реєстраційної служби Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 747120932208, номер запису про право власності: 11554409). Позивач стверджує,\~що оспорювані\~рішення \~прийняті Вишеньківською\~сільською радою\~з порушенням\~вимог законодавства\~України, порушують її\~права та\~підлягають скасуванню,\~оскільки одержати у\~власність земельну ділянку\~на якій\~розташовано житловий\~будинок,\~в порядку,\~передбаченому \~cт.\~ст. 116,\~118,\~120\~Земельного кодексу\~України,\~має право\~лише власник\~(співвласники)\~цього житлового будинку\~і таке\~право не\~може бути\~передано іншій\~особі,\~бо суперечить принципу єдності об`єкта нерухомості із земельною ділянкою на якій він розташований. Вказує, що відповідно до відомостей, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на час прийняття Вишеньківською сільською радою рішень №№ 1958-65-VІ, 2213-68-VІ (липень - серпень 2015 року) житловий будинок знаходився в спільній частковій власності (співвласники: [PERSON] - 4/25; [PERSON] - 21/25), а тому спірна земельна ділянка, що розташована за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 3220881301:01:013:0499) знаходилася в її користуванні та в користуванні [PERSON] . Крім того, позивач звертає увагу, що вона як співвласник житлового будинку, будь-якого погодження (відмови від права користування) на приватизацію земельної ділянки, на якій розташовано житловий будинок [PERSON] не надавала. Позивач стверджує,\~що у зв`язку\~з незаконним\~рішенням органу\~місцевого самоврядування\~вона позбавлена можливості оформити\~право власності\~на земельну\~ділянку,\~яке їй\~належить і\~передбачено діючим законодавством України. 10.11.2020 до суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Сацика Р.В. надійшов відзив, з проханням відмовити в задоволенні позову та стягнути з позивача витрати на правничу допомогу у розмірі 6500 грн. (т.1 а.с. 53-57), при цьому зазначено наступне. [PERSON] обґрунтувала позовні вимоги тим, що [PERSON] незаконно отримала у власність земельну ділянку, площею 0,0977 га, кадастровий номер № 3220881301:01:013:0499. Оскільки, на згаданій земельній ділянці розташований житловий будинок, 4/25 частки якого є у власності [PERSON] , то на думку позивача, власник будинку повинен надавати згоду на приватизацію земельної ділянки, на якій знаходиться його будинок. Отже, відсутність згоди позивача на приватизацію спірної земельної ділянки робить дії відповідача незаконними та такими, що порушують права [PERSON] . Разом із з цим зазначено, що у 2015 відповідач [PERSON] звернулась з клопотанням на оформлення земельної ділянки за кадастровим № 3220881301:01:013:0499 до Вишеньківської сільської ради та надала необхідну документацію. Оскільки, зазначена земельна ділянка перебувала в користуванні іншої особи, 07.04.2015 користувач земельної ділянки за кадастровим № 3220881301:01:013:0499 [PERSON] , надав згоду та не заперечив проти оформлення [PERSON] права власності на земельну ділянку, площею 0,0977 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Київська обл., Бориспільський р-н, с. Вишеньки. Стверджують, що відповідачем було дотримано порядку одержання безоплатно у власність земельної ділянки, передбаченого ст. 118 ЗК України. Позивач посилається на ч. 2 ст. 120 ЗК України та вказує, що є власником 4/25 частини житлового будинку, що знаходиться на спірній земельній ділянці, що в свою чергу, створює для відповідача обов`язок - отримати згоду позивача на приватизацію землі. На підтвердження права власності на 4/25 частини житлового будинку, позивачем було надано копію договору купівлі-продажу частини житлового будинку від 07.02.2000, в якому, [PERSON] , на підставі доручення [PERSON] , було продано позивачу 4/25 частини житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Проте, відповідачеві відомо, що [PERSON] не мала доручення від імені [PERSON] , яке посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець В.П. та не підписувала договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 07.02.2000. Більше того, в клопотанні [PERSON] у справі № 359/4990/20 вказано, що [PERSON] не мала доручення від імені [PERSON] , яке посвідчене приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець В.П. та не підписувала договір купівлі-продажу частини житлового будинку від 07.02.2000, зареєстрований в реєстрі за № 389. Звертають увагу, що в договорі купівлі-продажу частини житлового будинку від 07.02.2000, [PERSON] визначено, як [PERSON] , що також вказує на недійсність даного договору. У зв`язку зі вказаними обставинами у відповідача присутні сумніви щодо достовірності зазначеного договору, який є важливим доказом у справі № 359/4990/20. 01.12.2020 до суду від представника відповідача [PERSON] , адвоката Сацика Р.В. надійшло заперечення (т.1 а.с. 106-108), з проханням відмовити у задоволенні позову. Ухвалою від 07.09.2020 відкрито провадження у цивільній справі за правилами загального позовного провадження (т.1 а.с. 40-41). Ухвалою від 13.05.2021 закрито підготовче провадження у справі (т.1 а.с. 170). Ухвалою від 19.10.2021 витребувано докази з Головного управління Держгеокадастру у Київській області (т.1 а.с. 185-188). Ухвалою від 29.06.2022 визнано заявлений відповідачем [PERSON] відвід судді Мурановій-Лесів І.В. необґрунтованим (т.2 а.с. 94-97). Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду Київської області Семенютою О.Ю. від 04.07.2022, у задоволенні заяви [PERSON] про відвід суді [PERSON] відмовлено (т.1 а.с. 103-105). У судовому засіданні позивач [PERSON] підтримала позовні вимоги та просила задовольнити з наведених у позові підстав. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Онишко В.М. заперечувала проти позовних вимог та просила відмовити в повному обсязі в тому числі з урахуванням поданої заяви про застосування наслідків спливу строку позовної давності. Представник відповідача Золочівської сільської ради Бориспільського району Київської області у судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшли заяви про застосування строків позовної давності та розгляд справи без участі представника сільської ради ( т.2 а.с. 134-137, 141-142). Третя особа [PERSON] позов також підтримала. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов до наступних висновків. Згідно ч.1 ст. 4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ст. ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексу. Відповідно до вимог ч. 6 ст. 81\~ЦПК України\~доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У судовому засіданні встановлено, що 07.02.2000 між [PERSON] , яка діє від імені [PERSON] за дорученням, посвідченим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Хабанець В.П., 26.11.1999 за реєстром № 805, та [PERSON] , позивачем у справі, було укладено договір купівлі-продажу частини житлового будинку, посвідчений приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Фартушною Н.К., за яким [PERSON] продав, а [PERSON] купила 4/25 частини житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (т.1 а.с. 11). За змістом вказаного договору, на земельній ділянці, розміром 0,10 га, розташовано: житловий будинок, цегляний, житловою площею 35,4 кв.м. та надвірні будівлі : сарай «Б», навіс «Г», льох «Д», вбиральня «Е», огорожа, колодязь «К», колодязь «Д». У власність [PERSON] переходять приміщення «1-3» площею 20,4 кв.м. (т.1 а.с.11). Згідно з відміткою на договору, право власності позивача на 4/25 частин житлового будинку на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу від 07.02.2000 року, було зареєстрованого у Бориспільському районному бюро технічної інвентаризації 09 лютого 2000 року (т.1 а.с.11 на звороті). Крім того, згідно з відомостями, що містяться в Реєстрі прав власності на нерухоме майно, на підставі вищевказаного Договору купівлі-продажу, реєстровий №389 від 07.02.2000, 31.08.2006 було зареєстровано право власності позивача [PERSON] на 4/25 часток на домоволодіння, що розташоване за адресою: [ADDRESS] , - що підтверджується долученою до матеріалів справи Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (індексний номер документа; 197749203 від 27.01.2020) (т.1 а.с.12-16). 01.02.2017 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз О.А., видано свідоцтво про право на спадщину за законом реєстровий №125, щодо майна [PERSON] , який помер [INFO] , його дочкам: - [PERSON] на Ѕ частину, у тому числі з урахуванням ј частки, від якої відмовилась на її користь дружина померлого [PERSON] , - а також [PERSON] на Ѕ частку, у тому числі з урахуванням ј частки, від якої відмовився на її користь син померлого [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з 21/50 житлового будинку з надвірними будівлями (домоволодіння), який знаходиться за адресою : [ADDRESS] (т.1 а.с. 10). Згідно з вказаним свідоцтвом до складу житлового будинку з надвірними будівлями, на частку якого видано це свідоцтво, входять : житловий будинок, позначений на плані літерою «А-1», сарай літера «Б», льох літера «Д», вбиральня літера «Е», огорожа, хвіртка, ворота № 1-3, колодязь літера «Л», колодязь літера «К», загальна площа житлового будинку 97,6 кв.м., житлова площа 35,4 кв.м. (т.1 а.с. 10). Відповідно до Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта (індексний номер документа; 197749203 від 27.01.2020) встановлено, що на підставі вищевказаного Свідоцтва про право на спадщину, реєстровий №125 від 01.02.2017, 01.02.2017 за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 21/100 на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 97,6 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., що розташовано за адресою : [ADDRESS] (т.1 а с. 12-16). Крім того, цією ж інформацією підтверджується, що 01.12.2016 за [PERSON] зареєстровано право спільної часткової власності на 21/100 та за [PERSON] на 21/50 частини на житловий будинок з надвірними будівлями загальною площею 97,6 кв.м., житловою площею 35,4 кв.м., що розташовано за адресою : [ADDRESS] . Підстава для реєстрації: Свідоцтва про право на спадщину за реєстровими №1662 та №1659 відповідно, видані 01.12.2016 приватним нотаріусом Бориспільського районного нотаріального округу Київської області Мороз Оленою Анатоліївною, якою і здійснювалася реєстрація права власності (т.1 а.с. 12-16). Таким чином, позивач [PERSON] , відповідач [PERSON] та третя особа [PERSON] є співвласниками житлового будинку з надвірними будівлями і спорудами [ADDRESS] . При цьому позивачу [PERSON] належить 37/100 (21/100 + 4/25) , відповідачу [PERSON] 21/100, третій особі [PERSON] 21/50 (42/100) часток. Учасниками справи не оспорюється, що поділ в натурі житлового будинку та надвірних будівель і споруд між співвласниками не здійснювався. Також встановлено, що 22.09.2015 за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно Серії та номер [NUMBER] (т.1 а.с.67), виданого 10.10.2015 Реєстраційною службою Бориспільського міськрайонного управління юстиції Київської області, та рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу) індексний номер 25129398 від 08.10.2015, зареєстровано право власності на земельну ділянку площею 0,0977 га з кадастровим номером №3220881301:01:013:0499, що розташована за адресою : [ADDRESS] (т.1 а.с. 12-16). Так, рішенням Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, правонаступником якої є Золочівська сільська рада Бориспільського району Київської області, від 12.06.2015 № 1958-65-VІ надано відповідачу [PERSON] дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність, орієнтовною площею 0,0977 га, для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] на території Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області (т.1 а.с.17). Рішенням Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 27.08.2015 № 2213-68-VІ затверджено проект землеустрою, щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд в [ADDRESS] , та передано у власність [PERSON] зазначену земельну ділянку з кадастровим номером 3220881301:01:013:0499, що розташована за адресою : [ADDRESS] (т.1 а.с. 18). При цьому, як вбачається з наданих представником відповідача [PERSON] документів, батько [PERSON] та [PERSON] [PERSON] , за свого життя 04 квітня 2015 року склав нотаріально посвідчену заяву, реєстровий №1401, відповідно до якої зазначив, що не заперечує оформляти право власності на земельну ділянку площею 0,0977 га, надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована за адресою: Київська область, Бориспільський район, с.Вишеньки, громадянці [PERSON] (т.1 а.с.64). Суд звертає увагу, що доказів того, що зазначена в заяві земельна ділянка (площею 0,0977га), яка в подальшому була передана у власність відповідачу [PERSON] , в установленому чинним законодавством порядку передавалась у користуванням померлому [PERSON] , а також того, як стверджували позивач та третя особа, що підпис на вказаній заяві від імені [PERSON] був вчинений третьою особою [PERSON] , суду надано не було. Також встановлено, що рішенням Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 01.11.2016 № 699-16-VII надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд позивачу [PERSON] в [ADDRESS] , орієнтовною площею 0,0374 га (т.1 а.с. 132). Рішенням Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області від 10.03.2017 № 828-21-VII затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд [PERSON] с [ADDRESS] , площею 0,0374 га кадастровий номер 3220881301:01:013:0524 (т.1 а.с. а.с. 133). При цьому, дослідженням Проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність позивачу та відповідачу встановлено, що спірна земельна ділянка з кадастровим номером 3220881301:01:013:0499\~площею 0,0977\~га,\~що належить\~позивачу,\~межує із\~земельною ділянкою\~з кадастровим\~номером 3220881301:01:013:0524 площею 0,0370 га, що належить відповідачу (т.1 а.с.236, т.2 а.с.29,31,46) Суд звертає увагу, що до Проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок у власність відповідачу долучено копію Технічного паспорту, а також Свідоцтво про право власності на домоволодіння [ADDRESS] , з інформацією, що будинок є власністю [PERSON] (21/25 частки) та [PERSON] (4/25 частки) (т.1 а.с.247, т.2 а.с.1-6). Разом із з цим належних і допустимих доказів, які б підтверджували ту обставину, що домоволодіння по [ADDRESS] , яке належить позивачу [PERSON] , відповідачу [PERSON] , а також третій особі [PERSON] на праві спільної часткової власності, повністю або частково знаходиться на приватизованій відповідачем земельній ділянці, суду надано не було. Конфігурація земельних ділянок кадастровий номер 3220881301:01:013:0499, що була передана у власність відповідачу, та кадастровий номер 3220881301:01:013:0524, що була приватизована позивачем, та відсутність даних щодо фактичного місце розташування житлового будинку та господарських споруд не дає суду підстави дійти однозначного висновку щодо дійсності тверджень позивача. Ця обставина позивачем не доведена. Разом із з цим висновку судової земельно-технічної експертизи, яка б підтверджувала таку обставину, позивачем суду надано не було, відповідного клопотання щодо призначення судової експертизи не заявлено, не зважаючи на відповідні роз`яснення суду, надані в порядку ст.103 ЦПК України. При цьому судом було роз`яснено учасникам справи їх права та обов`язки, а також наслідки вчинення, а також невчинення процесуальних дій. Відповідно до роз`яснень викладених в п.7\~Постанови Пленуму Верховного суду України «Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних прав» від 16.04.2004 № 7,\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється згідно з частиною третьою\~ст. 152 ЗК\~шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів захисту (ст. 16 ЦК). Відповідно до п. 11 вказаної Постанови зазначено, що, розглядаючи позови про захист прав власників земельних ділянок і землекористувачів, суд має перевіряти законність рішення органу виконавчої влади чи органу самоврядування про передачу земельної ділянки іншій особі без вилучення (викупу) її у позивача в установленому порядку і за наявності для цього підстав ухвалювати рішення про його незаконність. За змістом ч. 2 ст. 19 Конституції України та ст. 24 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні», органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ч. 1 ст. 21 Цивільного кодексу України, суд визнає незаконним та скасовує правовий акт індивідуальної дії, виданий органом державної влади, органом влади Автономної Республіки Крим або органом місцевого самоврядування, якщо він суперечить актам цивільного законодавства і порушує цивільні права або інтереси. Згідно п. г) ч. 3 ст. 152 Земельного кодексу України\~захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Відповідно до ч. 1 ст. 155 Земельного кодексу України\~у разі видання органом виконавчої влади або органом місцевого самоврядування акта, яким порушуються права особи щодо володіння, користування чи розпорядження належною їй земельною ділянкою, такий акт визнається недійсним. Відповідно до\~п.п.\~«а»,\~«б» ч.\~1\~ст.\~12\~Земельного кодексу\~України,\~до повноважень\~сільських,\~селищних,\~міських рад\~у галузі\~земельних відносин\~на території\~сіл,\~селищ,\~міст належить: а)\~розпорядження землями\~територіальних громад; б) передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Відповідно до ст. 40 Земельного кодексу України, громадянам України за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування можуть передаватися безоплатно у власність або надаватися в оренду земельні ділянки для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і гаражного будівництва в межах норм, визначених цим Кодексом. Понад норму безоплатної передачі громадяни можуть набувати у власність земельні ділянки для зазначених потреб за цивільно-правовими угодами. Так, згідно зі ст. 116 Земельного кодексу України, громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Відповідно до вимог ч.ч.6-10 ст.118 Земельного кодексу України громадяни, зацікавлені в одержанні безоплатно у власність земельної ділянки із земель державної або комунальної власності для ведення фермерського господарства, ведення особистого селянського господарства, ведення садівництва, будівництва і обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), індивідуального дачного будівництва, будівництва індивідуальних гаражів у межах норм безоплатної приватизації, подають заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. У заяві зазначаються бажані розміри та мета її використання. Відповідна місцева державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада розглядає заяву, а при передачі земельної ділянки фермерському господарству - також висновки конкурсної комісії, і в разі згоди на передачу земельної ділянки у власність надає дозвіл на розробку проекту її відведення. Проект відведення земельної ділянки розробляється за замовленням громадян організаціями, які мають відповідні дозволи (ліцензії) на виконання цих видів робіт, у строки, що обумовлюються угодою сторін. Проект відведення земельної ділянки погоджується з органом по земельних ресурсах, природоохоронним і санітарно-епідеміологічним органами, органами архітектури і охорони культурної спадщини та подається на розгляд відповідних місцевої державної адміністрації або органу місцевого самоврядування. Районна, Київська чи Севастопольська міська державна адміністрація або сільська, селищна, міська рада у місячний строк розглядає проект відведення та приймає рішення про передачу земельної ділянки у власність. За змістом п. 34 ч. 1 ст. 26 Закону України «Про місцеве самоврядування в Україні» до виключної компетенції сільських, селищних, міських рад віднесено вирішення відповідно до закону питань регулювання\~земельних відносин. Відповідно до ст. 59 Закону рада в межах своїх повноважень приймає нормативні та інші акти у формі рішень. Рішення ради приймається на її пленарному засіданні після обговорення більшістю депутатів від загального складу ради, крім випадків, передбачених цим Законом. Щодо оскаржуваних позивачем рішень органу місцевого самоврядування, суд дійшов висновку, що вони були ухвалені Вишеньківською сільською радою Бориспільського району на підставі та в межах наданих чинним законодавством повноважень, у спосіб, що був передбачений Законом України «Про місцеве самоврядування» та Земельним кодексом України. Належних і\~допустимих доказів\~того,\~що права\~позивача були\~порушені оспорюваними\~рішеннями суду\~надано не\~було,\~оскільки не\~доведено того\~факту,\~що на\~приватизованій відповідачем\~ [PERSON] спірній\~земельній ділянці\~повністю або\~частково розміщено домоволодіння по [ADDRESS] на момент ухвалення оспорюваних рішень перебуває у спільній частковій власності позивача. З цих підстав суд дійшов висновку, що вимоги позивача є необґрунтованими, недоведеними і такими що не підлягають до задоволення. Крім того, відповідачем Золочівською сільською радою Бориспільського району Київської, яка є правонаступником Вишеньківської сільської ради Бориспільського району Київської області, а також представником відповідача [PERSON] адвокатом Онишко В.М. були подані заяви щодо застосування наслідків спливу строку позовної давності (т.2 а.с.134-137, 150-151). Так, відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. В силу вимог ч. 4 ст. 267 ЦК України сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За змістом ч. 5 цієї статті, якщо суд визнає поважними причини пропущення позовної давності, порушене право підлягає захисту. Так, з матеріалів «Проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд гр.. [PERSON] , [ADDRESS] » (т.2 а.с.14-64), що були витребувані судом з Головного управління Держгеокадастру у Київської області, встановлено, що він містить Акт прийомки-передачі межових знаків від 30.12.2016, складений та підписаний за участі землевласника земельної ділянки з кадастровим номером 3220881301:01:013:0524 [PERSON] , а також суміжного землекористувача - [PERSON] (т.2 а.с.45). Згідно з цим Актом межі земельної ділянки площею 0,0374 га, наданої позивачу для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, були закріплені в натурі (на місцевості) межовими знаками встановленого зразка у кількості 13 штук, список яких додається. Також зазначено, що власник /користувач (позивач [PERSON] ) земельної ділянки претензій щодо меж та конфігурації земельної ділянки не має. Власниками/користувачами суміжних земельних ділянок претензій до існуючих меж не заявлено (т.2 а.с.45). Крім того, в Абрисі меж переданої у власність позивачу земельної ділянки (т.2 а.с.46) наведені межі суміжних землекористувачів, де зазначено, що земельна ділянка межує від Б до В із земельною ділянкою відповідача [PERSON] .. Отже, щонайменше з 30.12.2016 позивач була обізнана про межі переданої їй власність земельної ділянки, а також межі спірної суміжної земельної ділянки, переданої у власність відповідачу [PERSON] , а тому мала можливість (повинна була дізнатися) про підставу передачі відповідачу земельної ділянки, тобто оспорювані рішення Вишеньківської сільської рад (т.1 а.с.17,18), а також внесене до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно рішення про державну реєстрацію земельної ділянки відповідача, проведену 22.09.2015 року (т.1 а.с.12-16). А тому, твердження позивача, що лише в серпні 2018 року їй стало відомо про порушення її прав ( за змістом позовної заяви: що земельна ділянка, площею 0,0977 га, кадастровий номер 3220881301:01:013:0499, на якій розташовано житловий будинок, перебуває у власності [PERSON] ) слід визнати надуманими, такими, що не відповідають фактичним обставинам справи. До суду з вищевказаним позовом позивач звернулася 01.07.2020 року, що свідчить про пропущення позивачем строку позовної давності. Разом із цим, клопотання про поновлення строку позовної давності позивачем не заявлено, будь-яких доказів, які б свідчили про поважні причини пропуску строку позовної давності, суду не надано. Отже, сплив позовної давності, про застосування якої заявлено відповідачами, міг би бути підставою для відмови у позові позивачу [PERSON] , проте, суд дійшов висновку, що у задоволенні позову слід відмовити з підстав його необґрунтованості та недоведеності. Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку з відмовою в позові, понесені позивачем судові витрати відшкодуванню не підлягають. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed