Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

12 вересня 2022 року рішенням Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області було провадження у справі в частині позовних вимог\~\~ [PERSON] до комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради про визнання протиправним та скасування наказу № 35/к від 17.02.2021 року «Про звільнення» закрити на підставі п.2 ч.1 ст. 255 ЦПК України у зв`язку з відсутністю предмета спору. У задоволенні позовних вимог [PERSON] до комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача [PERSON] про поновлення на роботі, стягнення компенсації, пов`язаної із втратою середнього заробітку, за час вимушеного прогулу та відшкодування моральної шкоди відмовлено. 19 вересня 2022 року представник Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради Рутковський С.В. подав до суду заяву-клопотання про ухвалення додаткового рішення у даній справі, зокрема щодо розподілу судових витрат на правову допомогу, пов`язаних з розглядом справи 308/3310/2021. В судове засідання 08 листопада 2022 року: позивач [PERSON] з`явився проти задоволення заяви відповідача заперечив, вказав, що така є безпідставною необґрунтованою, вказаний представник перебуває у трудових відносинах з відповідачем і отримує заробітну плату, за виконання своїх функцій тому не повинен відшкодовувати жодні витрати, крім того вважає, що існує конфлікт інтересів і він не може бути представником, тому що він позивач теж є працівником відповідача. представник відповідача адвокат Рутковський С.В. підтримав подану заяву, просив таку задовольнити враховуючи викладені в ній обставини. Щодо свого представництва зазначив, що у вказаній справі виступав за договором як адвокат, а не як юрист відповідача. Вивчивши зміст заяви, оглянувши матеріали даної цивільної справи, суд приходить до наступного. Відповідно до ч.ч.1, 4 ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Згідно з\~вимогами ст.452\~ЦПК України\~судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на орган державної виконавчої служби чи приватного виконавця, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника. Відповідно до роз`яснень, що містяться у п.19 Постанови № 6\~Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику розгляду судами скарг на рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби під час виконання судових рішень у цивільних справах» судові витрати, пов`язані з розглядом скарги, покладаються судом на заявника, якщо було постановлено рішення про відмову в задоволенні його скарги, або на відділ державної виконавчої служби, якщо було постановлено ухвалу про задоволення скарги заявника (стаття 388 ЦПК). Розподіл таких судових витрат здійснюється судом незалежно від того, чи оскаржуються рішення, дії або бездіяльність державного виконавця чи іншої посадової особи державної виконавчої служби, оскільки відповідно до частини другої статті 4 Закону України "Про державну виконавчу службу"державний виконавець є представником влади і здійснює примусове виконання судових рішень, постановлених іменем України, та рішень інших органів (посадових осіб), виконання яких покладено на державну виконавчу службу, у порядку, передбаченому законом. Як вбачається зі змісту рішення Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 12 вересня 2022 року, судом не вирішено питання щодо розподілу судових витрат на правову допомогу. Представник Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради Рутковський С.В. подав до суду заяву про ухвалення додаткового рішення у даній справі, зокрема вказує, оплата правової допомоги адвоката в розмірі 20067 грн. 52 коп. є судовими витратами та підлягає стягненню із скаржника на користь заінтересованої особи. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (пункт 12 частини третьої статті 2\~ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Згідно зі статтею 133 ЦПК України\~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1)\~на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до частин першої та другої\~статті 137ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Згідно з частиною третьою\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає\~детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 2ст. 141\~ЦПК України інші\~судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову на відповідача; 2) у разі відмови в позов і на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У постанові від 12.02.2020 року у справі № 648/1102/19 Верховний Суд зазначив, що вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд має враховувати, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судового збору, не повинен бути непропорційним до предмета спору. Суд з урахуванням конкретних обставин, зокрема ціни позову, може обмежити такий розмір з огляду на розумну необхідність судових витрат для конкретної справи. Суд має застосувати положення закону про завдання та принципи цивільного судочинства, пропорційність у цивільному судочинстві, а також конкретні обставини справи, вимоги, з якими заявник звернулася до суду, їх значення для заявника. Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Суд також приймає до уваги позицію з цього питання Верховного Суду у справі № 922/2604/20, де вказано, що відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (договору надання правової допомоги, детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Такої ж думки дотримується Верховний Суд у постановах від 13 червня 2018 року у справі № 757/47925/15-ц та від 19 вересня 2018 року у справі № 361/6253/16-ц. Визначальною є позиція Великої Палати у справі № 910/12876/19, в рамках якої касаційний суд звернув увагу на те, що при вирішенні питання судових витрат слід звертати увагу на умови договору про надання послуг (погодинні ставки працівників адвокатського об`єднання відповідно до займаної посади та максимально можливі суми витрат, які може понести клієнт, за розгляд справи адвокатським об`єднанням в кожній з 3-ох інстанцій); витрачений час на певний вид робіт (підготовка додаткових пояснень, підготовка до судових засідань, аналіз матеріалів судової справи, тощо); докази, надані відповідачем на підтвердження реальності витрат (протокол наданих послуг, акт надання послуг, рахунок на оплату, копія платіжного доручення). У рішенні Європейського суду з прав людини від 23.01.2014 (справа «East/West Alliance Limited» проти України», заява №19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними й неминучими, а їх розмір обґрунтованим (п.268). Суд, вивчивши всі письмові докази, надані стороною заявника що стосуються питання витрат на правничу допомогу встановив наступне. З доданої до справи довідки № 01-18 від 07.04.2021 року вбачається, що Рутковський С.В, представляв у даній справі інтереси Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради як провідний юрист підприємства, вартість 1-ї години робочого часу якого визначена у розмірі 228 грн. 04 коп. Договору щодо додаткової оплати правової допомоги адвоката Рутковського С.В. на представлення інтересів Комунального некомерційного підприємства «Закарпатський протипухлинний центр» Закарпатської обласної ради підприємства з визначеним розміром 20067,52 грн. конкретно у даній справі суду не надано. Адвокат Рутковський С.В. в судовому засіданні пояснив, що участь у вказаній справі приймав, як адвокат за договором. Одна, заявником не надано рахунок на оплату та копію платіжного доручення. За таких обставин відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (розрахунків оплати, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed