Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися о суду з позовом про визнання права на обов`язкову частку у спадщині. Свої вимоги позивачі обґрунтовують наступним. Так [INFO] помер рідний батько позивачів [PERSON] , після його смерті відкрилася спадщина у вигляді земельної ділянки(паю) площею 9,89 га розташованої на території Кремидівської сільської ради та житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташований в [ADDRESS] . На випадок своєї смерті [PERSON] залишив два заповіти якими заповідав усе майно яке буде йому належати на момент смерті [PERSON] , а земельну ділянку(пай) площею 9,89 га заповідав [PERSON] . Оскільки позивачі є спадкоємцями першої черги за законом та інвалідами ІІ групи, у відповідності до ст. 1241 ЦК України мають право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Задля оформлення прав на спадщину після смерті батька позивачі кожен окремо завернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, проте з огляду на втрату правовстановлюючих оригіналів правовстановлюючих документів позбавлені можливості оформити спадщину у позасудовому порядку. У судове засідання позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] не з`явились, їх представник адвокат Поночовна Т.Б. надала до суду заяву про розгляд справи без участі позивачів, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила суд їх задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] у судове засідання не з`явились про дату та час судового засідання повідомлялись шляхом направлення судових повісток, конверти з якими повернулись до суду із відміткою «адресат відмовився». Зважаючи на відмову відповідачів отримувати повістки суд приходить до висновку про їх небажання приймати участь у розгляді справи. Відповідач [PERSON] будучи особисто під розписку повідомленою про дату та час судового засідання не з`явилась, заяв про відкладення не надавала. Суд, вивчивши матеріали справи, встановив наступні обставини. [INFO] у віці 83 років помер [PERSON] , про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 31 січня 1957 року, є рідним сином померлого [PERSON] та згідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] на момент відкриття спадщини був інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням. [PERSON] згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 05 листопада 1955 року, є рідним сином померлого [PERSON] та згідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] на момент відкриття спадщини був інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням.= [PERSON] згідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , є рідним сином померлого [PERSON] та згідно до пенсійного посвідчення № [NUMBER] серії [NUMBER] на момент відкриття спадщини був інвалідом 2-ї групи за загальним захворюванням. Також спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] є відповідачка [PERSON] , яка є рідною донькою померлого, що підтверджується свідоцтвом про народежння серії [NUMBER] та архівною випискою з запису акту про шлюб. На випадок своєї смерті [PERSON] залишив заповіт яким усе майно належне йому на день смерті заповідав своїй онуці [PERSON] , заповіт складено 30 вересня 2008 року та посвідчено приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Столовою Т.В. Також 15 жовтня 2009 року [PERSON] залишив інший заповіт яким належну йому земельну ділянку(державний акт на право власності на земельну ділянку серії ІІ-ОД №089731) в цілому площею 9,89 га розташовану на території Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області та виділену для ведення товарного сільськогосподарського виробництва заповідав [PERSON] . 14 квітня 2015 року Комінтернівською районною державною нотаріальною конторою Одеської області заведено спадкову справу №115/2015. Згідно вказаної спадкової справи із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулись: [PERSON] (онука та спадкоємець за заповітом), [PERSON] (донька), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (син), [PERSON] (спадкоємець за заповітом). Згідно наданої суду копії державного акту на право власності на землю серії ІІ-ОД №089731 виданого на підставі рішення 9 сесії ХХІІІ скликання Кремидівської сільської ради народних депутатів Комінтернівського району Одеської області від 16 грудня 1999 року №53, [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 9,89 га в межах згідно планом на території Кремидівської сільської ради для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Також спадкодавець [PERSON] був власником житлового будинку з надвірними господарчими будівлями та спорудами, розташованого по [ADDRESS] . Вказаний житловий будинок належав [PERSON] на підставі договору купівлі - продажу укладеного 08 березня 1984 року між спадкодавцем та [PERSON] , договір посвідчений секретарем виконавчого комітету Кремидівської сільської ради Комінтернівського району Одеської області 28 березня 1984 року і зареєстровано в реєстрі за №14. Належність будинку також підтверджується витягом з погосподарської книги Кремидівської сільської ради згідно якого в погосподарській книзі №4 Кремидівської сільської ради особовий рахунок № [NUMBER] за нині померлим [PERSON] значиться житловий будинок з надвірними та господарчими будівлями який знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Згідно загальних норм, закріплених у ст. 1216 та 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Так згідно зі ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належать спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. 1241 ЦК України, малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Розмір обов`язкової частки у спадщині може бути зменшений судом з урахуванням відносин між цими спадкоємцями та спадкодавцем, а також інших обставин, які мають істотне значення. Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. У рішенні Конституційного Суду України у справі про право на обов`язкову частку у спадщині повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця від 11 лютого 2014 року №1-рп/2014 вказано, що «в аспекті конституційного звернення положення частини першої статті 1241 ЦК України щодо права повнолітніх непрацездатних дітей спадкодавця на обов`язкову частку у спадщині необхідно розуміти так, що таке право мають, зокрема, повнолітні діти спадкодавця, визнані інвалідами в установленому законом порядку, незалежно від групи інвалідності». При з`ясуванні чи відноситься певний суб`єкт до кола осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині слід враховувати, що непрацездатність особи повинна підтверджуватися відповідними документами. При цьому відповідна особа для віднесення її до кола суб`єктів, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, має бути непрацездатною саме на момент відкриття спадщини. Пунктом 19 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» судам роз`яснено, що при визначенні розміру обов`язкової частки в спадщині враховуються всі спадкоємці за законом першої черги. Отже, за правилами ЦК України до таких спадкоємців слід також відносити спадкоємців, які відмовилися від прийняття спадщини, не прийняли спадщину, усунені від права на спадкування або померли до відкриття спадщини, але в яких є спадкоємці за правом представлення (стаття 1266 ЦК України). КЦС зауважив, що при обчисленні розміру обов`язкової частки слід ураховувати всіх спадкоємців за законом, які могли б спадкувати, якщо порядок спадкування не був би змінений заповітом (постанова від 25.11.2020 у справі № 292/389/17). Враховуючи, що при спадкуванні за законом кожному зі спадкоємців першої черги за законом належала б 1/4 частина спадкового майна, то позивачі мають право на обов`язкову частку у розмірі 1/8 частин від усього спадкового майна. Таким чином, суд вважає, що позов підлягає до повного задоволення, зважаючи на те, що спадкодавець на момент смерті фактично був власником земельної ділянки та житлового будинку, у спадкодавця четверо спадкоємців першої черги які б у випадку спадкування за законом отримали б у спадщину кожен по 1/4 від спадкової маси, а позивачі мають право на обов`язкову частку як повнолітні непрацездатна діти спадкодавця (інваліди ІІ групи). Оскільки позивач іншим чином, ніж в судовому порядку не має можливості вирішити дане питання, то в такому випадку в суду маються підстави для задоволення позову, а саме визнання права на обов`язкову частку у спадковому майні за спадкоємцем.

Outcome: approved