Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з даним позовом. Свої позовні вимоги мотивувала тим, що її прізвище декілька раз змінювалось, а саме 29 січня 2013 року у зв`язку з реєстрацією шлюбу прізвище « [PERSON] » було змінено на « [PERSON] », яке згодом після розірвання шлюбу було змінене на дівоче « [PERSON] ». Що стосується предмету позову зазначила, що 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В. було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4247, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №014/035-23/50117, укладеним 25 квітня 2007 року між [PERSON] та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ». На підставі зазначеного виконавчого напису 23 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавче провадження. Позивач зазначає, що виконавчий напис вчинений з порушенням умов вчинення виконавчих написів нотаріусами, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, а також зазначає, що сума заборгованості, яка вказана у виконавчому написі не є безспірною, виконавчий напис вчинений за відсутності документів, які б підтверджували безспірність заборгованості позивача, при цьому, відсотки за користування кредитними коштами були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору незважаючи на те, що кредитор після закінчення дії договору мав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України. Крім того, позивач вказує на порушення строків позовної давності та ставить під сумнів правонаступництво відповідача щодо правовідносин даного кредиту. Також зазначає, що вона не отримала жодної вимоги про усунення порушення виконання зобов`язань. До того ж позивач звертає увагу, що виконавчий напис було вчинено особою, яка не мала на це повноважень, оскільки наказом Міністерства юстиції України від 14 квітня 2021 року № 1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05 квітня 2021 року №2 та на підставі підпункту «е» пункту 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з неодноразовим порушення законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановленні рішенням судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане на ім`я [PERSON] анульоване. За таких обставин просить визнати вказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати. Разом з позовною заявою позивачем було подано заяву про забезпечення позову. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 14 вересня 2022 року забезпечено позов шляхом зупинення стягнення на підставі оскаржуваного виконавчого напису, виконавче провадження №68772859. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 16 вересня 2022 року було відкрите спрощене позовне провадження у справі без повідомлення (виклику) осіб, до участі у справі залучено як третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору, на стороні відповідача: приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личука Т. В. та приватного виконавця виконавчого округу Вінницької області Тимощука В. В. Правом подання відзиву на позовну заяву відповідач не скористався. Треті особи своїх пояснень не надали. Суд,\~дослідивши матеріали\~справи,\~оцінивши докази в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню. Судом установлено, що 14 січня 2022 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т. В., вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №4247, про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором №014/035-23/50117 від 25 квітня 2007 року, укладеним нею з АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору про відступлення права вимоги № 114/54 від 24 січня 2018 року є ПАТ «Комерційний Індустріальний Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору № КП-24012018 від 24 січня 2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Кредит-Капітал», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору про відступлення прав вимоги № ВФ/03 від 08 квітня 2021 року є ТОВ «Вердикт Капітал», на користь ТОВ «Вердикт Капітал» за період з 08 квітня 2021 року по 09 грудня 2021 року на суму 263 121,60 грн, в тому числі: 33 021,99 грн заборгованість за тілом кредиту, 230 099,61 грн заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками та комісією, а також стягнуто плату за вчинення виконавчого напису нотаріусом. На підставі зазначеного виконавчого напису 23 лютого 2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Тимощуком В. В. відкрито виконавче провадження №68772859. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19\~статті 34 Закону «Про нотаріат»). Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. З моменту прийняття цієї постанови і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису за кредитним договором, за яким боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14 про визнання нечинним і скасування п.1 та п.2 постанови Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 визнано незаконним та нечинним, зокрема розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріуса на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14 залишено без змін. Отже, оскільки у судовому порядку вказану вище постанову від 26 листопада 2014 року № 662 визнано незаконною та не чинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Даний висновок відповідає правовому висновку, висловленому Великою Палатою Верховного Суду в постанові від 21 вересня 2021 року в справі №910/10374/17. Тобто, виконавчий напис було вчинено 14 січня 2022 року, в період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного в простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі № 826/20084/14. Як установлено судом, 25 квітня 2007 року між [PERSON] ) та АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ» укладений кредитний договір №014/035-23/50117, згідно якого кредитор надає позичальнику кредит у вигляді невідновлювальної кредитної лінії з лімітом 3000,00 доларів США на строк до 24 квітня 2010 року, процентна ставка за користування кредитом складає 18%. Разом з тим, цей договір, який став підставою для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім того, розмір боргових зобов`язань позивача перед ТОВ «Вердикт капітал», як правонаступника АТ «РАЙФФАЙЗЕН БАНК АВАЛЬ», визначений у виконавчому написі нотаріуса на загальну суму 263 621,60 грн не є безспірним. Так відсотки були нараховані після закінчення строку дії кредитного договору за період 08 квітня 2021 року по 09 грудня 2021 року. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Припис абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики у разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Слід звернути увагу, що, як вказувалося, сторони обумовили розмір процентів в розмірі 18,0% річних, що підтверджується договором, який підписаний сторонами та дійсно містять умови нарахування відсотків за користування кредитними коштами в погодженому розмірі у фіксованій ставці в межах строку кредитування. При цьому умови договору не містять погоджених положень щодо нарахування та сплати процентів за користування кредитом поза межами строку кредитування. Однак, розрахунок заборгованості по процентам, зазначений у виконавчому написі, проведений за період з 08 квітня 2021 року по 09 грудня 2021 року. В той же, як слідує з умов кредитного договору, сторони погодили строк кредитування до 24 квітня 2010 року. Отже нарахування процентів після закінчення строку кредитування не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Такі висновки суду, узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові від 28 березня 2018 року у справі № 14-10цс18 та Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 06 лютого 2019 року в справі №175/4753/15-ц. Крім того, слід зауважити, що строк для звернення до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису, передбачений ст. 88 Закону України «Про нотаріат», безпосередньо пов`язаний з позовною давністю, встановленою ЦК України. Загальна позовна давність установлюється тривалістю у три роки (ст. 257 ЦК України). Отже, загальний строк для звернення стягувача до нотаріуса за вчиненням виконавчого напису становить не більше трьох років з дня виникнення у стягувача права вимоги до боржника незалежно від суб`єктного складу сторін у правовідносинах. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено іншу позовну давність, виконавчий напис видається у межах цього строку. Такий висновок відповідає висновку Великої Палати Верховного Суду, викладеному в постанові від 02.07.2019 року в справі № 916/3006/17. Відповідно до статті 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. При цьому відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до ст. 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У разі неналежного виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором позовна давність за вимогами кредитора про повернення кредитних коштів та процентів за користування кредитом, повернення яких відповідно до умов договору визначено періодичними щомісячними платежами, повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежу. Згідно зі ст. 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Судом установлено, що нотаріус при вчиненні оспорюваного виконавчого напису не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за написом, та дотриманням стягувачем вимог закону щодо трирічного строку подання заяви про вчинення виконавчого напису з часу настання права на звернення з вимогами, чим порушив норми\~ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Як слідує з умов договору, дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків 24 квітня 2010 року. Відповідно до п. 1.3, 5.1. договору платежі з повернення кредиту, сплата процентів за його користування та інших платежів за цим договором здійснюється щомісячно, в порядку та на умовах, визначених договором та відповідно до графіку платежів. Тобто за змістом кредитного договору повернення кредиту та відсотків здійснюється щомісячно, дата остаточного повернення кредиту 24 квітня 2010 року, відповідно строк позовної давності щодо повернення кредиту та процентів за останній місяць сплив 24 квітня 2013 року. В той же час виконавчий напис вчинений 14 січня 2022 року, тобто через дев`ять років після спливу строку позовної давності та за заборгованість за період з 08 квітня 2021 року по 09 грудня 2021 року, що не відповідає умовам договору. Слід також зазначити, що відповідач не спростував доводи позивача і не надав доказів того, що позивач отримав вимогу про усунення порушень за кредитним договором, а отже позивач був позбавлений можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між ним та відповідачем щодо суми заборгованості. В позовній заві позивач також ставить під сумнів правонаступництво відповідача щодо правовідносин даного кредитного договору, однак з матеріалів справи неможливо однозначно встановити її наявність або відсутність. Крім того, судом установлено, що наказом Міністерства юстиції від 14 квітня 2021 року №1358/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату від 05 квітня 2021 року №2 та на підставі підпункту «е» пункту 2 ч. 1 ст. 12 Закону України «Про нотаріат» у зв`язку з неодноразовим порушення законодавства при вчиненні нотаріальних дій, які встановленні рішенням судів, що завдало шкоди фізичним та юридичним особам, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю видане на ім`я [PERSON] анульоване. Виконавчий напис було вчинено 14 січня 2022 року, тобто після анулювання свідоцтва. Відповідно до\~ст. 1 Закону України «Про нотаріат» вчинення нотаріальних дій в Україні покладається на нотаріусів, які працюють в державних нотаріальних конторах, державних нотаріальних архівах (державні нотаріуси) або займаються приватною нотаріальною діяльністю (приватні нотаріуси). Згідно зі ст. 3 Закону України «Про нотаріат» нотаріусом може бути громадянин України, якому присуджено ступінь вищої юридичної освіти не нижче магістра, який володіє державною мовою відповідно до рівня, визначеного Законом України "Про забезпечення функціонування української мови як державної", має стаж роботи у сфері права не менш як шість років, з них помічником нотаріуса або консультантом державної нотаріальної контори - не менш як три роки, склав кваліфікаційний іспит і отримав свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. Відповідно до п. 2 ч.1 ст. 30 Закону України «Про нотаріат» анулювання свідоцтва про право на зайняття нотаріальною діяльністю є підставою для припинення нотаріальної діяльності приватного нотаріуса. З наведеного слідує, що вчинення виконавчого напису є нотаріальною дією, яка може вчинятися лише нотаріусом, тобто особою, яка має діюче свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю. В той же час оспорюваний виконавчий напис вчинено особою, яка не мала права на зайняття нотаріальною діяльністю. Відповідно до ст.12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір у розмірі 1488,60 грн ( 992,40+ 496,20). На підставі викладеного,

Outcome: approved