Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач [PERSON] у листопаді 2021 року через свого представника звернулася до суду з позовною заявою до відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», в якій просила визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни від 07.10.2021, індексний номер: 60809594, згідно з яким 05.10.2021 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 44352733 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2473731080000, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на підставі Договору іпотеки 80218, серія та номер: 775, виданий 19.03.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. Окрім того, позивач просила визнати за нею право власності на квартиру [ADDRESS] , а також стягнути на її користь понесені судові витрати. У підтвердження своїх вимог позивач зазначила, що 19 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено Договори про надання споживчого кредиту № 11317210000 та № 11317198000. 19 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем також було укладено Договір іпотеки № 80218, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. за реєстровим № 775, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Тренчук Н.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 березня 2008 року в реєстрі за № 770. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого право вимоги за Кредитними договорами та Договором іпотеки перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2011 у справі № 2-744/11 за позовом ПАТ до [PERSON] про стягнення заборгованості: було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок стягнення заборгованості по кредиту 180 284,65 доларів США, що в еквіваленті становить 1 425 546,77 грн, судовий збір в розмірі 1700 грн. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, а всього 1 428 946,77 грн. Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2012 у справі № 2-744/11 було стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11317198000 від 19.03.2008 та додатковою угодою №1 від 30.01.2009 у розмірі 13 512 дол. США 84 цента, що за курсом НБУ станом на 20.02.2011 становить 107 314,92 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2016 у справі № 2-744/11 заяву ПАТ «Дельта банк» про заміну сторони, поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого листа на правонаступника, на підставі рішення по цивільній праві за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково: замінено стягувача за виконавчими листами, виданими на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва. У задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.12.2016 було залишено в силі ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2016. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (відповідач) було укладено Договір № 2260/К про відступлення прав вимоги відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-14-000021-b від 04.06.2020. За цим договором банк відступив новому кредитору права вимоги до позивача за Договорами про надання споживчого кредиту № 11317210000 та № 11317198000 від 19 березня 2008 року, а також за Договором іпотеки № 80218 від 19 березня 2008 року. 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60809594 від 07.10.2021, відповідно до якого було перереєстровано право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем - ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал». Підставою для державної реєстрації зазначено: договір іпотеки, 80218, серія та номер: 775, виданий 19.03.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. Позивач вважає, що перехід права власності на належну їй квартиру відбувся незаконно (за відсутності правових підстав), що призвело до порушення її прав, оскільки законодавство, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин, не передбачало передачу права власності на іпотечне майно від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі застереження в Іпотечному договорі, про що не було враховано державним реєстратором. Окрім того, позивач звертає увагу, що державну реєстрацію права власності на іпотечне майно було здійснено приватним нотаріусом 05 жовтня 2021 року 09:19:38, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом було винесено 07.10.2021 о 07:58:52, тобто з порушенням порядку, що встановлений Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Також, зазначає, що вимоги щодо проведення оцінки вартості майна та ознайомлення з висновком про оцінку майна не було зроблено відповідачем, та як результат не перевірено цих дій приватним нотаріусом. До того ж, іпотекодавець не отримувала письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору. За вказаним позовом ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 25.11.2021 відкрито загальне позовне провадження по справі та призначено підготовче судове засідання. 28 грудня 2021 року відповідач через свого представника подав до суду відзив, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити у повному обсязі у зв`язку з тим, що при державній реєстрації права власності на спірну квартиру його довірителем було дотримано всіх чинних вимог законодавства, зокрема надано необхідний пакет документів та використано право іпотекодержателя на звернення стягнення не предмет іпотеки на підставі іпотечного застереження і невиконання позивачем умов кредитного договору. 05 жовтня 2022 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача позов підтримала у повному обсязі та просила задовольнити з підстав, що вказані у позовній заяві, також наполягала на стягненні понесених витрат на професійну правничу допомогу у загальному розмірі 22 900,00 грн. У судове засідання представник відповідача ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» не з`явився, про час та місце повідомлявся належним чином, надав заяву про розгляд справи без його участі. Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Єгорова М.Є. у судове засідання не з`явилася, про час та місце повідомлялася належним чином, причини неявки суду не повідомила. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши письмові матеріали справи, суд вважає, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 19 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем було укладено Договори про надання споживчого кредиту № 11317210000 та № 11317198000. 19 березня 2008 року між АКІБ «УкрСиббанк» та позивачем також було укладено Договір іпотеки № 80218, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. за реєстровим № 775, відповідно до умов якого іпотекодавець передає в іпотеку іпотекодержателю наступне нерухоме майно: трикімнатна квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , яка є власністю іпотекодавця на підставі Договору купівлі-продажу, посвідченого Тренчук Н.О., приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу 19 березня 2008 року в реєстрі за № 770. 08 грудня 2011 року між ПАТ «УкрСиббанк» та ПАТ «Дельта Банк» було укладено Договір купівлі-продажу, відповідно до якого право вимоги за Кредитними договорами та Договором іпотеки перейшло від ПАТ «УкрСиббанк» до ПАТ «Дельта Банк». Рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 18.03.2011 у справі № 2-744/11 за позовом ПАТ до [PERSON] про стягнення заборгованості: було стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» в рахунок стягнення заборгованості по кредиту 180 284,65 доларів США, що в еквіваленті становить 1 425 546,77 грн, судовий збір в розмірі 1700 грн. та 120 грн. на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи судом, а всього 1 428 946,77 грн. Додатковим рішенням Голосіївського районного суду м. Києва від 26.06.2012 у справі № 2-744/11 було стягнуто на користь ПАТ «УкрСиббанк» суму боргу за договором про надання споживчого кредиту № 11317198000 від 19.03.2008 та додатковою угодою №1 від 30.01.2009 у розмірі 13 512 дол. США 84 цента, що за курсом НБУ станом на 20.02.2011 становить 107 314,92 грн. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2016 у справі № 2-744/11 заяву ПАТ «Дельта банк» про заміну сторони, поновлення строків пред`явлення виконавчого листа до виконання та видачу виконавчого листа на правонаступника, на підставі рішення по цивільній праві за позовом ПАТ «УкрСиббанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором - задоволено частково: замінено стягувача за виконавчими листами, виданими на підставі рішення Голосіївського районного суду м. Києва. У задоволенні решти вимог відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду м. Києва від 01.12.2016 було залишено в силі ухвалу Голосіївського районного суду м. Києва від 21.10.2016. Відповідно до постанови Правління НБУ від 02 жовтня 2015 року № 664 «Про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк» виконавчою дирекцією Фонду гарантування вкладів фізичних осіб прийнято рішення від 02 жовтня 2015 року № 181 «Про початок процедури ліквідації АТ «Дельта Банк» та делегування повноважень ліквідатора банку». 17 червня 2020 року між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» (відповідач) було укладено Договір № 2260/К про відступлення прав вимоги відповідно до результатів відкритих торгів (аукціону), оформлених протоколом електронного аукціону № UA-EA-2020-05-14-000021-b від 04.06.2020. За цим договором банк відступив новому кредитору права вимоги до позивача за Договорами про надання споживчого кредиту № 11317210000 та № 11317198000 від 19 березня 2008 року, а також за Договором іпотеки № 80218 від 19 березня 2008 року. 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною було здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на предмет іпотеки на підставі рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60809594 від 07.10.2021, відповідно до якого було перереєстровано право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем - ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал». Підставою для державної реєстрації зазначено: договір іпотеки, 80218, серія та номер: 775, виданий 19.03.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека виникає на підставі договору, закону або рішення суду. До іпотеки, яка виникає на підставі закону або рішення суду, застосовуються правила щодо іпотеки, яка виникає на підставі договору, якщо інше не встановлено законом. Як визначено в ч. 1 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Згідно приписів ч. 4 ст. 33 Закону України «Про іпотеку» звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Суд звертає увагу, що Іпотечний договір від 19.03.2008 був укладений під час дії Закону України «Про іпотеку» в редакції від 12.05.2006. Згідно ч. 1-2 ст. 36 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006) сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню і може бути укладений в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя може передбачати: передачу іпотекодавцю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання у порядку, встановленому ст. 37 Закону «Про іпотеку», право іпотекодержателя від свого імені продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому ст. 38 цього Закону. Згідно п. 4.1.1 Договору іпотеки іпотекодержатель має право звернення стягнення на Предмет іпотеки у разі порушення іпотекодавцем будь-якого зобов`язання за цим договором або будь-якого зобов`язання, що забезпечено іпотекою за цим договором. Пунктом 5.2 вказаного Договору іпотеки визначено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку»; отримання іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору купівлі-продажу від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». Частина 1 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006) передбачала, що іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, який передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання, є правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки. Отже, відповідно до Закону України «Про іпотеку» в редакції від 12.05.2006, яка діяла на момент укладення Іпотечного договору, передача права власності на предмет іпотеки від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання у позасудовому порядку можлива лише на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя. Такі ж положення містяться і в Договорі іпотеки. Законодавство, яке діяло на момент виникнення спірних правовідносин не передбачало передачу права власності на іпотечне майно від іпотекодавця до іпотекодержателя в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі застереження в Іпотечному договорі. Відповідно до ч. 1 ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. З матеріалів справи та пояснень сторін вбачається, що між ними не укладався окремий договір про задоволення вимог іпотекодержателя. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 12 грудня 2018 року по справі № 199/1276/17 суд, посилаючись на норми законодавства, що діяло на момент укладення спірного Договору іпотеки, дійшов висновку, що єдиною правовою підставою для набуття права власності на предмет іпотеки на підставі ст. 37 Закону України «Про іпотеку» є виключно договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Таким чином, на думку суду, у разі звернення стягнення на предмет іпотеки за Іпотечним договором від 19.03.2008 шляхом позасудового врегулювання, при реєстрації прав власності на таке майно, правовстановлюючим документом повинен бути або договір купівлі-продажу нерухомості, або договір про задоволення вимог іпотекодержателя. Натомість, між сторонами зазначені нормативно-правові акти не укладалися, а відтак 05 жовтня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Єгоровою Мариною Євгенівною було неправомірно здійснено реєстрацію права власності за ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на предмет іпотеки на підставі договору іпотеки від 19.03.2008, відповідно до якого було перереєстровано право власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем - ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал». Також суд звертає увагу, що відповідно до п. 1, 2 ч. 3 ст. 10 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор: встановлює відповідність заявлених прав і поданих/отриманих документів вимогам законодавства, а також відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами на нерухоме майно та їх обтяженням; перевіряє документи на наявність підстав для проведення реєстраційних дій, зупинення розгляду заяви про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав та приймає відповідні рішення. Частиною 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» передбачено, що державна реєстрація прав проводиться в такому порядку: 1) прийняття/отримання документів для державної реєстрації прав, формування та реєстрація заяви в базі даних заяв; 2) виготовлення електронних копій документів, поданих для державної реєстрації прав, шляхом сканування (у разі подання документів у паперовій формі) та їх розміщення у Державному реєстрі прав; 3) встановлення черговості розгляду заяв, зареєстрованих у базі даних заяв; 4) перевірка документів та/або відомостей Державного реєстру прав, відомостей реєстрів (кадастрів), автоматизованих інформаційних систем на наявність підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав та прийняття відповідних рішень; 5) прийняття Рішення про державну реєстрацію прав (у разі відсутності підстав для зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови у проведенні державної реєстрації прав); 6) відкриття розділу в Державному реєстрі прав та/або внесення до відкритого розділу або спеціального розділу Державного реєстру прав відповідних відомостей про речові права на нерухоме майно та їх обтяження, про об`єкти та суб`єктів цих прав; 7) формування витягу з Державного реєстру прав про проведену державну реєстрацію прав для подальшого використання заявником; 8) видача/отримання документів за результатом розгляду заяви. Однак, з Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухому майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, вбачається, що державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] було здійснено приватним нотаріусом 05 жовтня 2021 року 09:19:38, а рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень приватним нотаріусом було винесено 07.10.2021 07:58:52, тобто всупереч вищезазначеним вимогам законодавства ч. 1 ст. 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Щодо порушення відповідачем вимог стосовно проведення оцінки вартості майна та не отримування позивачем письмової вимоги про усунення порушень умов кредитного договору, суд вважає необхідне вказати наступне. Статтею 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» унормовано, що звіт про оцінку майна є документом, що містить висновки про вартість майна та підтверджує виконані процедури з оцінки майна суб`єктом оціночної діяльності - суб`єктом господарювання відповідно до договору. Вимоги до змісту звіту про оцінку майна, порядку його оформлення та рецензування встановлюються положеннями (національними стандартами) оцінки майна. Зміст звіту про оцінку майна повинен містити розділи, що розкривають зміст проведених процедур та використаної нормативно-правової бази з оцінки майна. Статтею 3 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні» встановлено, що оцінка майна, майнових прав - це процес визначення їх вартості на дату оцінки за процедурою, встановленою нормативно-правовими актами, зазначеними в статті 9 цього Закону, і є результатом практичної діяльності суб`єкта оціночної діяльності. Згідно ч. 5 ст. 37 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель набуває предмет іпотеки у власність за вартістю, визначеною на момент такого набуття на підставі оцінки предмета іпотеки суб`єктом оціночної діяльності. У разі набуття права власності на предмет іпотеки іпотекодержатель зобов`язаний відшкодувати іпотекодавцю перевищення 90 відсотків вартості предмета іпотеки над розміром забезпечених іпотекою вимог іпотекодержателя. З матеріалів справи вбачається, що відповідачем було надано приватному нотаріусу Звіт про оцінку майна, виконаного 11 вересня 2021 року суб`єктом оціночної діяльності Фізична особа-підприємець [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку» у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Як встановлено з матеріалів справи, іпотекодержатель направляв позивачу: цінні листи з повідомленням про заміну кредитора в зобов`язанні № 24/06/20-12 від 24 червня 2020 року; цінні листи з вимогою про усунення порушень умов Кредитного договору № 24/06/20-11 від 24 червня 2020 року; цінні листи з повторною вимогою № 12/08/20-06 від 12 серпня 2020 року. Зазначені цінні листи з повідомленнями про вручення було направлено на дві адреси: адреса знаходження предмета іпотеки: [ADDRESS] ; адреса, зазначена у Кредитному договорі: [ADDRESS] . Вказані вище цінні листи позивач не отримувала, однак вказана обставина не є підставою для визнання протиправним рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни від 07.10.2021, індексний номер: 60809594, саме з цих підстав, оскільки іпотекодержателем були дотримані вимоги ч. 1 ст. 35 Закону України «Про іпотеку». Абзацами 2-3 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 16.01.2020) встановлюється: у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Державна реєстрація набуття, зміни чи припинення речових прав у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, проводиться без подання відповідної заяви заявником та справляння адміністративного збору на підставі відомостей про речові права, що містилися в Державному реєстрі прав. У разі відсутності таких відомостей про речові права в Державному реєстрі прав заявник подає оригінали документів, необхідних для проведення державної реєстрації набуття, зміни чи припинення речових прав. Враховуючи вищенаведене та те, що у державного реєстратора були відсутні підстави для реєстрації права власності на спірну квартиру за ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал», суд вважає правильним позов задовольнити, визнати протиправним та скасувати рішення приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Єгорової Марини Євгенівни від 07.10.2021, індексний номер: 60809594, згідно з яким 05.10.2021 внесено до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно запис № 44352733 про державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна: 2473731080000, за Товариством з обмеженою відповідальністю «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» на підставі Договору іпотеки 80218, серія та номер: 775, виданий 19.03.2008, видавник: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Тренчук Н.О. Також, виходячи з вимог ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», суд вважає доцільним визнати за позивачем право власності на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України суд вбачає необхідним стягнути з відповідача на користь позивача фактично понесені та документально підтверджені витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 900,00 грн, а також судовий збір у розмірі 11 350,00 грн. На підставі вищевикладеного та ст. 1, 3, 33, 35-37Закону України «Про іпотеку» (в редакції від 12.05.2006), ст. 18, 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (в редакції від 16.01.2020), ст. 3, 12 Закону України «Про оцінку майна, майнових прав та професійну оціночну діяльність в Україні»,

Outcome: approved