Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовною заявою та уточненнями до неї, в якій просить розірвати шлюб між нею та відповідачем, який зареєстрований 30 жовтня 1993 року Залізничним районним відділом ЗАГС м. Львова, актовий запис № 467. Свої позовні вимоги мотивує тим, що 30.10.1993 року вона зареєструвала шлюб із відповідачем, неповнолітніх та малолітніх дітей на час подання позовної заяви у них немає. Протягом останніх років відносини між сторонами зіпсувалися, вони припинили шлюбні відносини, проживають окремо, не ведуть спільного господарства, не мають спільного бюджету. У сторін відсутнє взаєморозуміння, спільні інтереси та повага один до одного, подальше примирення та збереження сім`ї неможливе, а тому просить позов задовольнити. Ухвалою суду Залізничного районного суду м. Львова від 16 серпня 2022 року прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін, про що належним чином повідомлено сторін. У судове засідання позивачка не з`явилася, подала заяву до суду, в якій просить проводити розгляд справи за її відсутності, що суд вважає за можливе. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про дату, час і місце розгляду справи, про причини неявки суд не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності та відзиву не подав. У відповідності до вимог ч.2 ст. 247 ЦПК, у разі неявки в судове засідання всіх учасників\~справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 51 Конституції України та ч. 1 ст.24 Сімейного кодексу України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з ст. 56 Сімейного кодексу України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до ст. ст. 104-105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання, у тому числі за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 Сімейного кодексу України. Ст. 109 Сімейного кодексу України передбачено, що суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі чоловіка та дружини і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їхніх дітей. Відповідно до ст.ст.110,112 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, у тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Як встановлено судом, сторони зареєстрували шлюб 30 жовтня 1993 року, про що Залізничним районним відділом ЗАГС м. Львова складено актовий запис № 467 та видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] /а.с. 12/. Сторони мають 4 повнолітніх дітей, неповнолітніх дітей немає. Також судом встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, шлюбні відносини фактично припинені, а шлюб існує лише формально, так як сторони не ведуть спільного господарства, позивач наполягає на розірванні шлюбу, оскільки вважає примирення неможливим. При вирішенні позову суд виходить з того, що шлюб має добровільний характер та ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка і припиняється внаслідок його розірвання, що засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків, а позов може бути пред`явлений одним із подружжя. Незгода лише будь-кого із сторін продовжувати шлюбні стосунки є підставою для визнання її права вимагати розірвання шлюбу. Із врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позов слід задоволити. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч.2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову - на відповідача. Враховуючи вищенаведене, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України із відповідача на користь позивачки підлягають стягненню судові витрати у розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved