Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~Акціонерне товариство комерційний банк "ПРИВАТБАНК" (далі Позивач) звернулося в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування\~позову зазначено, що АТ КБ "ПРИВАТБАНК" та [PERSON] 18.10.2006 року уклали кредитний договір № MKB1GK00000030 (далі Договір). Згідно з цим Договором\~Позивач надав Відповідачу кредит в розмірі 12232,79 долара США на термін до 17.10.2026, а Відповідач зобов`язувався повернути кредит, сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановленому договором. Відповідач не надавав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, комісією, а також іншими витратами відповідно до умов договору, отже [PERSON] станом на 02.11.2021 має заборгованість 43630,76 Долара США, яка складається з: 13086,17 долара США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 11828,60 долара США заборгованості по процентах за користування кредитом, 1600 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 17115,99 долара США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. У зв`язку з наведеним, позивач просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 43630,76 долара США, що за курсом 26,29 відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.11.2021 складає 1147052,68 гривні за кредитним договором № MKВ1GK00000030 від 18.10.2006 та просить стягнути судові витрати. Ухвалою Рахівського районного суду від 14.12.2021 було відкрито провадження, визначено розгляд справи проводити у спрощеному позовному провадженні без виклику (повідомлення сторін та запропоновано Відповідачу протягом п`ятнадцяти днів з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі, подати суду відзив на позовну заяву і всі докази, що підтверджують заперечення проти позову. Відповідач відзиву на позов не подав, але 13.01.2021 подав заяву про розгляд даної справи в порядку загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.01.2022 суд здійснив перехід від розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження й призначив підготовче судове засідання на 14.02.2022, яке неодноразово відкладалося за заявами Відповідача. Ухвалою суду від 26.05.2022 було закрито підготовче засідання та справу призначено до судового розгляду на 24.06.2022. Представник позивача в судове засідання жодного разу не з`являвся, у позовній заяві та у заяві від 08.02.2022 представник АТ КБ "ПРИВАТБАНК" Шкромида В.М. просив провести розгляд справи без участі представника Позивача, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного рішення не заперечує. Відповідач, [PERSON] , в судове засідання ні під час підготовчого розгляду, ні під час судового розгляду жодного разу не з`являвся, надаючи щоразу заяви про відкладення судового засідання - спочатку просив відкласти розгляд справи у зв`язку з наміром укласти мирову угоду з Позивачем, а надалі просив відкласти через введення в Україні воєнного стану. [PERSON] був належним чином повідомлений про розгляд справи, що підтверджено даними на сайті Укрпошти, про те, що судова повістка про виклик до суду на 08:30 год 24 червня 2022 йому була вручена 04.06.2022, та повідомлення про виклик до суду на 08:30 год 21.10.2022 йому було направлено, шляхом надсилання СМС повідомлення. Відомості про дати та час судових засідань знаходяться також у вільному доступі на офіційному сайті Судової влади за адресою в мережі Інтернет https://rh.zk.court.gov.ua, про що сторонам було роз`яснено в ухвалі про відкриття провадження у справі. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Беручи до уваги ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод Ради Європи від 4 листопада 1950 року, що набрала чинності для України 11.09.1997 року, яка передбачає право кожного на розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, також беручи до уваги те, що відповідач обґрунтованих клопотань про відкладення судового засідання суду не надав, підстав для відкладення судового засідання через воєнний стан суд не вбачає, адже на території Закарпатської області, де знаходиться суд та проживає Відповідач, активних бойових дій не здійснюється, транспортне сполучення не припинено, доступ до суду не обмежений, інтернет-зв`язок також функціонує повноцінно і для сторін існує можливість брати участь у розгляді справи дистанційно, в режимі відеоконференцзв`язку як з приміщення іншого суду, так і з використанням власних технічних засобів, за таких обставин Позивач мав можливість взяти участь в судовому засіданні чи заперечуючи проти позову подати заяву про розгляд даної справи без його участі, але [PERSON] таким правом не скористався. Суд не може безпідставно відкладати розгляд справи з нескінченним витрачанням ресурсів на відправлення поштової кореспонденції в умовах надзвичайної економії державних коштів, при цьому вжиття заходів для прискорення процедури розгляду справи є обов`язком не тільки держави, а й осіб, які беруть участь у справі. Верховний Суд України, узагальнюючи судову практику, також вказав, що інститут заочного провадження відповідає положенням та спрямований на реалізацію Рекомендації № R (84)5 Комітету Міністрів Ради Європи державам-членам стосовно принципів цивільного судочинства, що направлені на вдосконалення судової системи. Для досягнення цієї мети необхідно забезпечити доступ сторін до спрощених і більш оперативних форм судочинства та захистити їх від зловживань та затримок, зокрема, надавши суду повноваження здійснювати судочинства більш ефективно. Відповідно до положень ст. 223 ч. 1 ЦПК України, суд вважає за доцільне продовжити судовий розгляд за відсутності відповідача. Згідно з вимогами ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, за відсутності всіх осіб, які беруть участь у справі, суд проводить розгляд цивільної справи без фіксування технічними засобами, за наявними у справі матеріалами. Суд, вивчивши та дослідивши матеріали справи, повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню частково з таких підстав. Згідно зі ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Суд в ході розгляду встановив, що відповідно до укладеного договору № MKB1GK00000030 від 18.10.2006 [PERSON] отримав у ПАТ КБ ПРИВАТБАНК" кредит у вигляді непоновлювальної кредитної лінії у розмірі 10000 доларів США на покупку житла та 2232,79 долара США на сплату страхових платежів, зі сплатою відсотків за користування Кредитом у розмірі 1 % на місяць на суму залишку заборгованості за Кредитом і винагороди за надання фінансового інструменту 3% від суми отриманого кредиту, щомісяця на термін до 17.10.2026 року та зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором № MKB1GK00000030 від 18.10.2006, зокрема Позичальник повинен був вносити кошти (щомісячний платіж) у сумі 131,27 долара США для погашення заборгованості за Кредитним договором, що складається із заборгованості по кредиту, відсоткам, винагороди та комісії, період сплати вважати з 10 по 15 число кожного місяця. Відповідно до ст.ст. 526, 611 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: сплата неустойки (пені). Як вбачається з матеріалів справи, у порушення умов договору Відповідач [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконав, у зв`язку з чим згідно з розрахунком заборгованості станом на 02.11.2021 мав заборгованість в сумі 43630,76 Долара США, яка складається з: 13086,17 долара США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 11828,60 долара США заборгованості по процентах за користування кредитом, 1600 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 17115,99 долара США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання. Суд перевірив зазначені в розрахунку суми із тими, що зазначені у графах, які показані в розрахунку помісячно з 30.10.2006 року до 02.11.2021, та виявив невідповідність суми нарахованої пені з тією, що зазначена у графі 14 "Загальний залишок пені за порушення строків розрахунків", де така вказана 11895,58 Долара США, що за курсом НБУ станом на день розрахунку 02.11.2021 становить 312734,79 гривні. Отже, кінцевий розрахунок очевидно містить описку, отже загальна сума заборгованості є меншою і становить 13086,17 долара США - заборгованості за кредитом (тілом кредиту), 11828,60 долара США заборгованості по процентах за користування кредитом, 1600 доларів США заборгованості по комісії за користування кредитом, 11895,58 Долара США - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання, тобто всього 38410,35 долара США, що за курсом НБУ станом на день розрахунку становить 1009808,10 гривні. Зобов`язання виникають з підстав, передбачених статтею 11 ЦК України, зокрема договорів. Згідно зі ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 533 ЦК України грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Отже, гривня як національна валюта вважається єдиним законним платіжним засобом на території України. Разом з тим частина друга статті 533 ЦК України допускає, що сторони можуть визначити в грошовому зобов`язанні грошовий еквівалент в іноземній валюті. У такому разі сума, що підлягає сплаті за зобов`язанням, визначається в гривнях за офіційним курсом НБУ, встановленим для відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не передбачений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. Банк на підтвердження наявності невиконаних кредитних зобов`язань надав розрахунок заборгованості за договором № MKB1GK00000030 від 18.10.2006, укладеним між ПАТ "Приватбанк" та [PERSON] , станом на 02.11.2021, в якому показані всі операції з погашення та нарахування відсотків і неустойки. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, що також встановлено статтею 12 цього Кодексу. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 83 ч. 3 ЦПК України відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Згідно з ч. 2 ст. 43 ЦПК України, відповідач зобов`язаний добросовісно здійснювати процесуальні права і виконувати процесуальні обов`язки, що відповідно до принципу юридичної визначеності, як складової частини конституційного принципу верховенства права, зобов`язує відповідача самостійно цікавитися перебігом розгляду судом пред`явленого до нього позову. Тривала відсутність такого інтересу з боку відповідача, на думку суду, свідчить про його небажання захищати свої процесуальні права. Отже, виходячи з принципу змагальності цивільного процесу, сторони повинні подати всі докази на підтвердження своєї позиції до суду першої інстанції та у строк, визначений для подання відзиву. Позивач належними та допустимими доказами довів факт укладення договору та наявність заборгованості у [PERSON] , а останній не надав жодних доказів, які б підтверджували факт виконання ним зобов`язань за договором, ба більше, в ході розгляду даної справи подавав різні заяви, проте у них жодним чином не заперечував щодо суми заборгованості. Статтею 263 ЦПК України передбачено, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріально права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Статті 256-258 Цивільного кодексу України містять положення про позовну давність, де зокрема зазначено, що позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Для окремих видів вимог законом може встановлюватися спеціальна позовна давність: скорочена або більш тривала порівняно із загальною позовною давністю. Позовна давність в один рік застосовується, зокрема, до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Згідно з ч. 3 та 4 ст. 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Враховуючи те, що Позивач надав обґрунтовані та правові докази порушення та невиконання [PERSON] умов договору, а Відповідач жодних доказів відсутності у нього заборгованості перед Позивачем не надав, з іншими заявами, у тому числі про застосування строків давності, як того вимагає ст. 267 ЦК України, до суду не звертався, суд здійснюючи цивільний процес з дотриманням основних засад, до яких належить диспозитивність судового процесу, не вправі самостійно, тобто без заяви сторони, застосовувати наслідки пропуску позовної давності, тому вважає, що позов підлягає до задоволення частково, з урахуванням суми пені, яка зазначена в графі 14 Розрахунку. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Виходячи з наведеного, враховуючи положення ст.ст. 133, 141 ЦПК України та взявши до уваги те, що у зв`язку з розглядом справи в суді Позивач, поніс судові витрати, а саме, сплатив судовий збір у розмірі 17205,79 гривні, суд стягує з [PERSON] судовий збір в сумі 15147,12 гривні, тобто пропорційно до задоволених вимог на користь Позивача.

Outcome: partial