Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Представник позивача - адвокат Зубарєва Л.Б. звернулася до суду з вказаним позовом, вимоги якого мотивує наступним. 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було учинено виконавчий напис, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором №630030347 від 08.11.2013 року укладеним з ПАТ «Альфа-Банк», правонаступником всіх прав і обов`язків якого є ТОВ «Кредитні ініціативи», правонаступником всіх прав та обов`язків на підставі Договору відступлення прав Вимоги за кредитними договорами 20/9-1КІ/ВЕСТА від 26.12.2018 року є ТОВ «Фінансова компанія «Інвестохіллс Веста», правонаступником якого на підставі договору відступлення прав вимоги 16-01/19/1 від 16.01.2019 року є ТОВ «Вердикт Капітал», за період з 16.01.2019 року по 16.03.2021 року в розмірі 235904,97 грн. та 1500 грн. за вчинення виконавчого напису. Так, на підставі виконавчого напису нотаріуса №4847 від 25.03.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження (ВП №65696660 від 04.06.2021 року), постанову про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 23740,50 грн. та постанову від 08.06.2021 року про звернення стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи боржника. Із довідки №253 від 04.07.2022 року Головного управління Національної поліції в Київській області вбачається, що з 01.06.2021 року по 23.11.2021 року в рамках виконавчого провадження № 65696660 з [PERSON] було примусово стягнуто із його заробітної плати на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кошти на загальну суму 9755 грн. 64 коп. Рішенням Калуського міськрайонного суду від 27 жовтня 2021 року визнано таким, що не підлягає виконанню визнано виконавчий напис №4847 від 25 березня 2021 року, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Тарасом Володимировичем щодо стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором №630030347 від 08.11.2013 року укладеним між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] у сумі 235 904, 97 грн. таким, що не підлягає виконанню. Зазначене судове рішення набуло законної сили 26.11.2021 року (справа №345/3903/21). Враховуючи, що рішенням суду скасовано виконавчий напис, який був підставою для стягнення з [PERSON] коштів, то відпала правова підстава для набуття відповідачем коштів, а тому відповідач зобов`язаний повернути позивачу кошти в сумі 9755,64 грн. Тому позивач змушений звернутися до суду та просить стягнути з відповідача вказану суму коштів, а також стягнути судові витрати. Ухвалою Калуського міськрайонного суду від 25.08.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Копію ухвали про відкриття провадження у справі та копію позовної з додатками відповідачу направлено 25.08.2022 року (а.с.33). Від відповідача до суду надійшов відзив на позов відповідно до якого позов не визнає та заперечує проти повернення стягнутого за виконавчим написом нотаріуса у сумі 9755,64 грн. в повному обсязі, оскільки вважає такі вимоги позивача незаконні. Зазначає, що в своїй позовній заяві позивач посилається на те, що рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 року визнано виконавчий напис, вчинений 25.03.2021 року приватним нотаріусом таким, що не підлягає виконанню по стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором, де правовою підставою для звернення до суду зазначає ч.1 ст. 1212 ЦК України. Проте, вважають, що до спірних правовідносин не підлягає застосуванню вказана норма матеріального права, оскільки в постанові КГС ВС від 06.02.2020 року у справі №910/13271/18 та правовій позиції Верховного Суду України (постанова судових палат у цивільних та господарських справах ВСУ від 02.10.2013 року №6-88цс13) викладено висновок, у відповідності до якого вказано, що у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин виключає можливість застосування до них судом положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України, у тому числі й щодо зобов`язання повернути майно позивачу. Матеріалами справи встановлено, що правовою підставою для стягнення з боржника коштів , є кредитний договір, що був укладений з ПАТ «Альфа Банк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого є ТОВ «Вердикт Капітал» і наявність у позичальника заборгованості за вказаним кредитним договором. А оскільки станом на сьогоднішній час, кредитний договір не визнаний не дійсним, не змінився та не розірваний, а отже відсутні підстави для повернення стягнутої з позичальника заборгованості за вказаним договором в процесі виконання виконавчого напису нотаріуса, оскільки на момент здійснення такого стягнення , всі дії по виконанню такого виконавчого напису здійснювалися правомірно. Тому , визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в силу норм чинного законодавства не є підставою для повернення заборгованості за кредитним договором. Окрім того, зазначив, що контроль над виконанням виконавчого документа здійснюється приватним виконавцем, кошти надходять на його депозитний рахунок, а тому, лише відомості приватного виконавця можуть бути підтвердженням дійсності суми стягнення із заробітної плати позивача, а позивачем не взято до уваги те, що виконавчий збір та витрати виконавчого провадження сплачуються першочергово і із наявної довідки з місця роботи боржника, неможливо встановити які суми були перераховані фактично на рахунок стягувача, тому загальна сума, яка вказує позивач в розмірі 9755, 64 грн. не була перерахована в повному обсязі стягувану. Відомості з приводу розподілу даних сум знаходяться в розпорядженні лише приватного виконавця. Тому, з огляду на викладене, позовні вимоги є безпідставними та до задоволення не підлягають. Тому просить в задоволенні позову відмовити повністю. Представник позивача своїм правом подати відповідь на відзив не скористалася. Суд, перевіривши матеріали справи, приходить до таких висновків. Судом встановлено, що 25.03.2021 року приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. було учинено виконавчий напис №4847, яким запропоновано звернути стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість, що виникла за кредитним договором №630030347 від 08.11.2013 року, яким (а.с.9). Рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківької області від 27.10.2021 року (а.с.7-8) визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №4847, вчинений приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Івано-Франківської області Личуком Т.В. про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованості за кредитним договором. Водночас з постанови про звернення стягнення на заробітну плату приватного виконавця виконавчого округу Івано-Франківської області Ігнатів О.Л. від 08.06.2021 року (а.с.10) вбачається звернення стягнення на доходи боржника щодо здійснення відрахування із доходів [PERSON] на користь стягувача загального боргу в сумі 261645,47 грн. На підтвердження обставин щодо здійснення стягнення за вищезгаданим виконавчим написом нотаріуса, позивачем долучено до матеріалів справи довідку з місця праці [PERSON] - Головного управління Національної поліції в Київській області від 04.07.2022 року за №253 про перерахування коштів, а саме, з 01.06.2021 року по 23.11.2021 року в рамках виконавчого провадження № 65696660 з [PERSON] було примусово стягнуто із його заробітної плати на користь ТОВ «Вердикт Капітал» кошти на загальну суму 9755 грн. 64 коп. (а.с.6). Відповідно до частин першої, другої статті 1212 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За правовою природою конструкція зобов`язання, що виникає з безпідставного набуття майна (безпідставного збагачення), є формою реалізації охоронного правовідношення та виконує компенсаторну функцію. Зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення є протилежністю до зобов`язання з правочинів (договорів). Правочин, зокрема договір, як належна правова підстава встановлює зобов`язання з передання речі, виконання робіт (надання послуги), сплати коштів. Відповідно, за відсутності (або у подальшому відпадіння) правової підстави в особи виникає зобов`язання повернути те, що було отримано безпідставно (кондикція). Отримання майна, набутого без підстави, призводить до реституційного ефекту, прямо протилежного тому, що передбачено договором. Загальною ознакою кондикції є відсутність (або відпадіння у подальшому) правової підстави для утримання майна, набутого особою, до якої потерпілий звертається з кондикційним позовом. Зі змісту статті 1212 ЦК України можна зробити висновок, що особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно збагатилася в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути безпідставно набуте майно цій особі. Будь-яке збагачення визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на збагачення за рахунок потерпілого, або в разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, і якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Про виникнення зобов`язання, що виникають внаслідок безпідставного збагачення або збереження майна можна говорити у тому разі, коли дії особи або події призводять до протиправного результату, що юридично не обумовлений виникненням майнових вигод на стороні однієї особи за рахунок іншої. Саме цей протиправний результат у вигляді юридично безпідставних майнових вигод, що перейшли до набувача, є фактичною підставою для виникнення зобов`язань з повернення безпідставного збагачення. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Результат аналізу статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що фактичний склад, що породжує зобов`язання, які виникають внаслідок набуття або збереження майна без достатніх правових підстав, складається з таких елементів: 1) одна особа набуває або зберігає майно за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали (майно набувається або зберігається без передбачених законом, іншими правовими актами або правочином підстав). Набуття майна однією особою за рахунок іншої полягає у збільшенні обсягу майна в однієї особи з одночасним зменшенням його обсягу в іншої особи. Набуття передбачає кількісний приріст майна, збільшення його вартості без понесення відповідних витрат набувачем. Безпідставне збереження майна полягає у тому, що особа мала витратити власні кошти, але не витратила їх через понесені втрати іншою особою або в результаті невиплати винагороди, що належить іншій особі. Для виникнення зобов`язань із повернення безпідставного набутого майна необхідно, щоб майно було набуте або збережене безпідставно. Безпідставним є набуття або збереження, що не ґрунтується на законі, іншому правовому акті або правочині. Набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо його правова підстава відпала згодом. Відпадіння правової підстави полягає у зникнення обставин, на яких засновувалась юридична обґрунтованість набуття (збереження) майна. Одним із випадків відпадіння підстави набуття (збереження) може бути скасування вищою інстанцією рішення суду, що набуло чинності, або визнання судом таким, що не підлягає виконанню, виконавчого напису нотаріуса, на підставі якого було здійснено стягнення майна (коштів). Конструкція статті 1212 ЦК України, як і загалом норм глави 83 цього Кодексу, вимагає установлення абсолютної безпідставності набуття (збереження) майна не лише в момент його набуття (збереження), а й станом на час розгляду спору. Ознаки, характерні для кондиції, свідчать про те, що пред`явлення кондиційної вимоги можна визнати належним самостійним способом захисту порушеного права власності, якщо: 1) річ є такою, що визначена родовими ознаками, в тому числі грошовими коштами; 2) потерпілий домагається повернення йому речі, визначеної родовими ознаками (грошових коштів) від тієї особи (набувача), з якою він не пов`язаний договірними правовідносинами щодо речі. Особа, яка внаслідок правомірних або неправомірних дій або подій безпідставно набула майно в результаті невигідних наслідків для іншої особи, зобов`язана повернути таке майно цій особі на підставі статті 1212 ЦК України. Будь-яке набуття (збереження) майна визнається безпідставним, якщо особа, що збагатилася, не мала права на отримання майна за рахунок потерпілого, або у разі, коли потерпілий не погоджувався на настання не вигідних для себе наслідків. Не має права на збагачення особа, що отримала його за недійсним актом, судовим рішенням або недіючою нормою права. Збагачення є безпідставним, якщо потерпілий сам надав його для мети, що не була досягнена, або з очікуванням, яке не справдилося. Судовий акт про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, який набрав законної сили і за яким відбулося повне або часткове виконання є правовою підставою для виникнення зобов`язання з повернення майна, що набуто без достатньої правової підстави, оскільки з моменту ухвалення такого судового акту правова підстава вважається такою, що відпала. Відповідно до статті 1212 ЦК України у такому разі набувач такого майна з моменту набрання судовим актом законної сили, зобов`язаний повернути потерпілому все отримане майно. Отже, судом встановлено, що правові підстави набуття відповідачем грошових коштів у сумі 9755,64 грн, що стягнені з [PERSON] на підставі виконавчого напису нотаріуса, який у подальшому визнаний судом таким, що не підлягає виконанню, відпали, то отримані відповідачем кошти в зазначеному розмірі підлягають поверненню позивачу відповідно до статті 1212 ЦК України. Аналогічний висновок викладено у постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 06 березня 2019 року у справі № 910/1531/18, від 28 січня 2020 року у справі № 910/16664/18. За таких обставин доводи представника відповідача про те, що між ними виникли договірні відносини у зв`язку з укладенням кредитного договору, що виключає можливість застосування статті 1212 ЦК України, є помилковими, оскільки факт визнання виконавчого напису (на підставі якого у виконавчому провадженні було здійснено стягнення грошових коштів з позивача) таким, що не підлягає виконанню, є підставою для повернення коштів. При цьому питання наявності та/або відсутності заборгованості позивача перед відповідачем за таким кредитним договором, а також питання розмежування стягнення суми боргу з відповідача та приватного виконавця може бути предметом окремого судового розгляду. Отже, оскільки рішенням Калуського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 27.10.2021 року визнано виконавчий напис №4847 таким, що не підлягає виконанню, правові підстави набуття ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів у сумі 9755,64 грн. на виконання виконавчого напису відсутні, у зв`язку із чим до спірних правовідносин підлягає застосування ст. 1212 ЦК України. Таким чином, з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь [PERSON] слід стягнути 9755,64 грн. безпідставно отриманих грошових коштів. Щодо розподілу судових витрат. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. А тому з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн. сплаченого судового збору (а.с.29). На підставі викладеного, ст.1212 ЦК України,

Outcome: approved