Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за надані послуги з постачання теплової енергії. Позов мотивовано тим, що 01 вересня 2015 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 6018, відповідно до умов якого Постачальник зобов`язався продавати та постачати Споживачеві теплову енергію в гарячій воді в договірних обсягах та з параметрами теплоносія на вході мереж Споживача, які відповідають температурному графіку теплової мережі, а Споживач зобов`язався отримувати та оплачувати одержану теплову енергію за встановленими тарифами (цінами) в передбачені договором терміни. Договір набув чинності з 01 вересня 2015 року та діє до 31 грудня 2015 року. В частині розрахунків Договір діє до повного їх проведення (п.11.1. Договір). Договір вважається пролонгованим на кожний наступний календарний рік, якщо за місяць до закінчення строку його дії, про його припинення не буде письмово заявлено однією із сторін (п.11.4. Договору). На виконання умов Договору та Додатків до нього, зокрема за період з листопада 2020 року по червень 2021 року плата за приєднане теплове навантаження в приміщення відповідача в будинку [ADDRESS] , становить 2\~117 грн. 35 коп., що підтверджується актами (дублікатами) здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг), які за змістом п. 6.5, п.6.6 Договору вважаються визнаними відповідачем, а саме: -за листопад 2020 року акт від 30 листопада 2020 року на суму 240 грн. 30 коп.; -за грудень 2020 року акт від 31 грудня 2020 року на суму 268 грн. 15 коп.; -за січень 2021 року акт від 31 січня 2021 року на суму 268 грн. 15 коп.; -за лютий 2021 року акт від 28 лютого 2021 року на суму 268 грн. 15 коп.; -за березень 2021 року акт від 31 березня 2021 року на суму 268 грн. 15 коп.; -за квітень 2021 року акт від 30 квітня 2021 року на суму 268 грн. 15 коп.; -за травень 2021 року акт від 31 травня 2021 року на суму 268 грн. 15 коп.; -за червень 2021 року акт від 30 червня 2021 року на суму 268 грн. 15 коп. Згідно п. 6.6 Договору, у разі не підписання акту здачі-прийняття виконаних робіт Споживачем, без надання Постачальнику викладених в письмовій формі обґрунтованих заперечень по акту або неповернення Споживачем підписаного акту здачі-прийняття виконаних робіт у 5-денний термін, акт вважається визнаним Споживачем та є доказом кількості спожитої Споживачем у розрахунковому місяці теплової енергії належної якості. Таким чином, в результаті порушення умов розрахунків за укладеним договором заборгованість відповідача перед позивачем становить 2\~117 грн. 35 коп. Відповідно на виконання положень ч. 2 ст. 625 ЦК України були нараховані 3% річних в сумі 29 грн. 84 коп. та сума втрат від інфляції в розмірі 65 грн. 62 коп. Таким чином, в результаті порушення відповідачем зобов`язань за договором № 6018 від 01 вересня 2015 року загальна сума боргу за період з листопада 2020 року по червень 2021 року з урахуванням індексу інфляції та 3% річних складає 2\~212 грн. 81 коп. З огляду на зазначене вище КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» звернулося до суду з даною позовною заявою. Ухвалою судді від 02 вересня 2022 року прийнято справу до свого провадження та розгляд справи вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. Крім того, даною ухвалою суду було визначено строки для подання сторонами відзиву на позовну заяву, відповіді на відзив, заперечення. Однак, у визначені судом строки, відзиву на позовну заяву, відповідачем подано не було. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України, суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. З огляду на це, суд приходить до висновку про вирішення спору за наявними матеріалами у справі. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог позовної заяви з наступних підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Вимогами статті 10 ЦПК України передбачено, що суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Відповідно до вимог ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що 01 вересня 2015 року між КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» і [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 6018, предметом якого було згідно з додатком № 1 до цього договору постачання теплової енергії в гарячій воді на період дії договору у межах 7,74 Гкал/рік, за адресою: [ADDRESS] (а.с.7-9). Надання послуг позивачем підтверджується актами здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) від 30.11.2020, 31.12.2020, 31.01.2021, 28.02.2021, 31.03.2021, 30.04.2021, 31.05.2021, 30.06.2021 (а.с. 13-20). У зв`язку із невиконанням відповідачем вищевказаних зобов`язань і порушенням умов договору постачання теплової енергії, а саме надання послуг, за період з 01.11.2020 по 30.06.2021 виникла заборгованість у загальній сумі 2 212, 81 грн. з урахуванням встановленого індексу інфляції та 3% річних від простроченої суми, тому позивач вимушений був звернутися до суду із даним позовом. 17 листопада 2021 року за вказаним позовом було ухвалено заочне рішення Вінницьким міським судом Вінницької області про стягнення з відповідача на користь позивача вищезазначену суму заборгованості, але 21 лютого 2022 року ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області було задоволено заяву відповідача [PERSON] про поновлення пропущеного строку на подання заяви про перегляд заочного рішення суду від 17 листопада 2021 року та заяву про перегляд вказаного заочного рішення задоволено і заочне рішення було скасовано та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи. Підставою скасування вказаного заочного рішення були надані відповідачем докази, якими вона заперечує проти заявлених позовних вимог до неї, а саме при дослідженні заяви про перегляд заочного рішення від 30 грудня 2021 року судом було встановлено наступне. Відповідач [PERSON] з 01.10.2019 не є власницею нежитлового приміщення [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] , оскільки дане приміщення нею було відчужене [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І., за реєстровим номером № 2352 (а.с.65-68). Тобто, в свою чергу вона, як колишній власник нежитлового приміщення [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] , припинила виконання умов укладеного договору купівлі-продажу теплової енергії в гарячій воді № 6018, предметом якого було згідно з додатком №1 до цього договору постачання теплової енергії в гарячій воді на період дії договору у межах 7,74 Гкал/рік за адресою: [ADDRESS] . Отже, новий власник нежитлового приміщення [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] , мав би здійснити дії щодо укладення всіх Договорів про надання послуг. Однак, з невідомих суду причин не звернувся до КП ВМР «Вінницяміськтеплоенерго» щодо переукладення Договору на своє ім`я. Відповідно до статей 66, 67, 162 ЖК України за користування житловим приміщенням, що належить громадянинові на праві приватної власності, сплачується плата за утримання будинку, прибудинкової території та плата за спожиті комунальні послуги. Пунктом 1 частини першої статті 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, при цьому такому праву прямо відповідає визначений пунктом 5 частини третьої статті 20 цього Закону обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Таким чином, згідно із зазначеними нормами закону споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Відповідно ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 24 Закону «Про теплопостачання» визначено, що основним обов`язком споживача теплової енергії є своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Укладення договору між постачальником теплової енергії та споживачем є їх обов`язком з метою врегулювання взаємних прав та обов`язків, забезпечення надійного та безперебійного постачання обсягів теплової енергії відповідно до погоджених умов та законодавства. Крім того, позивачем у позовній заяві зазначається про те, що акти здачі-прийняття виконаних робіт (наданих послуг) в 2020 та 2021 році передавались до магазину, отже новий власник, знав про заборгованість, знав про свій обов`язок щодо оплати заборгованості, однак не прийняв відповідних мір. Таким чином, новий власник майна зобов`язаний сплачувати комунальні послуги, які він споживає, в повному обсязі. Отже, враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги комунального підприємства Вінницької міської ради «Вінницяміськтеплоенерго» заявлено до неналежного відповідача [PERSON] , оскільки належним відповідачем в даному випадку має бути новий власник, а саме - [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 42 ЦПК України у справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи. Відповідно постанови Верховного суду у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду від 07 жовтня 2020 року по справі №705/3876/18 суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення (можливого порушення), невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Відтак суд повинен установити, чи були порушені (чи існує можливість порушення), не визнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, і залежно від установленого - вирішити питання про задоволення позовних вимог або відмову в їх задоволенні. Згідно з вимогами до форми та змісту позовної заяви вона повинна, зокрема, містити ім`я (найменування) відповідача, а також зміст позовних вимог: спосіб (способи) захисту прав або інтересів, передбачений законом чи договором, або інший спосіб (способи) захисту прав та інтересів, який не суперечить закону і який позивач просить суд визначити у рішенні; якщо позов подано до кількох відповідачів - зміст позовних вимог щодо кожного з них; виклад обставин, якими позивач обґрунтовує свої вимоги; зазначення доказів, що підтверджують вказані обставини; (пункти 1 і 4 частини другої статті 175 ЦПК України). Відповідно до ст. 48 ЦПК України сторонами в цивільному процесі є позивач і відповідач. Позивачем і відповідачем можуть бути фізичні і юридичні особи, а також держава. Отже, відповідачем є та зі сторін у процесі, яка вказується позивачем як порушник його права. Належними є сторони, які є суб`єктами спірних правовідносин. Статтею 51 ЦПК України урегульовано питання залучення до участі у справі співвідповідача, заміна неналежного відповідача. Так, суд першої інстанції має право за клопотанням позивача до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання залучити до участі у ній співвідповідача. Якщо позов подано не до тієї особи, яка повинна відповідати за позовом, суд до закінчення підготовчого провадження, а у разі розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження - до початку першого судового засідання за клопотанням позивача замінює первісного відповідача належним відповідачем, не закриваючи провадження у справі. Після спливу строків, зазначених у частинах першій та другій цієї статті, суд може залучити до участі у справі співвідповідача або замінює первісного відповідача належним відповідачем виключно у разі, якщо позивач доведе, що не знав та не міг знати до подання позову у справі про підставу залучення такого співвідповідача чи заміну неналежного відповідача. З аналізу наведеної статті слідує, що законодавець поклав на позивача обов`язок визначати відповідача у справі і суд повинен розглянути позов щодо тих відповідачів, яких визначив позивач. Водночас якщо позивач помилився і подав позов до тих, хто відповідати за позовом не повинен, або притягнув не всіх, він не позбавлений права звернутись до суду з клопотанням про заміну неналежного відповідача чи залучення до участі у справі співвідповідачів і суд таке клопотання задовольняє. Тобто ініціатива щодо заміни неналежного відповідача повинна виходити від самого позивача, який повинен подати клопотання. У цьому клопотанні позивач обґрунтовує необхідність такої заміни, а саме, чому первісний відповідач є неналежним і хто є відповідачем належним. Подання позивачем такого клопотання свідчить, що він не лише згодний, але й просить про заміну неналежного відповідача належним. З урахуванням принципу диспозитивності суд не має права проводити заміну неналежного відповідача належним з власної ініціативи, а клопотань від позивача до суду про заміну неналежного відповідача не надходило. Звертаючись до суду із позовом про стягнення заборгованості позивач в позовних вимогах визначив відповідачем [PERSON] , однак судом в процесі розгляду даної справи встановлено, що відповідач з 01.10.2019 не є власницею нежитлового приміщення [ADDRESS] в будинку [ADDRESS] , оскільки дане приміщення нею було відчужене [PERSON] за договором купівлі-продажу від 01.10.2019, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Павлюк І.І. (а.с. 65-68). Як вбачається зі змісту та предмету позовної заяви позивачем пред`явлено позов про стягнення заборгованості за теплову енергію до [PERSON] за період з 01.11.2020 по 30.06.2021, яка не є належним відповідачем по справі. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом. Пленум Верховного Суду України у п. 8 Постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» роз`яснив, що пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК України (на даний час 51 ЦПК України). Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Предметом спору в даній справі є сума заборгованості за спожиті послуги з теплопостачання в гарячій воді за період з 01.11.2020 по 30.06.2021, за адресою: [ADDRESS] , а тому відповідачем у справі має бути новий власник вказаного нежитлового приміщення - [PERSON] , згідно із договором купівлі-продажу від 01.10.2019. При цьому, слід вказати, що заявлені позовні вимоги до неналежних відповідачів задоволені судом бути не можуть, оскільки це слід вважати порушенням вимог процесуального закону, за якими суд не в змозі вирішувати та задовольняти позов без осіб, які повинні відповідати за позовом, прав, обов`язків, інтересів яких такий прямо стосується (належних відповідачів). Отже, лише позивач має право заявити клопотання про заміну неналежного відповідача, однак представник позивача таким правом не скористався, а тому суд вважає необхідним відмовити у задоволенні позову. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. В зв`язку з відмовою в задоволенні позову, понесені позивачем витрати по сплаті судового збору слід залишити без відшкодування. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed