Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду із згаданим позовом до відповідачів, в якому прохає позбавити [PERSON] та [PERSON] батьківських прав у відношенні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , та призначити його опікуном [PERSON] . Свої вимоги мотивує тим, що відповідачі ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини. Не піклуються про фізичний та психічний стан здоров`я дитини, не створюють належних умов для її проживання, не здійснюють обов`язок щодо утримання дитини. Провадження у справі відкрито за ухвалою від 14.01.2022 з призначенням до розгляду за правилами загального позовного провадження. \~\~\~\~\~\~ \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 05.05.2022 підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду. \~ \~ \~ \~В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали повністю, посилаючись на викладені у позові обставини. \~ \~ \~ \~Надаючи пояснення [PERSON] вказала, що з самого народження [PERSON] проживає разом із нею і фактично його батьки самоусунулись від виховання та утримання дитини. Всі питання, що пов`язані з утриманням, навчанням, вихованням, медичним забезпеченням, організацією дозвілля та оздоровлення онука вирішує вона самостійно. На даний час дитина навіть не має зареєстрованого місця проживання, і вона як бабуся не може самостійно це здійснити без офіційного статусу опікуна, а батьки цим питанням не цікавляться. Під час оперативного втручання та лікування [PERSON] ні батько, ані мати взагалі не цікавились станом здоров`я дитини. До досягнення [PERSON] п`яти років, позивач намагалась поєднати його з матір`ю, телефонувала [PERSON] та розповідала про сина, його життя, запрошувала прийти на свята до садочку, зі свого боку мати ініціативи не проявляла. Батько дитини є залежною особою, з вересня 2021 року проживає окремо, а до цього часу також не приділяв синові уваги, хоча і проживав спільно. Будучи належно повідомленими про дату, час і місце розгляду справи, відповідачі та представник третьої особи в судове засідання не прибули. \~ \~ \~ \~Відповідач [PERSON] звернувся до суду із клопотанням, в якому прохав розгляд справи здійснювати за його відсутності, проти задоволення позову заперечень не мав. Від відповідача [PERSON] на адресу суду надійшла заява про розгляд справи без її присутності. Також відповідачем подано відзив на позовну заяву, в якому [PERSON] прохала відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що за судовим рішенням про розірвання шлюбу місце проживання сина було визначено з [PERSON] та майже з самого народження позивач докоряла їй неможливістю забезпечувати сина. Тривалий час відповідач дійсно не могла утримувати сина, а в подальшому з її боку було розуміння, що дитина фактично виховується в іншій сім`ї, яку вона сприймає як повноцінну. До 2017 року відповідач регулярно спілкувалась та проводила час з сином, оскільки перебувала у декретній відпустці, неодноразово була присутня на заходах в дитячому садочку. З позовом про стягнення аліментів батько дитини не звертався і в межах фінансових можливостей відповідач надавала кошти на утримання [PERSON] . Відповідачем стверджено про те, що вона має інтерес до сина, бажає змінити свою поведінку, має можливість забезпечувати сина та проживати разом із ним. \~ \~ \~ \~Представник органу опіки та піклування звернувся до суду із проханням розгляд справи здійснювати за його відсутності, надавши на адресу суду відповідний висновок щодо розв`язання спору та подання про призначення опікуна. Суд, з`ясувавши позиції учасників справи, встановивши фактичні обставини, дослідивши матеріали та оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, приходить до наступних висновків. Відповідно до ч.7\~та ч.8 ст.7 СК України\~дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. За змістом ст.3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. \~ \~ \~ \~Відповідно до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. \~ \~ \~ \~Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини (ч.3 ст.11 Закону України «Про охорону дитинства»). \~ \~ \~ \~Згідно\~із ст.12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. \~ \~ \~ \~Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.ст.18,27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. \~ \~ \~ \~Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в найкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ч.1ст.9 Конвенції про права дитини). Отже, при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. При цьому, права батьків щодо дитини є похідними від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й, у першу чергу, повинні бути визначені та враховані інтереси дитини, виходячи із об`єктивних обставин спору, а тільки потім права батьків. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] з 21.02.2007 перебувають у зареєстрованому шлюбі (а.с.30), та після укладення шлюбу дружина прийняла прізвище чоловіка « [PERSON] ». Згідно із свідоцтвом про народження [PERSON] (а.с.31), його матір`ю записана [PERSON] . Батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] , згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с.32), є відповідачі у справі [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до довідки КП «ЖЕО №2» від 10.11.2021 за №3324 (а.с.38), місце проживання відповідача [PERSON] зареєстровано разом із позивачем за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до договору купівлі-продажу від 22.11.2007, витягу з Державного реєстру правочинів №5001637 та витягу про реєстрацію права власності №17062936 від 14.12.2007 (а.с.34-37), власником квартири [ADDRESS] , є позивач [PERSON] з розміром частки 1/1. За аналітичною довідкою наданою КП «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 Полтавської міської ради Полтавської області» (а.с.39), [PERSON] навчається в 3-В класі, має відповідний його віку рівень психологічної зрілості, який дозволяє йому висловлювати свою думку з питань, що стосуються його життя, зокрема, внутрішньо-сімейних відносин та стосунків з батьками. Згідно з характеристикою наданою КП «Полтавська загальноосвітня школа І-ІІІ ступенів №2 Полтавської міської ради Полтавської області» (а.с.40), [PERSON] навчається в школі №2 з першого класу, має достатній рівень навчальних досягнень з усіх предметів, позитивно сприймає оточуючих, легко підтримує бесіду, з повагою ставиться до однокласників та осіб, які старше за вікок. Вихованням дитини з першого класу займається виключно бабуся [PERSON] , яка систематично відвідує школу, цікавиться навчання дитини, його стосунками з вчителем та однокласниками, здійснює контроль за навчанням та вихованням, займається розвитком дитини ( [PERSON] навчається в музичній школі по класу «синтезатор» та має достатні успіхи). Батьки [PERSON] до школи не приходили, успіхами дитини не цікавились. Дитина має тісний емоційний зв`язок з дідусем та бабусею, проживає разом із ними, умови проживання сприймає як комфортні, сприятливі. Проживаючи разом із бабусею та дідусем дитина відчуває себе захищеною, оточеною турботою та любов`ю. Згідно з актом обстеження умов проживання від 11.10.2021 (а.с.41), під час обстеження умов проживання дитини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що умови проживання є задовільними, такими, що відповідають санітарно-гігієнічним нормам. Для виховання та розвитку дитини створені належні умови, [PERSON] має окрему, добре вмебльовану кімнату, наявний одяг згідно віку, багато книжок, іграшок, шкільне приладдя, синтезатор, ноутбук та інші необхідні предмети тощо. За адресою фактично проживають [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , стосунки між ними теплі, родинні. Відповідно до довідки Полтавського закладу дошкільної освіти (ясла-садок) комбінованого типу №6 «Дивограй» від 09.07.2021 (а.с.42), [PERSON] відвідував вказаний дошкільний заклад з вересня 2015 року по серпень 2019 року. За час перебування дитини в навчальному закладі, батьки [PERSON] участі у вихованні сина не брали, не цікавились умовами здобуття освіти у дитячому садку, не відвідували батьківські збори, масові, групові заходи, не приводили та не забирали [PERSON] до садочка. Вихованням та утриманням дитини у вказаний період займались [PERSON] та [PERSON] . Згідно з повідомленням КП «Центр первинної медико-санітарної допомоги №3 Полтавської міської ради» від 04.10.2021 (а.с.43), малолітній [PERSON] перебуває на обліку вказаного закладу охорони здоров`я, декларацію з лікарем-педіатром уклав [PERSON] , на медичні огляди, щеплення та з метою отримання медичної допомоги дитину приводить [PERSON] . Батьки з дитиною на прийом не приходили. В судовому засіданні позивач пояснила, що фактично з самого народження станом здоров`я [PERSON] батьки не цікавляться, всі чергові щеплення контролює вона, також вона приводить дитину на прийом до лікаря. Так, коли [PERSON] виповнилось 1 та 2 роки, йому було проведено оперативне втручання, в лікарні з дитиною знаходилась вона, відповідачі до лікарні не приходили, станом здоров`я [PERSON] не цікавились. Вказані позивачем обставини узгоджуються із приєднаними до справи пам`ятками батькам після перенесеного дитиною оперативного лікування за 2013, 2014 роки та висновком обстеження від 20.05.2013. За довідкою Полтавської дитячої музичної школи №2 ім.В.П.Шаповаленка від 06.09.2021, [PERSON] навчається у музичній школі №2 по класу синтезатора. За весь час навчання батьки [PERSON] до школи жодного разу не приходили, успіхами дитини не цікавились, батьківські збори, академічні концерти не відвідували. Вихованням [PERSON] , оплатою навчання займається [PERSON] та [PERSON] . Згідно з приєднаними відомостями, що характеризують подружжя [PERSON] (а.с.50-62), суд зазначає, що [PERSON] та [PERSON] є офіційно працевлаштованими, за місцем роботи мають позитивні характеристики, до кримінальної відповідальності не притягувались, не знятої чи непогашеної судимості не мають, у розшуку не перебувають, їх стан здоров`я задовільний. Відповідно по постанови Ленінського районного суду м.Полтави від 02.04.2019 (а.с.63), [PERSON] було притягнуто до адміністративної відповідальності за ч.1 ст.173-2 КУпАП. За вчинення домашнього насильства у відношенні своєї матері [PERSON] . 25.11.2021 [PERSON] видано терміновий заборонний припис стосовно постраждалої особи [PERSON] (а.с.64) та за повідомленням ВП №1 Полтавського РУП ГУНП в Полтавській області [PERSON] та [PERSON] звертались до правоохоронних органів щодо неправомірних дій [PERSON] протягом 2021 року. Згідно з долученими до відзиву [PERSON] матеріалами, остання є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Також за змістом відзиву відповідачем 02.11.2019 та 25.04.2020 були перераховані кошти в розмірі по 1000 грн на картковий рахунок чоловіка позивача як матеріальна допомога на утримання сина, на підтвердження чого до відзиву долучені квитанції. Водночас, згідно з вказаних квитанцій встановити отримувача коштів як і призначення платежу неможливо, а в судовому засіданні позивач пояснила, вказаний номер картки отримувача не належить їй чи чоловікову, а від так суд не може прийняти ці квитанції як належні докази. При цьому, згідно з поясненнями позивача, в зв`язку з необхідністю проведення оперативного втручання вона зверталась до матері [PERSON] за фінансовою допомогою, і на її прохання відповідачка переказувала кошти але це відбувалось у 2013 чи 2014 роках. Згідно із висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Подільської районної у м.Полтаві ради, затвердженого рішенням виконавчого комітету за №49 від 06.05.2022, позбавлення батьківських прав відповідачів у відношенні до малолітньої дитини [PERSON] , 2012 року народження, визнано доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Також, за поданням служби у справах дітей, [PERSON] перебуває на обліку як кандидат в опікуни, піклувальники з 17.02.2022 і може бути кандидатом в опікуни над своїм онуком [PERSON] . Допитана в якості свідка [PERSON] показала, що є класним керівником [PERSON] з першого класу. Навчанням дитини весь час цікавляться лише його бабуся та дідусь, мати дитини жодного разу до школи не приходила, а батько один раз приходив забирати [PERSON] зі шкоди разом з [PERSON] . Дитина забезпечена всіх необхідним, позивач приділяє [PERSON] багато уваги. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показала, що є рідною сестрою позивачки, вони часто та тісно спілкуються. Батьки [PERSON] не турбуються його справами, і фактично з народження утриманням дитини, навчанням, розвитком займаються [PERSON] та її чоловік, вони забезпечуються дитину всім необхідним, водять до різник гуртків та секцій. Олексій сприймає [PERSON] як матір, в школі на день матері саме їй він підписував вітальні листівки. У віці 3-4 років [PERSON] запитував про маму, але з досягненням старшого віку припинив. Свідок [PERSON] показав, що перебуває з [PERSON] у зареєстрованому шлюбі, вони майже тридцять років разом, спільно виховували Захарія. Після того як він одружився, вони з дружиною жили разом із ними, після розірвання шлюбу спільна дитина відповідачів залишилась проживати з батьком. Він та [PERSON] намагались налагодити стосунки [PERSON] з матір`ю, запрошували її на свята до садочка, дні народження [PERSON] . Під час необхідного оперативного втручання вони звертались за фінансовою допомогою до [PERSON] , яку вона надала, але навідати сина до лікарні не приходила. З днем народження батьки [PERSON] не вітають, його життям не цікавляться, дитина не має зареєстрованого місця проживання, але батьки не вирішують це питання. Під час воєнного стану мати [PERSON] з іншою дитиною виїхала за кордон. Фактично мати дитини після досягнення [PERSON] однорічного віку перестала приділяти йому увагу, а батько хоч і проживав спільно свої батьківські обов`язки не виконував. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України, сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ст.150 СК України.) Згідно із ч.2, ч.4 ст.155 СК України,\~батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Суд вказує, що у відповідності до п.2 ч.1 ст.164 Сімейного кодексу України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він, зокрема, ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. За змістом\~ст.165 Сімейного кодексу України\~право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Виходячи із змісту ст.55 ЦК України, опіка та піклування встановлюються з метою забезпечення особистих немайнових і майнових прав та інтересів малолітніх, неповнолітніх осіб, а також повнолітніх осіб, які за станом здоров`я не можуть самостійно здійснювати свої права і виконувати обов`язки. Згідно із ч.3 ст.60 ЦК України, суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. \~ \~ \~ \~За правилом\~ст.243 СК України, \~опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених\~ЦК України. Відповідно до ст.ст.11,\~12 Закону України «Про охорону дитинства», предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківський прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст.166 СК України). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, зазначені чинники, повинні мати систематичний та постійних характер. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо і лише при наявності вини у діях батьків. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Як встановлено в ході розгляду справи, відповідачі свідомо нехтують своїми обов`язками по відношенню до дитини, не проявляючи до сина батьківської турботи, не спілкуються та не опікуються ним, хоча мають таку можливість, матеріальної підтримки не надають. Під час з`ясування думки дитини [PERSON] зазначив, що проживає разом із бабусею та дідусем, батьки з ним не спілкуються, не телефонують, не зустрічаються, на свята не вітають. При цьому суд зазначає, що заперечуючи проти позову та стверджуючи про наявність інтересу до сина, відповідач [PERSON] як до так і після судового провадження, про яке вона є обізнаною, свою поведінку не змінила, уваги синові не приділяла, з ним не спілкувалась. У свою чергу матеріальне забезпечення дитини, про відсутність можливості здійснювати яке в минулому, повідомляла відповідач, є лише одним з обов`язків батьків, яке не охоплюється батьківською турботою в цілому. Відповідач мала змогу постійно спілкуватись з сином, цікавитись його успіхами у навчанні, брати участь у розвитку, дозвіллі сина, від чого усунулась. Відповідно до заяви [PERSON] від 29.04.2022, остання повідомляла про неможливість брати участь у справі в зв`язку із виїздом до Німеччини, куди 04.03.2022 через воєнні дії з бабусею виїхав її молодший син [PERSON] . Також відповідач наголосила, що планує повернутись до м.Полтави, де залишається її старший син [PERSON] та надала дозвіл на виїзд сина [PERSON] на випадок погіршення воєнної ситуації. В судовому засіданні позивач пояснила, що дійсно, відповідач надала нотаріальну згоду на виїзд [PERSON] за кордон без супроводу, однак, через зміну прізвища були необхідні ще додаткові документи, отримання яких вона не дочекалась і поїхала за кордон. З того часу відповідач станом справ [PERSON] не цікавилась. З огляду на досліджені докази, суд вважає, що відповідачі за власною ініціативою самоусунулись від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своєї малолітньої дитини, без поважних причин залишивши його без батьківської уваги та турботи, при цьому має місце відсутність перешкод у спілкуванні з дитиною а поведінка відповідачів відносно сина є свідомим нехтуванням своїми батьківськими обов`язками. Зазначені фактори суд розцінює як умисне ухилення відповідачами від виховання дитини, що є підставою для позбавлення їх батьківських прав у відношенні до малолітнього сина. Таким чином суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає до задоволення у повному обсязі. Між тим, суд вважає за необхідне наголосити на тому, що у відповідності до вимог\~ст.169 СК України\~мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Питання про судові витрати вирішено судом у відповідності до ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved