Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Позивач [PERSON] звернувся в суд з позовом до відповідача [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовній заяві вказав, що з відповідачем перебуває в шлюбі, який зареєстрований 04 жовтня 1991 року в Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 209. У сторін є двоє вже повнолітніх дітей. Також зазначив, що належної сім`ї у них не склалося, тривалий час проживають окремо, спільного господарства не ведуть. Спір з приводу поділу майна вирішується на даний час в іншій судовій справі. Подальше сімейне життя стало неможливим, бажає розірвати шлюб та стягнути судові витрати. \~ \~ \~ \~В судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, подав окрему письмову заяву, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позов підтримує. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про залишення позову [PERSON] без розгляду, оскільки, не бажає розривати шлюб за рішенням суду, а в органах РАЦС та не погоджується із вимогою про стягнення з неї судових витрат. Крім того, просить розгляд справи проводити без її участі. Судове засідання проводиться без фіксування судового процесу, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України. Врахувавши думку сторін та дослідивши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до\~ст. 1 Сімейного Кодексу України\~побудова сімейних відносин відбувається на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємоповаги та підтримки. Відповідно до положень\~ст. 24 Сімейного кодексу України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. За змістом положень частини 2 статті\~36\~та статті\~51 Сімейного кодексу України, шлюб не може бути підставою для надання особі пільг чи переваг, а також для обмеження її прав та свобод, які встановлені\~Конституцією України. Дружина та чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань. Дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Дружина та чоловік відповідальні один перед одним, перед іншими членами сім`ї за свою поведінку в ній. (ст. 55 Сімейного кодексу України). За правилом частини 2\~статті 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3\~ст. 105 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу. Проголошена\~Конституцією України\~охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. \~ \~ \~ \~ [PERSON] та [PERSON] уклали шлюб 04 жовтня 1991 року в Чортківському відділі державної реєстрації актів цивільного стану у Чортківському районі Тернопільської області Південно Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), актовий запис № 209, що стверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим повторно 13 вересня 2022 року. У сторін є двоє вже повнолітніх дітей. Відповідачка заперечує проти розірвання шлюбу за рішенням суду, однак згідно\~ст. 51 Конституції України\~та\~ст. 24 СК України\~шлюб ґрунтується на вільній згоді дружини і чоловіка, примус до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 1 ст.\~110, ст.\~112 СК України\~позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Позивач не бажає йти на примирення з відповідачем. Оскільки, позивач наполягає на розірванні шлюбу, відповідач фактично не заперечує щодо розірвання шлюбу, однак, не за рішенням суду, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу та шлюбних відносин, що є неприпустимим. Відповідно до ст. 16 Загальної декларації прав людини від 10 грудня 1948 року чоловіки і жінки користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Згідно положень частини третьої та четвертої\~ст. 56 Сімейного кодексу України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до норм сімейного законодавства, добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз», підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Судом було встановлено, що причиною припинення шлюбно-сімейних відносин стало те, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося та припинено. Подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе. Діти на даний час вже повнолітні. З матеріалів справи вбачається, що сторони спільного господарства не ведуть, подальше спільне життя та збереження шлюбу неможливе, надання строку на примирення недоцільне, а тому вимога про розірвання підлягає задоволенню. Згідно ч. 2\~ст. 114 Сімейного Кодексу України\~у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3\~ст. 115 Сімейного кодексу України\~- документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Відповідачка [PERSON] в своїй заяві заперечила щодо вимоги позивача про стягнення з неї судового збору. Однак,\~ суд\~зазначає,\~що відповідно\~до ч.1,\~ч.\~2\~ст.\~141\~Цивільного процесуального\~кодексу України,\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші\~судові витрати,\~пов`язані з\~розглядом справи,\~покладаються,\~зокрема, у разі задоволення позову - на відповідача. Оскільки, позов про розірвання шлюбу задоволено, тому з відповідача в користь позивача підлягають стягненню 992,40 гривні судового збору, сплаченого за квитанцією АТ «Райффайзен Банк Аваль» у м. Києві (№0712 Чортківське відділення) №N1CH45157M від 13.09.2022. \~ \~ \~ \~

Outcome: approved