Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

26 березня 2019 року позивач звернувся до Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області з позовом до [PERSON] , комунального закладу «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», співвідповідача ПрАТ «УПСК», про відшкодування шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди. Позовна заява мотивована тим, що 03 квітня 2018 року [PERSON] ,керуючи транспортним засобом ГАЗ 2705, державний номерний знак [NUMBER] , біля приймального відділення КЗ «Криворізький МКПБ № 1» «ДОР», що знаходиться за адресою: м. Кривий Ріг, площа Визволення, буд. 11, під час руху заднім ходом не переконався, що це буде безпечно, не створить перешкоди іншим учасникам дорожнього руху, не звернувся за допомогою до сторонніх осіб, внаслідок чого здійснив наїзд на автомобіль «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , який перебував у нерухомому стані, від чого останній отримав механічні пошкодження, чим завдано матеріальних збитків. Своїми діями [PERSON] порушив вимоги п. 10.9 Правил дорожнього руху України, що встановлено постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2018, та останнього притягнено до відповідальності за ст. 124 КУпАП. На день скоєння ДТП відповідач працював водієм комунального закладу «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради». Згідно висновку експертного авто-товарознавчого дослідження від 17.04.2018 вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача складає 24440,52 грн, також витрати на експертні послуги 2000 грн, та витрати на правову допомогу 2500 грн, а всього 28940,52 грн. 23 червня 2018 року позивач отримав на свій банківський картковий рахунок страхове відшкодування від страхової компанії відповідача в розмірі 12989,77 грн, невідшкодована сума складає 15950,75 грн. Крім того, діями відповідачів позивачу також було завдано моральної шкоди, яка полягала в наявності психоемоційного стресу, погіршення стану здоров`я викликаного внутрішньою напруженістю, що вплинуло на його відносини та нормальні життєві зв`язки. В червні 2018 року позивач мав потенційного покупця автомобіля, однак після ДТП останній відмовився від купівлі автомобіля. Моральну шкоду оцінює в розмірі 10000 грн. Посилаючись на вищевикладені обставини позивач просив суд задовольнити позов. 06 лютого 2020 року представник комунального закладу «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» Варіч Ю.Г. звернувся до суду з відзивом на позов. Як на підставу заперечень посилається на те, що між комунальним закладом «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» та приватним акціонерним товариством «Українська акціонерна страхова компанія АСКА» укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів СТД № 8999951 від 04.05.2018, яким забезпечено транспортний засіб ГАЗ 2705, державний номерний знак [NUMBER] , та встановлено ліміт відповідальності за шкоду, заподіяну майну потерпілого 100000 грн на одного потерпілого, але не більше 500000 грн на всіх потерпілих. [PERSON] перебував у трудових відносинах з комунальним закладом «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради», який 03.04.2018 в день скоєння ДТП керував автомобілем ГАЗ, державний номерний знак [NUMBER] . Позивачем підтверджено отримання страхової виплати в розмірі 12989,77 грн. Представник відповідача не погоджується з висновком експерта яким встановлено вартість відновлювального ремонту автомобіля позивача в розмірі 24440,52 грн, оскільки позивачем додано до позову додатки перелічені у висновку, які є його невід`ємною складовою, а саме: калькуляцію вартості відновлювального ремонту, ринкову вартість автомобіля, протокол огляду, фототаблицю, роздруківку звіту комплектації автомобіля, висновок експерта страхової компанії. Відповідач вважає, що дані документи необхідні для встановлення пошкоджень автомобіля. Також відсутні докази на підтвердження понесення позивачем витрат на проведення відновлювального ремонту автомобіля, не надано розрахунку витрат з обґрунтуванням часу, затраченого на надання адвокатських послуг, як і не надано акту про прийняття цих послуг (виконаних робіт). Разом з тим, позивачем не обґрунтовано завдану йому моральну шкоду та не надано належних доказів які б підтверджували заподіяння йому вказаної шкоди на суму 10000 грн, а тому просила суд відмовити позивачу в позові. Ухвалою суду від 16 грудня 2020 року за клопотанням позивача залучено до участі у справі співвідповідача ПрАТ «УПСК». Позивач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позов підтримує в повному обсязі. Відповідачі, представник співвідповідача у судове засідання не з`явилися, про час, день та місце слухання справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду не відомі. Дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Судом встановлено, що постановою Центрально-Міського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 20.04.2018, яка набрала законної сили 30.04.2018, визнано винним [PERSON] у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП, та встановлено, що 03 квітня 2018 року о 08:05 год водій [PERSON] керуючи транспортним засобом ГАЗ 2705, державний номерний знак [NUMBER] , біля приймального\~відділення КЗ\~«Криворізький МКПБ\~№1»\~ДОР»,\~який знаходиться\~за адресою\~пл.\~Визволення,\~11\~у м.\~Кривому Розі\~\~під час\~руху заднім\~ходом не\~переконався,\~що це\~буде безпечно\~і не\~створить перешкоди\~іншим\~ учасникам\~дорожнього руху,\~не звернувся\~за допомогою\~до сторонніх\~осіб,\~внаслідок чого\~здійснив наїзд\~на\~ автомобіль\~«Renault\~Megane»,\~державний номерний\~знак\~ [NUMBER] ,\~який перебував\~у нерухому\~стані,\~внаслідок ДТП\~автомобілі отримали\~механічні пошкодження,\~чим спричинено\~матеріальні збитки.\~Своїми діями\~водій [PERSON] \~порушив вимоги\~п.\~10.9\~Правил дорожнього\~руху України(а.с.4). Висновком експертного автотоварознавчого дослідження № Д14/04/18 від 17.04.2018 встановлено, що сума матеріальної шкоди завдана власнику автомобіля «Renault Megane», державний номерний знак [NUMBER] , станом на 06.04.2018 складає 24440,52 грн (а.с.5-15). Частиною першою статті 15 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За змістом частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. \~Джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб (ч. 1 ст. 1187 ЦК України). У статті 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхуванням є вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних осіб та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Автомобіль «ГАЗ», державний номерний знак [NUMBER] станом на 03 квітня 2018 року був застрахований в приватному акціонерному товаристві «Українська акціонерна страхована компанія АСКА», що підтверджується договором СТД № 8999951 обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 04.05.2018 (а.с.57-58). 23\~червня 2018\~року позивачу\~перераховано страхове\~відшкодування по\~транспортному \~засобуRenault Megane», державний номерний знак [NUMBER] в розмірі 12989,77 грн (а.с.30). Відповідно до частини першої статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. За змістом частини 2 статті 1187 ЦК України, шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до частини 1 статті 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. З аналізу змісту глави 82 ЦК України вбачається, що законодавець розрізняє поняття «особа, яка завдала шкоду» та «особа, яка відповідає за шкоду». За наявності вини особи, яка завдала шкоду, особа, яка є відповідальною за шкоду, на підставі частини першої статті 1191 ЦК України набуває права зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування. Конструкція цивільно-правової відповідальності надає потерпілому можливість більш ефективно та оперативно захистити свої права та інтереси. Виходячи із наведених норм права, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, який виконував трудові обов`язки та на відповідній правовій підставі керував автомобілем, що належить роботодавцю, відшкодовується останнім, а не безпосередньо винним водієм. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 05.12.2018 у справі № 426/16825/16-ц зроблено висновок про те, що особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) з особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, не є суб`єктом, який несе відповідальність за шкоду, завдану джерелом підвищеної небезпеки.\~ У цьому випадку таким суб`єктом є законний володілець джерела підвищеної небезпеки\~\~роботодавець. Отже, шкода, завдана внаслідок ДТП з вини водія, на відповідний правовій підставі керував автомобілем, який перебуває у володінні роботодавця, відшкодовується саме володільцем джерела підвищеної небезпеки, а не безпосередньо винним водієм. Таким чином,\~суд вважає\~необхідним стягнути з\~комунального закладу\~«Криворізька станція\~швидкої медичної\~допомоги» Дніпропетровської\~обласної ради»на користь позивача шкоду завдану внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка складає різницю між страховим відшкодуванням та сумою матеріального шкоди завданої пошкодженому автомобілю в сумі 11450,75 грн (24440,52 (матеріальна шкода завдана автомобілю) 12989,77 (розмір страхового відшкодування) = 11450,75). Позивачем не доведено належними доказами витрати на експертні послуги в розмірі 2000 грн, та витрати на правову допомогу в розмірі 2500 грн, а тому в цій частині в задоволення позову слід відмовити. Відповідно до\~ст. 16 ЦК України, відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. Згідно\~ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає, зокрема, у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Згідно ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка завдала, за наявності її вини. Таким чином, ч. 1\~ст. 1167 ЦК України, встановлює загальне правило, відповідно до якого відповідальність за заподіяння моральної шкоди настає за наявності загальної підстави наявності моральної (немайнової) шкоди, а також за наявності всіх основних умов відповідальності, а саме: неправомірної поведінки, причинного зв`язку та вини заподіювача. Судом встановлено, що відповідач комунальний заклад «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» внаслідок дорожньо-транспортної пригоди завдав матеріальних збитків позивачу, а тому наявні підстави відшкодування моральної шкоди. При визначенні розміру відшкодування, суд враховує роз`яснення, що містяться в п. 9\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», згідно чого розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Європейський суд з прав людини вказує, що оцінка моральної шкоди по своєму характеру є складним процесом, за винятком випадків коли сума компенсації встановлена законом (STANKOV v. BULGARIA, № 68490/01, § 62, ЄСПЛ, 12 липня 2007 року). Так, визначаючи розмір відшкодування позивачу моральної шкоди, виходячи з засад розумності, виваженості та справедливості, суд враховує, характер та обсяг та тривалість душевних страждань позивача, зміни в житті, та вважає за можливе стягнути з відповідача комунального закладу «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» в рахунок відшкодування моральної шкоди грошові кошти в розмірі 2000 грн. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. При зверненні до суду з позовом позивачем сплачено судовий збір в розмірі 768,40 грн, та підлягає стягненню з відповідача комунального закладу «Криворізька станція швидкої медичної допомоги» Дніпропетровської обласної ради» на користь позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: partial