Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Відповідач [PERSON] відзив та клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін до суду не подав. Позовну заяву із додатками та ухвалу про відкриття провадження у справі надіслано відповідачеві та не вручено у зв`язку із відсутністю його за зареєстрованим місцем проживання. Судом встановлено, що 14 серпня 2020 року сторони уклали договір оренди майна з правом викупу № 1144200814051, за умовами якого позивач зобов`язався передати у строкове платне володіння та користування майно, з наступним переходом права власності відповідачу, а відповідач зобов`язувався прийняти у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, та сплачувати орендну плату. Об`єктом оренди є smart/tel XIAOMI REDMI Note 8 Pro 6/128 GB Green, вартість якого складає 14590 гривень. Згідно із умовами даного договору, а саме пункту 1, в порядку та на умовах, визначених цим договором, орендодавець зобов`язується передати орендареві у строкове платне володіння та користування майно, що визначене у цьому договорі, з наступним переходом права власності на такий об`єкт оренди від орендодавця до орендаря на умовах, передбачених цим договором, правилами надання майна в оренду, а орендар зобов`язується прийняти об`єкт оренди у строкове володіння та користування, а згодом і у власність, а також сплачувати орендодавцеві орендну плату. Відповідно до пункту 3 договору орендодавець зобов`язується передати орендарю об`єкт оренди протягом 5-ти робочих днів з дати підписання договору за товарно -транспортною накладною, в тому числі за електронною або паперовою товарно-транспортною накладною оператора поштового зв?язку „Нова пошта? , або іншим документом перевізника , що підтверджує факт передачі орендодавцем та отримання об?єкту оренди орендарем у користування. Сплата орендної плати в розмірі 1459 гривень здійснюється орендарем до 14 числа включно кожного наступного календарного місяця, що слідує за місяцем укладення договору протягом всього строку оренди, який становить 12 місяців, де днем внесення останнього платежу є 14 серпня 2021 року ТзОВ „БУДИНОК КОМФОРТУ" надіслало відповідачу об?єкт оренди, що підтверджується експрес-накладною №20450268848991 ТОВ „Нова Пошта?. Однак експрес-накладна №20450268848991 ТОВ „Нова Пошта? не містить інформації щодо отримання об`єкта оренди смартфону XIAOMI REDMI Note 8 Pro 6/128 GB Green відповідачем або його представником. 02 вересня 2022 року судом було витребувано у товариства з обмеженою відповідальністю „Нова пошта" інформацію про те, чи вручена [PERSON] посилка направлена Експрес-накладною „Нова пошта" №20450268848991 від 15 серпня 2020 року. Листом №1649-22к від 13 вересня 2022 року представник ТОВ „Нова Пошта? повідомив суд, що ТОВ „Нова Пошта? не володіє даними за 2020 рік. Таким чином, суд вважає, що у матеріалах справи відсутні докази отримання об`єкту оренди відповідачем у користування. За змістом статей 12, 16, 20, 43 ЦК України особа здійснює свої цивільні права, в тому числі право на захист свого порушеного, невизнаного або оспорюваного права, на власний розсуд. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого майнового права та інтересу. Відповідно до частин першої та другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частинами першою, третьою статті 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (у тому числі сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Згідно із статтею 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Статтями 319, 321 ЦПК України визначено, що власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд; право власності є непорушним; ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 759 ЦК України передбачено, що за договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у користування за плату на певний строк. Згідно зі статтею 760 ЦК України предметом договору найму може бути річ, яка визначена індивідуальними ознаками і яка зберігає свій первісний вигляд при неодноразовому використанні (неспоживна річ). Статтею762 ЦК України визначено, що за користування майном з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Відповідно до частини першої статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як визначено ст.ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Обов`язок доказування певних обставин лежить на стороні, яка посилається на них як на підставу своїх вимог та заперечень. Недоведеність обставин, на наявності яких наполягає позивач є підставою для відмови у позові; а у разі, якщо на тому наполягає відповідач для відхилення його заперечень проти позову. У випадку невиконання учасником справи його обов`язку із доведення відповідних обставин необхідними доказами, такий учасник має усвідомлювати та несе ризик відповідних наслідків, зокрема, відмови у задоволенні позовних вимог, у зв`язку із їх недоведеністю. Згідно принципу диспозитивності, визначеному у ст. 13 ЦК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно із статтею 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонами матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Суд при розгляді справи виходить з того, що позивач, як сторона договору, не надав суду належних доказів того, що виконав свої зобов`язання за договором, в саме відповідно до пункту 3 договору передав орендарю об`єкт оренди протягом 5-ти робочих днів з дати підписання договору за товарно -транспортною накладною, в тому числі за електронною або паперовою товарно-транспортною накладною оператора поштового зв?язку „Нова пошта? , або іншим документом перевізника , що підтверджує факт передачі орендодавцем та отримання об`єкту оренди орендарем у користування. Таким чином, позивачем не доведено, що відповідач отримав та користування його майном, а відповідно відсутні підстави стягнення із відповідача плати, розмір якої встановлений договором найму. Враховуючи наведене, суд вважає, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Відповідно до рішення ЄСПЛ у справі „Ruiz Torija проти Іспанії" метою мотивування є показати сторонам, що їх почули і, таким чином, це сприятиме тому, щоб вони погодились із рішенням. Водночас це зобов`язує суддю обґрунтовувати свої міркування об`єктивними аргументами і дотримуватись прав сторони захисту. Проте, обсяг обов`язку мотивування може змінюватися залежно від характеру рішення і має аналізуватись у світлі обставин справи. Суд не мусить надавати відповіді на кожне порушене питання („Van de Hurk проти Нідерландів" §61), проте з рішення має бути ясно зрозуміло, що головні проблеми, порушені у даній справі, були вивчені („Boldea проти Румунії" §30) і була надана конкретна і чітка відповідь на аргументи, які є вирішальними для вирішення справи („Морейра Феррейра проти Португалії") . На підставі ст.ст. 207, 509, 526, 530, 610, 626, 628, 629, 759, 760, 762 ЦК України,

Outcome: dismissed