Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Від імені та в інтересах [PERSON] до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини, звернувся адвокат Бірюков Андрій Миколайович. В обґрунтування позову представник зазначив, що сторони є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Представник зазначає, що з вересня 2021 року подружжя припинило фактичні шлюбні відносини, та з того ж часу, відповідач, як батько малолітнього сина, перестав надавати матеріальну допомогу на утримання дитини. Під час розмови з позивачем, взагалі повідомив, що не планує утримувати дитину. Представник вказує, що витрати на дитину позивач несе щомісяця у розмірі: 9\~000 гривень, що зумовлено потребую в купівлі продуктів харчування, одягу, іграшок, ліків тощо. Відповідач є особою працездатною, фізично здоровим, а відтак має забезпечувати матеріальну допомогу дитині. На підставі викладеного представник просить стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання дитини у розмірі: 4\~500 гривень щомісяця, з дня подачі позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 20 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження. Сторонам було надіслано копію ухвали суду, відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. У судове засідання позивач [PERSON] та представник позивача адвокат Бірюков А.М., не з`явились, при цьому 03.11.2022 року (вх. № 7713) надійшла заява представника позивача про можливість розгляду справи у відсутність сторони позивача, в якій представник зазначив, що позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити, та не заперечує щодо заочного розгляду справи (а.с.31). Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, про дату, час і місце проведення якого повідомлявся у встановленому законом порядку, шляхом направлення судових повісток з повідомленням за адресою місця реєстрації (а.с.29-30), на адресу суду повернувся поштовий конверт з відміткою працівника поштового зв`язку "адресат відсутній за вказаною адресою". Також, судом було здійснено повідомлення відповідача шляхом направлення смс-повідомлення, згідно роздруківки з комп`ютерної програми ДЗ судову повістку про виклик до суду відповідач отримав 06.09.2022 (а.с.27). Заяв від відповідача про слухання справи за його відсутності, відкладення слухання справи або відзиву на позов до суду не надходило, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, не перешкоджає розгляду справи по суті. Згідно положень ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідно до положень ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 02 листопада 2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Суд, дослідивши матеріали справи, проаналізувавши надані позивачем письмові докази в їх сукупності, вважає позов таким, що підлягає частковому задоволенню з огляду на наступне. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 03.03.2021 року зареєстрували шлюб (а.с.11). Згідно свідоцтва про народження батьками [PERSON] , [INFO] , зазначені: [PERSON] та [PERSON] . Свідоцтво про народження видане Відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м. Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Актовий запис про народження № 3443 (а.с.12). Позивач зазначає, що шлюбні відносини між нею та чоловіком фактично припинені, подружжя проживає окремо. Дитина залишилась проживати разом з матір`ю, а відповідач, як батько не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, не сплачує аліменти в добровільному порядку. Позивач визначила розмір аліментів у сумі 4\~500 гривень на місць, що обґрунтувала потребую в придбанні для дитини одягу, продуктів харчування, ліків, меблів та іграшок. Як передбачено ст.51 Конституції України та ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно ч. 1 ст. 18 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 р. (яку ратифіковано Україною 27.02.1991 p.), держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом ч. 1. ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» від 26.04.2001p. № 2402-111, на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.2 ст.182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено, що прожитковий мінімум для дітей віком до 6 років, до вікової категорії якої належить дитина сторін по справі: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні. Згідно ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 1 ст. 184 СК України передбачено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Тобто, законодавець передбачив право особи з якою проживає дитина визначатись у якій формі отримувати аліменти: у частці від доходу відповідача або у твердій грошовій сумі. Відповідач є особою працездатного віку, даних про незадовільний стан здоров`я відповідача суду надано не було. Позивач на обгрунтування витрат на дитину, надала суду низку квитанції (поганої якості), з яких вбачається купівлі ліків тощо. Разом з цим, судом критично оцінюються надані докази, оскільки з них не можливо встановити хто саме купував дані лікарські препарати, відсутні відомості щодо їх призначення лікарем-педіатром дитині, крім іншого, до позову не надані інші докази на підтвердження обставин позову. Позивачем, в свою чергу, не надано суду доказів, що обраний нею розмір аліментів у сумі 4500 грн. на утримання сина є необхідним для забезпечення його гармонійного розвитку, враховуючи, що обов`язок по утриманню дитини лягає на обох батьків в рівних частках. Твердження позивача про те, що вона щомісячно витрачає на утримання дитини 9000 грн. не підтверджено жодним чином. При цьому, вирішуючи питання щодо розміру стягнення аліментів суд виходить з того, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, також слід враховувати рівність обов`язків обох батьків щодо матеріального забезпечення дитини та враховуючи обов`язок позивача довести позовні вимоги і обставини, на які вона посилається. Крім того, судом враховується, що дитина сторін у справі не досягла трьох років і позивач фактично позбавлена можливості самостійно працювати. Суд вважає за доцільне звернути увагу сторін у справі, що відповідно до ст. 185 Сімейного кодексу України, той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Верховний Суд України роз`яснив, що вказане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається цією статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат, у тому числі у зв`язку з її хворобою. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку. Отже, додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч.1 ст. 84 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.6 ст. 81 ЦПК України). Також, відповідно до положення ч. 7 ст. 81 ЦПК України - суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Таким чином, визначаючи належний до стягнення з відповідача розмір аліментів, суд враховує вимоги ст. 182 СК України, право дитини на достатній рівень життя, з урахуванням обов`язку обох батьків утримувати своїх дітей, суд вважає, що належним розміром аліментів на дитину, є стягнення з відповідача аліментів у розмірі 3\~500 гривень щомісячно на утримання дитини, починаючи з 13.05.2022 року (дата направлення позову до суду) та до досягнення дитиною повноліття, а саме до [INFO] , що відповідатиме вимогам закону та не порушуватиме прав як позивача, так і відповідача. Суд вважає, що визначений розмір аліментів у твердій грошовій сумі щомісячно на дитину не є завищеним та не буде порушувати майнові права дитини та сторін. При цьому, позивач не позбавлена права звернення до суду з позовом про збільшення розміру аліментів, стягнення додаткових витрат на дитину в разі зміни матеріального стану відповідача, а відповідач, в разі наявності підстав, має право звернулись до суду з позовом про зменшення розміру аліментів. При цьому мінімальний розмір аліментів на дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, слід звернути увагу на те, що відповідно ст. 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним, а тому при зміні стану здоров`я, сімейного стану чи матеріального становища платника аліментів або одержувача аліментів, у сторін є право звернутись до суду із позовом про зменшення або збільшення розміру аліментів. Відповідно до вимог п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в межах суми платежу за один місяць допускається до негайного виконання. Відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: partial