Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Приватне акціонерне товариство «Страхова компанія «АРКС» (далі - ПрАТ «СК «АРКС» ) звернулося до Оболонського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування. В обґрунтування позовних вимог позивач вказує, що 03.09.2020 року приблизно о 18-10 год. в м. Києві на вул. Полярній, сталася дорожньо-транспортна пригода за участю транспортних засобів «ЗАЗ 110307», номерний знак [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , та автомобіля «MazdaCX-9», номерний знак [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП. Між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено договір добровільного страхування наземного транспорту №8818а0к3 від 20.01.2020 року, відповідно до умов якого застраховано транспортний засіб «MazdaCX-9», номерний знак [NUMBER] . Позивач, відповідно до договору добровільного страхування наземного транспорту №8818а0к3 від 20.01.2020 року, здійснив виплату страхового відшкодування страхувальнику у розмірі 63 366,96 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 47 169,49 грн. було відшкодовано позивачу страховою компанією відповідача - ПрАТ СК «ВУСО». Таким чином, на теперішній час сума невідшкодованих збитків, пов`язаних з виплатою страхового відшкодування, складає 16 197,47 грн., яку позивач просить стягнути з відповідача, а також витрати по сплаті судового збору у розмірі 2 481,00 грн. Ухвалою від 10.02.2022 року відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового розгляду. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, у позовній заяві представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, проти заочного розгляду справи не заперечував. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, про дату, місце та час слухання справи був повідомлений належним чином, відзив на позовну заяву у встановлений судом строк не подав. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що в судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з ст. 4 ЦПК Україникожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданими відповідно до цього процесуальний кодекс України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до вимог ч.1 ст.6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. За вимогами Цивільного кодексу України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Судом встановлено, що 20.01.2020 року між ПрАТ «СК «АРКС» та [PERSON] укладено Договір добровільного страхування наземного транспорту «Все включено» №8818а0к3, відповідно до умов якого ПрАТ «СК «АРКС» було застраховано відповідальність власника транспортного засобу «MazdaCX-9», номерний знак [NUMBER] . За вказаним договором позивач узяв на себе зобов`язання здійснити виплату страхового відшкодування страхувальнику [PERSON] у разі настання страхового випадку. Постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року у справі №756/12149/20 (провадження № 3/756/6134/20) [PERSON] визнано винуватим у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124КУпАП. Як вбачається з вказаної постанови, 03.09.2020 року близько 18 год. 10 хв. по вул. Полярна у м. Київ [PERSON] , керуючи транспортним засобом «ЗАЗ 110307», номерний знак [NUMBER] , не обрав безпечну дистанцію, не врахував дорожню обстановку, в результаті відбулось зіткнення з транспортним засобом «MAZDA CХ-9», номерний знак [NUMBER] , який зупинився попереду. Своїми діями [PERSON] порушив п. 13.1Правил дорожнього руху України. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на викладене та відповідно до положення ст. 82 Цивільного процесуального кодексу України, суд не піддає сумніву та доказуванню обставини, встановлені постановою Оболонського районного суду м. Києва від 13.10.2020 року, згідно засад інституту доказування у цивільному судочинстві, яка набрала законної сили, відповідно до яких відповідача визнано винуватим у дорожньо-транспортній пригоді. Отже, з огляду на викладене вина відповідача [PERSON] у дорожньо-транспортній пригоді є доведеною. В результаті дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 03.09.2020 року, був пошкоджений автомобіль «MAZDA CХ-9», номерний знак [NUMBER] ,який належить [PERSON] , що підтверджується Актом огляду транспортного засобу від 09.09.2020. 03.09.2020 року власник пошкодженого автомобіля звернувся до ПрАТ «СК «АРКС» з заявою про подію та на виплату страхового відшкодування за договором страхування наземного транспортного засобу. Відповідно до Рахунку фактури №1209534_РФ_136464 від 09.09.2020 та Рахунку фактури №1216303_РФ_141369 від 04.11.2020 загальна сума відновлювального ремонту автомобіля «MAZDA CХ-9», номерний знак [NUMBER] , склала 63 366,96 грн. Відповідно до страхового акту про «Пряме врегулювання» збитку № ARX2628179 від 23.09.2020 на 47169,49 грн., страхового акту № ARX2628180 від 23.09.2020 на 10 678,79 грн. та страхового акту № ARX26260932 від 18.11.2020 на 5 518,68 грн. та розрахунку розмір страхового відшкодування склав 63 366,96 грн., які позивачем було сплачено для проведення відновлювального ремонту ДП «АВТО ІНТЕРНЕШНЛ» згідно платіжного доручення №707623 від 24.09.2020 на суму 47169,49 грн.; платіжного доручення №707578 від 24.09.2020 на суму 10 678,79 грн. та платіжного доручення №723517 від 19.11.2020 на суму 5518,68 грн. Частину вартості відновлювального ремонту в розмірі 47 169,49 грн. було відшкодовано позивачу ПрАТ СК «ВУСО», що підтверджується страховим актом про «Пряме врегулювання» збитку № ARX2628179 від 23.09.2020 . Таким чином, виплативши страхове відшкодування відповідно до умов договору про добровільне страхування, ПрАТ «СК «АРКС» набуло право вимоги до [PERSON] про відшкодування витрат, пов`язаних зі страховою виплатою потерпілому, які залишилися невідшкодованими після процедури прямого врегулювання збитків, у розмірі 16 197,47 грн. Правовідносини між сторонами врегульовані положеннями глави 67 ЦК України та Законом України «Про страхування». Статтею 1 Закону України «Про страхування» визначено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у разі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності здійснюється з метою забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та/або майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників. Статтею 6 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" визначено, що страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Згідно п. 22.1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ст. 29 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», у зв`язку з пошкодженням транспортного засобу відшкодовуються витрати, пов`язані з відновлювальним ремонтом транспортного засобу з урахуванням зносу, розрахованого у порядку, встановленому законодавством, включаючи витрати на усунення пошкоджень, зроблених навмисно з метою порятунку потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, з евакуацією транспортного засобу з місця дорожньо-транспортної пригоди до місця проживання того власника чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент дорожньо-транспортної пригоди, чи до місця здійснення ремонту на території України. Згідно звимогами ст.979 ЦК України за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Пунктом 3 частини 1 статті 988 ЦК України та пунктом 3 частини 1 статті 20 Закону України "Про страхування" передбачено, що страховик зобов`язаний у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату або виплату страхового відшкодування у строк, встановлений договором. Відповідно до ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до вимог ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою; за наявності вини лише особи, якій завдано шкоди, вона їй не відшкодовується ; за наявності вини всіх осіб, діяльністю яких було завдано шкоди, розмір відшкодування визначається у відповідній частці залежно від обставин, що мають істотне значення. Із роз`яснень, викладених у п.27 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01 березня 2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» вбачається, що при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». У випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Суброгація допускається у договорах майнового страхування, правовою підставою її застосування є стаття 993 ЦК України та стаття 27 Закону України «Про страхування». Відповідно до ст.993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Згідно зі статтею 27 Закону України «Про страхування» до страховика, який виплатив страхове відшкодування згідно з договором майнового страхування, у межах виплаченого відшкодування переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що отримала страхове відшкодування, має до особи. Також, у порядку суброгації страховик може стягнути із завдавача шкоди лише ту суму, яку він сам виплатив страхувальнику. Оскільки при суброгації відбувається заміна особи в зобов`язанні (кредитора), тому, з урахуванням статті 515 ЦК України, суброгація застосовується лише до майнового страхування. Таким чином, відповідно до вказаних норм законодавства від дня страхового випадку внаслідок заміни кредитора у зобов`язанні з відшкодування шкоди до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані страхувальнику збитки. Зважаючи на ту обставину, що позивач (страхова компанія), виплативши страхове відшкодування потерпілому за договором майнового страхування, отримав від останнього права кредитора до особи, відповідальної за завдані збитки, то спірні правовідносини між сторонами у справі регулюються саме положення ст. 993 ЦК України та ст. 27 Закону України «Про страхування». Виконання страховиком обов`язку з виплати страхового відшкодування страхувальнику відповідно до умов договору добровільного страхування породжує у позивача право вимоги сплачених коштів із заподіювача шкоди у порядку суброгації (Постанова ВС у справі № 752/9026/16-ц від 06.02.2019 року). Оскільки у спірному зобов`язанні відбулася заміна кредитора - страхувальник передав страховикові, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки (суброгація). Аналізуючи наявні в матеріалах справи докази,

Outcome: approved