Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Представник Кредитної спілки «Івано-Франківська» 25.11.2021 р. звернувся до Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області з позовом до відповідачів [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 29.12.2021 р. відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Згідно розпорядження керівника апарату Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області № 122 від 05.09.2022 року та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями у зв`язку з перебуванням судді Л. Мелещенко у відпустці для догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, вказана справа передана у провадження судді Атаманюка Б.М. Ухвалою Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 16.09.2022 р. вказана цивільна справа прийняти до провадження судді Атаманюка Б.М. та призначено дату розгляду справи в судовому засіданні в порядку спрощеного позовного провадження. Позовні вимоги обґрунтовують тим, що 15.03.2021 року Кредитна спілка «Івано-Франківська» згідно з договором №ГО-00021/21 відповідачу [PERSON] надано кредит на загальну суму 25 000 грн. строком на 24 місяці. З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором укладено договір поруки від 15.03.2021 року, згідно з яким відповідач [PERSON] , як поручитель, зобов`язався солідарно відповідати перед кредитом за виконання зобов`язань, що виникли з умов кредитного договору від 15.03.2021 року, укладеного між кредитором та позичальником. Відповідно до п. 3.3. кредитного договору позичальник зобов`язувався здійснювати платежі згідно з графіком. Однак, відповідачі належним чином не виконали свої зобов`язання. 13.10.2021 р. позивач направив відповідачам попередження (вимогу) щодо неналежного виконання умов кредитного договору та повернення кредиту, однак відповідачі на попередження не відреагували, погашення боргу по отриманому кредиту не проводять. Внаслідок чого утворилася заборгованість по кредиту, яка становить 27156,17 грн., з яких: 22350 грн. - залишок основного боргу; 4806,17 грн. - відсотки за користування кредитом. Оскільки в добровільному порядку відповідачі погасити борг не бажають, на письмове попередження не відреагували, тому позивач просить стягнути з відповідачів в солідарному порядку вказану заборгованість у розмірі 27156,17 грн., та судові витрати в розмірі 2 270 грн. Представник позивача в судове засідання 07.11.2022 р. не з`явився. Від голови правління [PERSON] подав до суду заяву в якій просив розглядати справу за відсутності представника позивача, проти ухвалення по справі заочного рішення не заперечував. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання 07.11.2022 р. не з`явилися повторно, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином за зареєстрованим місцем проживання, в тому числі через сайт "Судова влада". Представник відповідача [PERSON] адвокат Облещук О.П. 07.02.2022 р. подала до суду відзив на позовну заяву, за змістом якого відповідач [PERSON] позовні вимоги визнала у повному обсязі та не заперечує щодо задоволення позову(а.с.33-39). За таких обставин, з урахуванням положень ст.223 ЦПК України, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідачів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. В силу положень ч.1ст. 13 ЦПКУкраїни суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до частин першої, другої статті 207 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Згідно зі ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (кредитор) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно зі ст. ст. 525, 526 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Положеннями ст. 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до частини першої статті 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Згідно зі статтею 1049 вказаного Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ст. 1054 вказаного Кодексу за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. Судом встановлено, що 15.03.2021 року Кредитна спілка «Івано-Франківська» згідно з договором №ГО-00021/21 відповідачу [PERSON] надано кредит на загальну суму 25 000 грн. строком на 24 місяці, що підтверджено копією договору (а.с.4-5). Згідно з п. 3.1, 3.3, 4.1 вказаного договору передбаченого, що плата за користування кредитом (проценти) є фіксованою і становить 47 % річних. Розмір та строк сплати процентів і основної суми кредиту встановлюється графіком платежів, який відповідає умовам, зазначеним у п. 3.3 цього договору (кредит надається на умові періодичної сплати процентів і періодичної сплати рівних часток основної суми кредиту, які розраховуються шляхом ділення загальної суми наданого кредиту на кількість періодів користування кредитом (а.с.6). З метою забезпечення виконання зобов`язань за даним кредитним договором укладено договір поруки від 15.03.2021 року, згідно з яким відповідач [PERSON] , як поручитель, зобов`язався солідарно відповідати перед кредитом за виконання зобов`язань, що виникли з умов кредитного договору від 15.03.2021 року, укладеного між кредитором та позичальником (а.с.7). Відповідно до п.3.1. договору поруки поручитель відповідає перед кредитодавцем за виконання позичальником усіх зобов`язань за основним договором у сумі, що дорівнює 25000 грн., а також за відшкодування кредитодавцю процентів за користування кредитом. Згідно довідки по розрахунках за кредитним договором №ГО-00021/21 від 15.03.2021 року, утворилася заборгованість відповідачів по кредиту, яка становить 27156,17 грн., з яких: 22350 грн. - залишок основного боргу; 4806,17 грн. - відсотки за користування кредитом (а.с.3). Згідно зі ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. У відповідності до вимог ст.ст. 553, 554 ЦК України поручителі відповідають перед кредитором за порушення зобов`язання боржника. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З матеріалів справи встановлено, що позивачем 13.10.2021 р. на адресу відповідачів направлялось письмове попередження (досудова вимога) про дострокове повернення боргу (а.с.8), однак, враховуючи подальше пред`явлення позову, заборгованість в добровільному порядку не погашена. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 206 ЦПК України відповідач має право визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. А згідно з частиною 4 цієї статті у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. До початку розгляду справи по суті представник відповідача подав до суду відзив по справі в якому відповідач [PERSON] визнала позовні вимоги, що не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Враховуючи те, що відповідачі належним чином не виконали взяті на себе зобов`язання за кредитним договором та договором поруки, суд вважає, що із відповідачів підлягає стягненню, у солідарному порядку заборгованість за кредитним договором на користь КС «Івано-Франківська»\~ у сумі 27156,17 грн., з яких: 22350 грн. - залишок основного боргу; 4806,17 грн. - відсотки за користування кредитом. Таким чином, позовні вимоги підлягають до задоволення у повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідачів також підлягає судовий збір в розмірі 2270.00 грн., що було сплачено позивачем при поданні позову. На підставі викладеного, відповідно до ст.ст. 524, 526, 527 ч.1, 530, 546 ч.1, 611, 612, 1054 ч. 2, 16, 20 Цивільного Кодексу України,

Outcome: approved