Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач, [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідача, [PERSON] , за участю третьої особи - Служби у справах дітей Марганецької міської ради Дніпропетровської області про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову посилається на те, що він є батьком неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Відповідачка самоусунулася від виховання та утримання неповнолітнього сина, веде аморальний спосіб життя. Рішенням Окружного суду міста Дрезден Федеративної Республіки Німеччина. Він повністю займається вихованням сина, матеріально його утримує, забезпечує розвиток його духовного стану. Просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] по відношенню дитини - [PERSON] , [INFO] . 19 вересня 2022 року судом відкрито провадження по справі з призначенням підготовчого судового засідання. 10 жовтня 2022 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні позивач просив позовні вимоги задовольнити, оскільки [PERSON] самоусунулася від виховання сина, зловживає алкогольними напоями, у зв`язку з військовою агресією Росії, разом із сином відповідачка виїхала для тимчасового прихисту до Федеративної Республіки Німеччини, там слала зловживати алкогольними напоями, внаслідок чого Окружним судом міста Дрезден ФРН була позбавлена опіки та батьківських прав по відношенню дитини [PERSON] , [INFO] . Опікуном дитини призначено його [PERSON] . Він поїхав до ФРН забрав неповнолітнього сина, оскільки дитина була оформлена у дитячий притулок. На даний час син проживає з ним на повному його матеріальному утриманні, він займається його вихованням та піклується про стан його здоров`я. Відповідач на розгляд справи не з`явилася, повідомлялася належним чином про час, дату та місце розгляду прави, шляхом розміщення оголошення на офіційному сайті судового влади. Заяв чи клопотань не надходило. Представник третьої особи в судовому засіданні просила позовні вимоги задовольнити, позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню сина [PERSON] та стягнути з [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього сина. З урахуванням думки позивача, який в судовому засіданні не заперечував проти заочного розгляду справи, в порядку ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив розглянути справу без участі відповідача у заочному порядку. Дослідивши письмові докази по справі, давши їм оцінку в їх сукупності, суд прийшов до наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. ч. 1, 2 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У випадках, встановлених законом, до суду можуть звертатися органи та особи, яким законом надано право звертатися до суду в інтересах інших осіб або державних чи суспільних інтересах. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Частина 3 ст. 12 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частина 1 ст. 81 ЦПК України передбачає, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом, а відповідно до ч.6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.(ч.1 ст. 89 ЦПК України). Відповідно до статті 165 Сімейного кодексу України, з позовом про позбавлення батьківських прав можуть звернутися: один із батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина; заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, у якому вона перебуває; орган опіки та піклування; прокурор; сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як встановлено в судовому засіданні та не заперечується сторонами про справі позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, за час якого у них народився син - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження Серії [NUMBER] виданого 15 квітня 2022 року Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Марганецького міського управління юстиції у Дніпропетровській області, актовий запис № 296. Окружним районним судом міста Дрезден Федеративної Республіки Німеччина від 08.06.2022 року [PERSON] позбавив батьківського піклування по відношенню дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки у зв`язку з військовим станом на території України [PERSON] перебувала на території Федеративної Республіки Німеччина разом зі своїми дітьми. Стала зловживати алкогольними напоями, самоусунулася від виховання дитини. Згідно письмових пояснень [PERSON] , [PERSON] , які є сусідами позивача по справі, [PERSON] зловживає алкогольним напоями, внаслідок такої поведінки самоусувається від виховання дітей. Також, в матеріалах справи наявний висновок виконавчого комітету Марганецької міської ради Дніпропетровської області від 08.09.2022 року за № 15/12-913 про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до дитини - [PERSON] , [INFO] . Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 4 ст. 155 СК України, ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом, в тому числі за ст. 164 Сімейного Кодексу України - підставою позбавлення батьківських прав. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо він, вона ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Чинне законодавство зазначає, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у долі неповнолітньої дитини. Способи та методи ухилення від обов`язку з виховання та утримання дитини зазначено в постанові Пленуму Верховного Суду України № 3 від 30.03.2007 року в п.16: „Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори як кожен окремо, так і в сукупності, треба розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками". За змістом роз`яснень, п.п. 15, 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 „Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків унаслідок душевної хвороби, недоумства чи іншого тяжкого захворювання (крім хронічного алкоголізму чи наркоманії) або з інших не залежних від неї причин. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом і може мати місце при доведеності винної поведінки когось із батьків або їх обох, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Статтею 150 СК України передбачено, що батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.3 ст. 166 Сімейного кодексу України при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 Сімейного Кодексу батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Згідно ч.2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. В судовому засіданні було встановлено, що [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню дитини - [PERSON] , [INFO] , не здійснює контроль за життям дитини, не забезпечує необхідним харчуванням, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. На теперішній час дитина проживають з батьком, знаходиться на вихованні та його повному утриманні. Враховуючи, що при позбавленні батьківських прав особа не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини, а також те, що при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину, суд вважає необхідним стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/6 частини всіх видів заробітку (доходів), щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, щомісячно, до досягнення дитиною віку 18 років на користь [PERSON] , починаючи стягнення з 10.08.2022 року. Відповідно до п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (ст. 166 СК України). Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини в діях батьків. Під час розгляду даної справи встановлено, що відповідачка жодних спроб на відновлення відносин з дитиною не робила, тобто, вона не тільки ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, а свідомо не бажає їх виконувати, а тому суд приходить до висновку, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав і інтересів дитини, направлений на позитивний результат у її долі. Враховуючи вищезазначене, суд не вбачає підстав для попередження відповідачки про необхідність змінити ставлення до виховання дитини, а лише вважає за доцільне, роз`яснити останній положення ст. 169 СК України, що мати, батько, які були позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо дитина була усиновлена і усиновлення не скасоване або не визнане недійсним судом. Поновлення батьківських прав неможливе, якщо на час розгляду справи судом дитина досягла повноліття. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України та ст. 5 Закону України "Про судовий збір", з відповідачки слід стягнути на користь позивача понесені ним судові витрати у вигляді сплаченого ним судового збору та стягнути судовий збір на користь держави. Враховуючи наведене та

Outcome: approved