Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

21 вересня 2022 року до Приморського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , в якій вона просить суд розірвати шлюб між нею та відповідачем, [PERSON] , зареєстрований Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси 10 серпня 2002 року за актовим записом № 357 та залишити своє прізвище без змін. За результатами автоматизованого розподілу справа передана для розгляду судді Приморського районного суду міста Одеси Косіциній В.В. Ухвалою суду від 11 жовтня 2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу було прийнято до розгляду та відкрито провадження у вказаній справі. У судове засідання, призначене на 7 листопада 2022 року сторони не з`явилися. Позивач разом із позовною заявою надала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності; від відповідача через канцелярію суду 24 жовтня 2022 року надійшла заява, в якій він визнає позовні вимоги у повному обсязі та просить суд розглядати справу за його відсутності. Як регламентує ст. 1 ч.2 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється Сімейним Кодексом з метою: зміцнення сім`ї як соціального інституту і як союзу конкретних осіб; утвердження почуття обов`язку перед батьками, дітьми та іншими членами сім`ї; побудови сімейних відносин на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки; забезпечення кожної дитини сімейним вихованням, можливістю духовного та фізичного розвитку. Згідно ст. 24 ч.1 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Судом було встановлено, що 10 серпня 2002 року Відділом реєстрації актів громадянського стану Приморського районного управління юстиції м. Одеси було зареєстровано шлюб між позивачем [PERSON] та [PERSON] . За правилом ч. 2 ст. 104 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 Сімейного Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 110, ст. 112 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Позивач скористалася своїм правом та звернулася до суду із вказаним позовом; у позові зазначає, що від сумісного шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який після розірвання шлюбу проживатиме з позивачем. Відповідно до ст. 111 СК України суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач вказує у позовній заяві про те, що примирення між сторонами неможливе. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 21 грудня 2007 року за № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Відповідно до ч. 1 ст. 112 СК України, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Судом було встановлено, що подружні відносини між сторонами фактично розірвані, спільного господарства вони не ведуть, а шлюб має формальний характер; підставою для розірвання шлюбу є наявність різних поглядів на життя та неможливість у зв`язку із цим проживання однією сім`єю з відповідачем. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Судом дійсно було встановлено, що подальше збереження шлюбу неможливі та суперечать інтересам позивача. У зв`язку із вище викладеним, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі вище викладеного, та

Outcome: approved