Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] , через свого представника-адвоката Романцову Т.В., звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визначення ідеальних часток у праві спільної власності на квартиру, визнання права власності на частку квартири. Позов мотивовано тим, що сторонам на праві спільної сумісної власності належить квартира [ADDRESS] , позивачі бажають визначити свою частку у праві власності на квартиру і зареєструвати таке право в Державному реестрі речових прав на нерухоме майно, проте не можуть цього зробити в позасудовому порядку. Провадження за позовом відкрите відповідно до ухвали судді від 02.08.2022 року, справа призначена до розгляду за правилами загального позовного провадження. Відповідачі правом на відзив не скористались, інших заяв клопотань не надходило. Від представника позивачів надійшла заява, за якою вона на вимогах позову наполягала, просила розглянути справу без її участі, проти ухвалення заочного рішення не заперечувала. Відповідачі в суд не з`явились, про причину неявки не повідомили. Суд з огляду на те, що у справі достатньо даних про права та взаємини сторін, вважає за можливе ухвалити заочне рішення на наявних доказах. Судом встановлено таке. Квартира [ADDRESS] , загальною площею 43,40 кв.м, приватизована у 1994 році, відповідно до Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (змінила прізвище на [PERSON] - див. свідоцтво про шлюб). Правовстановлюючим документом є Свідоцтво про право власності на житло від 31 березня 1994 року, яке видане Ленінградською Радою народних депутатів м. Києва, згідно з розпорядженням (наказом) № 1399 від 31 березня 1994 року, зареєстрованого в Київському міському бюро технічної інвентаризації 01.04.1994 року за № 5872. У відповідності до Свідоцтва про право власності - спірна квартира належить членам сім`ї на праві спільної сумісної власності, без визначення часток. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть. 25.09.2008 року державним нотаріусом Першої Київської державної нотаріальної контори Межинською Н.В. було видно Свідоцтво про право на спадщину за законом, за реєстровим № 19-12522, відповідно до якого [PERSON] отримала у спадщину 1/5 частку квартири [ADDRESS] . З огляду на матеріали спадкової справи до майна [PERSON] , померлого [INFO] , нотаріус, визначаючи частку спадкодавця у праві власності на квартиру [ADDRESS] , виходив із принципу рівності часток всіх співласників квартири. Отже на час розгляду справи [PERSON] володіє визначеною часткою квартири, а решта квартири належить сторонам на праві спільної сумісної власності. Відповідно до частини 1 статті 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Згідно ч. 1 ст. 368 ЦК України, спільна власність двох або більше осіб без визначення часток кожного з них у праві власності є спільною сумісною власністю. У частинах 1, 2 ст. 369 ЦК України передбачено, що співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. Розпорядження майном, що є у спільній сумісній власності, здійснюється за згодою всіх співвласників. За ст. 372 ЦК України, майно, що є у спільній сумісній власності, може бути поділене між співвласниками за домовленістю між ними, крім випадків, установлених законом. У разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Частинами 1, 2 ст. 370 ЦК України визначено, що співвласники мають право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній сумісній власності. У разі виділу частки із майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки кожного із співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними, законом або рішенням суду. За таких вимог закону, з урахуванням того, що спірна квартира є неподільною, і сторони не досягли згоди щодо користування квартирою, суд знаходить, що позивачі вправі вимагати визначення їх частки у праві власності на квартиру. Даних, що вказували б на те, що частки співвлавсників квартири не є рівними матеріали справи не містять. Напроти сторони погодили частку спадкодавця [PERSON] у праві власності на квартиру виходячи з принципу рівності часток, на що вказує той факт, що свідоцтво про право на спадщину не було оскаржене. Разом з тим, з визнанням права власності позивачів на частку квартири, потреби у визначенні цих часток у рішенні окремо не має. Отже, позов підлягає задоволенню. За такого рішення, судові витрати, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд покладає на відповідачів. Заходів забезпечення позову судом не вживалось. На підставі вказаних в рішенні норм закону,

Outcome: approved