Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У липні 2021 року Товариства з обмеженою відповідальністю "Броварський заводобудівельний комбінат" в особі Житлово-комунального господарства ТОВ "Броварський заводобудівельний комбінат" звернулося до суду із даним позовом, в якому просить стягнути із [PERSON] на свою користь заборгованість із житлово-комунальних послуг в сумі 32051 грн. 88 коп. - основного боргу, інфляційної складової боргу - 3106 грн. 50 коп., 3% річних з простроченої суми - 1408 грн. 52 коп. та судові витрати у розмірі 7270 грн. В обґрунтування своїх вимог зазначає, що [PERSON] , за наявною інформацією, є власником квартири [ADDRESS] . Житлово-комунальне господарство ТОВ ?Броварський заводобудівельний комбінат?, відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради №670-35-05 від 27.03.2008 року, є виконавцем послуг з утримання багатоповерхового житлового будинку в комплексі з об`єктами громадсько-побутового призначення та прибудинкової території по [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради №667 від 07.11.2017 встановлено економічно обґрунтовані тарифи на послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій Житлово-комунального господарства ТОВ ?Броварський заводобудівельний комбінат? по житловим будинкам за адресою: [ADDRESS] . Станом на сьогоднішній день, за споживачем рахується заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг за період травень 2018 року по травень 2021 року включно, в сумі 32 051 грн. 88 коп. Інфляційна складова боргу відповідно до обґрунтованого розрахунку становить 3106,50 грн. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до обґрунтованого розрахунку складає 1408,52 грн. На прохання виконавця до споживача сплатити заборгованість за житлово - комунальні послуги, відповідач повідомив, що фактично у квартирі не проживає, житлово - комунальними послугами не користується, договір про надання житлово - комунальних послуг з виконавцем не підписував, а тому вважає, що у нього відсутній обов`язок сплачувати кошти виконавцю за вказані послуги. При цьому, у встановленому чинним законодавством порядку, споживач не відмовлявся від споживання послуг. Правовідносини між виконавцем та споживачем щодо оплати житлово-комунальних послуг та сплати внесків на утримання будинку та прибудинкової території, є грошовим зобов`язанням, в якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з оплати послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (частина перша статті 509 ЦК України) - вимагати сплати грошей в якості оплати послуг. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та 3% річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації від боржника за неправомірне користування утримуваними ним коштами, належними до сплати. Отже протягом строку утримування відповідачем зазначених коштів, позивач як кредитор, ніс витрати від знецінення коштів унаслідок інфляційних процесів, які і підлягають стягненню у розмірі, визначеному позивачем у відповідних розрахунках, доданих до позовної заяви. Ухвалою Броварського міськрайонного суду Київської області від 05 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. У судовому засіданні представник позивача Бабій Г.В. позов підтримала, пояснення надала аналогічні викладеним у позовній заяві та не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Уточнила позовні вимоги та просила суд стягнути на користь позивача заборгованість із житлово-комунальних послуг в сумі 32051 грн. 88 коп. - основного боргу, інфляційної складової боргу - 3106 грн. 50 коп., 3% річних з простроченої суми - 1408 грн. 52 коп. та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2270 грн. Відповідач відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином, про причини неявки суд неповідомила. Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи згідно із положеннями статті 280 ЦПК України. Суд вислухавши представника позивача, дослідивши, письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] , є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна (а.с. 22). Житлово-комунальне господарство ТОВ ?Броварський заводобудівельний комбінат?, відповідно до рішення виконавчого комітету Броварської міської ради №670-35-05 від 27.03.2008 року, є виконавцем послуг з утримання багатоповерхового житлового будинку в комплексі з об`єктами громадсько-побутового призначення та прибудинкової території по [ADDRESS] (а.с. 19). Рішенням виконавчого комітету Броварської міської ради №667 від 07.11.2017 встановлено економічно обґрунтовані тарифи на послуги по утриманню будинків і споруд та прибудинкових територій Житлово-комунального господарства ТОВ ?Броварський заводобудівельний комбінат? по житловим будинкам за адресою: [ADDRESS] (а.с. 21). Станом на 12.07.2021 року, за споживачем рахується заборгованість по оплаті житлово - комунальних послуг за період з травня 2018 року по травень 2021 року включно, в сумі 32051 грн. 88 коп. Інфляційна складова боргу відповідно до обґрунтованого розрахунку становить 3106,50 грн. Розмір 3% річних з простроченої суми відповідно до обґрунтованого розрахунку складає 1408,52 грн. Згідно зі статтею 1 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил; комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. Відповідно до частини першої та другої статті 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Особа не може бути примушена до дій, вчинення яких не є обов`язковим для неї. Тлумачення частини другої статті 14 ЦК України свідчить, що критерії правомірності примусу суб`єкта цивільного права до певних дій (бездіяльності), пов`язується з тим, що відповідні дії (бездіяльність) мають бути обов`язковими для такого суб`єкта. Відповідно до частини першої статті 714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. Положеннями частини першої статті 19 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? визначено, що відносини між учасниками договірних відносин у сфері житлово-комунальних послуг здійснюються виключно на договірних засадах. Відповідно до частини третьої статті 20 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? споживач зобов`язаний укласти договір на надання житлово-комунальних послуг, підготовлений виконавцем на основі типового договору та оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Згідно зі статтею 19 Закону України ?Про теплопостачання? передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Пунктом 18 Правил визначено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. Внутрішньобудинкові мережі централізованого опалення належать до інженерного (технічного) обладнання житлового будинку та є його невід`ємною частиною. Як передбачено шостим розділом ?Посібника та доповнення до Норм та вказівок по нормуванню витрат палива та теплової енергії на опалення житлових та громадських споруд…? КТМ 204 Україна 244-94, затвердженим Наказом Держбуду України від 30 лютого 2001 року № 82, втрати теплової енергії на ділянці мережі від межі розподілу до місця установки опалювальних приладів відноситься до втрат абонента (споживача). Тому співвласники квартир повинні брати участь у витратах на утримання будинку пропорційно займаній площі житла, а відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання не є підставою для звільнення мешканців від такої участі. Відповідно до частини першої статті 10 Закону України ?Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання? у будівлях, зазначених у частинах другій і третій статті 4 цього Закону, обсяг відповідної комунальної послуги, визначений за допомогою вузла комерційного обліку (а у випадках, передбачених частиною другою статті 9 цього Закону, - за розрахунковим або середнім споживанням), розподіляється між усіма споживачами з урахуванням показань вузлів розподільного обліку, приладів - розподілювачів теплової енергії відповідно до частин другої - четвертої цієї статті. Визначений за допомогою вузла комерційного обліку обсяг спожитої у будівлі теплової енергії включає обсяги теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції) та розподіляється між споживачами в такому порядку: обсяг теплової енергії, витраченої на опалення місць загального користування та допоміжних приміщень будівлі, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого приміщення) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг; обсяг теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання, визначається та розподіляється між споживачами пропорційно до площі (об`єму) квартири (іншого нежитлового приміщення, яке є самостійним об`єктом нерухомого майна) за методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Споживачам, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку теплової енергії/приладами - розподілювачами теплової енергії обсяг спожитої теплової енергії визначається за їхніми показаннями, але не менше мінімальної частки середнього питомого споживання теплової енергії серед інших споживачів у будівлі, яка визначається згідно з методикою розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг. Згідно з положеннями Закону України ?Про комерційний облік теплової енергії та водопостачання? для споживачів, приміщення яких оснащені вузлами розподільного обліку, розподілене питоме споживання теплової енергії в розрахунку на 1 квадратний метр площі (1 кубічний метр об`єму) квартири (іншого приміщення) не може становити менше мінімальної частки питомого споживання теплової енергії. Наказом Міністерства регіонального розвитку, будівництва та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2018 № 315 затверджена Методика розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, яка набрала чинності 25 січня 2019 року та встановлює порядок визначення обсягів спожитої у будівлі теплової енергії на опалення житлових та нежитлових приміщень, які є самостійними об`єктами нерухомого майна, опалення місць загального користування, гаряче водопостачання (у разі обліку теплової енергії у гарячій воді), забезпечення функціонування внутрішньобудинкових систем опалення та гарячого водопостачання (за наявності циркуляції); обсягів холодної, гарячої води, витраченої на загальнобудинкові потреби; обсягів холодної та гарячої води, спожитої споживачами, приміщення яких не оснащені вузлами розподільного обліку; порядок розподілу обсягів спожитих комунальних послуг з постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання (далі - комунальні послуги), визначає вимоги до приладів-розподілювачів теплової енергії, поправкові коефіцієнти для розподілу обсягу спожитої теплової енергії між окремими споживачами у будівлях, оснащених вузлами комерційного обліку теплової енергії та/або гарячої, та/або холодної води, де налічуються два та більше споживачів. Пунктом 1 Розділу ІІ Методики Визначення обсягу теплової енергії, витраченої на забезпечення функціонування внутрішньобудинкової системи опалення (Qопф.с), здійснюється згідно з розділом V цієї Методики. Розподіл втрат теплової енергії у трубопроводах та в обладнанні внутрішньобудинкової системи опалення, поза межами опалюваних приміщень, опалюваних МЗК та допоміжних приміщень будівлі здійснюється серед визначених категорій приміщень згідно з додатком 1 до цієї Методики пропорційно до їх загальних/опалюваних площ/об`ємів. Виходячи з юридичної природи правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до вказаної правової норми боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Закріплена в пункті 10 частини другої статті 7 Закону України ?Про житлово-комунальні послуги? правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення оплати за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, встановлених у частині другій статті 625 ЦК. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отримання компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. Відповідно до частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Предметом доказування під час судового розгляду є факти, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Реалізація принципу змагальності сторін у цивільному процесі та доведення перед судом обґрунтованості своїх вимог є конституційною гарантією, передбаченою в статті 129 Конституції України. Справедливість судового розгляду повинна знаходити свою реалізацію, зокрема, у здійсненні судом правосуддя без формального підходу до розгляду кожної конкретної справи. Дотримання принципу справедливості судового розгляду є надзвичайно важливим під час розгляду судових справ, оскільки його реалізація слугує гарантією того, що сторона, незалежно від рівня її фахової підготовки та розуміння певних вимог цивільного судочинства, матиме можливість забезпечити захист своїх інтересів. Статтею 17 Закону України ?Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини? на суд покладено обов`язок під час розгляду справ застосовувати Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод і Протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини (далі - ЄСПЛ) як джерело права. Згідно з практикою ЄСПЛ змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладаються законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. З огляду на викладені обставини, суд дійшов висновку про обґрунтованість даного позову та його задоволення. Відповідно до статті 141 ЦПК України стягненню із відповідача на користь позивача підлягає судовий збір у розмірі - 2270 грн. 00 коп.

Outcome: approved