Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Солом`янського районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , що зареєстрований відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві 27 жовтня 1995 року, актовий запис №659. В обґрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що вона перебуває у шлюбі з відповідачем, з яким мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . Протягом останніх 15 років сімейні стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувалися, що призвело до постійних сварок, та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство вони не ведуть. Збереження сім`ї є неможливим і суперечить їх інтересам, тому примирення буде неможливим. Згідно протоколу автоматизованого розподілу справи між суддями від 03 червня 2022 року справу розподілено головуючому судді Аксьоновій Н.М. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 22 червня 2022 року справу прийнято до провадження та постановлено вищевказану справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. 28 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] подав до суду заяву про визнання позову, у якій він вказує, що визнає позовні вимоги у повному обсязі, проти розірвання шлюбу не заперечує. На підставі ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши доводи та аргументи позивача, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши зібрані у справі докази, суд прийшов до висновку, що позов необхідно задовольнити з огляду на таке. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 27 жовтня 1995 року, відділом реєстрації актів цивільного стану Залізничного районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис №659, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 27 жовтня 1995 року. Від шлюбу сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який на момент подачі позову є повнолітнім, що підтверджується паспортом громадянина України серії [NUMBER] , виданим Солом`янським РВ ГУ ДМС України в м. Києві 18 червня 2015 року. Позивач, звернувшись до суду з цим позовом про розірвання шлюбу, зазначила, що протягом останніх 15 років сімейні стосунки між нею та відповідачем поступово погіршувалися, що призвело до постійних сварок, та фактичного припинення шлюбних відносин. Спільне господарство вони не ведуть. Збереження сім`ї є неможливим і суперечить їх інтересам, тому примирення буде неможливим. Відповідач [PERSON] визнав позовні вимоги у повному обсязі. Згідно ч.1 ст.51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Як вбачається з ч.2 та ч.3 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Відповідно до ч.2 ст.104 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно ч.1 ст.110 Сімейного кодексу України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч.2 ст.112 Сімейного кодексу України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя від 21 грудня 2007 року №11, охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Враховуючи, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, обґрунтовані, бажання розірвати шлюб відповідає дійсній волі позивача та відповідача, який визнав позов, подальше спільне життя подружжя суперечить їх інтересам, відсутні підстави для вжиття додаткових заходів для примирення подружжя, суд дійшов висновку, що збереження шлюбу за таких обставин є недоцільним. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею судові витрати на оплату судового збору.

Outcome: approved