Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

01.08.2022 [PERSON] подала до Кам`янка-Бузького районного суду Львівської області позовну заяву до Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області, в якій просить визнати за нею в порядку спадкування за законом право власності на земельну ділянку площею 2,70 га., яка розташована на території Полоничнівського старостинського округу Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області, житловий будинок в цілому, який відносився до суспільної групи господарства - колгоспний двір, який розташований по [ADDRESS] та 2/4 частини житлової квартири, яка розташована по [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що після смерті її мама [PERSON] , яка померла [INFO] відкрилась спадщина, яку вона має намір прийняти як спадкоємець за законом. Однак через відсутність оригіналів правовстановлюючих документів на спадкове майно, вона не може оформити свої сподкові права в нотаріальному порядку, а тому звернулась до суду. Ухвалою суду від 02.08.2022 позовну заяву залишено без руху. 10.08.2022 позивачка усунула вказані в ухвалі суду недоліки позовної заяви. Ухвалою суду від 30.08.2022 відкрито загальне позовне провадження в справі та призначено підготовче засідання. Ухвалою суду від 22.09.2022 підготовче засідання закрито та призначено справу до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилась, через канцелярію суду надійшла заява, в якій вона просила суд справу розглядати без її участі, позовні вимоги підтримує. Представник відповідача Кам`янка-Бузької міської ради Львівської області в судове засідання не з`явився, через канцелярію суду надійшла заява про розгляд справи без участі представника міської ради, заперечень проти позову не має. З огляду на зазначені обставини суд розглядає справу на підставі наявних у ній матеріалів. Водночас у зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснюється. Дослідивши матеріали цивільної справи у їх сукупності та взаємозв`язку, суд встановив наступні обставини справи та відповідні до них правовідносини. Як видно з свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 16.05.1995, [PERSON] помер [INFO] (арк. справи 14). Як встановлено судом, що за життя [PERSON] на праві приватної власності, в цілому належав житловий будинок по [ADDRESS] , що підтверджено копією свідоцтва про право особистої власності на жилий будинок від 22.04.1991, реєстровий №33 (арк справи 17). Також судом встановлено, що [PERSON] за життя належала земельна ділянка площею 2,70 га., яка розташована на території Полоничнівського старостинського округу Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області, що підтверджується договором оренди земельної ділянки від 22.01.2000 (а.с.28). Згідно з заповітом, посвідченим 30.01.1995 секретарем Полоничнівської сільської ради Кам`янка-Бузького району Львівської області, номер реєстру 6, [PERSON] зробив заповітне розпорядження, яким все належне йому майно заповів [PERSON] (арк. справи 18). Таким чином суд встановив, що [PERSON] у відповідності до ст.ст.1268, 1270 ЦПК України як спадкоємець за заповітом, вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] до якої входить право спадкодавця на житловий будинок та земельну ділянку. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 20.10.2021, [PERSON] померла [INFO] (а.с.16). Як встановлено судом, що за життя [PERSON] на праві приватної власності також належало право на 2/4 частини житлової квартири, яка розташована по [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом від 01.12.2009 та свідоцтвом на право власності на квартиру від 24.07.1995 (арк справи 19, 25). Згідно з свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 25.04.1961, [INFO] народилась [PERSON] , батьками якої зазначені [PERSON] та [PERSON] (а.с.12),. Також, як видно з витягу з ДРАЦС від 22.09.2009 про те, що згідно актового запису №1205 від 04.10.1981, між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, внаслідок чого [PERSON] змінила прізвище на [PERSON] . Даний шлюб було розірвано 27.07.1988, актовий запис №395 (а.с.26). Разом з тим, згідно з витягу з ДРАЦС від 11.09.2009, 15.11.1995 зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , прізвище дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] (а.с.25). Як встановлено судом з довідки ЦНАП Кам`янка-Бузької міської ради від 14.02.2022, [PERSON] дійсно проживала і була зареєстрована по [ADDRESS] до дня смерті [INFO] . Разом з нею проживала і була зареєстрована, зокрема дочка [PERSON] (а.с.34). Позивач, звертаючись до суду з даним позовом просить визнати за нею право власності на спадкове майно її мами, оскільки позбавлена можливості оформити такі права в нотаріальному порядку через відсутність правовстановлюючих документів на зазначене в позові спадкове майно. Відтак суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини, які є спадковими та регулюються Книгою шостою Спадкове право Цивільного кодексу України. Позивач через відсутність правовстановлюючих документів на спадкове майно позбавлена права на нотаріальне оформлення своїх спадкових прав, а тому звернулась до суду за захистом своїх прав. Вирішуючи спір суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування згідно зі ст. 1217 ЦК України здійснюється за заповітом або за законом. Положеннями ст. 1223 ЦК України встановлено, що право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені устаттях 1261-1265цього Кодексу. Тобто спадкоємці за законом, за вказаних обставин, одержують право на спадкування почергово. Так, як зазначено у ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до положень ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленогостаттею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Беручи до уваги те, що позивач [PERSON] належить до числа спадкоємців за першою чергою, була зареєстрована і до дня смерті [PERSON] проживала разом з нею, не заявила відмови від спадщини, тому, в силу положень ч. 3 ст. 1268 ЦК України, вона вважається такою, що прийняла спадщину. Оцінюючи коло спадкоємців після смерті [PERSON] , суд встановив, що позивачка, як донька покійної самостійно виразила намір оформити свої спадкові права, оскільки спадщину прийняла. Інших спадкоємців окрім позивачки не має. Таким чином, позивачка є єдиною спадкоємецею за законом, яка має право на спадкування до майна її покійної мами. Також суд встановив, що до складу спадщини, яка відкрилась після смерті [PERSON] відноситься земельна ділянка площею 2,70 га., яка розташована на території Полоничнівського старостинського округу Добротвірської селищної ради Червоноградського району Львівської області, житловий будинок в цілому, який відносився до суспільної групи господарства - колгоспний двір, який розташований по [ADDRESS] та 2/4 частини житлової квартири, яка розташована по [ADDRESS] . У Постанові Верховного Суду України N 20 від 22.12.1995р. "Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності" зазначено, що до правовідносин, що виникли раніше, застосовується діюче на той час законодавство. Зокрема, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, ще регулювали власність цього двору, а саме право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Враховуючи, що будинковолодіння по [ADDRESS] , яке відносилось до суспільної групи - колгоспний двір, належало покійному [PERSON] та після його смерті перейшло до мами позивачки [PERSON] , відповідно після смерті якої всі її права успадкувала позивачка, то суд дійшов висновку, що [PERSON] підставно просить про визнання за нею права власності на будинковолодіння в цілому. За таких обставин, суд дійшов переконання, що позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що спрямовані на реальний захист прав та інтересів спадкоємця при оформленні своїх спадкових та майнових прав, позивач позбавлена права на таке оформлення в позасудовому порядку, а тому позов підлягає до задоволення.

Outcome: approved