Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до Ленінського районного суду м. Кіровограда з позовом до [PERSON] , в якому (позові) просить: відшкодувати [PERSON] грошову компенсацію вартості його частки у праві спільної часткової власності в розмірі частини квартири [ADDRESS] , за рахунок коштів, внесених нею ( [PERSON] ) на депозитний рахунок суду в розмірі 153\~272 грн.; право [PERSON] на частку у праві спільної часткової власності в розмірі частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , припинити з дня отримання [PERSON] грошової компенсації; визнати, з дня отримання [PERSON] грошової компенсації, за нею ( [PERSON] ) право власності на частини квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , яка належала [PERSON] . На обґрунтування позову позивач вказала, що з 05.09.2009 року по 22.07.2019 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем [PERSON] , від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . Зазначила, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить частина спірної квартири [ADDRESS] , при цьому, вказана квартира перебуває у спільній частковій власності її (позивача) та відповідача [PERSON] , на підставі договору купівлі - продажу квартири від 28.12.2010 року, посвідченого приватним нотаріусом Кіровоградського міського нотаріального округу Звіздун Н.К., зареєстрованого в реєстрі за №2852, з наступним розподілом розміру часток: [PERSON] та [PERSON] . 04 червня 2019 року відповідачем подано позовну заяву до Ленінського районного суду міста Кіровограда про розірвання шлюбу, в якій він особисто зазначив, що між нею (позивачем) та ним (відповідачем) постійно виникають сварки, подальше спільне проживання неможливе, виникає необхідність у розірванні шлюбу та зазначив, що дитина після розірвання шлюбу буде продовжувати проживати з нею (позивачем). 22 липня 2019 року у справі №405/4240/19 винесено рішення, яким задоволено позов та розірвано шлюб між нею (позивачем) та відповідачем [PERSON] . Зазначила, що після розірвання шлюбу вона (позивач) разом з дитиною продовжила проживати в спірній квартирі [ADDRESS] , так як спільне проживання з відповідачем було не можливе, оскільки він вчиняв постійні сварки, залякував її та дитину, намагався змусити виїхати їх з квартири та його не цікавило куди, а лише ставилося питання або про виселення, або про сплату коштів за його частку. При цьому, у 2019 році між нею (позивачем) та відповідачем була домовленість про передачу відповідачем належної йому на праві власності частки квартири, при умові відмови нею від отримання аліментів, підтвердженням чого є копія рішення Виконавчого комітету міської ради міста Кропивницького від 10.12.2019 року №715, однак відповідач після отримання рішення відмовлявся від його подальшого оформлення, та з 2019 року відповідач вимагає від неї сплатити кошти за належну йому частку вказаної вище квартири, або ж надати йому ключі з метою проживання в спірній квартирі, але з урахуванням їх неприязних стосунків вона (позивач) вважає, що спільне проживання не можливе, кожен з них має на сьогоднішній день свою родину, кожна їх зустріч закінчується сваркою та викликом правоохоронних органів. Вказала, що у 2020 році відповідач шляхом направлення смс - повідомлень у Вайбер пропонував їй сплатити кошти за належну йому частку, суму яку він сам вирішив становила 10 000,00 доларів США, однак вказана сума не була обґрунтованою і вона не мала можливості одразу сплатити зазначену суму відповідачу. Крім того, вказала, що частки співвласників вказаної квартири в натурі не можуть бути виділені, так як вони з відповідачем не можуть в повній мірі розпоряджатись своїм майном, та вже декілька років між ними існує спір щодо володіння, користування і розпорядження спільною квартирою, який пов`язаний з тим, що проживати у спільній квартирі відповідач фактично не має можливості, площі жилих кімнат не відповідають ідеальним часткам співвласників, він позбавлений можливості користуватись місцями загального користування, тим самим, кожен з них, маючи у власності 1/2 частину спірної квартири, не має можливості користуватись і розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, що зумовлено тим, що спільна квартира є неподільною, так як її загальна площа становить 24,07 кв.м., а житлова становить 15,2 кв.м. Задля визначення ринкової вартості спірної квартири та можливості розподілу між співвласниками вона (позивач) звернулася до судового експерта та відповідно до висновка експерта №28/12 від 06.12.2021 року судової будівельно - технічної, оціночно - будівельної експертизи ринкова вартість квартири [ADDRESS] на дату оцінки 06.12.2021 року складає 306 554,00 грн. та розділити квартиру відповідно до часток співвласників, технічно не надається можливим, оскільки немає можливості забезпечити мінімально допустиму площу принаймні однокімнатної квартири в 28,0 кв.м. Спільне володіння і користування майном не є можливим, оскільки вона (позивач) з відповідачем стали зовсім чужими людьми, між ними постійно виникають сварки, у кожного з них є нова родина, крім того, відповідач проживає разом з новою дружиною за іншою адресою. Вважає, що таке припинення права відповідача на частку у праві спільної часткової власності не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї, оскільки відповідач особисто зазначав, що бажає отримання коштів за належну йому частку, поряд з цим, між нею (позивачем) та відповідачем угоди про сплату останньому грошової компенсації вартості його частки квартири в добровільному порядку не досягнуто, у зв`язку з чим 13.12.2021 року нею (позивачем) було внесено кошти на депозитний рахунок суду в розмірі 153 272, 00 грн., що становить половину вартості спірної квартири відповідно до висновку експерта. Ухвалою Ленінського районного суду м. Кіровограда від \~03 лютого 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження. Призначено підготовче судове засідання з повідомленням (викликом) учасників справи. Ухвалою суду від 27 травня 2022 року закрито підготовче провадження у цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач [PERSON] та в її інтересах адвокат Качанова А.В. (діє на підставі ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії ВА № 1031734 від 20 квітня 2022 року) в судове засідання не з`явилися, при цьому, представником позивача подана заява, зареєстрована судом 24 жовтня 2022 року за вх. № 20378 про розгляд справи без участі позивача, та її, як представника позивача, участі. Позовні вимоги підтримали в повному обсязі з підстав, зазначених в позові, просили позов задовольнити. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов не визнав, заперечив проти його задоволення, посилаючись на підстави, викладені у відзиві на позовну заяву, який поданий до суду 04 квітня 2022 року за вх. № 5572, за яким позов [PERSON] вважає необґрунтованим та таким, що не підлягає задоволенню у зв`язку з наступним. Зокрема, зазначив, що, дійсно, перебуваючи з позивачем у зареєстрованому шлюбі, ними на підставі договору купівлі-продажу квартири від 28.12.2010 року як покупцями у рівних частках по частині кожному було придбано квартиру, розташовану за адресою [ADDRESS] , при цьому, станом на день придбання спільної квартири, її загальна площа складала 24,7 кв.м., а житлова - 15,2 кв.м. Після набуття у власність зазначеної квартири, вони з позивачем здійснили прибудову до неї та облаштували ще одну житлову кімнату площею 16,2 кв.м, коридор та вбудовану шафу, у зв`язку з чим, загальна площа квартири збільшилась з 24,7 до 47 кв.м., а житлова з 15,2 до 31,3 кв.м., тобто площа збільшилась у два рази, що підтверджується технічним паспортом від 29.04.2020 року, виготовленим ТОВ «Експертно-технічне бюро», при цьому, будівництво та всі внутрішні роботи були виконані під час спільного з позивачем проживання та за спільні кошти. Прибудова знаходиться у відмінному технічному стані і позивач нею користується, однак вони з позивачем не ввели в експлуатацію зазначену прибудову, оскільки для цього вони мають як співвласники квартири подати спільну заяву до Державної архітектурно-будівельної комісії, самостійно він (відповідач) не має можливості ввести в експлуатацію прибудову, оскільки заяву мають подавати усі співвласники квартири, в той же час позивач не бажає подавати такої заяви, та, натомість, просить суд позбавити його (відповідача) права власності, щоб у подальшому, самостійно, як єдиний власник квартири, ввести в експлуатацію прибудову і стати власником всієї квартири, включаючи здійснену ними прибудову. Зазначив, що у висновку експерта № 28/21 від 06.12.2021 року, який позивач долучила до позовної заяви, та який (висновок) він (відповідач) вважає недопустимим доказом, вказано, що при дослідженні прибудова до квартири [ADDRESS] , до уваги не приймається, оскільки відсутні правовстановлюючі документи і до розрахунків буде прийматися площа 24,5 кв.м, відповідно, висновки експерта про вартість квартири та неможливість її поділу зроблені, виходячи з площі квартири 24,5 кв.м. Позивач в позовній заяві взагалі не вказує про те, що квартира була збільшена за їх кошти і бажає сплатити йому суму без врахування добудованої частини. Також зазначив, що хоча прибудова до спірної квартири і не була введена в експлуатацію, але вона являється їх з позивачем спільною сумісною власністю, є невід`ємною частиною спірної квартири і має враховуватись судом при вирішенні питання про поділ квартири або стягненні грошової компенсації. Окремо зазначив, що відсутні підстави для позбавлення його права власності за ст.365 ЦК України оскільки, його (відповідача) частка у квартирі не є незначною та їх з позивачем частки є рівними, тому вони мають рівні права щодо володіння та користування цим майном, крім того, позивач не довела, що спірна квартира є неподільною і відповідного висновку експерта, у якому б стверджувалось, що неможливо поділити спірну квартиру з урахуванням прибудови позивач до суду не надала, а так само не довела, що спільне володіння і користування нерухомим майном є неможливим. Вважає, що припинення його права власності на частку спірної квартири завдасть істотної шкоди його інтересам, так як частка у спірній квартирі є єдиним його житлом, іншого житла у власності він не має, та, оскільки, позивач чинила йому перешкоди у доступі до спірної квартири, він звертався до суду за захистом своїх прав та рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22.11.2021 року у справі № 405/4287/20 було задоволено його позов про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення шляхом зобов`язання [PERSON] усунути перешкоди у користуванні його ( [PERSON] ) квартирою, що знаходиться за адресою [ADDRESS] , і зазначена обставина підтверджує той факт, що питання проживання у спірній квартирі для нього є актуальним і він намагається захистити своє право власності, а той факт, що він пропонував позивачу викупити свою частку не свідчить про втрату його інтересу до спірної квартири, оскільки він, як власник, має право розглядати різні варіанти подальшого володіння, користування і розпорядження своїм майном. Продаж своєї частки є одним із таких варіантів і в силу ст. 362 ЦК України він зобов`язаний спочатку запропонувати іншому співвласнику викупити свою частку, але та сума, яку запропонувала позивач та внесла на депозитний рахунок суду є для нього неприйнятною, так як не може квартира площею 47 кв.м. у відмінному технічному стані, в центрі міста Кропивницький коштувати 10 000 доларів США. Виплата йому компенсації у розмірі, запропонованому позивачем, позбавить його єдиного житла без можливості за такі кошти придбати собі інше, тому задоволення позову завдасть істотної шкоди його (відповідача) правам та інтересам. Зваживши доводи, викладені в позові на обґрунтування\~\~позовних вимог, заслухавши відповідача [PERSON] , та зваживши доводи, викладені у відзиві відповідача на позов, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази по справі в їх сукупності, з`ясувавши підстави та предмет позову, характер спірних правовідносин, прав та інтересів, за захистом яких звернулася позивач, виходячи з положень ст.12\~та ст.13 ЦПК України, за якими цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, які мають рівні права щодо подання доказів та доведення перед судом їх переконливості, при цьому суд розглядає цивільні справи в межах заявлених позовних вимог та на підставі доказів сторін, суд вважає, що вимоги позивача задоволенню не підлягають, виходячи з наступного. Судом встановлено, підтверджується матеріалами справи, що сторони з 05 вересня 2009 року перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] . При цьому,\~під час\~перебування в\~зареєстрованому шлюбі\~сторонами \~(позивачем\~ [PERSON] \~та відповідачем\~ [PERSON] )\~за договором\~ купівлі-продажу\~квартири від\~28\~грудня 2010\~року,\~посвідченого \~приватним нотаріусом\~Кіровогорадського \~міського нотаріального\~округу Звіздун\~Н .К.,\~зареєстровано в\~реєстрі за\~№2852\~було \~придбано в\~рівних частках\~кожним у\~власність \~квартиру,\~що розташована\~в \~ [ADDRESS] . Загальна площа квартири на момент придбання становила 24, 7 кв.м, житлова - 15, 2 кв.м (п.п.1, 2 Договору). На підставі ст.182 ЦК України право власності на квартиру було зареєстровано в обласному комунальному підприємстві «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації», що підтверджується витягом ОКП «Кіровоградське ООБТІ» про державну реєстрацію прав (номер витягу 28632370 від 11.01.2011 року), реєстраційний номер : 30257657, номер запису: 21882 в книзі: 88, за яким право власності на квартиру [ADDRESS] зареєстровано на праві приватної спільної часткової власності в розмірі по частині за кожним за [PERSON] та [PERSON] , відповідно, сторони є співвласниками зазначеної квартири, і кожній із сторін належить по частці зазначеного нерухомого майна, тобто частки співвласників є рівними. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м. Кіровограда від 22 липня 2019 року (Справа №405/4240/19), яке набрало законної сили, шлюб, зареєстрований Центральним відділом реєстрації актів цивільного стану Головного управління юстиції у Кіровоградській області 05 вересня 2009 року, актовий запис № 434, укладений між [PERSON] та [PERSON] , розірвано. Зазначені обставини сторонами не заперечувалися, на підставі чого та відповідно до ч.1 ст.82 ЦПК України, є такими, що не підлягають доказуванню. Судом, в свою чергу, відзначається, що відповідно до ч.1\~ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Частиною першою статті 15 ЦК Українивизначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором (ч.1\~ст.5 ЦПК України), при цьому, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею позовних вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, що відповідає принципу диспозитивності цивільного судочинства (ч.1\~ст.13 ЦПК України). За змістом ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Тим самим, об`єктом захисту, в т.ч., судового, є порушене, невизнане або оспорюване право особи. Порушення права пов`язано з позбавленням його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Таким чином, порушення, невизнання або оспорювання суб`єктивного права є підставою для звернення особи за захистом свого права із обранням відповідного способу захисту. При цьому, суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої - п`ятої\~статті 13 ЦК України. Статтею 264\~ЦПК України серед іншого передбачено, що суд, встановивши фактичні обставини справи, для вирішення спору повинен застосувати правову норму, яка регулює виниклі правовідносини. При цьому, враховуючи норми ч.3 ст.13, ст.49 ЦПК України, позивач, який вважає, що його суб`єктивне право порушене, самостійно визначає предмет та підстави позову та на власний розсуд розпоряджається своїми правами щодо предмета позову. Предметом позову є матеріально-правова вимога позивача до відповідача, а підставою позову, - посилання на належне йому право, юридичні факти, що призвели до порушення цього права, та обґрунтування необхідності його захисту. Тобто, підстави позову визначає позивач і такими є обставини, якими позивач обгрунтовує свої позовні вимоги, у зв`язку з чим та в силу принципу диспозитивності цивільного процесу, суд не наділений повноваженнями змінювати підстави позову, на відміну від застосування норми закону, яку суд може змінити, якщо її дія не поширюється на правовідносини сторін. Крім того, суд, вирішуючи спір, надає об`єктивну оцінку наявності порушеного права чи інтересу на момент звернення з позовом до суду, а також визначає, чи відповідає обраний позивачем спосіб захисту порушеного права тим, що передбачені законодавством, та чи забезпечить такий спосіб захисту відновлення порушеного права позивача. При цьому, позивач [PERSON] , звертаючись до суду з позовом про відшкодування грошової компенсації вартості частки у праві спільної сумісної власності, припинення права на частку у спільному майні та визнання права власності, як на обґрунтування підстав позову зазначила, що після розірвання шлюбу вона (позивач) разом з їх з відповідачем спільною дитиною продовжила проживати в спірній квартирі [ADDRESS] , яка (квартира) належить їй (позивачу) та відповідачу на праві спільної часткової власності в розмірі по 1/2 частині кожному, при цьому, подальше спільне проживання в спірній квартирі її (позивача) та відповідача є неможливим, оскільки у кожного з них є своя нова родина, а кожна їх з відповідачем зустріч закінчується сваркою та викликом правоохоронних органів. Кожен з них (позивач та відповідач), маючи у власності по частині зазначеної квартири, в той же час не має можливості користуватись та розпоряджатись своєю власністю на власний розсуд, оскільки спільна квартира є неподільною та її загальна площа становить 24, 07 кв.м, а житлова площа становить 15,2 кв.м, окрім того, відповідач пропонував їй сплатити йому кошти за належну йому частку квартири. Зазначила, що на підставі ст.365 ЦК України право особи на частку у спільному майні може бути припинене за рішенням суду на підставі позову інших співвласників, якщо: 1) частка є незначною і не може бути виділена в натурі; 2) річ є неподільною; 3) спільне володіння і користування майном є неможливим; 4) таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Вказала також, що для визначення ринкової вартості спірної квартири та можливості розподілу між співвласниками вона звернулася до судового експерта, та на вирішення експертизи поставила наступні питання: 1. Яка ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] ?; 2. Чи є технічна можливість розподілу квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників ?, та відповідно до висновку експерта №28/12 від 06 грудня 2021 року судової будівельно- технічної, оціночно-будівельної експертизи ринкова вартість квартири [ADDRESS] на дату оцінки складає 306\~554, 00 грн. та розділити квартиру відповідно до часток співвласників, технічно не надається можливим, оскільки не має можливості забезпечити мінімально допустиму площу принаймні однокімнатної квартири в 28, 0 кв.м. Вказала, що таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам відповідача як співвласника спірної квартири та нею (позивачем) на депозитний рахунок суду 13 грудня 2021 року було внесено кошти в розмірі 153\~272, 00 грн., як половина вартості спірної квартири відповідно до зазначеного висновку експерта, що є гарантією справедливої сатисфакції відповідачу у зв`язку з припиненням його права на частку у спільному майні. В свою чергу, заперечуючи щодо заявлених позивачем позовних вимог відповідачем [PERSON] зазначено про відсутність підстав для позбавлення його права власності, передбачені ст.365 ЦК України, оскільки, його (відповідача) частка у квартирі не є незначною, їх з позивачем частки є рівними, а тому вони мають рівні права щодо володіння та користування спірною квартирою; крім того, позивач не довела, що спірна квартира є неподільною, висновку експерта, в якому б стверджувалося, що неможливо поділити спірну квартиру з урахуванням прибудови, а так само висновку експерта, у якому б стверджувалося, що у спірній квартирі неможливо визначити порядок користування нею, виходячи із розміру часток співвласників, позивач не надала; та, більш того, припинення його (відповідача) права власності на частку спірної квартири завдасть істотної шкоди його (відповідача) інтересам. Судом також встановлено, що рішенням Ленінського районного суду м.Кіровограда від 22 листопада 2021 року (Справа №405/4287/20), яке набрало законної сили, задоволено позов [PERSON] про усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням та вселення до житлового приміщення. Зобов`язано [PERSON] уcунути перешкоди в користуванні [PERSON] квартирою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом вселення [PERSON] до вказаної квартири та передачі йому ключів від неї. Також встановлено,\~що відповідно\~до технічного\~паспорта, виготовленого ОКП «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» на квартиру [ADDRESS] , станом на 15 жовтня 2010 року, квартира розташована на 1-му поверсі 1-но поверхового будинку та складається з 1-єї кімнати житловою площею 15,20 кв.м., у тому числі: 1-а кімната 15,20 кв.м., кухні площею 6, 0 кв.м., вбиральні 0,80 кв.м., душ 0,7 кв.м., коридору 2,0 кв.м. Загальна площа квартири 24,70 кв.м., висота приміщень 2,80 кв.м. Відповідно до технічного паспорта, виготовленого ТОВ «Експертно технічне бюро» 29 квітня 2020 року на квартиру [ADDRESS] , станом на 29 квітня 2020 року, квартира складається з: коридору 4,5 кв.м., житлової кімнати 16,2 кв.м., вбудованої шафи 1,8 кв.м., житлової кімнати 15,1 кв.м., кухні 5,7 кв.м., санвузлу 3,7 кв.м. Всього загальна площа приміщень 47,0 кв.м., житлова (основна) площа 31, 3 кв.м. Відповідно до висновку експерта № 28/21 судової будівельно технічної, оціночно будівельної експертизи, підготовленого для подання до суду від 06 грудня 2021 року, виконаного судовим експертом Тараном Олександром Сергійовичем ( свідоцтво №1745 від 02.10.2015 року, видане рішенням Центральної експертно-кваліфікаційної комісії при Міністерстві юстиції України) на замовлення [PERSON] на вирішення якої (експертизи) були поставлені наступні питання: 1. Яка ринкова вартість квартири за адресою [ADDRESS] ?; 2. Чи є технічна можливість розподілу квартири за адресою: [ADDRESS] , відповідно до часток співвласників ?, - ринкова вартість квартири [ADDRESS] , визначена з використанням порівняльного методичного підходу, на дату оцінки 06.12.2021 року, складає 306\~544 грн. Дослідивши надані матеріали та об`єкт в натурі,

Outcome: dismissed