Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до [PERSON] , треті особи, які не заявліють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Авістар», приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Ковальчук Сергій Павлович, про застосування наслідків недійсності правочину, визнання прав іпотекодержателя та відновдення обтяжень. Свої позовні вимоги позивач мотивував тим, що 18 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 87/ФКВ-07, згідно умов якого Позичальнику [PERSON] надано кредит в сумі 70 000,00 доларів США, зі сплатою 12,5 % річних, з кінцевим терміном повернення кредиту 17 квітня 2032 року, на умовах, визначених цим Договором. Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] 18 червня 2007 укладено Іпотечний договір, посвідчений приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С., за реєстровим номером 0726, згідно умов якого в іпотеку Т0В «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у Іпотекодавця в майбутньому, а саме: майнові права па квартиру номер 11 блоку «А» «Компакт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочище «Чобіт» с. Угринів Тименицького району Івано-Франківської області. 08.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (покупець) було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. за реєстровим № 1197. Відповідно до Додатку № 1 до Договору позивач продав відповідачу вимогу за Кредитним договором № 87/КВ-07, укладеному з [PERSON] зі змінами та доповненнями до нього, а також Договорами забезпечення за ним. 28 листопада 2014 року Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» уклали Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14. Згідно Додатку № 1 до цього Договору до ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» перейшло право вимог, серед інших, за кредитним договором № 87/КВ-07, укладений, а також Договорами забезпечення за ним. У подальшому, 13.05.2014 року, у записі про іпотеку 5860416 змінено сторну Іпотекодержателя відповідно на ТзОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення». Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.06.2018 року № 12797066 стало відомо, що в подальшому у записі про іпотеку 5860416 змінено сторону Іпотекодержателя на Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення». 03.05.2017 року в записі про обтяження 5860417 обтяження припинено. Так рішенням Господарського суду міста Києва від 05.12.2016 року у справі № 910/15048/16 позов АТ «Дельта Банк» задоволено в повному обсязі, визнано недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 року, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В. та зареєстрованим в реєстрі за № 1197, що укладений між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) та Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296). Оскільки, на даний час не відновлене в повному обсязі попереднє становище, а також права та обов`язки осіб, які існували до укладення нікчемного правочину. Таким чином, для поновлення порушених прав АТ «Дельта Банк» як іпотекодержателя-обтяжувана за Іпотечним договором від 18.04.2007 виникла необхідність в судовому захисті шляхом визнання за ПАТ «Дельта банк» прав кредитора та іпотекодержателя. Просить застосувати до відносин сторін наслідки недійсності Договору купівлі-продажу прав вимоги № 2 від 08.10.2014 року шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код СДРПОУ 34047020, 01133, м. Київ, вул. Щорса. 36-Б) стороною (кредитором) за Кредитним договором від 18.04.2007 № 87/КВ-07; шляхом визнання Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» (код СДРПОУ 34047020, 01133, м. Київ, вул. Щорса, 36-Б) стороною (Іпотекодержателем) за Іпотечним договором, посвідченим Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С. 18.04.2007 року, за реєстровим номером 0726; скасувати у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно державну реєстрацію припинення обтяжень. Відповідно до ухвали Івано-Франківського міського суду Івано-Франківської області від 21 липня 2021 року до участі у справі залучено правонаступника позивача Публічного акціонерного товариства «Дельта Банк» - Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА». Представник позивача ТОВ «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА» в судове засідання не з`явився, подавши заяву відповідно до якої просить розгляд справи проводити у відсутності представника позивача. Позовні вимоги підтримує у повному обсязі, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, хоча про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, що підтверджується матеріалами справи. Треті особи в судове засідання не з`явилися, хоча в належний спосіб повідомлялися про час та місце розгляду справи, про причини неявки не повідомили. Дослідивши письмові докази у справі, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, судом встановлено наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ст.ст. 12, 81, 82 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обставини, визнанні сторонами, не підлягають доказуванню. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. 18 квітня 2007 року між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] укладено Кредитний договір № 87/ФКВ-07 (надалі - Кредитний договір) згідно умов якого Позичальнику надано кредит в сумі 70000,00 доларів США зі сплатою 12,5 % річних з кінцевим терміном повернення кредиту 17 квітня 2032 року на умовах визначених цим Договором (а.с. 15-17). Для забезпечення виконання зобов`язань Позичальника за Кредитним договором між Товариством з обмеженою відповідальністю «Український промисловий банк» та [PERSON] 18 квітня 2007 укладено Іпотечний договір, посвідчений Приватним нотаріусом Тисменицького районного нотаріального округу Строєвим О.С., за реєстровим номером 0726, згідно умов якого в іпотеку Т0В «Укрпромбанк» було передано майнові права на нерухоме майно, будівництво якого не завершено, право власності на яке виникне у Іпотекодавця в майбутньому, а саме: майнові права па квартиру номер 11 блоку «А» «Компакт» малоповерхового житлового комплексу «Західний» в урочище «Чобіт» с. Угринів Тименицького району Івано-Франківської області. 08.10.2014 року між Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (продавець) та\~\~ Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар»\~ (покупець)\~ було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2.\~ В тому числі ПАТ «Дельта Банк» продав ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» вимоги за Кредитним договором від 18.04.2007 року № 87/ФКВ-07, укладеним з [PERSON] , зі змінами та доповненнями до нього, а також договори забезпечення за ним. Загальна заборгованість [PERSON] за кредитним договором на дату відчуження банком кредиту на користь відповідача (08.10.2014 року) в гривневому еквіваленті становила 1 342 377,09 грн. (а саме: право вимоги виконання зобов`язання щодо повернення заборгованості за кредитом в сумі 66 724,00 євро, за процентами 34 755,08 євро, за комісією 26 569,40 грн.) . 28.11.2014 між Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» та Товариством з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» було укладено Договір купівлі-продажу прав вимоги № 2-14, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Літвіновим А.В.\~ та зареєстрованим за номером 1302,\~ відповідно до умов якого ТОВ «Фінансова компанія «Авістар» відступило, а ТОВ «Новітні енергозберігаючі системи опалення» прийняло права вимоги за вказаними кредитними договорами, в тому числі за Кредитним договором від 18.04.2007 року № 87/ФКВ-07, укладеним з [PERSON] . Як вбачається із рішення Господарського суду м. Києва від 05.12.2016 року (яке згідно відомостей з ЄДРСР набрало законної сили\~ 23.12.2016 року),\~ позов\~ Публічного акціонерного товариства "Дельта банк" до Товариство з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Авістар",\~ Товариства з обмеженою відповідальністю "Новітні енергозберігаючі системи\~\~ опалення", треті особи:\~ Фонд гарантування вкладів фізичних осіб, Національний банк України про визнання договору недійсним, зобов`язання вчинити дії,\~ задоволено. Визнано недійсним Договір купівлі - продажу прав вимоги №2 від 08.10.2014 року та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Авістар» (ідентифікаційний код 38904296) повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» ( ідентифікаційний код 34047020) оригінали кредитних договорів з усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання, що передані згідно\~ Акту приймання-передачі прав вимоги від 08.10.2014 року, а також\~ визнано недійсним Договір купівлі-продажу прав вимоги №2-14 від 28.11.2014 року та зобов`язано Товариство з обмеженою відповідальністю «Новітні енергозберігаючі системи опалення» (ідентифікаційний код 35942852) повернути Публічному акціонерному товариству «Дельта Банк» (ідентифікаційний код 34047020) оригінали кредитних договорів з: усіма змінами та доповненнями до них, договорів, що забезпечують виконання зобов`язання що передані згідно Акту приймання-передачі прав вимоги від 28.11.2014 року за Договором продажу прав вимоги №2-14 від 28.11.2014 року. Правові, економічні та організаційні засади проведення державної реєстрації речових прав та інших прав, які підлягають реєстрації врегульовані нормами Закону України «Про державну реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», що спрямований на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна. Відповідно до вказаного Закону, державній реєстрації прав підлягає виникнення, перехід та припинення обтяження речових прав на нерухоме майно. Відповідно до п. 1 ст. 2 ЗУ «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Закінчення строку дії кредитного договору не звільняє сторони від виконання зобов`язань (частина четверта статті 631 Цивільного кодексу України). Відповідно до ч.1 ст. 4 Закону, державній реєстрації прав підлягають право власності;речові права, похідні від права власності; право власності на об`єкт незавершеного будівництва, заборона відчуження та арешт нерухомого майна, податкова застава, предметом якої є нерухоме майно, та інші обтяження. Частина 1 ст. 4 Закону України «Про іпотеку» передбачає, що обтяження нерухомого майна іпотекою підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Як вбачається із копії інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 18.06.2018 року № 12797066: іпотекодержателем та обтяжувачем нерухомого майна будівництво якого не завершено, а саме: майнові права на будинок номер 11 блоку «А» «Компакт» малоповерхового житлового комплексу «Західний в урочище «Чобіт» с.Угринів, Тисменицького району, Івано-Франківської області є ПАТ «Дельта Банк», реєстраційний номер іпотеки 5860416\~ від 02.06.2007 року. Таким чином, арешти та заборону відчуження було накладено на майно, яке перебуває в іпотеці позивача, та іпотекодержателем якого надай час є позивач, що підтверджується відповідними відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно з ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені судовим рішенням у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказується при розгляді іншої справи у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Згідно із рішення Господарського суду м.Києва від 05.12.2016 року, судом визнано обгрунтованою заявлену позивачем ПАТ «Дельта Банк» вимогу про застосування наслідків недійсності правочинів, та застосовано ст. 216 ЦК України. Згідно із ч. 1 ст. 216 Цивільного кодексу України недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема, тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. У відповідності до ст. 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. При заявлених позовних вимогах у викладеній позивачем їх редакції та обґрунтуванні, не встановлено і позивачем не доведено порушення, невизнання чи оспоронення його прав як кредитора та іпотекодержателя, на захист яких він звернувся до суд із такими позовними вимогами. Таким чином, з огляду на вищенаведені обставини, суд дійшов до висновку про не обґрунтованість позовних вимог позивача, а позов суд вважає таким, що не підлягає задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Інші доводи учасників справи, які наведені у позові та відзиві на нього, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи («Проніна проти України», № 63566/00,\~ § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). На підставі вище наведеного та

Outcome: dismissed