Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду із позовом до\~Крупецької сільської ради про визнання права власності за набувальною давністю на 1/2 земельної ділянки та 1/2 житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Заявлений позов мотивувала тим, що з\~2004\~р. вона відкрито користується вказаною земельною ділянкою та будинком без реєстрації права власності. Вказує,\~що 1/2\~земельна ділянки\~площею 1,17\~га та\~1/2\~будинку в\~с.Коти,\~Радивилівського р-нй\~належали її\~сестрі \~ [PERSON] ,\~яка [INFO] померла.\~Після її\~смерті вказане\~нерухоме майно\~ніхто не\~успадкував.\~Чоловік померлої\~ [PERSON] відмовився від земельної ділянки та будинку, що підтвердив письмовою заявою. На думку позивача, вказані обставини свідчать про те, що вона володіла будинком та земельною ділянкою відкрито, не приховувала факт знаходження нерухомого майна в її володінні. Враховуючи викладене, просить визнати за нею право власності за набувальною давністю на житловий будинок, що розташований за адресою: [ADDRESS] та земельну ділянку площею 1,17 га в с. Коти Ситнівської сільської ради, Дубенського р-ну, Рівненської області. Ухвалою від 18.07.22 р. позовну заяву прийнято до провадження за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 30.08.22 р. залучено до участі у справі в якості відповідача [PERSON] . Ухвалою від 13.09.22 р. закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача підтримав позовні вимоги. Пояснив, що після смерті [PERSON] , спадщина на належне їй нерухоме майно оформлена не була, власник нерухомого майна їй невідомий, позивач відкрито та добросовісно користується будинком та земельною ділянкою з\~2004\~р. \~В судове засідання відповідачі не з`явились, причини неявки не повідомили. Про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про даставку електроного листа про виклик в суд та оголошенням на офіційному сайті Судова влада. Від Крупецької сільської ради Дубенського району Рівненської області надійшла заява про розгляд справи без участі його представника, позовні вимоги визнає. Відповідач [PERSON] правом на подання відзиву не скористався. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом від 04.11.1999\~р., [PERSON] та [PERSON] отримали у спадок майно, а саме: цегляний житловий будинок площею 71 кв.м. та приналежні до нього господарські будівлі та споруди за адресою: [ADDRESS] (а.с. 9). Відповідно до технічного паспорту житловий будинок по [ADDRESS] належав на праві власності [PERSON] та [PERSON] в частках по 1/2 кожній. Відповідно до довідки Крупецької сільської ради №3-541 від 26.08.21 р., [PERSON] є головою господарства за адресою: [ADDRESS] та здійснювала оброблення земельної ділянки та догляд за будинком (а.с. 6). З державного акту на право приватної власності серії РВ 01548 від 15.02.2000\~р. вбачається, що земельна ділянка площею 1,17 га в с. Коти, Ситненської сільської ради належить [PERSON] та [PERSON] (а.с. 5). [INFO] [PERSON] померла, про що відділом реєстрації актів цивільного стану Рівненського міського управляння юстиції видано свідоцтво про смерть серії [NUMBER] \~від 18.01.04 р. (а.с. 7). З нотріально посвідченої заяви від 07.09.2021 р. вбачається, що після смерті [PERSON] відкрилась спадщина за заявою її чоловіка [PERSON] , майно померлої складалося з 1/2 земельної ділянки площею 1,17 га та 1/2 юудинку в с. Коти, Ситненської сілської ради Радивилівського району (а.с. 8). Судом встановлено, що рішенням Радивилівського районного суду Рівненської області від 06.10.21 р. у справі № 568/472/21 [PERSON] відмовлено в задоволенні позову до Козинської сільської ради Радивилівського району Рівненської області про визнання права власності на 1/2 земельної ділянки площею 1,17 га та 1/2 житлового будинку [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Цим рішенням встановлено, що спадкоємцем нерухомого майна померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори. Предметом розгляду в даній справі є визнання права власності на 1/2 земельної ділянки та 1/2 житлового будинку за набувальною давністю. Позивач зазначає, що з\~2004\~року безперервно, відкрито та добросовісно володіє нерухомим майно, яке розташоване за адресою: [ADDRESS] , попередній власник якого [PERSON] померла, і до цього часу це майно ніким не успадковане. Згідно із\~статтею 41 Конституції України\~кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до частини першої\~статті 316 ЦК України\~правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном (частина перша\~статті 317 ЦК України). Статтею 328 ЦК України\~визначено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до положень частини першої\~статті 344 ЦК України\~особа, яка добросовісно заволоділа чужим майном і продовжує відкрито, безперервно володіти нерухомим майном протягом десяти років, набуває право власності на це майно (набувальна давність), якщо інше не встановлено цим Кодексом. Аналіз указаної норми дає підстави для висновку про те, що за набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника, або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно. При цьому необхідно виходити з того, що володіння є добросовісним, якщо особа при заволодінні чужим майном не знала і не могла знати про відсутність у неї підстав для набуття права власності. Отже, суду при вирішенні спору належить встановити саме факт добросовісності заявника на момент отримання ним майна, а саме, що у позивача, як володільця майна, не могло бути сумнівів у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Правовий інститут набувальної давності опосередковує один із первинних способів виникнення права власності. Це такий спосіб, відповідно до якого право власності на річ виникає вперше або незалежно від права попереднього власника на цю річ. Воно ґрунтується не на попередній власності та відносинах правонаступництва, а на сукупності обставин, зазначених у частині першої\~статті 344 ЦК України. При вирішенні спорів щодо визнання права власності за набувальною давністю має значення факт добросовісності заявника саме на момент отримання ним майна (заволодіння майном), тобто на той початковий момент, який включається в повний давнісний строк володіння майном, визначений законом. Володілець майна в момент заволодіння ним не знає (і не повинен знати) про неправомірність заволодіння майном. Водночас він повинен бути впевнений у тому, що на це майно не претендують інші особи і він отримав це майно за таких обставин і з таких підстав, які є достатніми для отримання права власності на нього. Звідси, йдеться про добросовісне, в тому числі безтитульне, заволодіння майном особою, яка в подальшому претендуватиме на набуття цього майна у власність за набувальною давністю. Набуття відповідною особою права власності за набувальною давністю можливе лише за наявності всіх указаних умов у сукупності. Якщо володілець знає або повинен знати про неправомірність заволодіння чужим майном, то, незважаючи на будь-який строк безперервного володіння чужим майном, він не може його задавнити, оскільки відсутня безумовна умова набуття права власності - добросовісність заволодіння майном. Аналогічний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 14 травня\~2019\~року у справі № 910/17274/17 та постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду\~від 24 січня\~2019\~року у справі № 755/16913/16-ц. За набувальною давністю може бути набуто право власності на нерухоме майно, яке не має власника або власник якого невідомий, або власник відмовився від права власності на належне йому нерухоме майно, що придбане добросовісним набувачем і у витребуванні якого його власнику було відмовлено. Позов про право власності за давністю володіння не може заявляти особа, яка володіє майном за волею власника і завжди знала, хто є власником. Судом встановлено, що після смерті [PERSON] спадкоємцем за законом є її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом подачі відповідної заяви до нотаріальної контори, але свідоцтво про право на спадщину в порядку спадкування за законом не оформив. Таким чином [PERSON] , як спадкоємцю першої черги, спадщина належить з часу її відкриття ( ч.5 ст.1268 ЦК України), яким є день смерті спадкодавця. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків від фізичної особи, яка померла (спадкодавця) до спадкоємця. До складу спадщини входять уся права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на час його смерті. Саме спадкоємцю [PERSON] належать всі права щодо нерухомого майна, яке належало спадкодавцю [PERSON] на час її смерті. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку, що Крупецька сільська рада Дубенського району Рівненської області не може бути визнана належним відповідачем у справі, оскільки відповідачем за позовом про визнання права власності за набувальною давністю є попередній власник майна або особа, яка вважає себе власником майна. В даному випадку спадкоємець, який заявив про свої спадкові права. Крупецька сільська рада не набула статусу власника майна; спірна земельна ділянка та житловий будинок не належить до земель комунальної власності, а тому не має прав володіння, користування чи розпорядження спірним нерухомим майном. Такий правовий висновок закріплений в Постанові Верховного Суду від 22.02.21 р. у справі № 607/21758. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня\~2018\~року у справі № 523/9076/16-ц). З огляду на те, що позивач пред`явив позов до неналежного відповідача - Крупецької сільської ради, суд також і за цих обставин відмовляє у задоволенні заявленого позову до сільської ради. В матеріалах справи міститься нотаріально посвідчена заява [PERSON] , в якій він вказує, що за його заявою відкрита спадкова справа після смерті його дружини [PERSON] . Він не заперечує проти визнання права власності на майно (Ѕ частину земельної ділянки та Ѕ частину будинку) за вказаною адресою за [PERSON] . Правовідносини, які виникли між позивачем [PERSON] та [PERSON] , як спадкоємцем спірного майна, мають інше цивільно-правове регулювання. Вказана письмова заява [PERSON] в даному випадку правового значення не має і не може бути підставою для визнання за [PERSON] права власності на нерухоме майно за набувальною давністю. Обставини, на які позивач посилалась в позовній заяві, що [PERSON] чоловік померлої [PERSON] від спадщини відмовився, не відповідають фактичним обставинам справи, оскільки він заявив про свої права спадкоємця шляхом подачі заяви до нотаріальної контори. Статтею 1268 ЦУ України визначено, що видача свідоцтва про права на спадщину спадкоємцям, які своєчасно прийняли спадщину, жодними строками не обмежується, звертатися за отриманням свідоцтва про право на спадщину можна у будь-який час після закінчення шестимісячного строку. Таким чином, та обставина, що спадкоємець [PERSON] , який своєчасно прийняв спадщину, але свідоцтво про право на спадщину не отримав, не має правового значення при ви рішенні спірного питання. Встановлено, що позивачу [PERSON] було відомого про наявність спадкоємця спірного майна, що вона користувалася нерухомим майном фактично за його згодою; що вона вже зверталась до суду з позовом про визнання за нею права власності в порядку спадкування на вказане майно і рішенням Радивилівського районного суду 06.10.2021р. встановлено, що спадкоємцем нерухомого майна померлої [PERSON] є її чоловік [PERSON] , який прийняв спадщину шляхом звернення з відповідною заявою до нотаріальної контори. Вказані обставини в їх сукупності дають підстави для висновку, що вказане спірне нерухоме майно не може бути об`єктом набувальної давності.\~ Сам лише факт користування нерухомим майном не дає підстав для задоволення позовних вимог про набуття права власності на нього на підставі\~статті 344 ЦК України. Саме такий правовий висновок викладений в постанові Верховного Суду від 13 квітня\~2022\~року у справі № 740/3305/20. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати слід залишити за позивачем.

Outcome: dismissed