Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Міністерство інфраструктури\~України звернулося з позовом до [PERSON] , приватного нотаріуса Одеського міського\~нотаріального округу\~Зілковської К.Л.,\~треті особи,\~які не\~заявляють самостійних\~вимог щодо\~предмета спору:\~громадська організація «Причал №193\~«Ярмарочна», державне підприємство\~«Одеський морський\~торговельний порт»,\~про витребування\~з незаконного\~володіння [PERSON] на користь\~Держави Україна\~в особі\~Міністерства інфраструктури\~України нерухомого\~майна у\~вигляді 26/10000\~часток нежитлових\~будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованих за адресою: [ADDRESS] , на земельній ділянці площею 1,1443 га, кадастровий номер земельної ділянки: 5110137600:35:012:0006, що складаються з кімнати №162 у літ. «А» у складі приміщень: ІІ поверх 8 основне площею 8,4 кв.м, загальною площею 8,4 кв.м, основною площею 8,4 кв.м., та скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 червня 2016 року з індексом №30021774, прийняте приватним нотаріусом ОМНО Зілковською К.Л. В обґрунтування вимог позивач зазначив, що майно, яке придбав відповідач - 26/10000 часток нежитлових будівель, є частиною нерухомого майна, а саме спортивно-човнової станції Причал № 193, загальною площею 3293,3 кв.м., що розташоване за адресою: [ADDRESS] , яке належить на праві власності Державі в особі Міністерства інфраструктури України. Право оперативного керування даним майном належало ДП «Одеський морський торгівельний порт», проте керівництво Громадської організації «Причал №193 «Ярмарочна» незаконно привласнило дане майно, у зв`язку з чим, у незаконний спосіб отримало свідоцтво про право власності, а після чого почало реалізувати частки майна фізичним особам, в тому числі і [PERSON] , тоді як за рішенням суду свідоцтво про право власності на вказане нерухоме майно було визнано недійсним. Вищезазначене стало підставою для звернення до суду. Після надходження позовної заяви суддю Середу І.В. визначено автоматизованою системою документообігу суду відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 25 червня 2019 року відкрито загальне провадження у вищевказаній цивільній справі, та призначено підготовче засідання. 11 жовтня 2021 року закрито підготовче провадження з призначенням розгляду справи за участю сторін. В судове засідання сторони не з`явилися, були повідомлені належним чином. Представники позивача Міністерства інфраструктури України та третьої особи ДП «Одеський морський торгівельний порт» подали клопотання, згідно яких підтримали позовні вимоги у повному обсязі, а справу просили розглянути у їх відсутність. Від відповідачки приватного нотаріуса Одеського міського нотаріального округу Зілковської К.Л. в матеріалах справи є клопотання про розгляд справи у її відсутності. Відповідач [PERSON] та третя особа Громадська організація «Причал №193 \~«Ярмарочна» причини неявки суду не повідомили. В клопотанні адвоката відповідача [PERSON] про залучення доказів (висновку експерта №189/21 судової будівельно-технічної експертизи від 18.05.2021р.) до матеріалів справи вона вказувала на те, що власниками нерухомого майна по аналогічним справам за позовом Міністерства інфраструктури України до фізичних осіб, які є власниками часток об`єкту нерухомості за адресою: [ADDRESS] , було проведено будівельно-технічну експертизу і за висновками експерта було встановлено, що факт ідентичності об`єкту позивача з об`єктом відповідача документально не підтверджено, оскільки технічні характеристики об`єктів нерухомості не дають змоги встановити їх тотожність, що виключає можливість витребування цього майна. Адвокат вважає, що позивач не набув права власності на дані приміщення. Окрім того, технічні характеристики об`єктів нерухомого майна, яке було зареєстровано за позивачем 26/10000 частки нежитлових будівель спортивно-човновоїстанції Причал №193, що розташована за адресою: [ADDRESS] , не співпадає з технічною характеристикою об`єктів, які вказані у технічному паспорті, на момент придбання нерухомого майна відповідачем, а тому не являється складовою об`єкта Міністерства інфраструктури України у вигляді будівель та споруд, загальною площею 2331,2 кв.м. за адресою: [ADDRESS] (РНОНМ: 1360728151101) рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 37199869 від 21.09.2017р., прийняте державним реєстратором Бондарем О.М.). Представник відповідача також зверталася до суду з клопотанням про застосування строків позовної давності вказуючи на те, що позивач був обізнаний про порушення свого права щонайменше з 02.04.2013 р., тому строк закінчився 03.04.2016 р. Приватний нотаріус\~ Зілковська\~К.Л. надіслала заперечення проти позову, в\~яких \~просить відмовити\~в задоволенні позовних вимог, посилаючись на\~те, що під час посвідчення оспорюваного договору діяла у відповідності до вимог законодавства. На її думку, позовні вимоги пред`явлені до неї як до неналежного відповідача. Також просила справу розглянути у її відсутність. Згідно з вимогами ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За змістом норми ч.6 ст.259 ЦПК України складання повного рішення (постанови) суду може бути відкладено на строк не більш як десять днів, а якщо справа розглянута у порядку спрощеного провадження - не більш як п`ять днів з дня закінчення розгляду справи. За нормами ч.5 ст.268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні до них правовідносини, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з огляду на таке. Письмовими доказами встановлено, що 08 червня 2016 року за договором купівлі-продажу, посвідченим приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л., ГО «Причал №193 «Ярмарочна» продала, а [PERSON] придбав у власність 26/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал №193, розташованих за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано в реєстрі за №775. Згідно пункту\~1\~Договору відчужена\~частка майна\~складається з кімнати №162 у літ. «А» у складі приміщень: ІІ поверх 8 основне площею 8,4 кв.м, загальною площею 8,4 кв.м, основною площею 8,4 кв.м. 13\~червня 2016\~року державним\~реєстратором приватним\~нотаріусом Зілковською\~К.Л.\~на підставі\~рішення про\~державну реєстрацію\~прав та\~їх обтяжень,\~індексний номер\~30021774\~від 13\~червня 2016\~року приватного\~нотаріуса Зілковської\~К.Л.\~внесено запис\~про право\~власності №14938810\~,\~форма власності:\~приватна спільна\~часткова власність\~ [PERSON] \~на 26/10000\~частки нежитлових\~приміщень,\~які складаютьсяз кімнати №162 у літ. «А» у складі приміщень: ІІ поверх 8 основне площею 8,4 кв.м, загальною площею 8,4 кв.м, основною площею 8,4 кв.м. Відчуження вказаної частки майна було проведено ГО «Причал №193 «Ярмарочна» на підставі свідоцтва про право власності від 12.05.2015р. серія [NUMBER] , виданого на підставі рішення державного реєстратора Антоненко О.С. від 12.05.2015р. ГО «Причал №193 Ярмарочна» зареєстрована 20.09.2006р., про що свідчить свідоцтво про реєстрацію громадського об`єднання № [NUMBER] . 19.12.2012р. Інспекцією ДАБК зареєстровано декларацію №ОД20212509952 про готовність об`єкта: «Будівництво спортивно-човнової станції Причал №193, [ADDRESS] », код ДК 1265.9, II категорії складності, який складається з літ.«А» 87,9 кв.м., літ. «Б» 504,9 кв.м., літ.«В» 69,7 кв.м., літ.«Д» 313,4 кв.м., літ.«Е» 93,7 кв.м., літ.«Ж» 265,7 кв.м., літ. «З» 137,5 кв.м., літ. «К» 406,1 кв.м., літ. «Л» 238,9 кв.м., літ. «М» 289,1 кв.м., літ.«Н» 282,3 кв.м., літ.«О» 81,0 кв.м., літ.«П» 81,0 кв.м., літ. «Р» 81,0 кв.м., літ. «С» 81,0 кв.м., літ.«Т» 81,0 кв.м., літ.«У» 81,0 кв.м., літ. «Ф» 81,0 кв.м., літ. «Г» 31,0 кв.м., літ. «Х» 9,1 кв.м.), до експлуатації. Декларація зареєстрована на замовлення ГО «Причал №193 «Ярмарочна» на підставі договору оренди землі від 23.04.2010р., укладеного між ГО «Причал №193 «Ярмарочна» та Одеською міською радою. При цьому, у декларації зазначено, що будівництво об`єктів нерухомості здійснювалось у 2008-2009 роках. 27.12.2012р. на підставі вказаної декларації виконкомом Одеської міської ради видано ГО «Причал №193 «Ярмарочна» свідоцтво про право власності серії [NUMBER] на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які в цілому складаються з будівель: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «М», літ. «Н», літ. «О», літ. «П», літ. «Р», літ. «С», літ. «Т», літ. «У», літ. «Ф», літ. «Г», літ. «Х», загальною площею 3293,3 кв.м., основною площею 1824,3 кв.м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р. Державну реєстрацію прав на означені нежитлові будівлі здійснено 28.12.2012р., що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав. Технічний паспорт та схематичний план земельної ділянки до нього, розташованої за адресою [ADDRESS] , від 19.10.2012р. виготовлений працівником КП «БТІ та РОН» [PERSON] на замовлення директора ГО «Причал №193 «Ярмарочна» Іофель М.І., містив визначення, площі як основної та і загальної, будівель, які були відображені у свідоцтві серії [NUMBER] на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал №193, розташовані за адресою: [ADDRESS] . Вироком Приморського районного суду м. Одеси від 26.05.2014р. у справі №522/8039/14-к за обвинувальним актом по кримінальному провадженню, зареєстрованому в Єдиному реєстрі досудових розслідувань за №12014160030000180 від 15.04.2014р. по обвинуваченню [PERSON] (працівник МБТІ, який виробив технічний паспорт 19.10.2012р.) у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст. 366 Кримінального кодексу України (складання, видача службовою особою завідомо неправдивих офіційних документів, внесення до офіційних документів завідомо неправдивих відомостей, інше підроблення офіційних документів) визнано винним і призначено покарання. Постановою Одеського окружного адміністративного суду від 15.06.2015р., залишеною без змін ухвалою Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р., у справі № 815/7121/14 за позовом ДП «Одеський морський торговельний порт» до Інспекції державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області, Департаменту державної архітектурно-будівельної інспекції України в Одеській області, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: ГО «Причал №193 «Ярмарочна», Одеська міська рада, за участю прокуратури Одеської області, скасовано реєстрацію декларації про готовність об`єкта до експлуатації №ОД20212509952, виданої Інспекцією державного архітектурно-будівельного контролю в Одеській області 19.12.2012р. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 30.03.2016р. у справі № 815/7121/14 ухвалу Одеського апеляційного адміністративного суду від 16.12.2015р. скасовано та справу направлено на новий розгляду до суду апеляційної інстанції. Розпорядженням Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з подальшим встановленням нумерації» об`єкту нерухомого майна - нежитловим будівлям спортивної-човнової станції Причал №193 була присвоєна адреса: [ADDRESS] , відповідно до довідки з Адресного реєстру міста Одеси від 24.11.2014р. за №58003/2. Рішенням виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322 було вирішено скасувати розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. «Про впорядкування адреси та затвердження висновку щодо технічної можливості поділу об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , з подальшим встановленням нумерації». Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. у справі №916/882/13, залишеною без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016р., позовні вимоги державного підприємства «Одеський морський торговельний порт» до виконавчого комітету Одеської міської ради, ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» були задоволені, визнано недійсним свідоцтво про право власності серії [NUMBER] від 27.12.2012р., видане виконавчим комітетом Одеської міської ради, яким посвідчено право власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції Причал № 193, розташовані за адресою: [ADDRESS] , які в цілому складаються з будівель: літ. «А», літ. «Б», літ. «В», літ. «Д», літ. «Е», літ. «Ж», літ. «З», літ. «К», літ. «Л», літ. «М», літ. «Н», літ. «О», літ. «П», літ. «Р», літ. «С», літ. «Т», літ. «У», літ. «Ф», літ. «Г», літ. «Х», загальною площею 3293,3 кв. м., основною площею 1824,3 кв. м., відображених у технічному паспорті від 19.10.2012р. Вищевказана постанова була залишена без змін постановою Вищого господарського суду України від 14.07.2016р. Постановою Одеського апеляційного господарського суду від 21.04.2016р. у справі №916/882/13 встановлено, що наказом Міністерства транспорту та зв`язку України від 02.10.2006р. №971 «Про реорганізацію державного підприємства «Одеський судноремонтний завод «Україна» визначено, що ДП «Одеський морський торговельний порт» є правонаступником прав і обов`язків ДП «Одеський СРЗ «Україна». Відповідно до п. 5.1. наказу ДП «Одеський морський торговельний порт» було вирішено прийняти до статутного фонду (капіталу) порту майно ДП «Одеський СРЗ «Україна», згідно інвентарних карток №№ 100170 , 100174, 100175, 100176, 100177, 100178, 100179 обліку основних засобів ДП «Одеський морський торговельний порт» на бухгалтерських рахунках останнього обліковується майно човнової станції СРЗ, а саме: майстерня бази відпочинку, дворовий туалет, дороги асфальтовані шириною 7 м, - 2 об`єкти, будівля двоповерхова (вахтова), будівля двоповерхова (побутові) та будівля двоповерхова (бокси), про що також свідчить витяг з Єдиного реєстру об`єктів державної власності щодо державного майна, наданим Фондом державного майна України на запит ДП «Одеський морський торговельний порт» та відомостями про окреме нерухоме державне майно. Також, постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р., яка набрала законної сили на підставі ухвали Одеського апеляційного адміністративного суду від 09.08.2017р., по справі №815/1348/17 позовні вимоги ДП «Одеський морський торговельний порт» до Головного територіального управління юстиції в Одеській області, юридичного департаменту Одеської міської ради, за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача: [PERSON] та ГО «Причал № 193 «Ярмарочна», було задоволено частково, визнано протиправним та скасовано рішення державного реєстратора прав на нерухоме майно від 12.05.2015р. про державну реєстрацію за ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» права приватної власності на нежитлові будівлі спортивно-човнової станції «Причал №193», які розташовані за адресою: [ADDRESS] . З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності вбачається, що рішення про державну реєстрацію права власності ГО «Причал № 193 «Ярмарочна» на 7507/10000 об`єкта нерухомого майна, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі постанови Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 було скасовано з внесенням до реєстру відповідного запису. 21.09.2017р. було проведено реєстрацію права власності за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] . З огляду на встановлені у межах господарської справи №916/882/13 преюдиційні для вирішення даного спору обставини, на підставі яких господарськими судами було зроблено висновок про належність об`єктів нерухомого майна, а саме спортивно-човнової станції Причал №193, до державної власності, згода на відчуження яких державними органами надана не була, господарський суд при вирішенні даного спору по суті виходив із факту належності нерухомого майна, право власності на яке посвідчено спірним свідоцтвом, до державної власності. Вищевказані обставини встановлені у рішенні господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. та в постанові Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі № 916/887/17. Необхідно звернути увагу на те, що вказаними рішеннями також було встановлено, що під час розгляду позовних вимог ДП «Одеський морський торговельний порт» у межах справи №916/882/13, господарськими судами, зокрема, було встановлено, що майно, право власності яке посвідчувалося свідоцтвом [NUMBER] від 27.12.2012р., належить до державної власності, органом управління якого є Міністерство інфраструктури України та закріплене за ДП «Одеський морський торговельний порт» на праві господарського відання. Наявні в матеріалах справи докази, а саме розпорядження Суворовської районної адміністрації №15р від 23.01.2015р. та рішення виконавчого комітету Одеської міської ради від 27.10.2016р. за №322, дають підстави стверджувати, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та адресою: [ADDRESS] , є тотожними. Однією із основоположних засад цивільного законодавства є добросовісність (пункт 6 статті 3 ЦК України) і дії учасників цивільних правовідносин мають бути добросовісними. Тобто, відповідати певному стандарту поведінки, що характеризується чесністю, відкритістю і повагою інтересів іншої сторони договору або відповідного правовідношення. Згідно із частинами другою та третьою статті 13 ЦК України при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб, завдати шкоди довкіллю або культурній спадщині. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно до частини 1 статті 316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно з частиною 2 статті 324 ЦК України від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, встановлених Конституцією України. За нормами ч.1 ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд (частина 1 статті 319 ЦК України). Разом з тим, статтею 41 Конституції України та статтею 321 ЦК України регламентовано принцип непорушності права власності, відповідно до якого ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини 1 статті 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Згідно частини 1 статті 387 ЦК України власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним. Відповідно до статті 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це право, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до статті 388 цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. Аналіз вказаної норми (стаття 330 ЦК України) свідчить, що виникнення права власності у добросовісного набувача відбувається за таких умов: факт відчуження майна; майно відчужене особою, яка не мала на це права; відчужене майно придбав добросовісний набувач; відповідно до статті 388 ЦК України, майно, відчужене особою, яка не мала на це право, не може бути витребувано у добросовісного набувача. Приписами статті 388 ЦК України регламентовано правові засади витребування майна від добросовісного набувача. Частиною 1 наведеної статті визначено, що у випадку, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно: 1) було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння; 2) було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння; 3) вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом. Також, пунктом 21 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» (надалі - постанова Пленуму) роз`яснено, що у разі коли між особами відсутні договірні відносини або відносини, пов`язані із застосуванням наслідків недійсності правочину, спір про повернення майна власнику підлягає вирішенню за правилами статей 387, 388 ЦК України. Відповідно до п. 26 Постанови Пленуму роз`яснено, що відповідно до положень частини першої статті 388 ЦК України власник має право витребувати своє майно із чужого незаконного володіння незалежно від заперечення відповідача про те, що він є добросовісним набувачем, якщо доведе факт вибуття майна з його володіння чи володіння особи, якій він передав майно, не з їхньої волі. При цьому суди повинні мати на увазі, що власник має право витребувати майно у добросовісного набувача лише у випадках, вичерпний перелік яких наведено в частині першій статті 388 ЦК України. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі унеможливлює витребування майна від добросовісного набувача. Як судом встановлено 08 червня 2016 року ГО «Причал №193 «Ярмарочна» продала, а [PERSON] придбав у власність 26/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал №193, розташованої за адресою: [ADDRESS] . Проте, відчуження частки спірного нерухомого майна відбулось на підставі правовстановлюючого документу свідоцтва про право власності на нерухоме майно [NUMBER] , виданого за рішенням державного реєстратора Антоненко О.С. від 12.05.2015р., яке постановою Одеського окружного адміністративного суду від 08.06.2017р. по справі №815/1348/17 визнано протиправним та скасовано. Рішення суду набрало законної сили, а відтак, зібрані у справі докази дають підстави стверджувати, що ГО «Причал №193 «Ярмарочна» не мала достатніх правових підстав для відчуження 26/10000 часток на користь [PERSON] . Право власності на будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв. м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] зареєстровано на теперішній час за державою Україна в особі Міністерства інфраструктури України. Крім того, рішенням господарського суду Одеської області від 13.10.2017р. та постановою Одеського апеляційного господарського суду від 16.01.2018р. у справі №916/887/17 було встановлено, що об`єкти нерухомого майна, які розташовані за адресою: [ADDRESS] та адресою: [ADDRESS] , є тотожними. Однак Державі Україна в особі Міністерства інфраструктури України ніколи не належали об`єкти нерухомості саме за адресою: [ADDRESS] , а так само і 26/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал № 193, розташованої за адресою: [ADDRESS] , оскільки реєстрація права власності продавцем Громадською організацією Причал №193 «Ярмарочна» за даною адресою була здійснена незаконно. Позивач просить\~витребувати\~з\~незаконного володіння\~\~ [PERSON] \~на\~користь Держави\~Україна\~в\~особі \~Міністерства\~інфраструктури\~України нерухоме\~майно\~у\~вигляді 26/10000\~часток\~нежитлових\~будівель спортивно-човнової\~станції\~Причал\~№ 193,\~розташованих\~за\~адресою:\~ [ADDRESS] ,\~розташованих\~на\~земельній ділянці\~площею\~1,1443\~га,\~кадастровий\~номер\~земельної ділянки:\~5110137600:35:012:0006,\~які,\~як\~було\~встановлено,\~складається зз кімнати №162 у літ. «А» у складі приміщень: ІІ поверх 8 основне площею 8,4 кв.м, загальною площею 8,4 кв.м, основною площею 8,4 кв.м., та є складовою частиною об`єкту нерухомого майна - будівлі та споруди загальною площею 2331,2 кв.м., які розташовані за адресою: [ADDRESS] , що належать позивачу, а не за адресою: [ADDRESS] . Оскільки матеріали справи не містять відомостей про те, що [PERSON] під час укладання договору купівлі-продажу частки спірного майна знав та мав можливість знати, що ГО «Причал №193 «Ярмарочна» не мала права відчужувати спірну частку майна, тому, в силу ст.330 ЦК України, його слід вважати добросовісним набувачем спірного нерухомого майна. Разом з тим, приймаючи до уваги, що 26/10000 часток нежитлових будівель спортивно-човнової станції Причал №193, розташованої за адресою: [ADDRESS] є власністю позивача та таке майно вибуло з його володіння поза його волею, незаконним шляхом, що знайшло своє підтвердження під час розгляду справи, суд вважає, що є достатні правові підстави для його витребування на підставі п. 3 ч. 1 ст. 388 ЦК України, а так само і скасування рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень від 13 червня 2016 року з індексним номером 30021774, прийняте приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Зілковською К.Л. Враховуючи встановлене та вказані норми, пред`явлені позовні вимоги є обґрунтовані та підлягають задоволенню у повному обсязі. При цьому суд враховує, що з боку відповідачів суду не надано жодного належного та допустимого доказу, який би спростовував доводи, викладені позивачем. Що стосується вимоги представника відповідача про застосування строків позовної давності, то необхідно зазначити наступне. Під поняттям позовна давність, відповідно до ст. 256 ЦК України, розуміється строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу.\~ Слід підкреслити, що статтею 268 ЦК України передбачені вимоги, на які позовна давність не поширюється, однак вказаний перелік не є вичерпним, Законом можуть бути встановлені також інші вимоги.\~Як було встановлено судом, позивач є власником спірного майна і йому належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. У п. 36 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 07 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» судам роз`яснено, що за змістом ст. 391 ЦК України позовна давність не поширюється на вимоги власника чи іншого володільця про усунення перешкод у здійсненні ним права користування чи розпорядження своїм майном, що не пов`язані з позбавленням володіння, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. У зв`язку із цим тривалість порушення права не перешкоджає задоволенню такої вимоги судом. Отже, враховуючи те, що порушення прав власника є таким, що триває у часі, тому і відсутні підстави для застосування строку позовної давності. Згідно ст. 141 ЦПК України з [PERSON] на користь позивача слід стягнути понесені судові витрати у виді судового збору в розмірі 3842 грн.

Outcome: approved