Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом (з уточненнями), в якому просить припинити з 10 травня 2022 року стягнення з нього аліментів на підставі виконавчого листа №2-257/2011 виданого Олександрівським районним судом Кіровоградської області 16.05.2011 року та постанови про відкриття виконавчого провадження ВП №68783376 від 18.04.2022 державного виконавця відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) у розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , а також стягнути з відповідача вартість сплаченого судового збору 992,40 грн. та послуги адвоката в розмірі 1500 грн. В обгрунтування позову позивач вказав, що з нього на користь відповідача на підставі вищевказаного виконавчого листа та постанови про відкриття виконавчого провадження стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини від усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку, починаючи з 22.10.2020 року до повноліття сина, тобто до [INFO] . Він має заборгованість зі сплати аліментів, оскільки з заявою про примусове виконання рішення суду про стягнення аліментів відповідач повторно звернулася 11.04.2022 року. У відповідачки стосунки з сином не склалися. З 10.05.2022 року неповнолітній син [PERSON] проживає з ним, у них гарні стосунки, він самостійно несе витрати на утримання, виховання та розвиток сина. Відповідачка не приймає участі в утриманні сина, проте продовжує отримувати від нього аліменти на утримання сина. Відповідач притягувалася до адміністративної відповідальності за домашнє насильство відносно доньки, яка також з 2019 ркоу проживала з ним. На даний час донька повнолітня та проживає окремо, але він як батько продовжує їй допомагати. За рішенням Олександрівського районного суду в липні 2019 року він був звільнений від сплати аліментів на доньку, оскільки вона проживала з ним. А тому, вважає, що оскільки на даний час обставини змінились, син проживає з ним, тому відсутні підстави для подальшого стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на його утримання. Відповідачка не може отримувати аліменти на дитину, яка з нею не проживає. Вважає, що саме з 10.05.2022 року (саме з цієї дати син проживає з ним) необхідно припинити стягнення з нього аліментів на користь відповідачки на утримання сина [PERSON] , [INFO] . На підставі ст.273 СК України звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 19.08.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження (а.с.23-24). 06.09.2022 року відповідачкою подано відзив на позовну заяву, в якому вказала, що позов є передчасним і не підлягає задоволенню з врахуванням попередньої заборгованості позивача по аліментах та розглядом справи про стягнення пені за несплату аліментів. Вказала, що позивач має велику заборгованість зі сплати аліментів, а тому вона була вимушена звернутися до суду з позовом про стягнення пені за заборгованість по аліментах. Позивач з дня народження сина та за час його проживання з нею ніколи не цікавився як його матеріальним забезпеченням так і вихованням та розвитком. Бажаючи ухилитися від сплати аліментів на утримання сина, позивач переманив його на даний час до себе різними хитрощами та обіцянками. Маніпулюючи малолітньою дитиною, яка ще не усвідомлює в повній мірі для чого на даний час він потрібний батькові, позивач може в значній мірі погіршити інтереси їх сина як в питанні його виховання так і навчання, а особливо в підтриманні стану його здоров`я (а.с.36-38). Ухвалою Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 06.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті (а.с.51-52). Позивач у судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі з урахуванням уточнень та просив їх задовольнити. Пояснив, що на підставі виконавчого листа на користь відповідачки з нього стягуються аліменти на утримання сина. На даний час син проживає з ним, а тому просить суд звільнити його від сплати аліментів на користь відповідачки на утримання сина з 10.05.2022 року. В судових дебатах вказав, що відповідач за період червень-жовтень 2022 року отримала 17464 грн., половину з яких мала використати на потреби дитини, однак вказаного не зробила. На його зауваження щодо використання аліментів не за призначенням, відповідач лаялася нецензурною лайкою. Його заборгованість по аліментам ніяким чином не стосується поточних аліментів, які отримує відповідачка. Проживаючи з ним, син жодного разу не скаржився на біль у нирках. Перед початком навчального року під час проходження медогляду сину була видана довідка про те, що він здоровий. Представник відповідача у судовому засіданні позов не визнав з підстав, зазначених у відзиві на позов, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Позивач має заборгованість зі сплати аліментів. На даний час в суді розглядається позов про стягнення з нього пені за прострочення сплати аліментів. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що з півроку (з весни) син позивача проживає разом з ним. Сина позивача звати [PERSON] . Вона часто бачила дитину разом з батьком та його співмешканкою [PERSON] . Вона проживає поряд з позивачем та його співмешканкою. З часу, коли [PERSON] почав проживати з [PERSON] , бачила його сина. Скільки разів бачила дитину точно сказати не може. Вони проживають та спілкуються як одна сім`я, прогулюються разом. Також вона бачила хлопця з дівчатками Тоні, вони часто граються. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що близько 6 місяців бачить сина позивача. Вона проживає через дорогу від позивача. Дитина часто ходить по двору, допомагає протягом дня. Дитина проживає з батьком. Звати дитину [PERSON] , прізвища не знає. Позивач проживає поряд більше року, це його друга сім`я. Від шлюбу з [PERSON] (відповідачкою) позивач має доньку та сина. Доньці близько 18 років, десь навчається. Донька давно покинула матір та проживала з батьком, він її виховував. Якби батько був поганим, дитина б не пішла за ним. Син також покинув матір і прийшов до батька. Що донька що син хороші діти. Син ходить до Івангородської школи. Син позивача збирав полуницю, носив воду з криниці. Син позивача їй не жалівся на матір. На даний час дитина навчається дистанційно. Заслухавши пояснення учасників процесу та вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач є батьками неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.08.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем розірвано (а.с.44). Рішенням Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 16.05.2011 року стягнуто з [PERSON] аліменти у розмірі 1/3 частини з усіх видів дозодів відповідача, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 19.04.2011 року дня подачі заяви та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім в розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 30% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання [PERSON] , починаючи з 22.10.2020 року та до його повноліття, тобто до [INFO] (а.с.43). 18.04.2022 року державним виконавцем Олександрівського відділу державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Чабаненко А.А. винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №68783376 стосовно примусового виконання виконавчого листа №2-257/2011, виданого 16.05.2011 року Олександрівським районним судом Кіровоградської області про стягнення з [PERSON] аліментів у розмірі 1/4 частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання [PERSON] , починаючи з 22.10.2020 та до його повноліття, тобто до [INFO] (а.с.9-12). Відповідно до акту №37/02-47 від 29.06.2022 року [PERSON] дійсно з 10 травня 2022 року проживає і утримує за свої кошти сина - [PERSON] , 2009 р.н. за адресою: [ADDRESS] . Комісія прийшла до висновку, що потрібно переглянути питання виплати аліментів в зв`язку з проживанням сина з батьком (а.с.14). Відповідно до акту обстеження умов проживання від 15.07.2022 року встановлено, що [PERSON] та його син - [PERSON] проживають без реєстрації за адресою: [ADDRESS] . Для виховання, розвитку та проживання створені належні умови, у хлопчика окреме ліжко, письмовий стіл, забезпечений одягом та взуттям в повній мірі. Всі члени родини не заперечують, щоб в їхній сім`ї проживав [PERSON] . Провівши бесіду з хлопчиком, останній підтвердив, що не проживає з мамою з травня 2022 року (а.с.13). Відповідно до постанови Олександрівського районного суду Кіровоградської області від 23.01.2019 року [PERSON] визнано винною у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст.173-2 КУпАП, а саме: вчинення домашнього насильства відносно доньки [PERSON] (а.с.15). Відповідно до довідки виконавчого комітету Кам`янської міської ради від 26.07.2022 року №3274, [PERSON] разом з сином [PERSON] , [INFO] з 2020 року по теперішній час проживає по [ADDRESS] без реєстрації (а.с.39). Відповідно до інформації Комунального закладу «Кам`янський ліцей №1 Кам`янської міської ради Черкаської області» від 02.06.2022 №83/01-23 [PERSON] навчався у ліцеї півтора року; зарекомендував себе як старанний, дисциплінований, уважний учень. Мав навчальні досягнення високого та достатнього рівня. Мама [PERSON] завжди приділяла належну увагу вихованню сина, дбала про його навчання, успіхи та розвиток, постійно відвідувала батьківські збори, була активна в громадському житті класу, постійно опікувалася здоров`ям сина. Батько [PERSON] за півтора року навчання учня в даному класі, участі у навчанні та вихованні дитини не брав, жодного разу не цікавився успішністю, досягненнями, здоров`ям, поведінкою сина [PERSON] , не відвідував батьківські збори, не оплачував харчування сина, не брав участі в громадському житті класу (а.с.40). Відповідно до довідки №49 від 11.05.2022 року, виданої Олександрівською амбулаторією загальної практики сімейної медицини Комунального некомерційного підприємства «Олександрівський центр первинної медико-санітарної допомоги» [PERSON] знаходиться на «Д» обліку як часто хворіюча дитина на застудні захворювання з діагнозом: нефроптоз двусторонній І ст, сечо-сольовий діабед. Хронічний пієлонефрит. За станом здоров`я дитина потребує постійного амбулаторного лікування і материнського догляду (а.с.41). 01.09.2022 [PERSON] звернулася до Олександрівського районного суду Кіровоградської області з позовною заявою про стягнення з [PERSON] на її користь пені за прострочення сплати аліментів на сина [PERSON] за період з жовтня 2020 року по квітень 2022 року у розмірі 15511,11 грн. та витрат на правову допомогу адвоката в розмірі 5000 грн. (а.с.45-46). Відповідно до довідки №09-12/74 від 06.09.2022 року, виданої КЗ «Олександрівський ліцей №2» Олександрівської селищної ради Кіровоградської області, [PERSON] дійсно не навчається в даному закладі 2022-2023 н.р. (а.с.73). Відповідно до довідки від 15.09.2022 року №19.18/25/87, виданої Олександрівським відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), відносно [PERSON] 25.06.2019 р. було відкрито виконавче провадження за виконавчим листом №2-257/2011 від 16.05.2011 р. виданим Олександрівським районним судом про стягнення аліментів у розмірі 1/3 частини з усіх видів доходів відповідача але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на користь [PERSON] на утримання неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , сина [PERSON] , [INFO] , щомісячно, починаючи з 19.04.2011 року дня подачі заяви та до повноліття [PERSON] , тобто до [INFO] , а потім в розмірі ј частини з усіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно на утримання [PERSON] , починаючи з 22.10.2020 року та до повноліття, тобто до [INFO] . 10.04.2020 р. дане виконавче провадження було завершене згідно п.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження», за наданою до відділу заявою стягувача. Заборгованість по сплаті аліментів відсутня. 11.04.2022 року стягувачем виконавчий лист пред`явлено повторно на виконання до Олександрівського відділу державної виконавчої служби. 18.04.2022 року державним виконавцем відкрито виконавче провадження. Відрахування аліментів здійснюється з заробітної плати боржника (а.с.75). Відповідно до розрахунку від 15.09.2022 року №19.18-25/88, виданого Олександрівським відділом державної виконавчої служби у Кропивницькому районі Кіровоградської області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро), заборгованість [PERSON] станом на 01.09.2022 року складає 44982,34 грн. (а.с.77). Відповідно до довідки Олександрівської амбулаторії загальної практики сімейної медицини від 12.10.2022 року, [PERSON] , 2009 р.н. на момент огляду здоровий (а.с.76). Відповідно до ст. 3 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989 (яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789-XII від 27.02.1991 і набула чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1, 2 ст.27 вказаної Конвенції, держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Способи захисту сімейних прав та інтересів встановлені ч. 2 ст. 18 СК України, згідно з нормами якої способами захисту сімейних прав та інтересів зокрема є припинення правовідношення, а також його анулювання. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.1, 2 статті 179\~СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Неповнолітня дитина має право брати участь у розпорядженні аліментами, одержаними на її утримання. Отже, статтею 179\~СК України врегульовано питання права власності на аліменти, які отримуються на дитину одним із батьків та їх цільове призначення. Зокрема, передбачено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини і мають використовуватися за цільовим призначенням в інтересах дитини. Під цільовим призначенням при цьому потрібно розуміти витрати спрямовані на забезпечення потреб та інтересів дитини, зокрема потреби у харчуванні, лікуванні, одязі, гігієні, забезпечення речами, необхідними для розвитку і виховання дитини, реалізації її здібностей. Відповідно до ст.273 СК України, якщо матеріальний або сімейний стан особи, яка сплачує аліменти, чи особи, яка їх одержує, змінився, суд може за позовом будь-кого з них змінити встановлений розмір аліментів або звільнити від їх сплати. Суд може звільнити від сплати аліментів осіб, зазначених у статтях 267-271 цього Кодексу, за наявності інших обставин, що мають істотне значення. Відсутність імперативної заборони на припинення виплати аліментів, за положеннями ст. 273 СК України має на меті скасування їх присудження. З аналізу статтей вбачається, що припинення стягнення аліментів можливим є у тому випадку, коли одержувач аліментів, наприклад мати дитини не витрачає отримувані нею аліменти на дитину. У такому випадку відбувається припинення стягнення аліментів на ім`я одержувача аліментів - матері дитини. При цьому обов`язок батька - платника аліментів утримувати дитину не припиняється. Відтак, з урахуванням предмета даного спору (припинення стягнення аліментів на утримання дитини), однією з обставин, яка підлягає доказуванню у справі, є те, з ким саме з батьків проживає дитина на час звернення до суду з позовом і розгляду справи судом та ухвалення рішення по справі, зокрема з одержувачем аліментів чи з їх платником. При вирішенні цього спору суд також враховує правовий висновок Верховного Суду, викладений у постанові від 04 вересня 2019 року (справа № 711/8561/16-ц), відповідно до якого за своєю суттю аліменти - це кошти, покликані забезпечити дитину усім необхідним для повноцінного розвитку, тому вони можуть бути стягнуті лише на користь того з батьків хто проживає із дитиною та бере більш активну участь у її вихованні. У постанові Верховного Суду від 29.06.2022 року у справі № 596/826/21-ц (провадження № 61-3738св22) зазначається, що нарахування аліментів за період, коли дитина не проживала з матір`ю, суперечить цільовому призначенню аліментів, за рахунок яких утримується дитина. Відповідно до ч.1, 6 ст.81\~ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що дитина син [PERSON] , [INFO] , не проживає з матір`ю [PERSON] , на користь якої були стягнуті аліменти з позивача батька дитини шляхом видачі за рішенням суду виконавчого листа №2-257/2011, а проживає зі своїм батьком [PERSON] (позивачем у справі) та знаходиться на його утриманні, що не заперечувалося у судовому засіданні відповідачем, підтверджується матеріалами справи та поясненнями свідків. Отже, змінились обставини, що впливають на стягнення аліментів на користь відповідача. А стягнення з позивача [PERSON] аліментів на утримання дитини, за умови, що ця дитина проживає з ним та перебуває на його утриманні суперечить положенням ст.181 СК України, за якою аліменти на утримання дитини присуджуються за рішенням суду до стягнення з одного з батьків дитини на користь того з батьків, разом з яким проживає дитина та свідчить про порушення його майнових прав та інтересів, оскільки саме він має право розпоряджатися аліментами, які стягуються на утримання дитини, яка з 10 травня 2022 року проживає з ним. Межі здійснення цивільних прав визначені\~статтею 13 ЦК України. Згідно частин другої та третьої\~статті 13 ЦК України\~при здійсненні своїх прав особа зобов`язана утримуватися від дій, які могли б порушити права інших осіб. Не допускаються дії особи, що вчиняються з наміром завдати шкоди іншій особі, а також зловживання правом в інших формах. Відповідно ч. 4 ст. 273 ЦПК України, якщо після набрання рішенням суду законної сили, яким з відповідача присуджені періодичні платежі, зміняться обставини, що впливають на визначені розміри платежів, їх тривалість чи припинення, кожна сторона має право шляхом пред`явлення нового позову вимагати зміни розміру, строків платежів або звільнення від них. Припинення стягнення аліментів здійснюється за загальними принципами стягнення аліментів. Враховуючи загальні принципи регулювання сімейних відносин, способи захисту сімейних прав, те, що з 10 травня 2022 року дитина проживає з батьком, проте існує обов`язкове до виконання не скасоване рішення суду, яким з позивача на даний час стягуються аліменти на користь відповідачки на утримання сина, суд робить висновок про те, що позов є обгрунтованим та порушене право позивача підлягає захисту шляхом припинення стягнення з нього аліментів на користь відповідачки. Оскільки аліменти є поточними місячними платежами для поточного забезпечення потреб дитини, а також з метою необґрунтованого перерахування відповідачці аліментів за той період, коли дитина з нею не проживала і знаходилась у платника аліментів, то стягнення аліментів має бути припинено з моменту фактичного проживання дитини у позивача, тобто з 10.05.2022 року. Європейський суд з прав людини зазначав, що пункт перший\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року (далі - Конвенції) зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення у справі «Проніна проти України», від 18 липня 2006 року № 63566/00, § 23). Відповідно до ст. 133, 137, 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача необхідно стягнути понесені ним та документально підтверджені витрати на оплату судового збору\~в сумі\~992\~гривні 40\~копійок та\~витрати на професійну правничу допомогу в сумі 1500 гривень 00 копійок, а всього 2492 грн. 40 коп.

Outcome: approved