Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-29 00:00:00

04.08.2022 року позивач, [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача, [PERSON] про нарахування індексації, боргу, пені, штрафу, сплати аліментів, моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26.05.2011 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 850 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2019 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дочок за рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25.05.2011 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх в розмірі 1200 гривень на кожного, щомісячно, до досягненню дітьми повноліття. На виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно, з 26.11.2018 року перебуває виконавче провадження № 57784567 з примусового виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2011 № 2-875/2011про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 850 гривень щомісячно, до їх повноліття, починаючи з 02.12.2010 року. Посилається на те, що внаслідок систематичного невиконання відповідачем рішення суду про стягнення аліментів за період з 01.05.2012 року по 01.07.2022 роки за ним утворилася заборгованість по виплаті аліментів у сумі 75 000 гривень. Крім того, за період з 01.05.2012 року по 01.07.2022 роки сума неустойки становить 55 075 гривень. Відповідно до ст.184 СК України утворилася сума індексації приблизно 64 000 гривень та моральна шкода в сумі 87 000 гривень. Ухвалою Дарницького районного суду міста Києва від 07.09.2022 року відкрито провадження в даній цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Копію даної ухвали суду відповідачем з копією позовної заяви та доданими до неї документами отримано 03.10.2022 року, що підтверджується підписом на поштовому повідомленні про вручення. Згідно вимог ч.13 ст.7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Положеннямист.174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ч.8 ст.279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву, із викладенням заперечень проти неї. Позивачем до суду додаткових заяв, пояснень також подано не було. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Таким чином, розглянувши подані позивачем документи, з`ясувавши фактичні обставини, оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов висновку, що надані позивачем докази та повідомлені нею обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, є достатніми для прийняття рішення у справі в порядку спрощеного позовного провадження, як це передбачено ст. 279 ЦПК України. Суд у порядку спрощеного позовного провадження без виклику в судове засідання сторін, дослідивши письмові докази, наявні в матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач та відповідач перебували у зареєстрованому шлюбі від якого мають дітей: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Апеляційного суду Сумської області від 26.05.2011 з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання дітей [PERSON] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 850 гривень щомісячно до досягнення дітьми повноліття. Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 25.11.2019 року змінено розмір аліментів, які стягуються з [PERSON] на утримання неповнолітніх дочок: [PERSON] та [PERSON] , [INFO] за рішенням Апеляційного суду Сумської області від 25.05.2011 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітніх в розмірі 1200 гривень на кожного, щомісячно, до досягненню дітьми повноліття. З матеріалів справи вбачається, що на виконанні в Управлінні забезпечення примусового виконання рішень у Сумській області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції повторно, з 26.11.2018 року перебуває виконавче провадження № 57784567 з примусового виконання виконавчого листа Зарічного районного суду м. Суми від 11.07.2011 № 2-875/2011про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліментів на утримання дітей: доньки [PERSON] , [INFO] та доньки [PERSON] , [INFO] в розмірі 850 гривень щомісячно, до їх повноліття, починаючи з 02.12.2010 року. Відповідно до ч. 1 ст. 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Згідно ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення справи з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 263 ЦПК України регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Згідно вимог ст. ст. 76, 77, 79, 80 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Як роз`яснено в п.27 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 12 червня 2009 року за №2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції», виходячи з принципу процесуального рівноправ`я сторін та враховуючи обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається, необхідно в судовому засіданні дослідити кожний доказ, наданий сторонами на підтвердження своїх вимог або заперечень, який відповідає вимогам належності та допустимості доказів. Вирішальним фактором принципу змагальності сторін є обов`язок сторін у доказуванні, які користуються рівними правами щодо надання доказів, їх дослідження та доведення перед судом переконливості цих доказів. Якщо сторона не подала достатньо доказів для підтвердження певної обставини, суд робить висновок про її недоведеність. Так, підставою для стягнення з відповідача на користь позивача неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів позивачем подано до суду розрахунок заборгованості зі сплати аліментів від 16.06.2022 року Зарічного відділу державної виконавчої служби у м. Суми, відповідно до якого сукупний розмір заборгованості становить 4 975,96 гривень. Разом з тим, відповідно до ч. 13 ст. 71 Закону України «Про виконавче провадження» довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів видається органом державної виконавчої служби, приватним виконавцем на вимогу стягувача протягом трьох робочих днів у випадках, встановлених законом. Довідка про наявність заборгованості зі сплати аліментів дійсна протягом одного місяця з дня її видачі, тобто не є належним доказом у справі, а відтак не може бути прийнята судом, а тому підстав для задоволення позову в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] пені за прострочення сплати аліментів суд не вбачає. Вимоги позивача про стягнення з відповідача заборгованості по аліментам в розмірі 75 000 гривень, індексації в сумі 63 000 гривень задоволенню не підлягають, оскільки присуджені судом аліменти та нарахована індексація стягуються з відповідача державною виконавчою службою в порядку, передбаченому Законом України «Про виконавче провадження». З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку про те, що не підлягає задоволенню і решта заявлених позовних вимог - відшкодування моральної шкоди, оскільки такі вимоги є похідними та ґрунтуються на позовній вимозі про стягнення пені, у задоволенні якої, як вказано вище, судом відмовлено. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Прецедентна практика Європейського суду з прав людини виходить з того, що реалізуючи п. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод щодо доступності правосуддя та справедливого судового розгляду кожна держава-учасниця цієї Конвенції вправі встановлювати правила судової процедури, в тому числі й процесуальні заборони і обмеження, змістом яких є не допустити судовий процес у безладний рух. Враховуючи викладене, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність законних підстав для задоволення позовних вимог. Питання судових витрат вирішити у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed