Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

В липні 2022 року керівник Жовківської окружної прокуратури, яка діє в інтересах держави в особі Львівської міської ради Львівського району Львівської області звернулась в суд з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на стороні позивача: Комунальне некомерційне підприємство "Львівське територіальне медичне об`єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги" про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого від злочину. Позовні вимоги обґрунтовані тим що, ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.10.2021 року у справі №444/2938/21, яка набрала законної сили 20.10.2021 року, [PERSON] , обвинуваченого у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч. 1 ст.286 КК України, звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст. 46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим. Ухвалою суду встановлено, що 04 вересня 2021 року о 22 годині 35 хвилин [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер [NUMBER] та виїжджаючи ним на автодорогу «Тернопіль-Львів-Рава-Руська», на ділянці дороги між м. Рава- Руська та пунктом пропуску «Рава-Руська-Гребенне», грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (підпункт «б» та «д»); та 10.1; Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що він під час виїзду на смуги руху до м. Рава-Руська, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам, не надав дорогу автомобілю марки «Fiat Ducato», реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по лівій смузі руху до м. Рава-Руська, виїхав на його смугу руху, на якій без причин технічного характеру допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] , пасажир автомобіля марки «Citroen Jumper», реєстраційний номер [NUMBER] , [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: перелом тіла ключиці з інтерпозицією і зміщенням уламків, перелом другого ребра справа, струс головного мозку, забій в області лівого кульшового суглобу і стегна, які утворитись від дії тупого предмету, котрим могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за механізму удару під час дорожньо-транспортної пригоди 04.09.2021 року, які відносяться до ушкоджень середньої тяжкості. Під час судового засідання обвинувачений [PERSON] звернувся до суду з клопотанням про закриття кримінального провадження на підставі ст. 46 КК України, оскільки добровільно відшкодував потерпілій завдані злочином збитки та примирився з нею. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12.10.2021 року [PERSON] звільнено від кримінальної відповідальності на підставі ст.46 КК України у зв`язку з примиренням з потерпілим та закрито кримінальне провадження №12021141400000052 від 05.09.2021 року. Як вбачається з листа №22-05вих-1250 від 03.03.2022 року Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», потерпіла [PERSON] перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні №1 Центру хірургії з 05.09.2021-20.09.2021 року з діагнозом: важка поєднана травма. Перелом тіла ключиці з інтерпозицією і зміщенням уламків та другого ребра справа. Струс головного мозку. Забій в області лівого кульшового суглобу та стегна. При цьому, загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 8560 грн. 38 коп. та на день пред`явлення позову [PERSON] не відшкодована. Згідно з п.1.2. Статуту Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої допомоги» (надалі Статут), підприємство створене відповідно до рішення Львівської міської ради «Про концепцію розвитку галузі охорони здоров`я на території Львівської міської територіальної громади» від 17.06.2021 №907 Закону України Про місцеве самоврядування в Україні» шляхом злиття та реорганізації Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова», Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», Комунального некомерційного підприємства «8-ма клінічна лікарня м Львова» у Комунальне некомерційне підприємство «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги». Відповідно до п.1.3, п.1.4 Статуту, Підприємство є правонаступником усього майна, всіх майнових та немайнових прав та обов`язків Комунального некомерційного підприємства «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м. Львова», Комунального некомерційного підприємства «8-ма міська клінічна лікарня м. Львова», Комунального некомерційного підприємства «Міська дитяча клінічна лікарня м. Львова». Підприємство створене на базі майна власності Львівської міської ради. Згідно з п.1.5 Статуту, Засновником (власником) підприємства є Львівська міська рада. Таким чином, внаслідок вчиненого злочину заподіяно матеріальну шкоду закладу охорони здоров`я, що перебуває у власності позивача - Львівської міської ради. Як встановлено Жовківською окружною прокуратурою, ні в ході досудового розслідування, ні під час судового провадження в Жовківському районному суді Львівської області, ні після винесення ухвали суду ані після того як було скеровано відповідного листа окружною прокуратурою, як КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» так і Львівською міською радою не вжито жодних заходів, в тому числі представницького характеру, щодо стягнення затрачених коштів на лікування [PERSON] в сумі 8560 грн. 38 коп., що свідчить про неналежне здійснення ними захисту інтересів держави. З огляду на те, що КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» відноситься до установ комунальної власності, а кошти, які надаються на лікування хворих, надходять із місцевого бюджету, Жовківська окружна прокуратура вважає за необхідне звернутися із позовом в інтересах держави в особі Львівської міської ради про відшкодування витрат, понесених закладом охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинних дій. У зв`язку з наведеним позивач просить стягнути з [PERSON] на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету, понесені КНП «Львівське територіальне медичне об`єднання Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги» витрати на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] від злочину в сумі 8560 грн. 38 коп. та стягнути судовий збір. Ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 08.08.2022 року у даній відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду з повідомленням (викликом) сторін у справі на 31.08.2022 року (арк. спр. 38-39). 31.08.2022 року у зв`язку з відсутністю відомостей про повідомлення відповідача належним чином та його неявкою в судове засідання, розгляд справи відкладено на 03.10.2022 року (арк. спр. 52-53). 03.10.2022 року дану справу знято з розгляду, та відкладено розгляд справи на 31.10.2022 року. Відповідач [PERSON] в жодне судове засідання не з`явився, хоча про дату, час та місце проведення такого повідомлявся належним чином за зареєстрованою адресою місця проживання, що підтверджується рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення (арк. спр. 68-69), від нього не надходило на адресу суду жодних клопотань, відзиву на позовну заяву, у зв`язку із чим, враховуючи згоду позивача, суд проводить заочний розгляд справи (в порядку, встановленому ст. 280 ЦПК України). Прокурор Басараб І.І. в судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі, просила позов задовольнити з підстав наведених в такому. Заслухавши пояснення прокурора, дослідивши матеріали справи та перевіривши їх доказами, а відтак, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд дійшов наступного висновку. Згідно із ч. 1 ст. 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Статтею 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Стаття 82 ЦПК України встановлює підстави звільнення від доказування. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Як встановлено з матеріалів справи, ухвалою Жовківського районного суду Львівської області від 12 жовтня 2021 року звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності за ч.1 ст.286 КК України, а кримінальне провадження про обвинувачення [PERSON] у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України закрити у зв`язку з примиренням обвинуваченого з потерпілою на підставі ст.46 КК України (арк. спр. 35-36). Ухвала набрала законної сили 20.10.2021 року. У цій справі судом встановлено, що обвинувачений [PERSON] , керуючи автомобілем марки «Citroen Jumper» реєстраційний номер [NUMBER] та виїжджаючи ним на автодорогу «Тернопіль-Львів-Рава-Руська», на ділянці дороги між м. Рава-Руська та пунктом пропуску «Рава-Руська-Гребенне», грубо порушив вимоги п.п. 1.5; 2.3 (підпункт «б» та «д»); та 10.1; Правил дорожнього руху України, які виразились в тому, що обвинувачений [PERSON] під час виїзду на смуги руху до м. Рава-Руська, проявив неуважність до дорожньої обстановки та її зміни, не врахував дорожню обстановку і стан керованого ним транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух і безпечно керувати ним, не переконався що це буде безпечно і не створить перешкоди іншим учасникам, не надав дорогу автомобілю марки «Fiat Ducato» реєстраційний номер [NUMBER] , який рухався по лівій смузі руху до м. Рава-Руська, виїхав на його смугу руху, на якій без причин технічного характеру допустив зіткнення з вказаним автомобілем. Внаслідок порушення Правил дорожнього руху України водієм [PERSON] , пасажир автомобіля марки «Citroen Jumper» реєстраційний номер [NUMBER] , потерпіла [PERSON] отримала наступні тілесні ушкодження: перелом тіла ключиці з інтерпозицією і зміщенням уламків, перелом другого ребра справа, струс головного мозку, забій в області лівого кульшового суглобу і стегна, які утворитись від дії тупого предмету, котрим могли бути виступаючі частини салону автомобіля, за механізму удару під час дорожньо-транспортної пригоди 04 вересня 2021 року, які відносяться до ушкодження середньої важкості по ознаці тривалого розладу здоров`я. В п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 12 від 23.12.2005 року «Про практику застосування судами України законодавства про звільнення особи від кримінальної відповідальності» передбачено, що звільнення від кримінальної відповідальності - це врегульована кримінальним і кримінально-процесуальним законодавством відмова держави в особі компетентних органів від засудження особи, яка вчинила злочин, від застосування до неї кримінально-правових засобів примусового характеру. За своїм змістом, звільнення від кримінальної відповідальності характеризується трьома моментами: 1) не відбувається державний осуд особи, яка вчинила злочин (обвинувальний вирок суду не постановляється); 2) до винного не застосовується покарання; 3) через відсутність обвинувального вироку звільнена від кримінальної відповідальності особа вважається такою, що не має судимості. Разом з тим, звільнення від кримінальної відповідальності в контексті розглядуваного правового інституту не свідчить про виправдання особи, про визнання її невинною у вчиненні злочину, а тому вказана підстава звільнення від кримінальної відповідальності визнається нереабілітуючою. Відповідно до ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Відповідно до ч. 3 ст. 1206 ЦК України, якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, спільній власності територіальних громад, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету, за рахунок якого таке лікування фінансувалося. Якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, який за відповідні надані медичні послуги отримує кошти згідно з договором про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, такі кошти зараховуються до Державного бюджету України. Відповідно до п. 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 07.07.1995 року №11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» судам слід мати на увазі, що питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 545 від 16 липня 1993 року. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебуває на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка-розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. Витрачені на стаціонарне лікування кошти підлягають відшкодуванню у повному обсязі. У п.2 Постанови Кабінету Міністрів України №545 від 16.07.1993 «Про порядок обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання» передбачено, що сума коштів, яка підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, виходячи з кількості ліжко-днів, проведених ним в стаціонарі та вартості витрат на його лікування в день. Кількість ліжко-днів визначається на підставі медичної картки стаціонарного хворого (форма 003(у) або інших документів, які підтверджують дати госпіталізації та виписки хворого із стаціонара лікувального закладу. Визначення суми витрат на лікування потерпілого за один ліжко-день провадиться виходячи з фактичної кількості ліжко-днів і загальної суми фактичних витрат за місяць (в якому проводилось лікування) на утримання лікувального закладу, за винятком витрат на капітальні вкладення, капітальний ремонт і придбання інвентаря та обладнання. Згідно з п.4 вищезазначеного Порядку, стягнені в установленому порядку кошти залежно від джерела фінансування закладу охорони здоров`я, у якому перебував на стаціонарному лікуванні потерпілий, зараховуються до відповідного бюджету або на користь юридичної особи (відомства), якій належить заклад охорони здоров`я. Отже, звільнення [PERSON] від кримінальної відповідальності у зв`язку із примиренням з потерпілою не звільняє останнього від відшкодування витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування особи, потерпілої від вчиненого ним кримінального правопорушення. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 89 Бюджетного Кодексу України до видатків, що здійснюються з бюджетів міст республіканського Автономної Республіки Крим та обласного значення, районних бюджетів, бюджетів об`єднаних територіальних громад, що створюються згідно із законом та перспективним планом формування територій громад, належать, окрім іншого, видатки на охорону здоров`я. Із з листа від 03.03.2022 року Комунального некомерційного підприємства «Львівське територіальне медичне об`єднання «Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги», потерпіла [PERSON] , 1982 р.н., перебувала на стаціонарному лікуванні у відділенні №1 Центру хірургії з 05.09.2021-20.09.2021 року з діагнозом: важка поєднана травма. Перелом тіла ключиці з інтерпозицією і зміщенням уламків та другого ребра справа. Струс головного мозку. Забій в області лівого кульшового суглобу та стегна. Витрати на стаціонарне лікування потерпілої не відшкодовувалися (арк. спр. 14). Відповідно до Довідки №6 від 18 лютого 2022 року, загальна сума затрачених коштів на лікування [PERSON] становить 8560 грн. 38 коп. (арк. спр. 15-16). Підставою представництва у суді інтересів держави є наявність порушень або загрози порушень інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу (ч.2 ст. 23 Закону України «Про прокуратуру»). Відповідно до ч.3 ст.56 ЦПК України у визначених законом випадках прокурор звертається до суду з позовною заявою, бере участь у розгляді справ за його позовами, а також може вступити за своєю ініціативою у справу, провадження у якій відкрито за позовом іншої особи, до початку розгляду справи по суті, подає апеляційну, касаційну скаргу, заяву про перегляд судового рішення за нововиявленими або виключними обставинами. Згідно із листом Львівської міської ради від 06.04.2022 року, Комунальне некомерційне підприємство "Львівське територіальне медичне об`єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги" було створено на підставі ухвали Львівської міської ради від 17.06.2021 року №907 №Про концепцію розвитку галузі охорони здоров`я на території Львівської міської територіальної громади. Львівська міська рада не зверталася до суду щодо стягнення з [PERSON] , який вчинив кримінальне правопорушення затрачених коштів на лікування потерпілої [PERSON] (арк. спр. 17). Відповідно до ч. 3 ст.128 КПК України, на прокурора покладено обов`язок пред`являти цивільний позов в інтересах держави про відшкодування заподіяної кримінальним правопорушенням шкоди. У зв`язку з наведеним суд, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, , дійшов висновку про обґрунтованість позову та наявність підстав для його задоволення, шляхом стягнення з [PERSON] на користь Львівської міської ради до місцевого бюджету витрат КНП "Львівське територіальне медичне об`єднання "Багатопрофільна клінічна лікарня інтенсивних методів лікування та швидкої медичної допомоги" витрат на стаціонарне лікування потерпілої [PERSON] в сумі 8560 грн. 38 коп. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як встановлено з матеріалів справи, позивачем було сплачено судовий збір у сумі 2481 грн. 00 коп., а тому, на підставі ч.1 ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача 2481 грн. 00 коп. судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову.

Outcome: approved