Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з цим позовом, мотивуючи його тим, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані та проживали [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , який помер [INFO] , [PERSON] , яка померла [INFO] , та [PERSON] . Після смерті [PERSON] спадщину прийняли дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , після смерті [PERSON] - дочка [PERSON] , а після смерті [PERSON] - дочка [PERSON] . Нотаріус відмовив [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину на частини зазначеного житлового будинку, які належали [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] зверталася до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, 1/4 частину зазначеного житлового будинку, але отримала відмову. [PERSON] просила суд визнати за нею право власності на: - 1/8 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , який помер [INFO] ; - 5/8 частини житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] ; - 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] з господарськими будівлями і спорудами, як членом колишнього колгоспного двору. У судове засідання позивач та її представник - адвокат Яременко М.М. не з`явилися, представник подав до суду заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги підтримує у повному обсязі, просив їх задовольнити, розгляд справи проводити без його участі та участі позивача. У судове засідання представник Носівської міської ради Чернігівської області не з`явився, подав до суду заяву, в якій зазначив, що міська рада визнає позовні вимоги, не заперечує проти задоволення позову, просив розгляд справи проводити без участі їх представника. Суд вважає за можливе провести розгляд справи у відсутності учасників справи за наявними у справі доказами, оскільки в даному випадку відсутні підстави, передбачені ст. 223 ЦПК України, для його відкладення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши і дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. У судовому засіданні встановлено, що житловий будинок [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору, станом на 15 квітня 1991 року в ньому були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується матеріалами справи (а.с. 18; 21). Відповідно до п. 6 постанови Пленуму ВСУ № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. За таких обставин [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] належало по 1/4 частині житлового будинку [ADDRESS] , як членам колишнього колгоспного двору. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 11). Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування» відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після його смерті прийняли дружина [PERSON] та дочка [PERSON] , як спадкоємці першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 10; 15; 16; 62; 74-77). Таким чином, [PERSON] та [PERSON] у рівних частинах (по 1/8 частині кожен) успадкували після смерті [PERSON] належну йому 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 12). У судовому засіданні встановлено, що [PERSON] за життя заповіту не складав, спадкова справа після його смерті не заводилася, в силу п. 1 ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після його смерті прийняла дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 14; 15; 61). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належну йому 1/4 частину житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 13). У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складала, спадщину після її смерті прийняла дочка [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом, що підтверджується копією спадкової справи № 32/2016 до майна померлої [PERSON] (а.с. 50-60). Таким чином, [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] належні їй 5/8 частин житлового будинку [ADDRESS] . Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. У судовому засіданні встановлено, що позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на частини зазначеного житлового будинку, які належали [PERSON] , що підтверджується копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 102/02-31 від 9 липня 2021 року (а.с. 27). Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У судовому засіданні встановлено, що позивач зверталася до державного реєстратора з метою реєстрації за собою права власності на належну їй, як члену колишнього колгоспного двору, частину житлового будинку [ADDRESS] , але їй було відмовлено у зв`язку із тим, що державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві спільної сумісної власності на нерухоме майно колгоспного двору, що підтверджується матеріалами справи (а.с. 28). З матеріалів справи вбачається, що на житловий будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація, що підтверджується її копією (а.с. 22-24). Проаналізувавши докази по справі в їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню у повному обсязі. Ураховуючи те, що відповідач не вчинив жодних дій, які б порушували права позивача, судові витрати по сплаті судового збору необхідно покласти за рахунок позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved