Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

19.08.2022 року до Калинівського районного суду Вінницької області звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому з урахуванням уточнення позовних вимог просив скасувати запис у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо типу обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 5394469; зареєстровано: 30.07.2007 17:19:34 за № 5394469 реєстратором: Калинівська державна нотаріальна контора, 22400, Вінницька обл., Калинівський р., м.Калинівка, вул.Вадима Нестерчука, 39, (04333) 4-10-23; підстава обтяження: не вказано, б/н, Він. облконтора стройбанка; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 2376931VINNITSA21, Архівна дата: 16.10.2001, Дата виникнення: 29.04.1985, № реєстра: 4, внутр. № 0201Е0312BF2222E2F50. В обґрунтування цієї вимоги зазначив, що відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 17.01.2022 року нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. в реєстрі № 4, він є власником житлового будинку та присадибної земельної ділянки, розташованих за адресою: [ADDRESS] , які успадкував після смерті своєї матері [PERSON] . Однак, при видачі свідоцтва було виявлено, що в Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, міститься заборона (архівний запис) за вищевказаною адресою, яка була накладена на майно його батька [PERSON] , померлого [INFO] , спадщину після смерті якого прийняла та оформила його мати [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, посвідченим 05.01.1997 року нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори. Кредит, який брався на придбання майна був погашений, однак накладена на нього заборона не була скасована. Наявною забороною порушуються його права, як спадкоємця, оскільки він позбавлений можливості розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд, а тому вимушений звернутися до суду із вказаним позовом. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.08.2022 року, вказану позовну заяву передано на розгляд судді Сєліну Є.В., який своєю ухвалою від 19.08.2022 року, відкрив за нею провадження за правилами загального позовного провадження. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надавши письмову заяву, згідно якої просить уточнені позовні вимоги задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Відповідач уповноважений представник Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області в судове засідання не з`явився. Завідуюча ВАСИЛИШИНА Л. згідно листа за вих.№ 399 від 22.09.2022 року, просить розглянути справу за відсутності представника нотаріальної контори, позовні вимоги підтримує, проти них не заперечує. Відповідно до частини 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступних висновків. Судом установлено такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [INFO] в місті Калинівка Калинівського району Вінницької області помер [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим повторно 09 серпня 2022 року Калинівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький). Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом серії ААВ № 005792, посвідченого 25 січня 1997 року державним нотаріусом Козятинської державної нотаріальної контори Вінницької області Палагутіної В.О. за реєстровим № 25, та зареєстрованого 22 січня 1999 року у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації в реєстровій книзі № 5 за реєстром № 816, спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] , є його дружина [PERSON] . Спадкове майно, на яке видано це свідоцтво, складається з цілого жилого будинку [ADDRESS] , який належав померлому на підставі договору купівлі-продажу, посвідченого 29 травня 1968 року Калинівською державною нотаріальною конторою за реєстром № 486, зареєстрованого у Вінницькому обласному об`єднаному бюро технічної інвентаризації 02 січня 1969 року за реєстром № 5/816. Відповідно до свідоцтва про право на спадщину за законом серії НРР № 059405, посвідченого 17 січня 2021 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. та зареєстрованого в реєстрі за № 4, спадкоємцем майна [PERSON] , яка померла [INFO] , є її син [PERSON] . Спадщина, на яку видано це свідоцтво, складається з земельної ділянки площею 0,0728га. в межах згідно з планом, що розташована за адресою: [ADDRESS] , з цільовим призначенням для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 0521610100:01:060:0035, яка належала померлій на праві власності згідно Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯА № 922060, виданого на підставі рішення 18-ої сесії 4-го скликання Калинівської міської ради Вінницької області від 26 квітня 2005 року, зареєстрованого у Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010510100074 від 06 грудня 2005 року. Як свідчить інформаційна довідка з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №306804538 від 08 серпня 2022 року, [PERSON] успадкував після смерті своєї матері [PERSON] також житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину, посвідченого 17 січня 2022 року державним нотаріусом Калинівської державної нотаріальної контори Вінницької області Василишиною Л.В. Під час вчинення вказаних нотаріальних дій, заявнику стало відомо про наявність запису у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо типу обтяження: заборона (архівний запис); реєстраційний номер обтяження: 5394469; зареєстровано: 30.07.2007 17:19:34 за № 5394469 реєстратором: Калинівська державна нотаріальна контора, 22400, Вінницька обл., Калинівський р., м.Калинівка, вул.Вадима Нестерчука, 39, (04333) 4-10-23; підстава обтяження: не вказано, б/н, Він. облконтора стройбанка; об`єкт обтяження: невизначено, адреса: [ADDRESS] ; власник: [PERSON] , Причина відсутності коду: архівний запис; додаткові дані: Архівний номер: 2376931VINNITSA21, Архівна дата: 16.10.2001, Дата виникнення: 29.04.1985, № реєстра: 4, внутр. № 0201Е0312BF2222E2F50 який порушує його права, оскільки він позбавлений можливості розпорядитися належним йому майном на власний розсуд. Доводи позивача щодо погашення кредиту, у зв`язку з яким до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна були внесені відомості про заборону на нерухоме майно його померлого батька [PERSON] , не спростовані в передбаченому законом порядку належними доказами. Пунктом 2 Інструкції про вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої\~наказом Міністерства\~юстиції України\~№ 20/5\~від 03\~березня 2004\~року визначено, що нотаріуси вчиняють такі нотаріальні дії, як накладення та зняття заборони щодо відчуження нерухомого майна (майнових прав на нерухоме майно) і транспортних засобів, що підлягають державній реєстрації. Відповідно до\~статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин, тобто на момент реєстрації заборони відчуження 30 липня 2007 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень (далі - державна реєстрація прав) - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Обмеження речових прав на нерухоме майно (обтяження нерухомого майна) - обмеження або заборона розпорядження нерухомим майном, установлена відповідно до правочину (договору), закону або актів органів державної влади, місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих у межах повноважень, визначених законом. Згідно пункту 3 частини 1\~статті 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»,\~обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права на нерухоме майно, що знаходиться на території України, фізичних та юридичних осіб, держави, територіальних громад, іноземців та осіб без громадянства, іноземних юридичних осіб, міжнародних організацій, іноземних держав, зокрема, обмеження речових прав. Статтею 23 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~регулюється порядок проведення державної реєстрації обмежень речових прав на нерухоме майно. Зокрема, державна реєстрація обмежень речових прав на нерухоме майно проводиться органом державної реєстрації прав на підставі: договору застави (іпотеки) нерухомого майна; ухвали суду про забезпечення позову; рішення суду про звернення стягнення на нерухоме майно; рішення суду про визнання власника нерухомого майна банкрутом; постанови органів досудового слідства, державного виконавця про накладення арешту на нерухоме майно; накладення заборони на відчуження нерухомого майна нотаріусом; накладення заборони на відчуження нерухомого майна посадовою особою виконавчого комітету сільської, селищної, міської ради в населених пунктах, де немає нотаріусів; інших актів органів державної влади чи місцевого самоврядування, їх посадових осіб, прийнятих відповідно до закону. Державна реєстрація обмежень речових прав проводиться в день отримання відповідних документів місцевим органом державної реєстрації прав. Датою і часом державної реєстрації обмежень вважається дата і час обліку заяви в місцевому органі державної реєстрації прав. Документи щодо обмеження речових прав надаються особами, на користь яких встановлено обмеження, якщо інше не передбачено договором або законом. Державна реєстрація обмежень щодо нерухомого майна, право власності на яке не зареєстровано, проводиться одночасно з державною реєстрацією права власності на цей об`єкт нерухомого майна. Власник нерухомого майна зобов`язаний у цьому випадку подати заяву про державну реєстрацію права власності на такий об`єкт відповідно до цього\~Закону. У частині 3\~статті 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень»\~у чинній редакції йдеться про те, що у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом «а» пункту 2 частини шостої статті 37\~цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього\~Закону. Нормами частини 1\~статті 37 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав та їх обтяжень»\~передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації прав можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України, його територіальних органів або до суду. Частиною першою\~статті 4 ЦПК України\~передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Особа, права якої порушено, може скористатись не будь-яким, а конкретним способом захисту свого права. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на порушника. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (частина 1\~статті 13 ЦПК України). Надаючи правову оцінку належності обраного позивачем способу захисту, слід зважати й на його ефективність з точки зору\~статті 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. У § 145 рішення від 15 листопада 1996 року у справі «Chahal v. the United Kingdom» (заява № 22414/93, [1996] ECHR 54) Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові способи для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Таким чином, суть цієї статті зводиться до вимоги надати особі такі способи правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, ЄСПЛ указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю способів, що передбачаються національним правом. Статтею 13 Конвенції гарантується доступність на національному рівні засобу захисту, здатного втілити в життя сутність прав та свобод за Конвенцією, у якому б вигляді вони не забезпечувались у національній правовій системі. Таким чином, стаття 13 вимагає, щоб норми національного правового засобу стосувалися сутності «небезпідставної заяви» за Конвенцією та надавали відповідне відшкодування, хоча Держави-учасниці мають певну свободу розсуду щодо способу, у який вони виконують свої зобов`язання за цим положенням Конвенції. Зміст зобов`язань за статтею 13 також залежить від характеру скарги заявника за Конвенцією. Тим не менше, засіб захисту, що вимагається статтею 13, має бути «ефективним» як у законі, так і на практиці, зокрема у тому сенсі, щоб його використання не було ускладнене діями або недоглядом органів влади відповідної держави (§ 75 рішення ЄСПЛ у справі «Афанасьєв проти України» від 05 квітня 2005 року (заява № 38722/02)). Іншими словами, ефективний спосіб захисту повинен забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Враховуючи встановлені судом обставини справи, суд вважає, що права позивача [PERSON] як спадкоємця першої черги за законом після смерті матері [PERSON] , померлої [INFO] , є порушеними, а тому вони підлягають судовому захисту шляхом скасування запису про обтяження вказаного нерухомого майна у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна. Виходячи із викладеного,

Outcome: approved