Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Представник позивача звернувся до Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області із позовною заявою до відповідачів [PERSON] та [PERSON] про позбавлення їх батьківських прав відносно її дитини - доньки [PERSON] , [INFO] . У судовому засіданні представник позивача повністю підтримала позов з-підстав викладених у ній та просила суд задовольнити їх вимоги у повному обсязі та позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх доньки. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні заперечувала проти позовних вимог, вважаючи їх безпідставними та необґрунтованими, тому просила суд відмовити у їх задоволенні. Відповідач [PERSON] про дату та час судового засідання був повідомлений належним чином, в порядку, передбаченому ч. 1 ст. 130 ЦПК України. У судове засідання особисто не з`явився та свого представника не направив, про причини неявки не повідомив, правом на подачу відзиву на позовну заяву не скористався. Будь-які заяви чи клопотання від відповідача до суду не надходили, тому суд вважає за можливе розглядати справу за його відсутності на підставі доказів наявних в матеріалах справи. Представник третьої особи КЗ «Центр соціальної підтримки дітей та сімей «Добре вдома» Дніпропетровської обласної ради у судовому засіданні зазначив про обґрунтованість та доцільність пред`явленого позову, тому просив суд задовольнити його у повному обсязі та позбавити відповідачів батьківських прав відносно її доньки, що буде повністю відповідати інтересам дитини. Дослідивши матеріали справи, оцінивши надані сторонами докази та наведені ними виводи, суд дійшов до наступного висновку. Так, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених ст. 82 ЦПК. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ст. 81 ЦПК України). Відповідно до ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Обставини, визнані судом загальновідомими, не потребують доказування. У судовому засіданні встановлено, що 09 червня 2021 року Комісія з захисту прав дітей виконавчого комітету Слобожанської селищної ради розглянула клопотання КЗ «Центр соціальної підтримки для дітей та сімей «Добре вдома» Дніпропетровської обласної ради щодо позбавлення [PERSON] , 1988 року народження та [PERSON] , 1993 року народження батьківських прав відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , 2013 року народження. Так, з 24 грудня 2020 року за заявою батька, та направленням служби у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації № 326-НЦ у відділенні «Термінове влаштування дітей» на повному державному утриманні перебуває дитина, [PERSON] , [INFO] (свідоцтво про народження серія [NUMBER] видане Дніпровським відділом державної реєстрації Актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області 26 березня 2019 року). Крім того встановлено, що відповідач [PERSON] разом із донькою мешкали на території Слобожанської селищної ради Дніпровського району за адресою: [ADDRESS] . У свою чергу, відповідачка [PERSON] , проживає окремо у м. Дніпрі та вихованням доньки жодним чином не займається. Разом з тим, як вбачається з матеріалів справи та встановлено судом, що родина [PERSON] систематично потрапляла в поле зору соціальних працівників та перебували на обліку сімей, що опинились в складних життєвих обставинах у період з 2013 року по грудень 2020 року. Після чого, 22 січня 2021 року на засіданні мультидисциплінарної команди з батьком, [PERSON] , було складено план роботи на період з 24 січня 2021 року по 24 березня 2021 року, згідно якого чоловік повинен був пройти, кодування від алкогольної залежності та надати довідки, отримати консультацію у нотаріуса, підключити електроенергію у квартирі, приватизувати квартиру або розглянути питання про право користування квартирою, оформити документи на спадщину, пройти флюорографію та надати відповідну довідку. Проте батько, [PERSON] , не створив належних умов для безпечного проживання малолітньої дитини. Також встанолено, що мати, [PERSON] , була запрошена на засідання мультидисциплінарної команди 22 січня 2021 року, на яке не з`явилася. Після чого 19 березня 2021 року жінка з`явилася на друге засідання мультидисциплінарної команди, під час якого, їй було запропоновано надати необхідні документи для можливості забрати дитину, однак на даний час відповідачка не вчинила жодних дій та не надала документів, які свідчитимуть про можливість проживання дитини з нею. Така пасивна поведінка відповідачки надає законні підстави суду дійти до висновку про наявність безвідповідального ставлення до долі дитини та про відсутність бажання забрати доньку до себе в родину. У свою чергу, термін перебування дитини у відділенні «Термінове влаштування дітей» закладу, за заявою батька, закінчився 24 березня 2021 року, але ні батько, [PERSON] , ні матір, [PERSON] , дитину з центру «Добре вдома» не забрали, також не звернулися до служби у справах дітей Дніпровської райдержадміністрації та служби у справах дітей Слобожанської селищної ради із відповідними заявами про бажання забрати дитину та не надали жодних довідок та документів, які надали б можливість повернути дитину додому. Крім того, судом встановлено, що починаючи з 2019 року мати не проживає разом із донькою, участі у її вихованні не приймає, матеріально не піклується про дитину. Відповідно до листа управління служби у справах дітей Соборного району м. Дніпро, відповідачкою [PERSON] не створені умови для проживання дитини, будинок перебуває в аварійному стані, потребує капітального ремонту, в одній із кімнат є велика тріщина стіни, через, яку видно вулицю. В будинку відсутнє газо-, водо-, електропостачання. За період перебування [PERSON] у КЗ «Центр надання соціальних послуг для дітей та сімей «Добре вдома» батько [PERSON] також не створив належні умови для проживання дитини. Зважаючи на такі обставини та враховуючи інтереси дитини, Комісією з захисту прав дітей при виконавчому комітеті Слобожанської селищної ради від 09.06.2021 року було складено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [PERSON] відносно їх малолітньої доньки [PERSON] . Після чого, Рішенням виконавчого комітету Слобожанської селищної ради від 16.06.2021 року №320 було затверджено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] ,1989 р.н. та [PERSON] , 1993 р.н. відносно їх малолітньої доньки [PERSON] , 2013 р.н. Так, Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Відповідно до п. 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 20 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» (далі - Постанова) позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як свідоме нехтування матір`ю та батьком своїми батьківськими обов`язками. Відповідно до ст. 51 Конституції України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Згідно зі ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно зі ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 р. № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Разом з тим, згідно ст.3 Сімейного кодексу (далі - СК) України, сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Сім`я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Згідно ст.6 СК України, правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Згідно зі ст.7 СК України, регулювання сімейних відносин здійснюється з урахуванням права на таємницю особистого життя їх учасників, їхнього права на особисту свободу та недопустимості свавільного втручання у сімейне життя. Дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Кожен учасник сімейних відносин має право на судовий захист. Законом України «Про охорону дитинства» визначено охорону дитинства в Україні як стратегічний загальнонаціональний пріоритет, що має важливе значення для забезпечення національної безпеки України, ефективності внутрішньої політики держави, і з метою забезпечення реалізації прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні встановлює основні засади державної політики у цій сфері, що ґрунтуються на забезпеченні найкращих інтересів дитини. Згідно ст.12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Таким чином, з огляду на наведені вище норми, враховуючи загальні принципи побудови суспільства, охорони дитинства, максимального і повного забезпечення прав дитини на життя, охорону здоров`я, освіту, соціальний захист, всебічний розвиток та виховання в сімейному оточенні, суд досліджує їх відповідність фактичним обставинам справи, що склалися і полягають у наступному. Зокрема, судом встановлено, що відповідачі тривалий час ухиляються від виконання своїх батьківських обов`язків, ніяким чином не піклуються про дитину, не проявляють заінтересованості в її долі, не цікавляться її станом здоров`я, не піклуються про фізичний і духовний розвиток, підготовкою до життя, зокрема - не забезпечують необхідного харчування, медичним доглядом, що негативно впливає на фізичний розвиток як складову виховання доньки, не спілкуються з нею в достатньому обсязі, необхідному для нормального самоусвідомлення та не виявляють інтересу до її внутрішнього світу і не створюють умов для отримання нею подальшої освіти. Обставини, зазначені в обґрунтуванні позовних вимог, підтверджуються, зокрема, дослідженими в судовому засіданні доказами, наявними в матеріалах справи, а також відповідним висновком складений Комісією з захисту прав дітей при виконавчому комітеті Слобожанської селищної ради, яким визначено доцільність позбавлення батьківських прав відповідачів щодо її доньки. Таким чином, вказані дії відповідачки жодним чином не відповідають встановленому сімейним кодексом обов`язку з виховання дитини, забезпечення її добробуту, котрі покладені на відповідача. Сукупність таких факторів, свідчить про небажання і ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини, що є неприпустимим з точки зору охорони дитинства і загальних засад побудови суспільства і моральності. Таке ставлення батьків до дитини є основним фактором при вирішенні питання про позбавлення їх батьківських прав. Згідно з ст.ст. 150, 157 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, той із батьків, хто проживає окремо від дитини зобов`язаний брати участь у її вихованні та утриманні. Так, ст.164 Сімейного кодексу України визначені підстави позбавлення батьківських прав. Відповідно до ст.165 Сімейного кодексу України визначено, осіб, які мають право звернутися з позовом до суду про позбавлення батьківських прав, зокрема право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Як зазначено в абз.2 п.16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками». У відповідності з ч.ч. 4,5 ст.19 Сімейного кодексу України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування, який подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Разом з тим, відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Згідно зі ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Статтею 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом з тим, відповідно до Закону України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів, який набрав чинності 08 липня 2017 року, до ч.2 ст.182 Сімейного кодексу України внесено зміни, згідно яких розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач фізично здоровий, працездатний, інших утриманців не має, а тому враховуючи матеріальний стан сторін, а також, те що відповідач у добровільному порядку жодної допомоги на утримання дитини не надає, суд вважає за необхідне задовольнити вимоги позивачів, стягнувши аліменти з відповідачів на утримання доньки у розмірі 1/4 частки зі всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до суду, тобто з 12 липня 2021 року та до досягнення дитиною повноліття. Таким чином, позовні вимоги позивача щодо позбавлення відповідачів батьківських прав у відношенні малолітньої дитини та стягнення з них аліментів на утримання доньки підлягають задоволенню, оскільки в судовому засіданні знайшов своє підтвердження факт ухилення відповідачів від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до вимог ст.ст. 141,142 ЦПК України стягнути з відповідачів на користь Держави суми судового збору у розмірі відповідному до задоволенню позовних вимог.

Outcome: approved