Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

у грудні 2020 року [PERSON] звернулася до суду з позовом про усунення перешкод в користуванні майном. Позов обґрунтований тим, що згідно договору купівлі продажу земельної ділянки від 06 серпня 2010 року [PERSON] (в подальшому позивачка), [PERSON] , [PERSON] (далі-відповідачі) придбали у власність земельну ділянку з кадастровим номером 7410400000:03:017:0053, що розташована по [ADDRESS] , та нежитлове приміщення, яке знаходиться на вказаній земельній ділянці, загальною площею 785,5 кв.м. Вказане нежитлове приміщення, згідно даних реєстру речових прав на нерухоме майно належить на праві спільної часткової власності позивачці та відповідачам [PERSON] , [PERSON] . До складу цілісного немайнового комплексу входить нежитлове приміщення №3 - котельня. 07.10.2020 по прибуттю за адресою вказаного нежитлового приміщення позивачкою було виявлено відсутність опалення частини приміщення, яка належить останній на праві спільної часткової власності разом із відповідачами. При спробі потрапити до приміщення котельні було встановлено, що замки вхідних дверей котельні було змінено невстановленими особами. 08.10.2020 вона подала заяву про вчинення кримінального правопорушення до управління поліції за місцем знаходження об`єкту нерухомості. Позивачкою відповідачам у справі неодноразово надсилався лист про усунення перешкод в частині спільного користування належним майном, які залишилися без уваги. Просить зобов`язати [PERSON] , [PERSON] не чинити їй перешкод в користуванні майном, яке знаходиться за адресою: [ADDRESS] , а саме приміщенням котельні з умовним позначенням на поверхневому плані №3, усунути перешкоди в користуванні належною їй частиною нежитлових приміщень, шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] надати доступ їй та її уповноваженим представникам до усіх підсобних приміщень, які перебувають у спільній власності. Ухвалою судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 11.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. Від відповідачки [PERSON] до суду 12.01.2021 надійшов відзив, в якому вона зазначила про безпідставність та необґрунтованість позовних вимог, зазначивши, що тотожній спір вирішено Ніжинським міськрайонним судом Чернігівської області по справі № 740/1561/14, провадження № 2/740/558/14 (залишено без змін ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.06.2014 року), що набрали законної сили і постановленні між тими самими сторонами, про той самий предмет, що виключає можливість повторного розгляду справи. Просила суд закрити провадження у справі. У відповіді на відзив представник позивачки [PERSON] зазначив про відсутність підстав закриття провадження у справі, так як вимоги заявлені позивачкою по цій справі не є ідентичними, предмети позову та відповідні підстави позову, не є тотожними. Відповідачка [PERSON] у запереченнях від 26.01.2021 вказала, що позивачкою не наведено доказів, що відповідачами створено перешкоди у доступі до спірного майна. Відповідно до Правил безпеки систем газопостачання ключ від приміщення котельні постійно з 2009 року і дотепер перебуває в приміщеннях будівлі за адресою [ADDRESS] (із цілодобовим доступом до нього та журналу реєстрації отримання ключів), про що позивачці відомо із судових рішень по справі. З часу прийняття зазначених рішень зміни замків у котельній не здійснювались. Вважає сторони, об`єкт спору, предмет спору, підстави позову є тотожними до справи 2014 року, зазначила про необхідність закриття провадження у справі. Запереченням поданим до суду 08.02.2021 представник позивача [PERSON] звернув увагу суду на наступне твердження «Ключ від приміщення котельної постійно знаходиться в приміщенні щитової, згідно з вимогами п.4.6.23 Правил систем газопостачання затверджених наказом Держкомітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.97». Зазначене на думку співвідповідача виключає предмет спору, чи у будь-який інший спосіб впливає на спірні правовідносини між сторонами, в частині відсутності самого спору, проте дане твердження не відповідає дійсності і не визнається позивачкою. Вказаний наказ втратив чинність 15.05.2015 на підставі Наказу Міненергетики № 285. Щитової у спірному приміщенні не існує, реєстр чи журнал доступу-видачі ключів жодним нормативним чи під нормативним актом не передбачений. Доказів згоди співвласника на саме такій порядок доступу до спірного приміщення не має. Журнал обліку доступу до приміщення котельні насправді знаходиться в якомусь офісному приміщенні, просить визнати докази долучені до заперечення недопустимими. Ухвалою Ніжинського міськрайонного суду від 19.03.2021 відмовлено в задоволенні клопотання представника відповідачки [PERSON] адвоката Кисіль В.Є. про закриття провадження у справі. В суді позивачка та його представник просили позов задовольнити з підстав викладених у ньому. Позивачка суду пояснила, що є співвласником нежитлової будівлі [ADDRESS] . Іншим співвласником є [PERSON] . Нежитлове приміщення не поділене, перебуває у спільній часткові власності. В її користуванні знаходиться другій поверх вказаного приміщення. Майно псується, плитка відслонюється, із-за відсутності опалення в її частці, температура складає 15 градусів. Працівники не витримують, звільняються, так як неможливо знаходитися з 09 години по 18 години в холодному приміщенні. Вона просила надати ключі від котельні, так як має намір розробити власний проект і поставити котел, але відповідачі не хочуть з нею спілкуватися, не беруть слухавку телефону. Домовитися мирним шляхом не виходить. Від самого початку ключів позивачка від котельні не отримувала, намагалася зайти в котельню, але не була в ній ніколи. Інші співвласники не узгоджували з нею знаходження підсобних приміщень. Стосунків зі співвласниками не підтримує. Про перебування ключів від котельні співвласники їй не повідомляли. Чи опалюється їх частина не знає. Додатково позивачка у судовому засіданні 16.08.2022 суду пояснила, що намагалася поділити спірне нежитлове приміщення і примиритися з відповідачами. Доступу до котельні представник [PERSON] не отримав, ключі йому не надали, привідчинили двері котельні, на цьому співпраця закінчилася. При цьому були присутні три особи, був складений акт про не допуск. Про виклик поліції представник її не повідомляв. Де знаходяться ключі від котельні їй не відомо, не повідомляли де вони і в кого, не знає про існування журналу. Про зміну місця проживання [PERSON] її не повідомляла. Повідомила, що зверталася до [PERSON] усно, по телефону та письмово про надання ключів від котельні, але остання не надала ключів і підхід до котельні. Представник відповідачки проти позову заперечив, ствердив, що відповідачка зазначених перешкод позивачці не чинить, позивачка має змогу звернутися до неї (відповідачки) в будь-який час й отримати дублікати ключів, а відтак позовні вимоги є штучними і не можуть бути задоволенні. Відповідачка [PERSON] у судовому засіданні 13.09.2021 пояснила, що є співвласником нежитлової будівлі [ADDRESS] , разом з [PERSON] . З 2009 року вказана будівля здана в експлуатацію. Всі ключі від котельні та інших підсобних приміщень були як в неї, так і в [PERSON] , від початку. Окрім ключів від І поверху, якій належить їй. Позивачка втратила ключі, казала, що в неї їх викрали, тому сама змінила замки від підсобних приміщень. Дублікатів їй не надала, тому вона була змушена взяти ключі у працівників і зробити дублікати. До неї з приводу ключів від котельні позивачка ніколи не зверталася. Ключі завжди наявні в спірному приміщенні, для надання їх комунальним службам. [PERSON] могла звернутися до працівників розписатися в журналі і отримати ключі. Перешкод їй ніхто не чинив, відноситься до неї з повагою, як до співвласника. Ключі можливо отримати цілодобово. Вважає що спір за ключі вже вирішення рішенням суду від 2014 року. З 2009 року замки котельні не змінювалися, в інших приміщеннях змінила сама [PERSON] . Якби позивачка звернулася до неї, вона б безперешкодно надала вказані ключі. Щодо звернень позивачки в письмовій формі, то повідомила, що вони колишні сусіди, проживали в одному будинку на першому і четвертому поверхах. Позивачці відомо, що [PERSON] змінила місце проживання. Зараз її місце реєстрації та проживання [ADDRESS] . Чому вона направляла письмові звернення на колишню її адресу, їй не зрозуміло. Працівники магазину, що знаходиться у нежитловому приміщенні, ніколи їй не повідомляли про намір [PERSON] зайти в котельню. Про місце збереження ключів між співвласниками домовленості не було. Ключі від котельні з 2009 року не змінювалися. Ключі знаходяться в приміщенні магазину, в щитовій, до цього були в приміщенні щитової підвального приміщенні. Працівники газової служби перевіряють лічильники, для цього їм надаються ключі. З 2014 року [PERSON] знає про місце знаходження ключів від котельні. Відповідач [PERSON] , у судові засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся неодноразово оголошенням про розгляд даної справи в суді, розміщеного на офіційному веб-сайті судової влади України. Таким чином, судом вжиті належні заходи для повідомлення відповідача про розгляд справи та реалізації ним права судового захисту своїх прав та інтересів. З урахуванням думки сторін у справі, суд визнав за можливе розглянути справу за відсутності відповідача [PERSON] , оскільки судом дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення останнього про розгляд справи. Суд, заслухавши сторони, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного висновку. Судом встановлено, що відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру права власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна право власності на нежитлове приміщення б. [ADDRESS] зареєстровано за [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Т.1 а.с.13-16). Згідно технічного паспорту на нежитлову будівлю [ADDRESS] , журналом та схемою до нього, відображено наявність котельні, з умовним позначенням на поверхневому плані №3( Т.1 а.с.10-12). Актом обстеження приміщення по [ADDRESS] від 07.10.2020 вказується, що в ході візуального обстеження нежитлового приміщення встановлено, що вказане приміщення має 3 поверхи, побудоване з цегли. На задньому дворі споруди наявна одноповерхова прибудова з окремими вхідними дверима, в якій розміщена котельня, що забезпечує теплоенергозабезпечення приміщення. На момент огляду приміщення двері в котельню були закриті, клячів від якої [PERSON] не мала, тому огляд з середини котельні було зробити неможливо. Акт підписаний [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (Т.1 а.с.17). Ухвалою слідчого судді Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 02.11.2020 скаргу представника [PERSON] - адвоката Тандир Д.В. на бездіяльність Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області щодо невнесення відомостей до Єдиного реєстру досудових розслідувань та бездіяльність Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області задоволено частково. Зобов`язано уповноважених осіб Ніжинського ВП ГУНП в Чернігівській області внести відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань про вчинення кримінального правопорушення за заявою [PERSON] . В задоволенні іншої частини скарги відмовлено (Т.1 а.с.19-21). За змістом листів від 14.10.2020 на адреси [PERSON] , [PERSON] , вбачається, що представник [PERSON] , адвокат Тандир Д.В., просить надати безперешкодний доступ до котельні (Т.1 а.с.28-31). На наданих позивачкою в якості доказу фотознімках містяться зображення вхідних дверей до приміщення та обкладинка з повідомленням про місце перебування ключів (Т.1 а.с.98-100). Із відеозапису наданого позивачкою, який був досліджений у судовому засіданні, вбачається, що [PERSON] 21.01.2021 направляється до приміщення котельні в б. [ADDRESS] , яке зачинене, об`єкт знаходиться під охороною. Потім [PERSON] направляється до підвального приміщенні б. [ADDRESS] , перевіряє наявність ключів від котельні, яких не знаходить (Т.1 а.с. 118). Відповідно до запису в журналі обліку доступу до приміщення котельної 28.01.2022 представник позивачки [PERSON] отримав ключі від зазначеного приміщення (Т.1 а.с.240). За змістом заяв [PERSON] , [PERSON] , які нотаріально посвідчені, вбачається, що в їх присутності 28.01.2022 адвокат [PERSON] намагався пройти до котельні нежитлової будівлі за адресою [ADDRESS] та отримати ключі від вказаного приміщення. На що йому гр. [PERSON] було відмовлено негативно, зазначивши, що показати вміст кімнати може лише за умови підпису акту. В подальшому гр. [PERSON] відкрив приміщення котельні власним ключем, увійти до приміщення було категорично заборонено, після відмови адвокатом було здійснено дзвінок на лінію 102 (Т.2 а.с.17-18). Статтею 2 ЦПК України визначено, що основними засадами (принципами) цивільного судочинства є у тому числі диспозитивність і неприпустимість зловживання процесуальними правами. Згідно із ст.ст.3, 4 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених прав, а суд, здійснюючи правосуддя, захищає порушені права цих осіб у спосіб, визначений законами України. Відповідно до ст.11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданих відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Особа, яка бере участь у справі, розпоряджається своїми правами щодо предмету спору на власний розсуд. Частиною 3 ст.12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Виходячи з аналізу змісту ст.13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог. Перелік можливих способів захисту міститься в ст.16 ЦК України. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). На підставі ст.316 ЦК України право власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно статей 317 і 319 ЦК України власникові належить права володіння, користування та розпорядження своїм майном на власний розсуд. Право спільної часткової власності згідно ст.358 ЦК України здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитися про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Відповідно до статей 321 і 391 ЦК України право власності є непорушним, а власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування своїм майном. В ході судового розгляду відповідачка стверджувала, що не встановлювала новий замок у вхідні двері та не позбавляла позивачку можливості доступу до спірного приміщення - котельні, у тому числі і шляхом звернення до не неї для отримання дублікатів ключів, якщо остання їх втратила. Разом з тим, позивачка суду не довела той факт, що замки у вхідних дверях спірного приміщення змінювалися. Із наданого позивачкою доказу - акту візуального обстеження приміщення від 07.10.2020 не можливо встановити обставини, на які позивачка посилається, зокрема, що замок був змінений, остання не намагалася відкрити двері своїм ключем, щоб підтвердити цей факт, а лише зазначила, що «На момент огляду приміщення двері в котельню були закриті, ключів від якої у [PERSON] не було тому огляд з середини котельні не було можливим зробити». Не підтверджують цих обставин, і наданий позивачкою відеозапис. Окрім цього, не доведеними є і обставини, що відповідачка позбавляє позивачку можливості доступу до спірного приміщення, оскільки із наданого суду доказу, отриманого відповідачкою, в ході спроби мирного врегулювання спору, копії журналу обліку доступу до приміщення ( [ADDRESS] ), оригінал якого був досліджений у судовому засіданні, вбачається, що представник позивачки адвокат Тандир Д.В. своїм підписом підтвердив, що отримав ключі від приміщення котельної 28.01.2022, вказаний доказ суд визнає належним і допустими, оскільки представник у судовому засіданні, не заперечив, що підпис він дійсно ставив. Разом з тим, представник позивачки адвокат Тандир Д.В. зазначив, що доступ до приміщення 28.01.2022 не отримав, надавши суду в якості доказів заяви свідків, надані в нотаріальній конторі та посвідчені нотаріусом. Аналізуючи вказані докази, суд зазначає, що такого порядку надання показань свідків цивільним процесуальним законодавством не передбачено. Зокрема, у ст.ст. 90, 91 ЦПК України встановлено спеціальний порядок допиту свідків, що передбачає їх виклик у судове засідання з наданням права задати їм питання усім учасникам справи. Відповідно до частин 2, 3 ст.69 ЦПК України свідок зобов`язаний з`явитися до суду за викликом у визначений час і дати правдиві показання про відомі йому обставини. За відсутності заперечень учасників справи свідок може брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд може дозволити свідку брати участь у судовому засіданні в режимі відеоконференції незалежно від заперечень учасників справи, якщо свідок не може з`явитися до суду через хворобу, похилий вік, інвалідність або з інших поважних причин. У разі неможливості прибуття до суду та участі в судовому засіданні в режимі відеоконференції за викликом суду свідок зобов`язаний завчасно повідомити про це суд. Надання показань свідків шляхом посвідчення нотаріусом не сприяє всебічному забезпеченню права учасників справи ставити питання свідкам стосовно обставин справи, а клопотання про виклик вказаних свідків у судове засідання стороною не заявлялось. Відповідно до п.2 ч.1 ст.43 ЦПК України учасники справи мають право: подавати докази; брати участь у судових засіданнях, якщо інше не визначено законом; брати участь у дослідженні доказів; ставити питання іншим учасникам справи, а також свідкам, експертам, спеціалістам. З огляду\~на наведене,\~суд не\~бере до\~уваги вказані\~докази,\~оскільки останні\~одержані з порушенням порядку, встановленого законом (ст.78 ЦПК України). Крім того, суд зазначає, що із заяв свідків вбачається, що в їх присутності [PERSON] намагався отримати ключі від котельні, на що йому [PERSON] категорично відмовив, в той час як встановлено, що такі ключі [PERSON] були отримані. Отже зміст заяв суперечить обставинам, які відбувались в дійсності. Окрім цього судом встановлено, що заочним рішенням Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.05.2014 в задоволенні позову [PERSON] до [PERSON] , третя особа без самостійних вимог на предмет спору [PERSON] , про усунення перешкод у користуванні власністю відмовлено. Ухвалою Апеляційного суду Чернігівської області від 26.06.2014 заочне рішення Ніжинського міськрайонного суду Чернігівської області від 23.05.2014 залишено без змін. Рішення набрало законної сили 26.06.2014 (Т.1 а.с.46-52). Судом апеляційної інстанції було зроблено висновком, що Приміщення №3 (котельна) в натурі між співвласниками не поділене, порядок користування не встановлений. За вказаних обставин неможливо встановити на чиїй частині приміщення встановлено опалювальний котел. Ключ від приміщення котельної постійно знаходиться в приміщенні щитової, згідно з вимогами п.4.6.23 Правил безпеки систем газопостачання, затверджених наказом Держкомітету України по нагляду за охороною праці від 01.10.1997. Суд вважає, що фактично з 2014 року позивачці було відомо про місце знаходження ключа від спірного приміщення, однак останньою не було зроблено жодних активних дій щодо його отримання. Про те, що з часу подачі позову - 2020 рік, з боку відповідачів існують будь-які реальні перешкоди в доступі позивачки до спірного приміщення, і як наслідок - порушуються її законні права та інтереси, зокрема з підстав зміні останніми замків, останньою у судовому засіданні доведено не було. Під час судового розгляду, враховуючі надані сторонами показання з приводу обставин, що склалися, судом пропонувалось врегулювання спору мирним шляхом, на що сторони погодились. Як вбачається із наданих суду доказів, 28.01.2021 представник позивачки таки отримав ключі, що свідчить про відсутність будь-яких перешкод з боку відповідачів у можливості їх отримання. Належних та допустимих доказів того, що і після отримання ключів позивачка була позбавлена можливості потрапити в приміщення котельні, суду не надано. З огляду на наведене, враховуючи, що протягом тривалого часу (часу перебування справи в суді) позивачка не вчиняла активних дій, і не намагалась отримати ключі незважаючи на те, що відповідачка [PERSON] зазначала їх місце знаходження та умови їх отримання, суд вважає, що реальної потреби у розв`язанні спору та захисті своїх прав, у позивачки не було. Виходячи з аналізу змісту ст.13 ЦПК України, одним із аспектів принципу диспозитивності цивільного судочинства є розгляд справи судом не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог законодавства України, і в межах заявлених нею вимог. У справах позовного провадження учасниками справи є сторони, треті особи (ч.1 ст.42 ЦПК України). Пунктом 3 ч.2 ст.44 ЦПК України визначено, що залежно від конкретних обставин суд може визнати зловживанням процесуальними правами дії, що суперечать завданню цивільного судочинства, зокрема, подання завідомо безпідставного позову, позову за відсутності предмета спору або у спорі, який має очевидно штучний характер. З матеріалів справи вбачається, що позивачка як співвласник, звертаючись до суду з даним позовом, допустила зловживання процесуальними правами, оскільки в частині захисту її порушених, оспорюваних або невизнаних прав, спір має очевидно штучний характер з огляду на те, що в даному випадку порушення прав позивачки можливе лише за наявності належних та допустимих доказів такого порушення, яких нею надано не було. Відповідно до ч.3 ст.16 ЦК України, суд може відмовити у захисті цивільного права та інтересу особи в разі порушення нею положень частин другої\~ п`ятої\~статті 13 цього Кодексу. Правовим наслідком зловживання матеріальними (цивільними) правами може бути, зокрема, відмова у захисті цивільного права та інтересу, тобто відмова в позові. Таким чином, виходячи з заявлених позовних вимог, системного аналізу положень чинного законодавства України та матеріалів справи, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги є такими, що не підлягають задоволенню. З огляду на повну відмову у задоволенні позову, суд не здійснює розподіл судових витрат. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed