Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач [PERSON] 19 липня 2022 року звернувся до суду із позовом до [PERSON] , та просить визнати [PERSON] , [INFO] , такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме квартирою, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовує свої вимоги тим, що позивач є власником квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , з 04 лютого 2016 року. Відповідачка є його колишньою дружиною, яка починаючи з 2020 року зареєстрована, проте в даній квартирі не проживає, не бере участі в її утриманні, не сплачує комунальні платежі, особистих речей в квартирі не має, нею взагалі не цікавиться. Реєстрація відповідачки у вказаній квартирі створює позивачу певні незручності, чим об`єктивно порушуються права позивача, тому він змушений звернутися до суду з даним позовом. Позивач у судове засідання не з`явився, надав заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, на позовних вимогах наполягав. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про судове засідання була повідомлена належним чином, проте виклики на судові засідання повернулись із зазначенням «Адресат відсутній за вказаною адресою». Іншими належними даними про місце перебування чи роботи відповідача суд не володіє. Згідно ч. 8 ст. 128 ЦПК України, днем вручення судової повістки є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, виклик відповідача було здійснено на підставі ч. 11 ст. 128 ЦПК України шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі «Судова влада» на веб-сайті Котовського міськрайонного суду Одеської області, що є належним повідомленням про дату, час та місце проведення судового засідання. Дослідивши письмові докази у справі, суд приходить до висновку про задоволення позову. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] , [INFO] , є власником житлової квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією договору дарування квартири серії НВС 080198 від 04.02.2016 та Інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме мано за № 52657866 від 04.02.2016. Відповідачка [PERSON] , [INFO] , зареєстрована в житловій квартирі, що розташована за адресою: [ADDRESS] з 07.12.2020. Проте, відповідно до акту обстеження фактичного проживання за місцем реєстрації Куяльницької сільської ради Подільського району Одеської області, відповідачка [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 07.12.2020, але фактично за місцем реєстрації не проживає. Згідно ч. 1 ст. 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які перебувають в Україні на законних підставах, зобов`язані протягом десяти днів після прибуття до нового місця проживання зареєструвати місце проживання. Відповідно до цієї норми закону відповідачі зобов`язані були зареєструватись за новим постійним місцем проживання протягом 10 днів з дня переїзду до цього постійного місця проживання. Тому суд вважає, що реєстрація відповідачки за адресою: [ADDRESS] , є формальною, без наміру її фактичного проживання в цій квартирі. Відповідно вона втратила право на користування цією квартирою, оскільки добровільно припинила користування вказаною квартирою та переселилася на інше місце свого проживання. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі: судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Статтею 391\~ЦК\~України встановлено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на те, що відповідачка в спірному жилому приміщенні відсутня більше року без поважних на те причин, спільним побутом з позивачем не пов`язана, домовленості між нею та позивачем, як власником житла, щодо порядку використання житлової квартири відсутні, суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог. Рішення суду про визнання відповідачки такою, що втратила право користування житловою квартирою і є підставою для зняття її з реєстраційного обліку за місцем реєстрації.

Outcome: approved