Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщення, мотивуючи свої вимоги тим, що він є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] . У даному будинку перебувають зареєстрованими [PERSON] та [PERSON] , які з 2018 року в ньому не проживають, а тому вони втратили право користування даним житлом. На сьогодні у даному домоволодінні відповідачі не мешкають, проте він змушений оплачувати комунальні послуги і за осіб, які фактично не проживають і не користуються житлом, також він позбавлений можливості оформити субсидію. На підставі викладеного, позивач прохав суд визнати [PERSON] та [PERSON] такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] . У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу без його участі, позов підтримує, прохає його задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлені належним чином шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Лубенського міськрайонного суду Полтавської області, згідно ч. 11 ст. 128 ЦПК України. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд вирішив можливим розглянути справу у відсутності сторін на підставі наявних у справі доказів. Відповідно до ст. 247 ч. 2 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. З`ясувавши обставини справи на підставі доказів, наданих учасниками справи, суд вважає за необхідне позов задовольнити. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом серії НМС №296607 від 09.03.2021 року, Витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 09.03.2021 року. (а.с. 8, 7) Відповідачі [PERSON] та [PERSON] зареєстровані у будинку за адресою [ADDRESS] . Згідно акту від 12.08.2022 року за адресою [ADDRESS] , зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , але за даною адресою фактично не проживають з 2018 року. (а.с. 9) За адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , та її син [PERSON] , [INFO] , але на теперішній час за вказаною адресою фактично не проживають, що підтверджується довідкою виконавчого комітету Лубенської міської ради Лубенського району Полтавської області № 14-18/9/610 від 12.08.2022 року. (а.с. 10) Таким чином, [PERSON] та [PERSON] не проживають у спірному житлі, питання про вселення, проживання в цьому будинку не ставить, участі в оплаті комунальних послуг не приймають, житлом не користуються. Згідно із ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Частиною 3 ст. 12 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно ст. 76 ЦПК доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегіть встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Ст. 405 ЦК України передбачено, що члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Відповідно до ст. 7 Закону України « Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» втрата права користування житловим приміщенням є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання. Відповідачі втратили в установленому законом порядку право користування вказаним вище жилим приміщенням так як з 2018 року по день розгляду справи у суді в будинку не проживають. Відповідачі порушують права позивача тим, що не знялися з реєстрації як такі, що не проживають і не користуються жилим приміщенням. Суд вважає, що учасниками справи, поважні причини відсутності відповідачів більше одного року у спірному житлі, не доведені. Враховуючи вищевикладене, інтереси позивача, відсутність відповідачів без поважних причин за місцем своєї реєстрації понад один рік, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню.

Outcome: approved