Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У жовтні 2022 заявник [PERSON] звернувся до суду із заявою про встановлення юридичного факту його постійного проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року. В обґрунтування заяви зазначив про те, що він [INFO] народився у м. Кривий Ріг. З моменту свого народження і до 1996 року він мешкав у [ADDRESS] . Свого часу він отримував паспорт громадянина СРСР, але сам паспорт до цього часу не зберігся. На момент проголошення незалежності України він постійно проживав в Україні в м. Кривому Розі, але паспорт громадянина України він не отримував. Також заявник зазначив про те, що у період з 01.09.1975 року і по 23.07.1978 року він навчався в ГОРПТУ № 9 в м. Кривому Розі, а з 25.07.1978 року працював електрогазозварювальником на різних підприємствах, а у 1986 році поїхав проживати в Криворізький район де і мешкає до цього часу та працює в с. Пичугіне. Крім того, в 1986 році, проживаючи в м. Кривому Розі, заявник зареєстрував шлюб, в період якого з 1987 по 1998 рік у них народилося 4 дітей, місцем народження яких зазначено с. Романівка Криворізького району Дніпропетровської області. Вказані докази заявник вважав такими, що підтверджують факт його проживання на території України станом на 24 серпня 1991 року, у зв`язку із чим просив суд задовольнити його заяву. З метою встановлення своєї належності до громадянства України, отримання паспорта громадянина України, він був змушений звернутися до суду з вказаною заявою, адже позасудові способи визнання приналежності до громадянства України відсутні, через втрату ним паспорта зразка СРСР та своєчасного не отримання паспорта громадянина України. Ухвалою суду від 07.10.2022 провадження по справі відкрито та справу призначено досудового розгляду. Криворізький відділ у місті Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області надав до суду письмові пояснення у справі, відповідно до яких заявник [PERSON] паспорт громадянина України не отримував. На підтвердження отримання [PERSON] паспорта зразка громадянина СРСР до суду надано копію форми №1 на [PERSON] та копії поквартирних карток на останнього. В ході судового засідання представник заявника заявлені [PERSON] вимоги підтримав та просив їх задовольнити, посилаючись на те, що будь-які позасудові способи підтвердження належності його до громадянства України відсутні, відповідно заявник не має можливості отримати паспорт громадянина України та реалізувати свої права громадянина України. Представник заінтересованих осіб [PERSON] в судовому засіданні вказував, що фактично Криворізький відділ та ГУ ДМС України в Дніпропетровській області не заперечує проти встановлення заявнику факту проживання на території України на момент 24 серпня 1991 році. Зазначав, що за даної ситуації спір між сторонами фактично відсутній, проте вирішення вказаного питання не можливо у позасудовому порядку, через втрату заявником паспорта СРСР та не отрмиання паспорта громадянина України. Вислухавши пояснення учасників провадження, дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Відповідно до ч.1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Відповідно до п.5 ч.2 ст. 293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. У ч.1 ст.315 ЦПК України передбачено перелік фактів, які встановлюються судом в порядку окремого провадження. Разом з тим, відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Так, факти, що мають юридичний характер - це факти, з якими закон пов`язує виникнення, зміну або припинення правовідносин. Юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до ст. 294 ЦПК України під час розгляду справ окремого провадження суд зобов`язаний роз`яснити учасникам справи їхні права та обов`язки, сприяти у здійсненні та охороні гарантованих Конституцією і законами України прав, свобод чи інтересів фізичних або юридичних осіб, вживати заходів щодо всебічного, повного і об`єктивного з`ясування обставин справи. З метою з`ясування обставин справи суд може за власною ініціативою витребувати необхідні докази. Справи окремого провадження розглядаються судом з додержанням загальних правил, встановлених цим Кодексом, за винятком положень щодо змагальності та меж судового розгляду. На виконання вказаних вимог закону, судом витребувано ряд доказів, з метою забезпечення об`єктивного розгляду справи та ухвалення законного, справедливого рішення по справі. У постанові Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду від 20.06.2019 року у справі № 632/580/17 зроблено висновок, що юридичними фактами є певні факти реальної дійсності, з якими нормою права пов`язується настання правових наслідків, зокрема виникнення, зміна або припинення цивільних прав та обов`язків. Питання, яке поставлено перед судом у заяві [PERSON] , є питанням встановлення факту, що має для нього юридичне значення, оскільки встановлення рішенням суду факту проживання на території України станом на 24.08.1991 року, створює для особи право на отримання паспорту громадянина України та визначення приналежності до громадянства України, що відповідно підтверджує права та обов`язки громадянина України. При розгляді даної справи суд виходить з наступного. Відповідно до ст. 3 Закону України «Про громадянство України» громадянами України є: 1) усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України; 2) особи, незалежно від раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, мовних чи інших ознак, які на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» (13 листопада 1991 року) проживали в Україні і не були громадянами інших держав; 3) особи, які прибули в Україну на постійне проживання після 13 листопада 1991 року і яким у паспорті громадянина колишнього СРСР зразка 1974 року органами внутрішніх справ України внесено напис «громадянин України», та діти таких осіб, які прибули разом із батьками в Україну і на момент прибуття в Україну не досягли повноліття, якщо зазначені особи подали заяви про оформлення належності до громадянства України; 4) особи, які набули громадянство України відповідно до законів України та міжнародних договорів України. Особи, зазначені у пункті 1 частини першої цієї статті, є громадянами України з 24 серпня 1991 року, зазначені у пункті 2, - з 13 листопада 1991 року, а у пункті 3, - з моменту внесення відмітки про громадянство України. 27 березня 2001 року затверджено «Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень», який відповідно до Закону України «Про громадянство України» (далі - Закон) визначає перелік документів, які подаються для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, припинення громадянства України, скасування рішень про оформлення набуття громадянства України, а також процедуру подання цих документів та провадження за ними, виконання прийнятих рішень з питань громадянства України. Відповідно до Розділу 1 п.1 Порядку для встановлення, оформлення та перевірки належності до громадянства України, прийняття до громадянства України, оформлення набуття громадянства України, виходу з громадянства України особа подає заяву, а також інші документи, передбачені розділом II цього Порядку. Відповідно до розділу 2 п. 7 підп. а Порядку встановлення належності до громадянства України стосується громадян колишнього СРСР, які не одержали паспорт громадянина України або паспорт громадянина України для виїзду за кордон та не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України за станом на 24 серпня 1991 року або проживання в Україні за станом на 13 листопада 1991 року. Відповідно до розділу 2 п.8 Порядку для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає: а) заяву про встановлення належності до громадянства України; б) копію паспорта громадянина колишнього СРСР. У разі відсутності паспорта громадянина колишнього СРСР подається довідка територіального підрозділу Державної міграційної служби України про встановлення особи та про те, що за станом на 24 серпня 1991 року особа перебувала в громадянстві колишнього СРСР (за наявності документів, що підтверджують зазначений факт); в) судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Відповідно розділу 2 п.44 Порядку у разі відсутності документів, що підтверджують факт постійного проживання чи народження особи до 24 серпня 1991 року на території, яка стала територією України відповідно до Закону України «Про правонаступництво України», або на інших територіях, що входили на момент її народження чи під час її постійного проживання до складу Української Народної Республіки, Західноукраїнської Народної Республіки, Української Держави, Української Соціалістичної Радянської Республіки, Закарпатської України, Української Радянської Соціалістичної Республіки (УРСР), або документів, що підтверджують відповідні родинні стосунки, для оформлення набуття громадянства України подається відповідне рішення суду. Отже, відповідно до положень Закону України «Про громадянство України» і Порядку для набуття громадянства України заявник повинен, зокрема, подати документи, що підтверджують народження його на території України чи постійне проживання на ній, або підтверджують родинні відносини з такою особою, або рішення суду. Ураховуючи вищезазначене, слід дійти висновку, що належність до громадянства України встановлюється на підставі статті 3 Закону України «Про громадянство України» і може пов`язуватися із фактом постійного проживання на території України в певний час та такий факт підлягає встановленню на підставі судового рішення. Подібні правові висновки висловлені у постановах Верховного Суду від 24 лютого 2021 року у справі № 522/20494/18, від 05 квітня 2021 року у справі № 523/14707/19, від 29.06.2022 року у справі № 522/9243/20. Отже, виходячи з норм чинного законодавства, юридичне значення має саме факт постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України 24.08.1991 року або на момент набрання чинності Законом України «Про громадянство України» 13.11.1991 року. Факт постійного проживання заявника на території України за станом на 1991 рік, у тому числі станом на 24 серпня 1991 року підтверджується наступними доказами дослідженими судом. Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] в м. Кривому Розі Дніпропетровської області. ( а.с.4) Згідно копії довідки ДПІ Жовневого району м. Кривого Рогу [PERSON] присвоєно РНОКПП [NUMBER] ( а.с.6) Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] , виданої на на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній в період часу з 02.11.1988 року по 17.08.1992 року працював у радгоспі ім. «Мічурін», яке знаходиться на території Криворізького району Дніпропетровської області, на посадах доглядальника за худобою та робітника ( а.с. 7-10, зворот) Також, відповідно до копії з актового запису про шлюб № 9 від 16.08.1986 року на час укладення [PERSON] шлюбу останнім було пред`явлено паспорт серії [NUMBER] , виданий ВВС Жовтневого РВК м. Кривого Рогу 20.03.1984 року ( а.с.15). Відповідно до копії Форми №1 [PERSON] , [INFO] 06 червня 1977 року отримано паспорт зразка громадянина СРСР серії [NUMBER] у зв`язку із досягненням ним повноліття. Адресою проживання [PERSON] у формі №1 зазначено [ADDRESS] . Також відповідно\~до Форми\~№1\~ 20.03.1984\~року у\~зв`язку із\~втратою [PERSON] \~паспорта зразка громадянина СРСР серії [NUMBER] останньому видано паспорт серії [NUMBER] , який і пред`являвся ним при одруженні (а.с. 15). Адресою проживання [PERSON] у формі №1 зазначено [ADDRESS] . Крім того,\~відповідно до\~Форми №\~1\~12.02.1993\~року \~у зв`язку\~із втратою\~ [PERSON] \~паспорта громадянина\~зразка СРСР \~серії [NUMBER] останнім отримано паспорт серії [NUMBER] . Адресою проживання [PERSON] у формі №1 зазначено м-н [ADDRESS] . Крім того, факт проживання [PERSON] на території України станом на 24 серпня 1994 року підтверджується копіями поквартирних карток, відповідно до записів яких місцем проживання [PERSON] зазначено [ADDRESS] . Він перебував на військовому обліку в період з 21.03.1986 по 06.05.1994. Відповідно до довідки Новопільської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області № 335 від 22.08.2022 [PERSON] постійно проживає без реєстрації за адресою: [ADDRESS] (а.с. 5). З метою встановлення своєї приналежності до громадянства України та отримання паспорта громадянина України [PERSON] звертався до Криворізького відділу у м. Кривому Розі ГУ ДМС у Дніпропетровській області, де йому рекомендовано звернутися до суду з заявою про встановлення юридичного факту проживання на території України станом на 24.08.1991 (а.с. 12). Вказане обгрунтовано тим, що з 2016 року відбулася реформа системи реєстрації місця проживання в Україні та ДМС України не володіє актуальною інформацією про зареєстрованих осіб, архівні документи про зареєстрованих осіб за 1991 рік на зберігання до державних архівів або територіальних органів не передавалися (а.с. 12). Оцінивши всі вищевказані докази в їх сукупності, суд приходить до висновку про доведення перед судом факту, що заявником по справі є [PERSON] [INFO] , який станом на 24.08.1991 року перебував у громадянстві колишнього СРСР та постійно проживав на території України, оскільки у цей період був офіційно працевлаштованим на території України та перебував на військовому обліку на території України. У зв`язку з втратою паспорта зразка СРСР, [PERSON] позбавлений можливості надати органам ДМС даний паспорт, з відмітками про реєстрацію місця проживання станом на 24.08.1991 року та в подальшому, а тому позбавлений можливості в позасудовому порядку захистити своє невизнане право. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що зібраними по справі доказами у сукупності підтверджено факт постійного проживання [PERSON] на території України у повнолітньому віці станом на 24.08.1991 року, тому заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved