Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач звернулася з позовом до КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, який обґрунтовує тим, що 17 січня 2022 року наказом №8-к її було звільнено з посади лікаря-хірурга хірургічного відділення (0,75 посади) та лікаря-хірурга дитячого поліклінічного відділення (0,25 посади) у зв`язку із скороченням штатних посад згідно з пунктом 1 ст.40 КЗпП України. У зв`язку з тим, що вказане звільнення позивач вважає незаконним, оскільки хірурги, які залишилися працювати не мають кваліфікаційних категорій по спеціальності «Хірургія», а також досвіду роботи за фахом, а також через негативне відншення з боку керівника [PERSON] , вона просить поновити її на роботі на посаді хірурга хірургічного відділення на 0,75 посадового окладу та хірурга дитячого поліклінічного відділення на 0,25 посадового окладу в КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, стягнути з КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради на її користь середній заробіток на час вимушеного прогулу з 18 січня 2022 року до дня поновлення на роботі, стягнути з т.в.о. директора КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради Граматик І.І. всю суму заподіяної КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради шкоди у зв`язку з оплатою часу вимушеного прогулу, а також стягнути з т.в.о. директора КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради Граматик І.І. на її користь 30000 грн. моральної шкоди, завданої незаконним звільненням. Представником відповідача подано відзив на позовну заяву, в якому він позов не визнав у повному обсязі, та зазначив, що звільнення позивача з займаних посад було проведено відповідно до вимог чинного законодавства, оскільки після затвердження нової структури та чисельності штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, вона була погоджена з профспілковим комітетом Путивльської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я, а також було надано згоду на можливі вивільнення працівників, хоча позивач не є членом вказаної профспілки. 15 листопада 2021 року [PERSON] було персонально повідомлено про майбутнє звільнення, а 15 січня 2022 року, у зв`язку з відсутністю у структурі та чисельності штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради посад, які займала позивач, її на підставі наказу №8-к від 17 січня 2022 року було звільнено. Крім того, зазначив, що зміни в структурі та чисельності штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради були внесені у зв`язку зі зменшенням навантаження на хірургічне відділення, оскільки на підставі наказу Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації №524-ОД від 17 вересня 2020 року «Про маршрутизацію пацієнтів» та наказу Управління охорони здоров`я Сумської обласної державної адміністрації №979-ОД від 15 листопада 2021 року «Про маршрутизацію пацієнтів» мешканці Путивльської ОТГ направляються до Глухівської центральної районної лікарні, КНП «Глухівська міська лікарня» Глухівської міської ради або КНП КМР «Конотопська центральна районна лікарня ім. академіка Михайла Давидова». Також, при звільненні позивача були відсутні конкуруючі особи, оскільки інші лікарі, працюють на посадах лікаря-хірурга поліклінічного відділення і лікаря-хірурга пункту невідкладної медичної допомоги. Крім того, позивачем не надано доказів погіршення стану здоров`я, порушення сну чи порушення ритму життя, тобто завдання їй моральної шкоди (а.с.49-52). Позивачем надано відповідь на відзив на позов, у якому вона зазначила, що в результаті дій адміністрації КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради хірургічне віддлення залишилось без хірургів, хоча відповідно до вимог до штату в хірургічному віддленні повинно бути не менше двох хірургів. Крім того, керівництвом створені умови для її звільнення, оскільки лікаря-хірурга хірургічного відділення [PERSON] було переведено на посаду лікаря-анастезіолога, а після її звільнення було знову переведено на посаду лікаря-хірурга хірургічного відділення. Також, в результаті таких дій керівництва закладу Управління охорони здоров`я було вимушено видати накази про маршрутизацію пацієнтів. Крім того, відповідачем надано довідку про продуктивність позивача, однак вона не відповідає дійсності по причині недосконалості обліку. Також, після її звільнення з посади лікаря-хірурга дитячого поліклінічного відділення лікаря-хірурга [PERSON] було направлено на курси спеціалізації за фахом «Дитяча хірургія» (а.с.88-90). Представник відповідача надав заперечення на відповідь на відзив, у якому зазначив, що позивачем не надано доказів фактів викладених у відповіді на відзив на позов, оскільки [PERSON] на підставі наказу №137-К від 27 серпня 2019 року був переведений на посаду завідувача хірургічним відділенням, і йому дозволено сумісництво лікаря-анастезіолога та лікаря-уролога, і на інші посади з того часу він не переводився, на підтвердження чого надана копія трудової книжки останнього. Крім того, доводи позивача щодо необхідності наявності не менше двох хірургів у хірургічному відділенні не передбачено жодними нормативно-правовими актами (а.с.101). Третьою особою [PERSON] подано письмові пояснення, в яких вона заперечує проти задоволення позовної заяви та зазначила, що відповідачем у справі є КНП«Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, у зв`язку з чим відсутні підстави для стягнення з неї моральної шкоди на користь позивача. Крім того, вимога про стягнення з неї на користь КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради всієї суми заподіяної шкоди у зв`язку з оплатою [PERSON] часу вимушеного прогулу не підлягає розгляду, оскільки шкода заподіяна юридичній особі повинна бути розглянута в порядку, передбаченому ГПК України та на підставі відповідної позовної заяви представника юридичної особи. Також, позивачем в позовній заяві не наведено належного обґрунтування залучення її в якості третьої особи (а.с.35-37). Заслухавши пояснення позивача, яка позов підтримала, представника відповідача, який позов не визнав, дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. Як вбачається з довідки №26 від 21 січня 2022 року КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради [PERSON] на підставі наказу №224 від 1 серпня 1986 року прийнята на посаду лікаря хірурга дитячого в Путивльську центральну районну лікарню, яка в подальшому була перейменована в КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради (а.с.9). Згідно з копіями сертифікату №230 (дійсним до 11 квітня 2005 року), посвідчення № [NUMBER] (дійсного до 30 жовтня 2020 року) та посвідчення №278 (дійсного до 3 жовтня 2022 року) [PERSON] є лікарем спеціалістом за категорією «Хірургія», лікарем першої категорії по спеціальності «Хірургія» та лікарем другої категорії за спеціальністю «Дитяча хуріргія» (а.с.10-12). Відповідно до Структури та чисельності штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, затвердженої рішенням 12 сесії Путивлсьької міської ради 8 скликання від 30 липня 2021 року №608-МР в Хірургічному відділені встановлена наступна структура: завідувач відділення (1 штатна посада), лікар ортопед-травматолог (1 штатна посада), лікар-анастезіолог (2 штатні посади), сестра медична старша (1 штатна посада), сестра медична (7,75 штатних посад), молодша медична сестра (6,5 штатних посад) та сестра-господиня (0,5 штатної посади) (а.с.18-21). Наказом КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради №114-ОД від 10 серпня 2021 року затведжено Структури та чисельності штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради згідно з рішенням 12 сесії Путивлсьької міської ради 8 скликання від 30 липня 2021 року №608-МР (а.с.66). КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради листом №328 від 31 серпня 2021 року звернулось до профспілкового комітету Путивльської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я з повідомленням про зміну умов праці та можливе звільнення працівників в кількості 50 осіб, на що профспілковий комітет надав лист №3/1 від 1 вересня 2021 року про згоду на зміну умов праці та звільнення працівників (а.с.58,60). Крім того, згідно з листом Путивльської районної організації профспілки працівників охорони здоров`я №12 від 3 грудня 2021 року повідомлено, що [PERSON] не є членом профспілки (а.с.59). Наказом КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради №146-к від 29 жовтня 2021 року попереджено працівників про зміну істотних умов праці та звільнення, з яким [PERSON] ознайомилась під особистий підпис (а.с.67-68). 15 листопада 2021 року [PERSON] під особистий підпис попереджена про звільнення з 31 грудня 2021 року на підставі п.1 ст.40 КЗпП України та відсутність вакантних посад, які можуть бути їй запропоновані для переведення. У разі вивільнення посад до спливу строку зазначеного вище, вакантна посада буде їй запропонована (а.с.63). Листом Управління держпраці у Сумскій області №Л-889/17/08/2021/1112 від 14 грудня 2021 року повідомлено, що [PERSON] працює на посаді лікаря-хірурга хірургічного відділення (0,75 посадового окладу) та лікаря- хірурга дитячого поліклінічного відділення (0,25 посадового окладу), однак вказані посади не передбачені структурою та чисельностю штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, затвердженої рішенням 12 сесії Путивлсьької міської ради 8 скликання від 30 липня 2021 року №608-МР. Крім того, заплановані зміни умов праці та можливе вивільнення працівників погоджені з профспілковим комітетом. Крім [PERSON] в закладі працюють два хірурги хірург поліклінічного відділення та хірург пункту невідкладної медичної дороги, однак відсутні лікарі хірурги хірургічного відділення та хірурги дитячого поліклінічного відділення, у зв`язку з чим переважне право на залишення на роботі в розумінні ст.42 КЗпП України не може бути застосоване, через відсутність конкуруючих осіб на однакових посадах. Також повідомлено, що власник або уповноважена ним особа одночасно із попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці пропонує працівникові іншу роботу, а при відсутністі відповідних посад, а також у разі відсутності працівника від переведення на іншу роботу, працівник звертається до державної служби зайнятості або працевлаштовується самостійно (а.с.22). Листом №14 від 17 січня 2022 року КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради запропоновано [PERSON] працевлаштуватися на вакантній посаді фельдшера кабінету невідкладної медичної допомоги с.Ротівка відділення первинної медичної допомоги (а.с.14). Відповідно до наказу №8-к від 17 січня 2022 року на підставі наказу по КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради №154-ОД від 31 грудня 2021 року «Про внесення змін до Структури та скорочення чисельності штатних працівників КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради» та наказу №146-к від 29 жовтня 2021 року «Попередження про звільнення та зміну істотних умов праці» [PERSON] звільнено з посади лікаря хірурга хірургічного відділення, лікаря хірурга дитячого поліклінічного відділення з 17 січня 2022 року у зв`язку із скороченням штатних посад згідно з п.1 ст.40 КЗпП України (а.с.13). Згідно з довідкою №1 від 17 травня 2022 року КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, Національною службою здоров`я України виплачено КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради з квітня 2021 року по грудень 2021 року за хірургічну допомогу дорослим та дітям у стаціонарних умовах 111504 грн. (в тому числі проведені [PERSON] 15033 грн.) а за стаціонарну допомогу дорослим та діям без проведення хірургічних операцій 440818 грн. (в тому числі проведені [PERSON] 6048 грн.) (а.с.54). Крім того, здіно з довідкою №2 від 17 травня 2022 року КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради, [PERSON] за період з квітня 2021 року по грудень 2021 року отримала заробітну плату в сумі 204767 грн. 71 коп. (а.с.55). Згідно з ч. 3\~ст. 64 ГК України\~підприємство, установа, організація (далі - підприємство), тобто роботодавець, має право самостійно визначати організаційну структуру, а також встановлювати чисельність працівників і штатний розпис. Згідно з позиціями Верховного Суду, викладеними у постановах від 16 січня 2018 року у справі №519/160/16-ц, від 6 лютого 2018 року у справі №696/985/15-ц, від 12 червня 2019 року у справі №297/868/18, суд не може вдаватися до обговорення та оцінки питання про доцільність і правомірність скорочення штату та чисельності працівників. Право визначати чисельність і штат працівників належить винятково власнику або уповноваженому ним органу, суд зобов`язаний тільки з`ясувати наявність підстав для звільнення. Отже, право роботодавця самостійно визначати чисельність працівників і штатний розпис не потребує додаткового доведення. Згідно з п.1 ч.1\~ст.40 КЗпП України\~трудовий договір, укладений на невизначений строк, а також строковий трудовий договір до закінчення строку його чинності можуть бути розірвані власником або уповноваженим ним органом у випадку змін в організації виробництва і праці, в тому числі ліквідації, реорганізації, банкрутства або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників. Відповідно до ч.2\~ст.40 КЗпП, звільнення з підстав, зазначених у пунктах 1, 2 і 6 цієї статті, допускається, якщо неможливо перевести працівника, за його згодою, на іншу роботу. Згідно з ч.1 та ч.3\~ст.49-2 КЗпП України\~про наступне вивільнення працівників персонально попереджають не пізніше ніж за два місяці. Одночасно з попередженням про звільнення у зв`язку із змінами в організації виробництва і праці власник або уповноважений ним орган пропонує працівникові іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації. Роботодавець вважається таким, що належно виконав вимоги частини другої статті\~40, частини третьої статті\~49-2 КЗпП України\~щодо працевлаштування працівника, якщо запропонував йому наявну на підприємстві роботу, тобто вакантну посаду чи роботу за відповідною професією чи спеціальністю, чи іншу вакантну роботу, яку працівник може виконувати з урахуванням його освіти, кваліфікації, досвіду тощо. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у п.19\~постанови від 6 листопада 1992 року № 9 «Про практику розгляду трудових спорів», розглядаючи трудові спори, пов`язані зі звільненням за п.1 ст.40\~КЗпП, суди зобов`язані з`ясувати, чи дійсно у відповідача мали місце зміни в організації виробництва і праці, зокрема, ліквідація, реорганізація або перепрофілювання підприємства, установи, організації, скорочення чисельності або штату працівників, чи додержано власником або уповноваженим ним органом норм законодавства, що регулюють вивільнення працівника, які є докази щодо змін в організації виробництва і праці, про те, що працівник відмовився від переведення на іншу роботу або що власник або уповноважений ним орган не мав можливості перевести працівника з його згоди на іншу роботу на тому ж підприємстві, в установі, організації, чи не користувався вивільнюваний працівник переважним правом на залишення на роботі та чи попереджувався він за 2 місяці про наступне вивільнення. Відповідно до положень ч.3 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, враховуючи, що відповідач попереджалась про можливе звільнення під особистий підпис 15 листопада 2021 року, ій пропонувалось переведення на наявну вакантну посаду, що відповідає її фаху, від якої вона відмовилась, наказ про звільнення виданий повноважною особою, в межах своєї компетенції, суд дійшов до висновку про те, що звільнення позивача з посади посади лікаря-хірурга хірургічного відділення (0,75 посади) та лікаря-хірурга дитячого поліклінічного відділення (0,25 посади) з 17 січня 2022 року на підставі п.1 ч.1 ст.40 КЗпП України відбулося з дотримання вимог трудового законодавства та без порушення прав [PERSON] . Що стосується вимоги стягнення моральної шкоди, то її позивач обґрунтовує тим, що в результаті незаконних дій керівника КНП «Путивльська міська лікарня» Путивльської міської ради [PERSON] , її було незаконно звільнено, внаслідок чого вона отримала душевні страждання, порушення сну та ритму життя, у зв`язку з чим у неї погіршився стан здоров`я, у зв`язку з чим просить стягнути з третьої особи [PERSON] матеріальну шкоду в сумі 30000 грн. Відповідно до\~ст.23 ЦК України\~особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав.\~\~Моральна шкода\~\~може полягати\~\~у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Також у відповідності до\~ст.237-1 КЗпП України\~відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику провадиться у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. З роз`яснень, що містяться в\~постанові Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди»\~(зі змінами, внесеними постановами від 25 травня 2001 року та 27 лютого 2009 року), вбачається, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд має навести в рішенні відповідні мотиви. Згідно з ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Оскільки в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] було звільнено відповідно до норм чинного законодавства, суд не вбачає підстав для задоволення позову і в цій частині.

Outcome: dismissed