Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

В червні 2020 року представник АТ КБ «Приватбанк» - Єрмолов Є.М. звернулося до суду з позовом, в якому з урахуванням уточнень просив: 1) в рахунок погашення заборгованості [PERSON] за кредитним договором №K2X6GI0000000291 від 17.08.2007 року, в розмірі 514 271,97 грн., з яких: 155 619,22 грн. - заборгованість за кредитом; 57 025,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 254 875, 00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 46 752,00 грн. - штраф (процентна складова) звернути стягнення на квартиру загальною площею 46,20 кв.м., яка розташована за адресою: [ADDRESS] та належить на праві власності [PERSON] шляхом проведення публічних торгів; 2) виселити відповідачку та інших осіб, які зареєстровані та/або проживають у квартирі, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] , посилаючись на те, що відповідно до кредитного договору №K2X6GI0000000291 від 17.08.2007 р. [PERSON] отримав кредит у розмірі 550 000,00 грн. на строк до 17.08.2017р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних. Згідно умов зазначеного договору, погашення заборгованості повинно здійснюватися щомісячно в період сплати, позичальник зобов`язався погашати заборгованість за кредитом, за відсотками, за комісією, а також інші витрати. В порушення умов договору [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував. У зв`язку із зазначеними порушеннями зобов`язань за кредитним договором №K2X6GI0000000291 від 17.08.2007 р. [PERSON] станом на 19.05.2020 року має заборгованість у розмірі 514 271,97 грн., яка складається з : 155 619,22 грн. - заборгованість за кредитом; 57 025,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 254 875, 00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 46 752,00 грн. - штраф (процентна складова) В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 17.08.2007 року між позивачем та відповідачем [PERSON] укладено іпотечний договір №K2X6GI0000000291 , згідно якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме: квартира [ADDRESS] , яка належить відповідачці на праві власності. У зв`язку із виникненням заборгованості за кредитним договором позивач просить суд звернути стягнення на предмет іпотеки, а саме квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , шляхом її продажу на прилюдних торгах, виселити відповідачку та інших осіб із вказаної квартири, стягнути судові витрати. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 02.11.2020 року, прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі (суддя Васильченко О.В.). 17.02.2021 року на адресу суду надійшли письмові пояснення представника третьої особи [PERSON] - адвоката Апостолюка О.О., в яких останній просив відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що 06.10.2016 року Подільським районним судом м. Києва ухвалено рішення в справі № 758/11076/15-ц за позовом ПАТ КБ «Приватбанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості, яким позов задоволено та стягнуто солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість за Договором про іпотечний кредит №K2X6GI0000000291 від 17.08.2007 року в розмірі 181 462,50 грн., а також судовий збір. Вказує, що 10.04.2017 року [PERSON] було направлено на адресу позивача заяву про згоду добровільно погасити заборгованість за Договором про іпотечний кредит №K2X6GI0000000291 від 17.08.2007 року, в якій позивача просили надати банківські реквізити рахунку, на який можна перерахувати суму боргу. На даний час відповіді на вказану заяву [PERSON] не отримав. Зазначає, що 14.09.2015 року [PERSON] через засоби поштового зв`язку одержано повідомлення позивача від 02.09.2015 року, в якому [PERSON] було запропоновано оплатити прострочену заборгованість протягом 5 календарних днів з моменту отримання такого повідомлення, або повернути суму кредиту в повному обсязі з нарахованими процентами та штрафними санкціями. У зв`язку з тим, що до 14.10.2015 року [PERSON] не виконав вимоги позивача та не повернув кредит з нарахованими процентами та штрафними санкціями, Договір про іпотечний кредит №№K2X6GI0000000291 від 17.08.2007 року з 14.10.2015 року був достроково розірваний за ініціативою позивача згідно п. 5.2.4. та п. 6.3. Договору. На підставі протоколу повторного автоматичного розподілу справи між суддями від 28.04.2021 року, справу передано в провадження судді Скрипник О.Г.. Ухвалою Подільського районного суду м. Києва від 05.05.2021 року, вищевказану справу прийнято до провадження судді Скрипник О.Г.. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив розгляд справи проводити за його відсутності, просив позов задовольнити та ухвалити відповідне рішення. Відповідачка в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причину неявки до суду не повідомила. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, подав заяву, в якій просив відкласти розгляд справи на іншу дату. Дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що 17 серпня 2007 р. між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] був укладений договір про іпотечний кредит №K2X6GI0000000291, відповідно до якого останньому був наданий кредит у розмірі 550 000,00 грн. до 17.08.2017 р. зі сплатою процентів за користування кредитом у розмірі 14,00 % річних та зобов`язався здійснювати повернення кредиту щомісячними платежами. За змістом частини першої статті 575 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) та статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закону) іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно, - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. В забезпечення зобов`язань, 17.08.2007 року між ЗАТ КБ «Приватбанк», правонаступником якого є АТ КБ «Приватбанк» та [PERSON] укладено іпотечний договір №K2X6GI0000000291, згідно п. 4 якого предметом іпотеки є нерухоме майно, а саме квартира, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Однак, третя особа - [PERSON] зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконує, в результаті цього виникла заборгованість за кредитним договором, яка станом на 19.05.2020 року становить 514 271,97 грн., з яких: 155 619,22 грн. - заборгованість за кредитом; 57 025,76 грн. - заборгованість по процентам за користування кредитом; 254 875, 00 грн. - пеня за несвоєчасність виконання зобов`язання за договором; 46 752,00 грн. - штраф (процентна складова), що підтверджується розрахунком банку. Позивач звернувся до суду з позовом про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом проведення прилюдних торгів на підставі статті 38 Закону України «Про іпотеку». У разі порушення іпотекодавцем обов`язків, встановлених іпотечним договором, іпотекодержатель має право вимагати дострокового виконання основного зобов`язання, а в разі його невиконання - звернути стягнення на предмет іпотеки, якщо інше не передбачено законом (частина перша статті 12 Закону). Згідно з частиною першою статті 33 Закону у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків (частина перша статті 626 ЦК України). Відповідно до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). Сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки (частина перша статті 36 Закону). Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки (частина друга статті 36 Закону). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Судом встановлено, що сторони погодили іпотечне застереження, а саме визначили у договорі іпотеки передбачений частиною третьою статті 36 Закону спосіб задоволення вимог іпотекодержателя, а саме звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем на публічних торгах (пункт 24 договору іпотеки). На відміну від такого різновиду позасудового способу звернення стягнення на предмет іпотеки як звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя (що може передбачати способи задоволення вимог іпотекодержателя, визначені у частині третій статті 36 Закону), судовий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону передбачає, що суд у резолютивній частині відповідного рішення обов`язково визначає спосіб реалізації предмета іпотеки: або шляхом проведення прилюдних торгів, або застосування процедури продажу, встановленої статтею 38 вказаного Закону (висновок Верховного Суду України, сформульований у постанові від 28 вересня 2016 року у справі № 6-1243цс16). Згідно правової позиції Великої Палати Верховного Суду висловленої у постанові від 29 травня 2019 року у справі № 310/11024/15-ц, процедура продажу предмета іпотеки, передбачена статтею 38 Закону, може бути застосована як спосіб задоволення вимог іпотекодержателя під час звернення стягнення на предмет іпотеки і в судовому порядку (про що суд згідно з абзацом п`ятим частини першої статті 39 Закону має вказати у судовому рішенні про задоволення позову про звернення стягнення на предмет іпотеки), і у позасудовому порядку (згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя). Проте звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом встановлення у рішенні суду права іпотекодержателя продати предмет іпотеки на прилюдних торгах у порядку, визначеному статтею 39 Закону, можливе лише за умови, що сторони договору іпотеки не передбачили цей спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, яке прирівнюється до такого договору за юридичними наслідками. Якщо ж сторони договору іпотеки передбачили такий спосіб задоволення вимог іпотекодержателя у договорі про задоволення вимог іпотекодержателя або в іпотечному застереженні, позовна вимога про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу на прилюдних торгах, визначеному статтею 38 Закону, є неналежним способом захисту. Згідно з частиною першою статті 35 Закону у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку (частина друга статті 35 Закону). З огляду на наведені висновки, суд вважає, що відсутні підстави для задоволення позову, оскільки позивач обрав неналежний спосіб захисту його прав іпотекодержателя, оскільки сторони передбачили у договорі іпотеки застереження, згідно з яким позивач має можливість самостійно звернути стягнення на предмет іпотеки шляхом його реалізації на прилюдних торгах. Крім того, між сторонами укладено договір про задоволення вимог іпотеко держателя, яким визначено порядок позасудового порядку звернення стягнення на нерухоме майно.

Outcome: dismissed