Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

В травні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про скасування державної реєстрації земельної ділянки та зобов`язання вчинити певні дії, який в серпні 2021 року уточнив та просив суд постановити рішення, яким визнати недійсним Державний акт на право приватної власності на землю серія ДП №102028 від 24 травня 2005 року, який видано на ім`я [PERSON] та скасувати державну реєстрацію земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:02:009:0141 у державному земельному кадастрі, зобов`язати Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області провести державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням «Для ведення садівництва», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за [PERSON] та стягнути витрати зі сплати судового збору у розмірі 1816 грн. 00 коп. з [PERSON] . Представник позивача [PERSON] за договором про надання правової допомоги [PERSON] (55-56) позовні вимоги підтримав та надав судові дебати у письмовому вигляді(а.с.152-155). Представник відповідача [PERSON] за ордером на надання правової допомоги [PERSON] (а.с.108) заперечувала щодо задоволення позовних вимог, надано відзив на позовну заяву(а.с.72-83) та судові дебати у письмовому вигляді(а.с.149-151). Відповідач Обухівська селищна рада Дніпровського району Дніпропетровської області надали заяву про розгляд справи за відсутності представника селищної ради(а.с.140). Відповідач Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області про дату, час і місце розгляду справи повідомлені належним чином, що підтверджується довідкою про доставку електронного листа(а.с.107), трекінгом поштового відправлення з офіційного сайту «Укрпошта»(а.с.102), рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення(а.с.143), однак у судове засідання представник не з`явився, відзив на позовну заяву не надано. Вислухавши представників сторін,повно та всебічно вивчивши матеріали справи, ознайомившись з наданими сторонами доказами, суд приходить до наступного. Згідно ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Судом встановлено, що відповідно до Державного акту на право приватної власності на землю серії ДП ДН031423 від 28 травня 1998 року(а.с.14) [PERSON] належить земельна ділянка площею 0,060 га на підставі рішення виконавчого комітету Кіровської селищної ради народних депутатів. Відповідно до довідки Кіровської селищної ради Дніпропетровського району Дніпропетровської області №161 від 22 березня 2016 року зазначено, що в Державному акті на право приватної власності на землю серії ДП ДН031423 від 28 травня 1998 року помилково внесено невірні дані, а саме прізвище власника « [PERSON] » замість вірного « [PERSON] »(а.с.16). В листопаді 2015 року [PERSON] звернувся до ТОВ «Агровектор Плюс» з заявою про виготовлення технічної документації із землеустрою щодо встановлення(відновлення) меж вищевказаної земельної ділянки(а.с.12). Відповідно до наданої технічної документації виготовленої на підставі заяви [PERSON] до ТОВ «Агровектор Плюс» встановлено, що в ході проведення геодезичних робіт, що земельна ділянка [PERSON] межує з півночі з землями СТ «ТЕМП»(вулиця), зі сходу з землями гр. [PERSON] , з півдня з землями гр. [PERSON] , із заходу з землями гр.. [PERSON] та мають спільні межі(огорожі). Координати поворотних точок земельної ділянки гр. [PERSON] (кадастровий номер 1221455400:02:009:0674), що внесені до АС ДЗК, не співпадають з координатами земельної ділянки гр. [PERSON] , що не відпвідає дійсності. Земельна ділянка гр. [PERSON] внесена до АС ДЗК з помилкою та потребує корегування(а.с.8-34). Рішенням № РВ-1200326552016 від 31 травня 2016 року Державним кадастровим реєстратором Управління Держгеокадастру у Дніпропетровському районі Дніпропетровської області було відмовлено у внесені відомостей (змін до них) до Державного земельного кадастру, оскільки розташування в мужах земельної ділянки, яку передбачається зареєструвати, іншої земельної ділянки або її частини, а саме земельної ділянки розташованої за адресою: [ADDRESS] (кадастровий номер 1221455400:02:009:0141)(а.с.35). Листом №Л-2707/0-1679/6-17 від 12 квітня 2017 року Головне управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області розглянуло заяву [PERSON] та повідомлено останнього щодо можливості виправлення технічної помилки в відомостях Державного земельного кадастру про межі земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:02:009:0141(власник [PERSON] ), землевласнику даної земельної ділянки, потрібно звернутися із заявою до Управління, разом з відповідною технічною документацією із землеустрою(а.с.36). 13 жовтня 2020 року [PERSON] листом на ім`я [PERSON] направив лист щодо усунення порушень зазначених у листі №Л-2707/0-1679/6-17 від 12 квітня 2017 року(а.с.38). На виконання ухвали суду від 07 червня 2022 року Головним управлінням Держгеокадастру у Дніпропетровській області було надано технічну документацію із землеустрою щодо встановлення меж земельної ділянки в натурі [PERSON] з кадастровим номером 1221455400:02:009:0141. Так, згідно вищевказаної технічної документації визначено, що межі земельної ділянки погоджені з представниками суміжних землеволодінь, зокрема [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , про що містяться підписи відповідних осіб(а.с.134). Також позивачем до позовної заяви додано землевпорядні документи садового товариства «ТЕМП» разом зі збірним кадастровим планом, згідно з матеріалами якого земельна ділянка № [NUMBER] в садовому товаристві «ТЕМП» має суміжні межі з ділянками № [NUMBER] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [NUMBER] та дорогою , іншій стороні якої знаходяться земельні ділянки з номерами № [NUMBER] та [ADDRESS] (зворотній а.с.22). Згідно із статтею 91 Земельного Кодексу України власники земельних ділянок зобов`язані: не порушувати прав власників сумісних земельних ділянок та землекористувачів; дотримуватися правил добросусідства та обмежень, пов`язаних з встановленням земельних сервітутів та охоронних зон. Відповідно до статті 103 Земельного кодексу України власники та землекористувачі земельних ділянок повинні обирати такі способи використання земельних ділянок відповідно до їх цільового призначення, при яких власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок завдається найменше незручностей (затінення, задимлення, неприємні запахи, шумове забруднення тощо). Власники та землекористувачі земельних ділянок зобов`язані не використовувати земельні ділянки способами, які не дозволяють власникам, землекористувачам сусідніх земельних ділянок використовувати їх за цільовим призначенням (неприпустимий вплив). Згідно із\~статтею 106\~Земельного кодексу\~України власник\~земельної ділянки\~має право\~вимагати від\~власника сусідньої\~земельної ділянки\~сприяння встановленню\~твердих меж,\~а також\~відновленню межових\~знаків у випадках, коли вони зникли, перемістились або стали невиразними. Відповідно до статті 198 Земельного кодексу України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок, які включають, у тому числі, погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами. Стаття 152 ЗК України визначає такі шляхи захисту прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. У Постанові\~Верховного Суду\~у складі\~колегії суддів\~Касаційного господарського\~суду від\~28\~травня 2020\~року по справі № 910/7164/19 визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. Суд зобов`язаний з`ясувати характер спірних правовідносин (предмет і підстави позову), наявність/відсутність порушеного права чи інтересу та можливість його поновлення/захисту в обраний спосіб. Наведена правова позиція викладена у постановах Верховного Суду від 22.01.2019 зі справи № 912/1856/16, від 14.05.2019 зі справи № 910/11511/18. Надаючи правову оцінку належності обраного зацікавленою особою способу захисту, судам належить зважати і на його ефективність з точки зору статті 13 Конвенції. Так, у рішенні від 15 листопада 1996 року у справі Чахал проти Об`єднаного Королівства Європейський суд з прав людини зазначив, що згадана норма гарантує на національному рівні ефективні правові засоби для здійснення прав і свобод, що передбачаються Конвенцією, незалежно від того, яким чином вони виражені в правовій системі тієї чи іншої країни. Суть цієї статті зводиться до вимоги надати людині такі засоби правового захисту на національному рівні, що дозволили б компетентному державному органові розглядати по суті скарги на порушення положень Конвенції й надавати відповідний судовий захист, хоча держави-учасники Конвенції мають деяку свободу розсуду щодо того, яким чином вони забезпечують при цьому виконання своїх зобов`язань. Крім того, Європейський суд указав на те, що за деяких обставин вимоги статті 13 Конвенції можуть забезпечуватися всією сукупністю засобів, що передбачаються національним правом. Аналіз наведеного дає підстави для висновку, що законодавчі обмеження матеріально-правових способів захисту цивільного права чи інтересу підлягають застосуванню з дотриманням положень статей 55, 124 Конституції України та статті 13 Конвенції, відповідно до яких кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Вимога на захист цивільного права має відповідати змісту порушеного права та характеру правопорушення, забезпечити поновлення порушеного права, а у разі неможливості такого поновлення - гарантувати особі можливість отримання нею відповідного відшкодування. Тобто, ефективний спосіб захисту має бути таким, що відповідає змісту порушеного права, та таким, що забезпечує реальне поновлення прав особи, за захистом яких вона звернулась до суду, відповідно до вимог законодавства. Підсумовуючи вищенаведене, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно матеріали справи, виходячи з того, що відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів сторони по справі, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] не підлягають задоволенню, оскільки позивачем обрано невірний спосіб захисту цивільний прав, який на думку суду є неефективним в розумінні статті 152 ЗК України, оскільки визнання недійсним Державного акту на право приватної власності на землю серія ДП №102028 від 24 травня 2005 року, який видано на ім`я [PERSON] та скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 1221455400:02:009:0141 у державному земельному кадастрі призведе до порушення законних прав власника на земельну ділянку, яка належить [PERSON] та не здійснить поновлення порушених прав позивача. Також суд вважає за необхідне зазначити, що земельна ділянка № [NUMBER] у садовому товаристві «Темп» згідно наданого збірного кадастрового плану не є суміжною, або сусідньою з земельною ділянкою позивача. Щодо позовних вимог [PERSON] щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області провести державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням «Для ведення садівництва», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за [PERSON] , суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 37 Закону України «про Державний земельний кадастр» визначено, що у разі виявлення фізичною або юридичною особою у витязі, довідці з Державного земельного кадастру, викопіюванні з картографічних матеріалів Державного земельного кадастру технічної помилки (описка, друкарська, граматична, арифметична чи інша помилка), допущеної органом, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, заінтересована особа письмово повідомляє про це центральний орган виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, який перевіряє відповідність відомостей Державного земельного кадастру інформації, що міститься в документах, які стали підставою для внесення цих відомостей. Якщо факт невідповідності підтверджено, орган, що здійснює ведення Державного земельного кадастру, безоплатно виправляє допущену помилку в день надходження повідомлення та не пізніше наступного дня повідомляє про це заінтересованих осіб. Повідомлення про виявлення помилки може бути надіслано також в електронному вигляді з Державного аграрного реєстру через Єдиний портал адміністративних послуг, у тому числі через інтегровану з ним інформаційну систему центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Враховуючи вищевикладене суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи та надані сторонами докази суд приходить до висновку, що позовна вимога про щодо зобов`язання Головного управління Держгеокадастру у Дніпропетровській області провести державну реєстрацію у державному земельному кадастрі земельної ділянки з цільовим призначенням «Для ведення садівництва», що знаходиться за адресою: [ADDRESS] на території Обухівської селищної ради Дніпровського району Дніпропетровської області за [PERSON] не підлягає задоволенню, оскільки законом встановлено інший порядок усунення помилок у Державному земельному кадастрі, однак позивачем не надано доказів звернення до відповідного управління з вимогою щодо усунення виявлених помилок. Додатково суд роз`яснює позивачеві, що у разі відмови в усуненні помилок у Державному земельному кадастрі, позивач не позбавлений звернутися до суду з відповідною адміністративною позовною заявою. Згідно ст. 141 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються на позивача у разі відмови в позові. На підставі вищевикладеного та

Outcome: dismissed