Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

22 серпня 2022 року [PERSON] , з урахуванням поданих 08 вересня 2022 року уточнень, звернувся до суду з вищезазначеним позовом до [PERSON] з вимогою про розірвання шлюбу між сторонами, який зареєстровано 06 жовтня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, актовий запис №190. Позивач вказав, що від даного шлюбу сторони мають двох спільних дітей, один з яких є неповнолітнім син [PERSON] , [INFO] . Позивач вважає одруження з відповідачкою невдалим, оскільки вони мають різні погляди на сімейне життя та обов`язки, відсутнє нормальне спілкування, у зв`язку з чим з серпня 2021 року шлюбні стосунки сторони фактично припинили. За таких обставин позивач звернувся до суду із відповідним позовом, посилаючись на те, що подальше спільне життя з відповідачкою і збереження шлюбу є неможливим, оскільки суперечить їх інтересам. Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 30 серпня 2022 року позовну заяву залишено без руху з наданням строку для усунення виявлених недоліків (а.с.16). Ухвалою Самбірського міськрайонного суду Львівської області від 09 вересня 2022 року вказану позовну заяву прийнято до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження та призначено розгляд справи по суті з повідомленням сторін без їх виклику на 06 жовтня 2022 року та в подальшому було відкладено на 01 листопада 2022 року (а.с.21,24). Позивач [PERSON] про дату, час і місце розгляду справи повідомлений належним чином (а.с.25), заяву із запереченням проти розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження або клопотання про розгляд справи в судовому засіданні з викликом сторін не подавав. Разом з тим, у відповідній письмовій заяві, поданій до суду, зазначив, що підтримує позовні вимоги в повному обсязі, бажання зберегти шлюб не має та заперечує проти надання строку для примирення, прохав суд провести розгляд справи на підставі наявних в матеріалах справи доказів (а.с.28). Відповідач [PERSON] \~про дату,\~час і\~місце розгляду\~справи повідомлена\~належним чином\~(а.с.26,27),\~заяву із\~запереченням проти\~розгляду справи\~за правилами\~спрощеного позовного\~провадження або\~клопотання про\~розгляд справи\~в судовому\~засіданні з\~викликом сторін\~не подавала,\~правом подати\~відзив на\~позовну заяву\~не скористалась,\~будь-яких\~заяв та\~клопотань від\~відповідача до\~суду не\~надходило. Виходячи з положень ч.5 ст.279 Цивільного процесуального кодексу України (далі ЦПК України), суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. У відповідності до вимог ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно ч.1 ст.279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у главі 10. Суд, з`ясувавши позицію позивача, викладену в позовній заяві та у додатковій письмовій заяві, поданій до суду, дослідивши наявні в матеріалах справи докази та надавши їм належну оцінку, вважає, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до положень частин 1-4 статті 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Частиною 1 статті 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлені наступні обставини у справі та відповідні їм правовідносини. Із свідоцтва\~ про шлюб вбачається, що сторони зареєстрували шлюб 06 жовтня 1999 року у відділі державної реєстрації актів цивільного стану по м. Самбору Самбірського міськрайонного управління юстиції Львівської області, про що 06 жовтня 1999 року складено відповідний актовий запис №190 (а.с.3,20). Від даного шлюбу сторони мають одну спільну неповнолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] (а.с.7). З письмових пояснень позивача та матеріалів справи вбачається, що спільне життя позивача з відповідачем не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки, постійні сварки, відсутність взаєморозуміння та нормального спілкування, у зв`язку з чим з серпня 2021 року шлюбні стосунки сторони фактично припинили та з вказаного часу не ведуть спільного господарства. При цьому, позивач вважає подальше спільне життя і збереження шлюбу між ними неможливим (а.с.1,4-6,19,28). Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином, на переконання суду, відповідач [PERSON] вищезазначені обставини у справі не оспорювала, фактично їх визнала, тому у відповідності до вимог ч.1 ст.82 ЦПК України такі обставини не підлягають доказуванню. Згідно положень статті 111 Сімейного кодексу України (далі СК України) суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Позивач [PERSON] прохав позов задовольнити, письмово заперечував проти надання подружжю строку для примирення (а.с.1,18,19,28). Відповідач [PERSON] правом подати відзив на позовну заяву не скористалася, будь-яких заперечень проти позову з посиланням на відповідні докази не надала, клопотань про надання подружжю строку для примирення не заявляла. За таких обставин суд вважає, що сторони не виявили бажання зберегти подружні відносини. Спору про поділ спільного майна подружжя та про місце проживання неповнолітньої дитини після розірвання шлюбу між сторонами на час розгляду даної справи немає. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст.24 СК України, шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. \~ \~ \~ \~ Згідно ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. За такої сукупності обставин у справі суд дійшов висновку, що причини, які спонукали позивача [PERSON] на розірвання шлюбу, є обґрунтованими, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу між ними є неможливим, воно суперечить інтересам кожного з подружжя, а тому позов підлягає задоволенню. Згідно зі ст.113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Відповідач [PERSON] як особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, не зверталася до суду з проханням відновити своє дошлюбне прізвище. Виходячи з наведеного, суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відповідачу [PERSON] залишити прізвище «[PERSON] ». Питання про розподіл судових витрат позивачем не порушувалось.

Outcome: approved