Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до відповідача, в якому просить визнати дії відповідача по влаштуванню тамбур в коридорі загального призначення на 17 поверсі в будинку [ADDRESS] протиправними та зобов`язати відповідача усунути перешкоди позивачу у користуванні приміщенням спільної сумісної власності багатоквартирного будинку коридором загального призначення на 17 поверсі в будинку [ADDRESS] , шляхом демонтування самочинно збудованої цегляної перегородки з металевими дверима. В обґрунтування позову позивач посилається на те, що відповідач, в коридорі загального призначення на 17 поверсі в будинку [ADDRESS] , без його дозволу, без дозволу інших сусідів та без дозволу ОСББ «ІДЕАЛ», на балансі якого перебуває будинок [ADDRESS] , влаштував тамбур, який складається із суцільної цегляної перегородки з металевими дверима. Встановлення відповідачем вказаного тамбуру створює перешкоди позивачу у користуванні спільним коридором. Вказані обставини спричиняють складності позивачу у доступі до власної квартири, у занесенні великогабаритних речей. крім того, влаштувавши тамбур, відповідач перекрив доступ до пожежної вентиляції на 17 поверсі, що створює реальну загрозу життю і здоров`ю позивачу у разі виникнення пожежі. Влаштований відповідачем тамбур, який складається із суцільної цегляної перегородки з металевими дверима створює позивачу перешкоди у здійсненні права користування і розпорядження своїм майно, тому як власник житла вимушений звернутися до суду із цим позовом за захистом своїх прав. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Шенцевій О.П. Ухвалою судді Приморського районного суду міста Одеси від 27 липня 2021 року відкрито провадження по справі на підставі вказаної позовної заяви за правилами загального позовного провадження. Представником позивача подано заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідач у судове засідання не з`явився, процесуальним правом надання відзиву не скористався, про час і місце розгляду справи повідомлений належним чином. Подав заяву про відкладення розгляду справи в зв`язку з введеним воєнним станом в Україні. Доказів поважності причин неявки до суду не надав. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Враховуючи викладене, згідно з ч. 8 ст.178ЦПК України суд вирішує справу за наявними матеріалами. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується технічним паспортом на квартиру [ADDRESS] , Свідоцтвом про право власності від 20.10.2011 р. та Витягом про державну реєстрацію прав від 07.11.2011 р. Відповідачу на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] , що підтверджується Відомостями з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 28.06.2021 р. З фототаблиці загального коридору 17 поверху, наданої позивачем, вбачається, що в коридорі загального призначення на 17 поверсі в будинку [ADDRESS] влаштовано тамбур, який складається із суцільної цегляної перегородки з металевими дверима. 12.11.2021 р. Позивачем було замовлено проведення судової будівельно-технічної експертизи, за результатами якої 22 листопада 2021 року було складено ВИСНОВОК ЕКСПЕРТА № ЕС-2514-1-1918.21 судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №522/12684/21, відповідно до висновків якої влаштування перегородки у коридорі загального користування 17-го поверху житлового будинку [ADDRESS] не відповідає поверховому плану пентхауза, складеного ТОВ Гражданпроект. Перегородка у коридорі загального користування 17-го поверху житлового будинку [ADDRESS] являє собою елемент перепланування житлових будинків. Вільний доступ до шахти димовидалення 800х425 на 17-му поверсі житлового будинку [ADDRESS] , яка відображена на поверховому плану пентхауза, складеного ТОВ Гражданпроект, на момент огляду відсутній. Для того, щоб повернути частину коридору на 17-му поверсі житлового будинку [ADDRESS] в загальне користування та технічно забезпечити безперешкодний доступ до шахти димовидалення будинку, необхідно виконати демонтажні роботи дверного блоку та влаштованої перегородки. В зв`язку з наведеними обставинами 05.06.2020 р. Позивачем було надіслано Заяву про здійснення фіксації вказаних порушень до: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; Головного управління ДСНС України в Одеській області; Приморської районної адміністрації Одеської міської ради; Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ». Також 28.08.2020 р. представником Позивача було надіслано Адвокатські запити до: Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради; Головного управління ДСНС України в Одеській області; Приморської районної адміністрації Одеської міської ради; Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ», в яких представник просив надати інформацію про те, які заходи були здійснені після отримання Заяви позивача, які заходи планується вжити та коли, чи направлялись представники для фіксації вказаних порушень та копії документів проведення таких заходів. Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради листом від 10.09.2020 р. повідомило про необхідність звернутись із даним питанням до Приморської районної адміністрації Одеської міської ради та до Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ». Приморська районна адміністрація Одеської міської ради листом від 11.09.2020 р., з приводу наведеної вище заяви позивача, надіслало звернення до ОСББ «ІДЕАЛ» від 24.07.2020 р., в якому просило прийняти заходи із зазначеного питання та повідомити про результати. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «ІДЕАЛ» листом від 07.10.2020 р. повідомило, що у відповідь на звернення відповідача щодо надання дозволу на влаштування тамбуру в загальному коридорі на 17 му поверсі було зазначено, що проведення робіт з перенесення дверей можливо виключно за умови дотримання норм чинного законодавства та непорушення прав інших співвласників багатоквартирного будинку. Також зазначено, що у зв`язку зі зверненням позивача ОСББ «ІДЕАЛ» було здійснено обстеження коридору загального користування та направлено на ім`я відповідача заяву щодо неприпустимості порушення прав та законних інтересів інших співвласників багатоквартирного будинку. Крім того, ОСББ «ІДЕАЛ» повідомило про неможливість звернення до суду з вимогою про приведення коридору загального користування в первинне становище в зв`язку з відсутністю фінансових ресурсів. На адвокатський запит від 29.04.2021 р. Управління Державного архітектурно-будівельного контролю Одеської міської ради надало відповідь від 13.05.2021 р. про те, що в реєстрі будівельної діяльності відсутня інформація щодо видачі дозвільних документів на проведення перепланування коридору загального користування з улаштуванням тамбуру. Також, до Управління не надходили документи щодо видачі дозволу на проведення будівельних робіт за адресою: [ADDRESS] . На адвокатський запит від 29.04.2021 р. Департаментом архітектури та містобудування Одеської міської ради надано відповідь від 17.05.2021 р., в якій повідомило, що дані щодо видачі містобудівних умов та обмежень на проектування об`єкту будівництва/реконструкції квартири [ADDRESS] (замовник - [PERSON] ), не значаться. За інформацією наданою Департаментом з питань звернень громадян Одеської міської ради - при перевірці бази звернень громадян, звернень гр. [PERSON] про отримання дозволу на перепланування коридору загального призначення на 17-му поверсі будинку [ADDRESS] , не виявлено. Відповідно до частини другої статті 382 ЦК України усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Частиною першою статті 385 ЦК України передбачено, що власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку (будинках) для забезпечення експлуатації такого будинку (будинків), користування квартирами та нежитловими приміщеннями та управління, утримання і використання спільного майна багатоквартирного будинку (будинків) можуть створювати об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (будинків). Відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку, регулюють Закони України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» та «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління визначає Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку», предметом регулювання якого є відносини, що виникають у процесі реалізації прав та виконання обов`язків власників квартир та нежитлових приміщень як співвласників багатоквартирного будинку. Згідно зі статтею 1 Закон України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» багатоквартирний будинок - житловий будинок, в якому розташовано три чи більше квартири. У багатоквартирному будинку можуть також бути розташовані нежитлові приміщення, які є самостійними об`єктами нерухомого майна; нежитлове приміщення - ізольоване приміщення в багатоквартирному будинку, що не належить до житлового фонду і є самостійним об`єктом нерухомого майна; спільне майно багатоквартирного будинку - приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташовані багатоквартирний будинок і належні до нього будівлі та споруди і його прибудинкова територія; частка співвласника - частка, яку становить площа квартири та/або нежитлового приміщення співвласника у загальній площі всіх квартир та нежитлових приміщень, розташованих у багатоквартирному будинку. Відповідно до частин першої та другої статті 5 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку» спільне майно багатоквартирного будинку є спільною сумісною власністю співвласників. Спільне майно багатоквартирного будинку не може бути поділено між співвласниками, і такі співвласники не мають права на виділення в натурі частки із спільного майна багатоквартирного будинку, що фактично було зроблено відповідачами. Право спільної сумісної власності не передбачає визначення часток співвласників у праві спільної власності, на відміну від права спільної часткової власності, учасник якої наділений правом вимагати виділення йому в натурі частини майна у володіння та користування (частини друга - четверта статті 358 ЦК України), а також самостійно розпоряджатися своєю часткою (стаття 361 ЦК України). Проте співвласники майна, що знаходиться у спільній сумісній власності, не тільки володіють та користуються, але й розпоряджаються таким майном за спільною згодою. Принцип та порядок визначення часток внесків і платежів співвласників на утримання, експлуатацію та ремонт спільного майна встановлений статтею 20 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», згідно з якою частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Отже, багатоквартирний будинок є житловим будинком, будівлею, призначеною для постійного в ній проживання. Співвідношення площі житлових приміщень (квартир) у багатоквартирному будинку та площі нежитлових приміщень у ньому зумовлене особливостями розміщення нежитлових приміщень у житловому будинку, тобто за загальним правилом є об`єктивним фактором. Відповідно до статті 18 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що об`єднання зобов`язане забезпечувати дотримання інтересів усіх співвласників при встановленні умов та порядку володіння, користування і розпорядження спільною власністю, розподілі між співвласниками витрат на експлуатацію та ремонт спільного майна, а також припиняти дії третіх осіб, що утруднюють або перешкоджають реалізації прав володіння, користування і розпорядження спільним майном співвласників. У статті 41 Конституції України визначено, що використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 13 Конституції України власність зобов`язує. Власність не повинна використовуватися на шкоду людині і суспільству. Частиною 1 статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до частини першої статті 369 ЦК України співвласники майна, що є у спільній сумісній власності, володіють і користуються ним спільно, якщо інше не встановлено домовленістю між ними. У пункті 4 Правил користування приміщеннями житлових будинків і гуртожитків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 08 жовтня 1992 року № 572, у редакції, чинній на час улаштування відповідачами тамбурних перегородок, указано, що власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків мають право на переобладнання і перепланування житлових і підсобних приміщень, балконів і лоджій за відповідними проектами без обмеження інтересів інших громадян, які проживають у будинку, з дозволу власника будинку (квартири) та органу місцевого самоврядування, виданого в установленому порядку. Згідно з частиною другою статті 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. За змістом статті 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Аналіз зазначених норм свідчить про те, що перепланування приміщення спільної сумісної власності може бути здійснено з дотримання встановленого законом порядку, у тому числі за згодою осіб, які таким приміщенням володіють. Такі висновки відповідають правовій позиції, викладеній у постанові Верховного Суду України від 08 червня 2016 року № 6-530цс16. Перепланування відповідачем загального коридору на 17 поверсі в будинку [ADDRESS] , шляхом улаштування тамбуру, який складається із суцільної цегляної перегородки з металевими дверима, було проведено з порушенням встановленого законом порядку та без згоди Позивача, як співвласника. Відновлення порушеного права Позивача полягає в усуненні перешкод на користування спільним коридором на 17 поверсі в будинку [ADDRESS] шляхом демонтування самочинно збудованої суцільної цегляної перегородки з металевими дверима. Відповідно до ч.ч.1,5,6 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ч.1 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Встановивши з наданих позивачем та досліджених і оцінених в порядку ст.89 ЦПК України доказів фактичні обставини та беручи до уваги наведені норми права, враховуючи принцип змагальності сторін, а також ненадання відповідачем будь-яких доказів та заперечень, суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи. Статтею 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами, за винятком витрат суб`єкта владних повноважень на правничу допомогу адвоката. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Розмір витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката встановлюється і розподіляється судом згідно з умовами договору про надання правничої допомоги при наданні відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, як уже сплаченої, так і тієї, що лише підлягає сплаті (буде сплачена) відповідною стороною або третьою особою. Питання застосування частини 8 ст. 141 ЦПК України щодо доведеності розміру витрат на правничу допомогу з метою їх розподілу також неодноразово було предметом дослідження у Верховному Суді, в тому числі відповідно до згаданих вище постанов, а також відповідно до постанов від 29 жовтня 2020 року (справа № 686/5064/20), від 5 березня 2021 року (справа № 200/10801/19-а), від 16 березня 2021 року (справа №520/12065/19), у яких сформульовано правовий висновок, що відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою чи тільки має бути сплачено. Таке правозастосування випливає з нової процедури відшкодування витрат на професійну правову допомогу, імплементованої у ЦПК України з 15 грудня 2017 року. Вказаного висновку дійшов Верховний суд України у постанові від 15 квітня 2021 року по справі № 160/6899/20. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 19 лютого 2020 року у справі №755/9215/15-ц вказала на виключення ініціативи суду з приводу відшкодування витрат на професійну правничу допомогу одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Зазначений підхід до вирішення питання зменшення витрат на правничу допомогу знайшов своє відображення і в постановах Верховного Суду від 2 жовтня 2019 року (справа №815/1479/18), від 15 липня 2020 року (справа №640/10548/19), від 21 січня 2021 року (справа №280/2635/20). Так, позивачем надано заяву про розподіл судових витрат від 30.12.2021 р., договір про надання юридичних послуг №0306/20 від 03 червня 2020 року, додаткову угоду №1 до договору про надання юридичних послуг №0306/20 від 03 червня 2020 року, рахунок-фактуру №1 від 05.06.2020 року, рахунок-фактуру №97 від 17.08.2020 року, рахунок-фактуру №2 від 16.04.2021 року, рахунок-фактуру №48 від 20.08.2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг №1 від 30.06.2020 р, акт приймання-передачі наданих послуг № 97 від 31.08.2020 р, акт приймання-передачі наданих послуг №2 від 30 червня 2021 року, акт приймання-передачі наданих послуг №131 від 30 грудня 2021 року, платіжне доручення №70801093.1 від 20.08.2020 р., платіжне доручення №136715314. від 03.06.2021 р., платіжне доручення №440 від 27.07.2021 р., квитанцію №KT68-6BC7-7BT7-4E1H від 15.11.2021 р. Відповідно до п. 1.1. про надання юридичних послуг №0306/20 від 03 червня 2020 року КЛІЄНТ доручає, а АДВОКАТСЬКЕ ОБ`ЄДНАННЯ приймає на себе зобов`язання надавати правову допомогу в обсязі та на умовах, передбачених даним Договором. Згідно з п. 4.2. даного договору вартість однієї години надання правової допомоги Сторонами погоджено в розмірі 1 000,00 грн. (одна тисяча гривень, 00 копійок), без ПДВ. Пунктом 4.5. даного договору передбачено, що за результатами надання правової допомоги складається акт, що підписується представниками кожної зі сторін. В акті вказується обсяг наданої АДВОКАТСЬКИМ ОБ`ЄДНАННЯМ правової допомоги і її вартість. Як вбачається з наданих позивачем документів АО «ГЛОРІЯ ЛЕКС» по справі №522/12684/21 було надано професійну правничу допомогу на загальну суму 22 676,17 грн. Послуги з правової допомоги були погоджені, прийняті позивачем та визнані останнім як такі, що відповідає його інтересам, та волевиявленню. Будь-які заперечення з приводу наданої правової допомоги відсутні. Крім того, при поданні позовної заяви позивачем було понесено витрати по сплаті судового збору у розмірі 1 816,00 грн.. Також, позивач поніс витрати по проведенню судової будівельно-технічної експертизи, за результатами якої 22 листопада 2021 року було складено ВИСНОВОК ЕКСПЕРТА № ЕС-2514-1-1918.21 судової будівельно-технічної експертизи у цивільній справі №522/12684/21. За проведення експертизи позивачем було сплачено 6 864,00 грн. Крім того, 10 листопада 2021 року між позивачем та Адвокатським об`єднанням «ГЛОРІЯ ЛЕКС» було укладено Додаткову угоду №1 до Договору про надання юридичних послуг №0306/20 від 03 червня 2020 року (далі-Додаткова угода), відповідно до умов якої Сторони погодились доповнити Договір про надання юридичних послуг №0306/20 від 03 червня 2020 року наступними пунктами: - Пункт 4.9. У випадку досягнення по справі №522/12684/21 позитивного результату для КЛІЄНТА він сплачує АДВОКАТСЬКОМУ ОБ`ЄДНАННЮ додаткову винагороду («гонорар успіху») в розмірі 12 000,00 грн. - Пункт 4.10. Позитивним результатом для КЛІЄНТА в розумінні п. 4.9. цього договору є ухвалення судом будь-якої інстанції рішення про повне або часткове задоволення позовних вимог. У Постанові Великої Палати Верховного суду від 12.05.2020 р. у справі №904/4507/18, зокрема, викладено позицію у п.5.42-5.44. «У рішенні (щодо справедливої сатисфакції) від 19 жовтня 2000 року у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece, заява № 31107/96) ЄСПЛ вирішував питання обов`язковості для цього суду угоди, укладеної заявником зі своїм адвокатом стосовно плати за надані послуги, що співставна з «гонораром успіху». ЄСПЛ указав, що йдеться про договір, відповідно до якого клієнт погоджується сплатити адвокату як гонорар відповідний відсоток суми, якщо така буде присуджена клієнту судом. Такі угоди, якщо вони є юридично дійсними, можуть підтверджувати, що у заявника дійсно виник обов`язок заплатити відповідну суму гонорару своєму адвокатові. Таким чином суд дійшов висновку, що у зв`язку із зверненням до суду з даним позовом позивачем понесеносудові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору у розмірі 1 816,00 грн., витрат по сплаті за проведення експертизи у розмірі 6 864,00 грн., витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 22 676,17 грн., а також витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 12 000,00 грн. в зв`язку зі сплатою додаткової винагороди («гонорар успіху»).

Outcome: approved