Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У вересні 2022 року [PERSON] та [PERSON] звернулися до Шевченківського районного суду міста Києва із заявою про встановлення факту родинних відносин, відповідно до якої просили суд встановити факти, що громадянин Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] та його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій та [PERSON] , який народився [INFO] у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій. Заява обґрунтована тим, що 21 жовтня 2010 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено шлюб, зареєстрований у Відділі реєстрації актів цивільного стану м. Шпікерог, округ Віттмунд (Федеративна Республіка Німеччина). [INFO] сурогатна мати [PERSON] , яка народила дитину, надала згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. на запис заявників батьками новонародженої нею дівчинки - [PERSON] , яку вона народила [INFO] у місті Києві (у Київському міському пологовому будинку № 2) у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства. [INFO] сурогатна мати [PERSON] , яка народила дитину, надала згоду, посвідчену приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С.М. на запис заявників батьками новонародженого нею хлопчика - [PERSON] , якого вона народила [INFO] у місті Києві (у КНП «Київський міський пологовий будинок № 5») у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства. Нормами законодавства Федеративної Республіки Німеччина (далі також - ФРН, Німеччина) не передбачено визнання законною процедури народження дитини шляхом сурогатного материнства, а також не передбачено і визнання законними на території ФРН і свідоцтв про народження дитини, виданої в іноземній державі, єдиний шлях для заявників на визнання їх дочки та сина дійсно їх дітьми для офіційних установ та органів ФРН, це надання (та подальша легалізація у Німеччині) рішення суду України про встановленні походження (батьківства) заявників. У зв`язку з вищевикладеним заявник звернувся до суду із вказаною заявою. Заявники та представник заявників в судове засідання не з`явилися, однак подали до суду заяви про розгляд справи у їх відсутність, у якій також заяву підтримали та просили задовольнити у повному обсязі. Представники заінтересованих осіб в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце проведення судового засідання судом повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно із ст. 496 ЦПК України іноземці та інші іноземні особи, мають право звертатись до судів України для захисту своїх прав, свобод чи інтересі. Іноземні особи мають процесуальні права та обов`язки нарівні з фізичними і юридичними особами України, крім випадків, передбачених Конституцією та Законами України, а також міжнародними договорами, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами у справі є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу положень ч. 2 ст. 123 Сімейного кодексу України у разі перенесення в організм іншої жінки ембріона людини, зачатого подружжям в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій, батьками дитини є подружжя. Судом установлено, що відповідно до витягу із свідоцтва про одруження, громадяни ФРН [PERSON] та [PERSON] перебувають в зареєстрованому шлюбі з 21 жовтня 2010 року. Відповідно до наданої заявниками копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 14 листопада 2018 року Подільським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління у місті Києві, [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народилася дочка - [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 2970. [PERSON] народжена сурогатною матір`ю - [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Факт народження дитини жіночої статі підтверджується випискою з медичної карти новонародженого від 05.11.2018 року, виданого Київським міським пологовим будинком № 2. Генетична спорідненість [PERSON] з батьком [PERSON] підтверджується довідкою (висновком) про генетичну спорідненість батька та дитини. Також судом установлено, що громадянка України [PERSON] , своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за № 8626 від 07.11.2018 року, надала згоду на те, щоб батьками народженої нею [INFO] дитини - дівчинки на ім`я [PERSON] (медичне свідоцтво про народження № 3618, видане 01 листопада 2018 року Київським міським пологовим будинком № 2) у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства були записані [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація факту народження дитини було здійснена відповідно до п. 11 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р, в редакції наказу № 3307/5 від 24.10.2010 р), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. В державному реєстрі актів цивільного стану записано, що заявники: громадянин Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] є батьком, а його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] є матір`ю дитини жіночої статі (дівчинки) [PERSON] , [INFO] . Відповідно до наданої заявниками копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 12 березня 2021 року Солом`янським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), [INFO] у подружжя [PERSON] та [PERSON] народився син - [PERSON] , про що зроблено актовий запис за № 1047. [PERSON] народжений сурогатною матір`ю - [PERSON] , громадянкою України, [INFO] , в результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій. Факт народження дитини чоловічої статі підтверджується випискою про новонародженого від 03.03.2021 року, виданого Комунальним некомерційним підприємством «Київський міський пологовий будинок № 5». Генетична спорідненість [PERSON] з батьком [PERSON] підтверджується довідкою (висновком) про генетичну спорідненість батька та дитини. Також судом установлено, що громадянка України [PERSON] , своєю заявою, засвідченою приватним нотаріусом Харківського міського нотаріального округу Лавренюк С. М. за № 755 від 04.03.2021 року, надала згоду на те, щоб батьками народженої нею 01 березня 2021 року дитини - хлопчика на ім`я [PERSON] (медичний висновок № Т652-СВ23-СТ7А-НА2Е, виданий 01 березня 2021 року Комунальним некомерційним підприємством «Київський міський пологовий будинок № 5» виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації)) у результаті застосування допоміжних репродуктивних технологій методом сурогатного материнства були записані [PERSON] та [PERSON] . Реєстрація факту народження дитини було здійснена відповідно до п. 11 глави 1 розділу ІІІ Правил державної реєстрації актів цивільного стану в Україні (затверджених наказом Міністерства юстиції України № 52/2 від 18.10.2000 р, в редакції наказу № 3307/5 від 24.10.2010 р), що підтверджується повним витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про народження. В державному реєстрі актів цивільного стану записано, що заявники: громадянин Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] є батьком, а його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] є матір`ю дитини чоловічої статі (хлопчика) [PERSON] , [INFO] . Судом установлено, що правом Федеративної Республіки Німеччина, громадянкою якої є заявниця (мати дитини) [PERSON] ), сурогатне материнство заборонене, і в якості матері відповідно до параграфу 1591 Цивільного кодексу ФРН визнається лише жінка, яка народила дитину (сурогатна матір). З матеріалів справи вбачається, що на звернення заявників до німецького правознавця д-р Марка Ольденбургера адвокатського бюро «Розе і Партнери» було надано відповідь від 15.11.2021 року, в якій зазначається, що згідно норм права ФРН громадянка ФРН (генетична матір) не може вважатись законною матір`ю дитини, матір`ю може бути лише жінка, зокрема, сурогатна мати, яка народила дитину. Хоча материнство після народження сурогатною матір`ю відхиляється від німецького положення про материнство згідно законодавства ФРН, таке материнство допустиме при наявності позитивного рішення іноземного (у даному випадку - українського) суду з цього питання. Визнання іноземним (у даному випадку - українським) судом батьківства громадян ФРН, які бажають стати батьками, має принципове значення для охорони інтересів дитини. Без такого рішення батьківські права особи, зокрема, яка бажає стати матір`ю, не будуть визнані у ФРН. Таким чином, здійснений в Україні актовий запис про батьків в реєстрі актів цивільного стану громадян, та видане на цій підставі свідоцтво про народження дитини не визнається в Німеччині як рішення (акт) компетентного органу України, зокрема не визнаються і свідоцтва про народження, в яких матір`ю народжених в Україні (шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій - методом сурогатного материнства) [PERSON] та [PERSON] записана [PERSON] , а батьком - [PERSON] . Згідно ч. 3. ст. 8 Закону України «Про міжнародне приватне право» особи, які беруть участь у справі, мають право подавати документи, що підтверджують зміст норм права іноземної держави, на які вони посилаються в обґрунтуванні своїх вимог або заперечень, іншим чином сприяти суду чи іншому органу у встановленні змісту цих норм. В силу приписів статті 4 вказаного Закону право, що підлягає застосуванню до приватноправових відносин з іноземним елементом, визначається згідно з колізійними нормами та іншими положеннями колізійного права цього Закону, інших законів, міжнародних договорів України. Статтею 65 цього Закону передбачено, що встановлення та оскарження батьківства визначається особистим законом дитини на момент її народження. Відповідно до ст. 16 цього Закону особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Статтею 7 Закону України «Про громадянство в Україні» встановлено, що особа, батьки або один з батьків якої на момент її народження були громадянами України, є громадянином України. Особа, яка має право на набуття громадянства України за народженням, є громадянином України з моменту народження. У рішеннях від 26 червня 2014 року у справі «Меннессон проти Франції» скарга № 65192/11 та у справі «Лабассе проти Франції» скарга № 65941/11, Європейський суд з прав людини зазначив, що кожна країна має право заборонити сурогатне материнство на її території. Однак Суд також визначив, що заборона сурогатного материнства не може впливати на дітей, народжених у такий спосіб за кордоном. У цьому контексті Суд висловив позицію, що країни, де сурогатне материнство заборонене, повинні визнати родинний зв`язок між дітьми, народженими від сурогатної матері за кордоном, та їхніми біологічними батьками, інакше буде мати місце порушення прав дітей на повагу до приватного та сімейного життя, гарантованого ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до положень ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту родинних відносин між фізичними особами. У судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. У зв`язку із викладеним, для необхідності захисту інтересів дитини та її батьків, суд вважає за необхідне задовольнити заяву і встановити факти, що громадянин Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] та його дружина - громадянка Федеративної Республіки Німеччина [PERSON] , [INFO] , є батьками [PERSON] , яка народилася [INFO] у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій та [PERSON] , який народився [INFO] у місті Києві (Україна) шляхом використання допоміжних репродуктивних технологій. З огляду на наведене, та

Outcome: approved