Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Представник [PERSON] звернувся до суду з даним позовом, мотивуючи заявлені вимоги наступним. Згідно ордеру на жиле приміщення №71961, виданого 21 серпня 1989 року [PERSON] (батьку позивача) на сім`ю із чотирьох осіб - [PERSON] , [PERSON] (мати позивача), [PERSON] і [PERSON] (брат позивача) на право зайняття жилого приміщення площею 39,2 кв.м. за адресою [ADDRESS] . позивач вселилися в дану квартиру. Ордер виданий на підставі рішення виконкому Шевченківської Ради народних депутатів від 14 серпня 1989 року за №444. Після смерті батьків у 2010 році та 2014 році, позивач [PERSON] звернувся до Шевченківської РДА про зміну договору найму після померлого батька, де розпорядженням вищезазначеної РДА за №476 від 31.08.2015 року за згодою брата [PERSON] , змінено договір найму і як наслідок цього він та його брат [PERSON] з 31.08.2015 року. є наймачами квартири [ADDRESS] , оскільки квартира є не приватизованою. Заочним рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 21.09.2018 р. за позовом [PERSON] [PERSON] та [PERSON] визнано такими, що втратили право користування житловим приміщенням. В подальшому зазначене заочне рішення суду було скасоване та у задоволенні позову 20.10.2020 р. відмовлено. Рішення суду мотивоване тим, що відповідачі є законними наймачами квартири [ADDRESS] . Але під час розгляду справи стало відомо, що право власності на квартиру 28.03.2014 р. було зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва на право власності, виданого Відділом приватизації державного житлового фонду Шевченківської районної державної адміністрації від 20.05.2001 р. В подальшому [PERSON] продав помешкання [PERSON] , а в свою чергу [PERSON] продав квартиру [PERSON] . Далі право власності на квартиру перейшло до [PERSON] від якого право власності на нерухоме майно перейшло [PERSON] за договором іпотеки. Разом з тим, рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 19.04.2021 р. , яке набрало законної сили, скасовано рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень про реєстрацію права власності за [PERSON] . При цьому судом встановлено, що уповноваженим органом місцевого самоврядування свідоцтво на право власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] не видавалось, є таким, що не відповідає дійсності, містить недостовірні відомості та не вимагає його визнання недійсним, оскільки є нікчемним з моменту його вчинення. Отже, квартира вибула з володіння позивача поза волею користувачів. Права позивача порушені, оскільки як користувач квартири він має право на її приватизацію відповідно до вимог Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду». Згідно зі статтею 396 ЦК України особа, яка має речове право на чуже майно, має право на захист цього права, у тому числі і від власника майна, відповідно до положень глави 29 Цього Кодексу. Таким чином позивач має право на витребування цього майна, як наймач спірної квартири. Позивач вважає достатній та ефективним способу захисту своїх прав скасування рішення про державну реєстрацію права власності за останнім набувачем - [PERSON] . За таких обставин позивач просить суд скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень індексний номер: 36682525 проведену 18.08.2017 р. приватним нотаріусом Михайленко С.А. та припинити право власності на квартиру [ADDRESS] за [PERSON] . Представник Київської міської ради направив в адресу суду пояснення щодо позовної заяви, де зазначив наступне. В розумінні положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у редакції, яка є діючою на момент подачі позову, способом захисту порушених прав є судове рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав; про визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію п рвав; судове рішення про скасування державної реєстрації прав. Виконання ж рішення суду проводиться за зверненням заявника. Просить суд ухвалити рішення на власний розсуд, відповідно до норм чинного законодавства України розгляд справи проводити за його відсутності. Представник позивача просив розглянути справу за його відсутності, не заперечував щодо заочного розгляду справи. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Відзив на позов у встановленому законом порядку не подав. Неявка учасників процесу в судове засідання, відповідно до положень ст. 223 ЦПК України, не є перешкодою для розгляду справи по суті. За таких обставин, суд

Outcome: approved