Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Заявник звернувся до суду з заявою про усиновлення дитини. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 20.08.2022 було відкрито провадження по справі. Заявник в обґрунтування заяви зазначив, що з 22.09.2020 він перебуває у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , реєстрація шлюбу відбулася у Шевченківському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за актовим записом № 239. Від шлюбу з [PERSON] вони мають спільну дитину - [PERSON] , 2021 року народження. [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі з [PERSON] , [INFO] від якого народилсь дитина [PERSON] , [INFO] [PERSON] зростає, проживає та виховується у сім`ї заявника, якого вважає своїм батьком, а він вважає дитину своїм сином. У зв`язку з вищевикладеним заявник просить суд постановити рішення в якому, оголосити його усиновителем дитини . В судовому засіданні заявник підтримав свою заяву, просив задовольнити в повному обсязі, посилаючись на обставини викладені в ній. Представник заінтересованої особи просила задовольнити заяву в повному обсязі, взявши до уваги наданий висновок про доцільність усиновлення від 27.07.2022, оскільки вважають доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. Дослідивши повно та всебічно обставини справи в їх сукупності, вислухавши учасників справи, оцінивши зібрані по справі докази, виходячи зі свого внутрішнього переконання, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню, з таких підстав. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. [PERSON] народився [INFO] , місце державної реєстрації - виконавчий комітет Опішнянської селищної ради Зіньківського району Полтавської області, актовий запис № 15. В свідоцтві про народження [PERSON] батьками вказані: [PERSON] (мати) та [PERSON] (батько). Батько дитини - [PERSON] , надав письмову заяву, засвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною О.В. зареєстровану в реєстрі за № 111, про згоду на усиновлення дитини [PERSON] . Мати дитини - [PERSON] , надала письмову заяву, засвідчену приватним нотаріусом Запорізького міського нотаріального округу Кузьміною О.В. зареєстровану в реєстрі за № 264, про згоду на усиновлення її чоловіком [PERSON] , [INFO] малолітнього сина [PERSON] . [PERSON] та [PERSON] з 22.09.2020 перебувають у зареєстрованому шлюбі, реєстрація шлюбу відбулася у Шевченківському районному у м. Запоріжжі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), за актовим записом № 239. Заявник проходить військову службу у військовій частині [NUMBER] , його дохід за 6 місяців з січня 2022 складає 40 4716,02 грн. (довідка військової частини [NUMBER] Міністерства оборони України від 07.07.2022№1026). Згідно висновку про стан здоров`я заявник може бути усиновлювачем. Згідно повного витягу з інформаційно-аналітичної системи «Облік відомостей про притягнення особи до кримінальної відповідальності та наявності судимості» Департаменту інформатизації МВС України ВР-000138582 станом на 01.07.2022 до кримінальної відповідальності не притягується, не знятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Родина проживає в орендованій трикімнатній квартирі загальною площею 68.0 кв.м, де створені добрі умови для проживання, виховання та розвитку дитини. Службою у справах дітей Запорізької міської ради було проведено обстеження житлово-побутових умов проживання дитини за адресою ( [ADDRESS] ), в акті обстеження зазначено, що квартира утримується у доброму стані, існують належні гігієнічні умови для проживання дорослих та дітей. Заявник бере участь у вихованні та утриманні малолітньої дитини, з якою склалися добрі, родинні взаємовідносини. Родина веде активний спосіб життя, разом проводять дозвілля. Сім`я дружня, панує взаєморозуміння та взаємопідтримка між членами родини. Також виконавчий комітет Запорізької міської ради дійшов висновку про доцільність усиновлення малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , 1993 р., та відповідність його інтересам дитини. Статтею 6 СК України передбачено, що правовий статус дитини має особа до досягнення нею повноліття. Малолітньою вважається дитина до досягнення нею чотирнадцяти років. Неповнолітньою вважається дитина у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Усиновлювачем дитини може бути дієздатна особа віком не молодша двадцяти одного року, за винятком, коли усиновлювач є родичем дитини. Усиновлювачем може бути особа, що старша за дитину, яку вона бажає усиновити, не менш як на п`ятнадцять років. Усиновлювачами можуть бути подружжя, а також особи, зазначені у частинах п`ятій та шостій цієї статті. Усиновлювачами не можуть бути особи однієї статі. Кількість дітей, яку може усиновити один усиновлювач, не обмежується (ст. 211 СК України). Для усиновлення дитини потрібна її згода, якщо вона досягла такого віку та рівня розвитку, що може її висловити. Згода дитини на її усиновлення дається у формі, яка відповідає її вікові та стану здоров`я. Дитина має бути проінформована про правові наслідки усиновлення. Усиновлення дитини провадиться без згоди батьків, якщо вони, зокрема, позбавлені батьківських прав щодо дитини, яка усиновлюється. На усиновлення дитини, яка не має батьків і перебуває у закладі охорони здоров`я або навчальному закладі, потрібна письмова згода цього закладу (ст.ст. 218, 219 СК України). Відповідно до ч.1 ст.208 Сімейного Кодексу України, усиновленою може бути дитина. Стаття 217 СК України регламентує, що усиновлення дитини здійснюється за вільною згодою її батьків. Згідно із ч.1 ст. 223 Сімейного Кодексу України особа, яка бажає усиновити дитину, подає до суду заяву про усиновлення. Частиною 3 ст. 218 Сімейного Кодексу України встановлено, що усиновлення проводиться без згоди дитини, якщо вона у зв`язку з віком або станом здоров`я не усвідомлює факту усиновлення. Відповідно до ч.1 ст.220 СК України на усиновлення дитини одним із подружжя потрібна письмова згода другого з подружжя, засвідчена нотаріально. Виходячи зі змісту ст. 3 Конвенції ООН про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Забезпечення дитині такого захисту і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом є обов`язком держави. Згідно ч. 3 ст. 5 СК України, держава забезпечує пріоритет сімейного виховання дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 207 Сімейного Кодексу України, усиновлення дитини провадиться у її найвищих інтересах для забезпечення стабільності та гармонійних умов її життя. Згідно п. «а» ст. 21 Конвенції ООН про права дитини, держави-учасниці, які визнають і/чи дозволяють існування системи усиновлення, забезпечують, щоб найкращі інтереси дитини враховувалися в першочерговому порядку, і вони забезпечують, щоб усиновлення дитини дозволяли лише компетентні власті, які визначають згідно з застосовуваними законом і процедурами та на підставі всієї інформації, що має відношення до справи і достовірна, що усиновлення допустимо з огляду на статус дитини щодо батьків, родичів і законних опікунів і що, якщо потрібно, зацікавлені особи дали свою усвідомлену згоду на усиновлення на підставі такої консультації, яка може бути необхідною. Судом установлено, що обставини, передбачені ст. 212 Сімейного Кодексу України, наявність яких виключала б для заявника можливість бути усиновлювачем - відсутні. Суд, постановляючи рішення про усиновлення дитини, враховує обставини, що мають істотне значення, а саме: стан здоров`я та матеріальне становище особи, яка бажає усиновити дитину, умови проживання, ставлення до виховання дитини та стабільні, гармонійні умови для життя дитини; мотиви, на підставі яких заявник бажає усиновити дитину; відповідність особи, які бажають усиновити дитину, а також те, як довго ця особа опікуються вже дитиною. Крім того, відповідно до ст. 229 СК України, особа, яка подала заяву про усиновлення, може виявити бажання бути записаною у Книзі реєстрації народження матір`ю, батьком дитини або повнолітньої особи. Частина 2 статті 231 СК України передбачає, що якщо усиновлювач записується батьком дитини, відповідно змінюється по батькові дитини. Аналізуючи наявні у справі докази, встановлені в судовому засіданні обставини, суд дійшов висновку про задоволення заяви щодо усиновлення дитини, оскільки в матеріалах справи наявні всі передбачені чинним законодавством України документи, що дозволяють заявнику усиновити дитину, заявник бажає цього усиновлення, за своїм станом здоров`я та рівнем матеріального забезпечення може і хоче виховувати дитину, піклуватися про неї, здатний забезпечити стабільні і гармонійні умови для життя дитини. У судовому засіданні не встановлено будь-яких підстав, передбачених чинним законодавством України, відповідно до яких усиновлення не може бути проведене. З урахуванням викладеного суд приходить до висновку, що усиновлення здійснюється виключно в інтересах заявника та неповнолітньої дитини і вважає за необхідне заяву задовольнити, оскільки усиновлення, що проводиться в інтересах дитини спрямоване на забезпечення стабільних і гармонійних умов життя малолітнього.

Outcome: approved