Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

У серпні 2022 позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до відповідача [PERSON] , третя особа: Відділ державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Вінницького міського управління юстиції у Вінницькій області про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. В обґрунтування свого позову зазначено, що із 2011 року позивач проживав у цивільному шлюбі із відповідачем, під час якого [INFO] у них народився син [PERSON] . Відомості про батька в свідоцтві про народження дитини було зазначено на підставі ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач вказує, що він постійно спілкується із сином, бере участь в його вихованні та надає матеріальну допомогу. Визнання позивача батьком дитини потрібно, останньому, для дотримання його прав та прав дитини. Посилаючись на викладене, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просить визнати його батьком [PERSON] , [INFO] , виключити з актового запису про народження дитини відомості про [PERSON] , як батька дитини, та внести відомості до актового запису про народження дитини позивача. Ухвалою судді Голосіївського районного суду м. Києва від 05.08.2021 року, у справі було відкрито провадження та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. Суду подали письмові заяви про розгляд справи без їх участі, просили вимоги позову задовольнити. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. Судом про розгляд справи повідомлявся належним чином. З будь-якими клопотаннями до суду не звертався. З огляду на викладене, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін в підготовчому судовому засіданні, на підставі доказів, які містяться в матеріалах справи. Суд, дослідивши подані документи і матеріали, з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи та вирішення спору по суті, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню за наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] народився [INFO] , є громадянином Республіки Казахстан та проживає за адресою: [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] є громадянкою України та проживає за адресою: [ADDRESS] Позивач вказує, що проживав із відповідачем в цивільному шлюбі, в період якого [INFO] народився [PERSON] , що не заперечувалось відповідачем в ході розгляду справи. Відповідно до копії свідоцтва про народження, [PERSON] народився [INFO] в м. Вінниця Вінницької області, та його батьками зазначено [PERSON] та [PERSON] , в порядку ч. 1 ст. 135 СК України. Позивач вказує, що він є біологічним батьком дитини, та, відповідно до висновку судового експерта Вінницького науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України № ЕД-19/102-22/14932-БД від 12.10.2022 року, [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] . Ймовірність даної події складає 99,9999 %. Перевіряючи обґрунтованість та доведеність позовних вимог, суд приймає до уваги те, що відповідно до ст. 125 СК України, якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини, за рішенням суду. Відповідно до ст. 128 СК України, за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до ст. 135 СК України, при народженні дитини у матері, яка не перебуває у шлюбі, у випадках, коли немає спільної заяви батьків, заяви батька або рішення суду, запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень провадиться за прізвищем та громадянством матері, а ім`я та по батькові батька дитини записуються за її вказівкою. Законодавством визначено перелік осіб, які вправі звернутися з позовом про визнання батьківства. Зокрема, позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України, особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. Предметом доказування в таких справах, є походження дитини від особи, яка вважає себе її батьком. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15.05.2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. Згідно зі ст. 129 СК України, зазначена особа може звернутися з такими вимогами у межах строку позовної давності (один рік), перебіг якого починається з дня, коли ця особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Відповідно до п. п. 20 п. 1 Розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року № 52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. За положеннями ст. 134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статтях 126, 127 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства відповідно до ч. 2 ст. 129 КпШС України, визначався в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Судом встановлено, що сторони проживали цивільному шлюбі, який офіційно не реєстрували та в період якого у них народилась спільна дитина. Позивач вказує, та це не заперечувалось іншими сторонами у справі те, що він є біологічним батьком зазначеної дитини, та хлопчик народився в період фактичного проживання позивача із відповідачем, а відтак суд приймає до уваги наведене, та вважає за необхідне вказати на те, що позивач вчасно звернувся до суду за захистом свого порушеного права. В силу ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Враховуючи вищевикладене, а також приймаючи до уваги те, що позивач є біологічним батьком дитини, яка народилась [INFO] у [PERSON] , що підтверджується відповідним висновком, а тому суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення відомостей до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню.

Outcome: approved