Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач, [PERSON] ) звернувся до Печерського районного суду м. Києва з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Аланд» (далі - відповідач, ТОВ «ФК «Аланд») за участю третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича (далі - третя особа-1, Приватний нотаріус Горай О.С.), Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни (далі - третя особа-2, Приватний виконавець Малкова М.В.) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, в якому просить визнати виконавчий напис, вчинений 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 30403, про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у розмірі 56 091,00 грн. таким, що не підлягає виконанню та стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати, які складаються з витрат по сплаті судового збору та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 15 000,00 грн. В обґрунтування заявлених вимог позивач зазначає, що Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис від 08.09.2020 року за № 30403, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 009-28702-111213 від 11.12.2013 року, укладеним між [PERSON] та Публічним акціонерним товариством «Дельта Банк» (далі - ПАТ «Дельта Банк»), за період часу з 11.08.2020 року до 17.08.2020 року у розмірі 56 091,00 грн., яка складається з: 53 601,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 490,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом. Так, 11.12.2013 року позивач звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою № 009-28702-111213 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки. 02.10.2015 року Національний Банк України прийняв рішення № 644 про відкликання банківської ліцензії та ліквідацію ПАТ «Дельта Банк». 13.04.2018 року банк в особі Фонду гарантування вкладів фізичних осіб відступив право вимоги за кредитним договором № 379/К на користь ТОВ «ФК «Кредит Капітал». 11.08.2020 року ТОВ «ФК «Кредит Капітал» уклало договір про відступлення права вимоги за кредитними договорами № 11/08/2020-ФА з ТОВ «ФК «Аланд». Постановою Приватного виконавця Малкової М.В. від 05.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63510777 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 30403. Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням процедури, передбаченої Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, а саме, нотаріусу не було надано оригіналу нотаріально посвідченої угоди, виписки з рахунку боржника, нотаріус не пересвідчився у наявності безспірної заборгованості та нотаріусом порушено вимоги законодавства щодо вчинення виконавчого документа за строк більше, ніж три роки. Також позивачем подано до суду клопотання про витребування доказів, в якому останній просить витребувати у ТОВ «ФК «Аланд» та Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. виконавчий напис № 30403 від 08.09.2020 року та належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких його було вчинено. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 18.05.2021 року справу було передано судді Печерського районного суду м. Києва Григоренко І.В. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін відкрито провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АЛАНД» за участю третіх осіб, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, на стороні відповідача Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая Олега Станіславовича, Приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Малкової Марії Вікторівни про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, та судове засіданні для розгляду справи по суті призначено на 29.09.2021 року. Витребувано у ТОВ «ФК «Аланд» та Приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горая О.С. належним чином завірену копію виконавчого напису № 30403 від 08.09.2020 року та належним чином засвідчені копії матеріалів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено даний виконавчий напис. 29.09.2021 року справу знято зі складу у зв`язку із перебуванням головуючого судді на лікарняному, та судове засідання призначено на 10.03.2022 року. 25.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника позивача надійшла заява про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження № 63510777, відкритого на підставі виконавчого напису № 30403 від 08.09.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення із [PERSON] на корить ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у сумі 56 091,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.10.2021 року за заявою представника позивача вжито заходів забезпечення позову шляхом зупинення стягнення в рамках виконавчого провадження № 63510777, відкритого на підставі виконавчого напису № 30403 від 08.09.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Гораєм О.С. про стягнення із [PERSON] на корить ТОВ «ФК «Аланд» заборгованості у сумі 56 091,00 грн. 06.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від представника ТОВ «ФК «Аланд» надійшла заява, в якій останній зазначив про відсутність можливості подати до суду витребувані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року документи, оскільки ТОВ «ФК «Аланд» надало Приватному нотаріусу Житомирського нотаріального округу Гораю О.С. повний пакет оригіналів документів для вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. При цьому, документи були виготовлені в одному екземплярі, їх копії не виготовлялися та не зберігаються у відповідача. Щодо надання копії/оригіналу кредитного договору представник відповідача зазначав про те, що кредитний договір разом із виконавчим написом нотаріуса було пред`явлено для примусового виконання приватному виконавцю. 20.10.2021 року на адресу Печерського районного суду м. Києва від Приватного нотаріуса Горая О.С. надійшла заява, в якій останній зазначив про відсутність можливості подати до суду витребувані ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 19.05.2021 року документи. 10.03.2022 року справу було знято зі складу у зв`язку із широкомасштабною збройною агресією Російської Федерації проти України, наявністю загрози життю, здоров`ю та безпеці учасників справи, суддів та працівників апарату суду та призначено до судового розгляду на 31.08.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 31.08.2022 року, у зв`язку із неявкою учасників справи, щодо яких відсутні відомості про вручення їм повідомлення про дату, час і місце судового засідання, на підставі п. 1 ч. 2 ст. 223 ЦПК України, розгляд справи було відкладено до 02.11.2022 року. В судове засідання 02.11.2022 року учасники справи не з`явились, про дату, час і місце проведення судового засідання повідомлені належним чином. Частиною 1 ст. 223 ЦПК України встановлено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Оскільки учасники справи були належним чином повідомлені про розгляд справи, суд дійшов висновку про розгляд справи за відсутності учасників справи. Дослідивши письмові докази у справі у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, об`єктивно оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді всіх обставин справи в їх сукупності, суд вважає, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 11.12.2013 року [PERSON] звернувся до ПАТ «Дельта Банк» із заявою № 009-28702-111213 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, тарифний пакет - «Готівочка Новорічна 2014» (а. с. 10). Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С. вчинено виконавчий напис від 08.09.2020 року за № 30403, яким запропоновано стягнути із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «Аланд» заборгованість за кредитним договором № 009-28702-111213 від 11.12.2013 року, укладеним між [PERSON] та ПАТ «Дельта Банк», за період часу з 11.08.2020 року до 17.08.2020 року у розмірі 56 091,00 грн., яка складається з: 53 601,00 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту; 2 490,00 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а. с. 8). Постановою Приватного виконавця Малкової М.В. від 05.11.2020 року відкрито виконавче провадження № 63510777 з примусового виконання виконавчого напису, вчиненого 08.09.2020 року Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., що зареєстрований в реєстрі за № 30403 (а. с. 9). Згідно ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Як визначено у ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» встановлено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Умови вчинення виконавчих написів визначені Порядком вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5. Згідно пп. пп. 1.1, 1.2 п. 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до пп. 3.1 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Підпунктом 3.2 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, встановлено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172. Як визначено у пп. 3.4 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. В силу вимог пп. 3.5 п. 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року № 296/5, при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172, доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» згідно з постановою Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662. Так, відповідно до п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172, для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями, додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, у частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20.06.2018 року відмовлено у задоволенні заяви ПАТ «КБ «ПриватБанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14. В свою чергу, відповідно до п. 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року № 1172 (в редакції на момент вчинення виконавчого напису), для одержання виконавчого напису за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Таким чином, як на день вчинення оскаржуваного виконавчого напису, так станом на дату прийняття рішення по справі, Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Так, серед документів, наданих відповідачем нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким стягнення може провадитися у безспірному порядку. Приватному нотаріусу Житомирського міського нотаріального округу Гораю О.С. для вчинення виконавчого напису було подано копію заяви [PERSON] від 11.12.2013 року № 009-28702-111213 на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки, а не кредитний договір. Подання заяви на відкриття поточного рахунку з використанням платіжної картки від 11.12.2013 року не може вважатись поданням оригіналу договору а, отже, не є тим договором, за яким стягнення заборгованості може бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Також суд вважає за необхідне зазначити, що нотаріус під час вчинення виконавчого напису не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність необхідних документів. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком. Верховним Судом у постанові від 12.03.2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зроблено правовий висновок про те, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факт наявності чи відсутності спору щодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та неустойки у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування та позиції позивача. Жодного повідомлення позивачу від нотаріуса не надсилалося. Так, належними доказами є первинні облікові документи, оформлені у відповідності до Закону України «Про бухгалтерський облік і фінансову звітність в Україні» та Положення про організацію бухгалтерського обліку та звітності в банках України, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 30.12.1998 року № 566. Розрахунок заборгованості є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не може слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Документами, які підтверджують безспірність заборгованості, не можуть бути розрахунок заборгованості чи довідка про існування заборгованості, складені банком. Останні є лише відображенням односторонніх арифметичних розрахунків банку і не можуть слугувати доказом безспірності розміру грошових вимог відповідача до позивача. Натомість, доказів надання приватному нотаріусу належним чином оформленої засвідченої виписки з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості до матеріалів справи не долучено. При цьому, відповідачем не спростовано належними, достатніми та допустимими доказами вказаних обставин. Крім того, у матеріалах справи відсутні докази направлення боржнику вимоги стягувача про усунення порушень за кредитним договором від 11.12.2013 року № 009-28702-111213 та одержання її боржником. Статтею 76 ЦПК України встановлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Як визначено у ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідачем не надано будь-яких належних, достатніх та допустимих доказів в обґрунтування своїх заперечень, відтак, позовні вимоги [PERSON] про визнання виконавчого напису від 08.09.2020 року, вчиненого Приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Гораєм О.С., та зареєстрованого в реєстрі за № 30403 щодо стягнення із [PERSON] заборгованості у розмірі 56 091,00 грн. таким, що не підлягає виконанню, є обґрунтованим та підлягають задоволенню. Як визначено у ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати по сплаті судового збору у загальному розмірі 1 816,00 грн., а саме судовий збір за подання позовної у розмірі 908,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2114081315.1 від 06.05.2021 року та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 908,00 грн., що підтверджується дублікатом квитанції № 0.0.2306464692.1 від 18.10.2021 року. Як визначено у ст. 1 Закону України «Про судовий збір», судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. Відповідно до пп. 2 та пп. 4 п. 1 ст. 2 Закону України «Про судовий збір», ставка судового збору за подання до суду позовної заяви немайнового характеру, яка подана фізичною особою, становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб; за подання до суду заяви про забезпечення позову, яка подана фізичною особою, становить 0,2 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Так, станом на 01.01.2021 року прожитковий мінімум для працездатних осіб було встановлено у розмірі 2 270,00 грн. Отже, за подання до суду даної позовної заяви [PERSON] мав сплатити 908,00 грн. судового збору, а за подання заяви про забезпечення позову - 454,00 грн. За таких обставин, оскільки суд задовольняє позовні вимоги у повному обсязі, то з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 908,00 грн. у відшкодування судового збору за подання позову та 454,00 грн. за подання заяви про забезпечення позову, а всього 1 362,00 грн. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Як визначено у ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку витрат на правову допомогу, які позивач поніс і які очікує понести у зв`язку із розглядом справи, витрати на правову допомогу становлять 25 000,00 грн. Так, на підтвердження понесених витрат на правову допомогу представником позивача додано до позовної заяви: копію договору про надання правової допомоги № 19-02/2021 від 19.02.2021 року, укладеного між адвокатом Нікіташем С.П. та [PERSON] ; копію додаткової угоди № 1 до договору про надання правової допомоги № 19-02/2021 від 19.02.2021 року, відповідно до якої розмір гонорару за ведення справи в суді першої інстанції становить 15 000,00 грн.; копію квитанції до прибуткового касового ордера № 10 від 19.03.2021 року, відповідно до якого [PERSON] сплатив Нікіташу С.П. грошові кошти у розмірі 15 000,00 грн. за договором про надання правової допомоги № 19-02/2021 від 19.02.2021 року; копію ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії АА № 1082888; копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю адвоката Нікіташа С.П. № 5445 від 07.11.2013 року. Вказаний розрахунок відповідачем не заперечувався, у встановленому законом порядку не спростовано. Принцип змагальності знайшов свої втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявність підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності. Наведений правовий висновок викладено Великою Палатою Верховного Суду у постанові від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц (провадження № 14-382цс19). Доказів на підтвердження понесення інших витрат позивачем не надано. Відповідачем належних та допустимих доказів на підтвердження понесення судових витрат не надано. За таких обставин, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 15 000,00 грн. у відшкодування витрат на професійну правничу допомогу. Враховуючи викладене,

Outcome: approved