Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Стислий виклад позиції сторін. 16 серпня 2022 року [PERSON] звернулась до Іллічівського міського суду Одеської області , третя особа орган опіки та піклування виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області про позбавлення батьківських прав та зміну способу стягнення аліментів на утримання малолітньої дитини. Позовні вимоги позивач обґрунтувала тим, що відповідач [PERSON] самоусунувся від обов`язків щодо утримання та виховання їх сина [PERSON] [INFO] . Шлюб з останнім було розірвано на підставі рішення Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року. Після реєстрації шлюбу, перебуваючи на п`ятому місяці вагітності відповідач припинив шлюбні відносини. З часу народження сина відповідач його не бачив , участі у його вихованні, розвітку , утриманні не приймав та приймає до теперішнього часу. Позивачка виховую сина самостійно за допомогою цивільного чоловіка . На підставі наказу Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня 2018 року з відповідача на її користь стягнуто на ј від частини усіх доходів відповідача. На сьогоднішній день витрати на утримання сина збільшились. Позивачу стало відомо, що відповідач працевлаштований але отримує заробітну плату неофіційно, приховуючи свої статки і має можливість виплачувати на утримання сина 6000.00 грн. щомісячно. Враховуючи викладене просить позбавити відповідача батьківських прав відносно їх сина , та змінити спосіб стягнення аліментів з частки від доходу на тверду грошову в сумі 6000.00 грн. щомісячно до його повноліття,припинивши стягнення аліментів за судовим наказом від 18 квітня 2018 року. Позивач та її представник адвокат Дубінчук Ж.М. в судове засідання не з`явились, прохали проводи судове засідання за своєї відсутністю, позовні вимоги підтримали в повному обсязі. Відповідач в судові засідання не з`являвся неодноразово. Про слухання справи повідомлявся шляхом надіслання судових викликів , які повернути суду без вручення, поважної причини своєї неявки суду не повідомив. Матеріали позовної заяви містять заяву [PERSON] посвідчену приватним нотаріусом Шатіловою О.В. 11 липня 2022 року з якої вбачається ,що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав , та в подальшому усиновлення сина, не заперечує проти розгляду справи без своєї участі. Представник служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області надав заяву про розгляд справи без їх участі. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії по справі. 25 серпня 2022 року після отримання інформації про місце проживання (перебування) відповідача по справі постановлена ухвала про відкриття провадження та розгляд справи за правилами загального провадження, призначено підготовче судове засідання на 8 вересня 2022 року. Також відповідачу та третій особі наданий строк для подання відзиву на позовні вимоги. Окрім того надано запит до служби у справах дітей виконавчого комітету Чорноморської міської ради щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] . Відповідач у судове засідання не з`явився , суду надана заява [PERSON] посвідчена приватним нотаріусом Шатіловою О.В. від 11 липня 2022 року з якої вбачається ,що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав , та в подальшому усиновлення сина, не заперечує проти розгляду справи без своєї участі. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Фактичні обставини встановлені судом та зміст спірних правовідносин. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Чорноморським відділом реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Головного територіального управління юстиції в Одеській області від 12 січня 2017 року , [INFO] народився [PERSON] . Батьками останнього в свідоцтві вказано відповідно: [PERSON] , [PERSON] . Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області від 11 вересня 2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. Додатковим Рішенням Іллічівського міського суду Одеської області відь 14 лютого 2019 року позивачу повернуто дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня у цивільний справі за №501/820/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти в розмиру ј частини усіх видів заробітку але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 5 квітня 2018 року і до повноліття дитини на утримання сина [PERSON] , [INFO] . З довідки № 14-544 від 19 квітня 2017 роу вбачається що [PERSON] [INFO] , зареєстрований по [ADDRESS] за місцем реєстрації позивача. Представниками виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області обстежені умови проживання родини за адресою фактичного мешкання: та з`ясовано, що мати створила належні умови для виховання, проживання та розвитку дитини та наданий висновок щодо доцільності позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно [PERSON] , [INFO] . Мотивувальна частина та застосовані судом правові норми . Відповідно до ч.1 ст.13 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справу не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 4 Цивільного процесуального кодексуУкраїни передбачено ,що кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно зі ст. 5 Цивільного процесуального кодексуУкраїни, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб у спосіб, визначений законом або договором. Стосовно вимог позивача про позбавлення батьківських прав. За приписами ч. ч. 2, 3 ст. 150 Сімейного кодексу України, абз. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною 4 ст. 155 Сімейного кодексу України передбачен що у разі ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків це є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом . Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Відповідно до ч. 2 ст. 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За приписами ч. 2, ч. 3 ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно до ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Статтею 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Тобто, перелік підстав позбавлення батьківських прав є вичерпним. З наданих суду доказів вбачається ,що відповідач по справі самоусунувся від виховання свого сина [PERSON] , не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу; не створює умов для отримання нею освіти. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. При вирішенні питання щодо позбавлення батьківських прав необхідно впевнитися не лише в невиконанні батьком обов`язків по вихованню, а також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо, тобто, що вони систематично, незважаючи на всі заходи попередження та впливу, продовжують не виконувати свої батьківські обов`язки. Позбавлення батьківських прав відноситься до крайньої міри відповідальності, а це означає, що застосовується ця міра судом тоді, коли всі інші засоби впливу виявилися безрезультатними. З заяви [PERSON] посвідченої приватним нотаріусом Шатіловою О.В. 11 липня 2022 року вбачається , що він не заперечує проти позбавлення його батьківських прав , та в подальшому усиновлення сина, не заперечує проти розгляду справи без своєї участі. Відповідно до висновку № 281 затвердженому 25 жовтня 2022 року виконавчого комітету Чорноморської міської ради Одеської області є доцільним позбавлення батьківських прав [PERSON] ,відносно сина [PERSON] , [INFO] . Згідно до ч. 1 ст. 165 Сімейного кодексу України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. При розгляді даної справи судом встановлено, що відповідачка всіляко ухиляється від виконання батьківських обов`язків, свідомо не виконує свої батьківські обов`язки, що вбачається з пояснень позивача, заяви відповідача про згоду на позбавлення батьківських прав, висновку служби д у справах дітей . Оцінивши надані докази у їх сукупності, суд вважає що позовні вимоги в цієї частині підлягають задоволенню. При цьому суд роз`яснює, що мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Стовно позовних вимог позивача щодо зміни способу стягуваних аліментів. Судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня у цивільний справі за №501/820/18 з [PERSON] на користь [PERSON] стягнути аліменти в розмиру ј частини усіх видів заробітку але не менш 50% прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку починаючи з 5 квітня 2018 року і до повноліття дитини Зміна способу стягнення аліментів передбачена ст. 181 ч. 3 Сімейного кодексу України і зміна визначеного раніше розміру аліментів передбачена ч.1 ст. 192 Сімейного кодексу України є різними правовими інститутами. Водночас, ці інститути тісно пов`язані, зазвичай зміна способу стягнення аліментів тягне і зміну розміру (збільшення, зменшення) раніше обумовлених чи присуджених аліментів, зміна способу стягнення аліментів може слугувати засобом, методом зміни розміру стягуваних аліментів. Саме зміну (збільшення) розміру раніше стягнутих аліментів через зміну способу їх стягнення мала на увазі позивач , пред`являючи позов, що розглядається. Підставами позову слугували обставини, які, на думку позивача, тягнуть через зміну способу стягнення аліментів з відповідача в частці від усіх видів заробітку в твердій грошовій суми для збільшення розміру аліментів, відповідна мета позову обумовлювалася цими підставами . Відтак, право стягувача аліментів на пред`явлення вимоги про зміну способу стягнення аліментів і збільшення розміру аліментів унаслідок такої зміни не заперечується як таке. Зазначене, втім, не звільняє позивача від обов`язку діяти у межах, наданих йому актами цивільного законодавства, від обов`язку належного обґрунтування та доказування позову, зокрема, підстав і умов, необхідних як для зміни способу стягнення аліментів, так і для збільшення їх розміру, яке не може ґрунтуватися на припущеннях, своїми цивільними і процесуальними правами позивач розпоряджається, а право на судовий захист і обов`язок доказування позову здійснює на власний розсуд. Поставивши перед судом питання про зміну способу стягнення раніше присуджених аліментів з частки від заробітної плати (доходу) платника в твердій грошової суми позивачу належало доводити передусім наявність у платника відповідного доходу як підставу для задоволення вимоги, для визначення розміру аліментів в твердій грошовій сумі. На підтвердження вимог про зміну стягнутих аліментів позивач зазначає, що відповідача працевлаштований але отримує заробітну плату неофіційно, приховуючи свої статки, при цьому допустимих та належних доказів суду не надала. Розпорядившись своїми цивільними та процесуальними правами на власний розсуд, позивач не виконала вимог закону щодо належного обґрунтування та доказування позову, який не може ґрунтувався на недопустимих у доказуванні припущеннях. Стягувач аліментів за наявності для того підстав не позбавлений права і в подальшому ставити питання про зміну розміру стягуваних аліментів зі зміною способу їх стягнення чи без такої зміни, а також вирішувати питання про стягнення заборгованості за аліментами чи діяти в інший передбачений законом спосіб на захист прав дитини. Враховуючи, що доказів, які б були підставою для зміни способу стягнення аліментів на утримання дитини , визначених судовим наказом Іллічівського міського суду Одеської області від 18 квітня у цивільний справі за №501/820/18 суду не надано , що є підставою для відмови у задоволенні позовних вимог в цієї частині. Судові витрати. Відповідно до частини 1 статті 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позов в частині позбавлення батьківських прав задоволено повністю , при звернені до суду позивачм сплачено судовий збір в сумі 992.40 грн. він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. Від сплати судового збору за заявлені позовні вимоги в частині зміни способу стягнення аліментів, позивач звільнена, враховуючи, що в задоволені вимг в цієї частині відмовлено судовий збір слід віднести на рахунок держави.

Outcome: partial