Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» звернулося з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за спожиті послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, мотивуючи тим, що [PERSON] є споживачем вказаних послуг, однак не виконує свої зобов`язання щодо оплати наданих йому послуг, у зв`язку з чим за ним наявна заборгованість по оплаті спожитих послуг у розмірі 61426, а саме; - до 30.04.2018 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 37036,56 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1418,36 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2422,66 грн. та 3% річних у розмірі 1153,65 грн.; - з 01.05.2018 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 18344,62 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96,86 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 597,02 грн. та 3% річних у розмірі 356,33 грн. Крім того, позивач просив стягнути з відповідача на його користь витрати, пов`язані з отриманням інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно у розмірі 53 грн., а також відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір. Ухвалою суду від 18.05.2021 у справі відкрито провадження у порядку спрощеного позовного провадження, з повідомленням (викликом) сторін. 19.10.2021 на адресу суду від відповідача надійшла заява про застосування строків позовної давності та відзив на позовну заяву, відповідного до якого, просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог повністю. Відповідач, посилається на те, що 30.04.2010 спеціалістами комунального підприємства по утриманню житлового господарства «Печерська брама» Печерської районної у м. Києві ради був проведений аварійний демонтаж приладів опалення, заглушені отвори відведення стояків, для подальшої їх заміни, що підтверджується копіями актів. Крім того, стосовно гарячого водопостачання, 30.04.2010 спеціалістами КП «Печерська брама» було проведено роботи по опломбуванню вентиля гарячого водопостачання та складено відповідний акт. 09.02.2015 в квартирі було встановлено і прийнято на комерційний облік лічильник гарячого водопостачання №4230177. При цьому вхідний вентиль гарячої води залишився опломбованим у відповідності до акту від 30.04.2010, про що представником «Виконавця послуг» РТМ «Печерськ» було складено відповідний акт. В подальшому представником «Виконавця послуг» з гарячого водопостачання проводилися дії по зняттю контрольних показників лічильника гарячого водопостачання №4230177. Дані обставини підтверджуються актом від 07.04.2017 зі зняття контрольних показників лічильника гарячої води та актом від 28.11.2017 зняття/встановлення пломб на лічильнику вузла обліку гарячої води, згідно з яким показник даного лічильника не змінювався, що підтверджує відсутність споживання гарячої води. У акті 07.04.2017 за № 1/07-04-17/ІС складеним представником ПАТ «Київенерго» щодо проведеного обстеження зазначеним спеціалістом даної квартири також зазначено, що вхідний вентиль гарячого водопостачання опломбований, прилади опалення демонтовані та заглушені заглушками, транзитні трубопроводи ЦО заізольовані. В грудні 2017 року лічильник №4230177 гарячого водопостачання було замінено на інший лічильник №201453017136, котрий в подальшому був прийнятий як вузол обліку гарячої води. Про даний факт свідчить Акт прийняття вузла обліку гарячої води від 24.01.2018. 20.02.2019 представником «Виконавця послуг» проводилися дії по зняттю контрольних показників лічильника гарячої води №201453017136 в квартирі з складанням відповідного акту. Відповідач у відзиві вказує на те, що порівнюючи покази лічильника №201453017136 від 24.01.2018 та 20.02.2019 вбачається відсутність отримання послуги з гарячого водопостачання. 28.01.2022 від представника позивача Бокатої А.В. надійшла відповідь на відзив з додатками, в якій просить позовні вимоги задовольнити та зазначає, що строк позовної давності щодо стягнення заборгованості з оплати спожитих послуг з централізованого опалення закінчується 11.10.2021, а тому позивачем не пропущено встановлених строків звернення до суду. Разом з цим, зазначає, що відповідно до Додатку № 1 та Додатку № 2 до договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги з централізованого опалення в розмірі 37036,56 грн. та централізованого постачання гарячої води у розмірі 1418,36 грн. до [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Крім того, повідомляє, що відповідач від мережі централізованого опалення та постачання гарячої води у встановленому чинним законодавством порядку не відмовлявся (не відключався) та з претензією в передбаченому законодавством порядку на адресу позивача про їх не отримання, не звертався, а тому зобов`язаний оплатити спожиті послуги централізованого опалення та постачання гарячої води. 31 травня 2022 року від представника позивача Бокатої А.В. надійшла ідентична відповідь на заперечення (а.с. 129 -137). 2 червня 2022 року від представника відповідача [PERSON] надійшли заперечення на відповідь на відзив, відповідно до яких просить поновити відповідачу строк на подання заперечень на відповідь на відзив. Щодо доводів позивача про перебіг строку позовної давності з 11.10.2018 - моменту підписання договору відступлення права вимоги між позивачем та ПАТ «Київенерго» заперечує, оскільки суперечать ст. 514 ЦК України та просить відмовити у задоволені позову в частині стягнення заборгованості до 01.05.2018 (а.с. 139). 25.10.2022 від представника позивача Бокатої А.В. надійшла заява, відповідно до якої просить проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного рішення суду. Відповідач та її представник до судового засідання не з`явились з невідомих причин, хоча про час, день та місце розгляду справи були належним чином повідомлені, що стверджується даними про тримання смс-повідомлення. Тому, суд розглянув справу у відсутність сторін, оскільки у справі достатньо матеріалів про право та взаємовідносини сторін. Відповідно до абз. 10 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законодавством. 11.10.2018 між ПАТ «Київенерго» (далі - Кредитор) та Комунальним підприємством (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго» (далі - Новий Кредитор/Позивач) було укладено Договір № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), за яким ПАТ «Київенерго» відступило право вимоги, а КП «Київтеплоенерго» набуло право вимоги до юридичних осіб, фізичних осіб, фізичних осіб-підприємців, щодо виконання ними грошових зобов`язань перед Кредитором з оплати спожитих до 01.05.2018 послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання станом на 01.08.2018 року з урахуванням оплат, що отримані Кредитором за період з 01.08.2018 до дати укладення цього договору. Перелік договорів (особових рахунків), споживачів та сум грошових зобов`язань (основний борг), право вимоги яких відступається за цим договором, зазначається у Додатку №1 та Додатку №2 до цього договору. Відповідно до Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії позивач набув право вимоги заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно п. 3.4.2 Договору Новий кредитор має право на отримання замість Кредитора від споживачів, визначених у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії сплати заборгованостей, право вимоги до яких відступлене за цим договором. Крім того, відповідно до п. 1.3 договору цесії Кредитор відступає, Новий кредитор/Позивач набуває право вимоги також будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань (неустойка, штраф, пеня), 3% річних, інфляційні нарахування, судові витрати, витрати пов`язані з отриманням боргу та примусовим стягненням та будь-які інші (без виключень та обмежень), що нараховані Кредитором та/або виникли до дати укладення цього Договору у зв`язку з неналежним виконанням споживачем (споживачами) зобов`язань з оплати послуг з централізованого опалення та гарячого водопостачання за договорами та споживачами, які зазначені у Додатку № 1 та/або Додатку № 2 до Договору цесії. Таким чином, позивач прийняв право вимоги до [PERSON] заборгованості за спожиті послуги з централізованого опалення та/або централізованого гарячого водопостачання, а також прийняв право вимоги до відповідача будь-яких інших, передбачених договорами та чинним законодавством додаткових грошових зобов`язань у зв`язку з неналежним виконанням зобов`язань з оплати за спожиті послуги. Надання послуг здійснювалось на підставі Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, затвердженого Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджені Постановою КМУ від 21.07.2005 №630, який був опублікований 31.07.2014 на офіційному сайті ПАТ «Київенерго», а також в газеті «Хрещатик» від 06.08.2014 №111 (4511). Нарахування за спожиті відповідачем послуги здійснювалось на підставі постанов Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг. Розпорядженням Київської міської державної адміністрації від 27.12.2017 №1693 «Про деякі питання припинення Угоди щодо реалізації проекту управління та реформування енергетичного комплексу м. Києва від 27 вересня 2001 року, укладеної між Київською міською державною адміністрацією та акціонерною енергопостачальною компанією «Київенерго», КП «Київтеплоенерго» визначено підприємством, за яким закріплено на праві господарського відання майно комунальної власності територіальної громади міста Києва, що повернуто з володіння та користування ПАТ «Київенерго». За розпорядженням Виконавчого органу Київської міської ради (Київської міської державної адміністрації) від 10.04.2018 №591 КП «Київтеплоенерго» видано ліцензію на право провадження господарської діяльності з виробництва та постачання теплової енергії споживачам. Таким чином, з 01.05.2018 надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води здійснює КП «Київтеплоенерго». Судом встановлено, що [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та є споживачем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, які постачало ПАТ «Київенерго» та на даний час постачає Комунальне підприємство виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Правовідносини з постачання фізичним особам централізованого опалення та постачання гарячої води врегульовані Правилами надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року №630. На виконання вимог Закону, КП «Київтеплоенерго» підготовлено та опубліковано договір про надання послуг та централізованого опалення та постачання гарячої води в газеті «Хрещатик» від 28.03.2018 №34 (5085). Зміст зазначеного договору відповідає змісту типового договору, затвердженого Правилами. Такі договори є договорами приєднання, а отже може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови. Відповідно до пункту 20 Правил надання послуг з центрального опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, плата за надані послуги вноситься споживачем відповідно до показань засобів обліку води і теплової енергії або затверджених нормативів (норм) споживання на підставі платіжного документа (розрахункової книжки, платіжної квитанції тощо) або відповідно до умов договору на встановлення засобів обліку. Пунктом 1 ч. 1 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачене право споживача одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів, при цьому, такому праву прямо відповідає визначений п. 5 ч. 2 ст. 7 цього Закону обов`язок споживача оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч. 1 ст. 509 ЦК України, зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Відсутність укладеного договору не звільняє споживачів від сплати за фактично надані послуги. Частиною шостою статті 19 Закону України "Про теплопостачання" передбачено, що споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Статтею 20 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачено, що споживач зобов`язаний за власний рахунок ремонтувати та міняти санітарно-технічні прилади і пристрої, обладнання, що вийшли з ладу з його вини; дотримуватися вимог житлового та містобудівного законодавства щодо здійснення ремонту чи реконструкції приміщень або їх частин, не допускати порушення законних прав та інтересів інших учасників відносин у сфері житлово-комунальних послуг; своєчасно проводити підготовку житлового будинку, помешкання (в якому він проживає або належить йому на праві власності) та його технічного обладнання до експлуатації в осінньо-зимовий період. Рішення про відключення будинку від системи централізованого опалення з улаштуванням індивідуального опалення повинно бути підтримане всіма власниками (уповноваженими особами власників) приміщень у житловому будинку (пункт 2.1 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року N 169 "Про затвердження Змін до Наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року N 4). При цьому обов`язково враховуються технічні можливості існуючих мереж газопостачання, водопостачання та електропостачання даного населеного пункту або окремого мікрорайону щодо забезпечення живлення запропонованої власником (власниками) системи теплопостачання (пункт 2.2 Наказу Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року N 169 "Про затвердження Змін до наказу Мінбуду України від 22 листопада 2005 року № 4). Пунктом 26 Правил № 630 передбачено, що відключення споживачів від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води здійснюється за умови забезпечення безперебійної роботи інженерного обладнання будинку та вжиття заходів щодо дотримання в суміжних приміщеннях вимог будівельних норм і правил з питань проектування житлових будинків, опалення, вентиляції, кондиціонування будівельної теплотехніки; державних будівельних норм з питань складу, порядку розроблення, погодження та затвердження проектної документації для будівництва, а також норм проектування реконструкції та капітального ремонту в частині опалення. Згідно з пунктами 2.6, 2.7 Порядку відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення та постачання гарячої води при відмові споживачів від централізованого теплопостачання, затвердженого Наказом Міністерства будівництва, архітектури та житлово-комунального господарства України від 22 листопада 2005 року N 4 (далі - Порядок), по закінченню робіт складається акт про відключення будинку від мереж централізованого опалення і гарячого водопостачання і в десятиденний термін подається заявником до постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води на затвердження. Після затвердження акта на черговому засіданні постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води сторони переглядають умови договору про надання послуг з централізованого теплопостачання. Тобто єдиною законною підставою для відключення окремих житлових будинків від мереж централізованого опалення є відповідний акт постійно діючої міжвідомчої комісії для розгляду питань щодо відключення споживачів від мереж централізованого опалення і постачання гарячої води. Інших підстав чинне законодавство не передбачає. Наказом Міністерства з питань житлово-комунального господарства України від 06 листопада 2007 року № 169 було внесено зміни, які унеможливлюють відключення від мереж централізованого опалення та гарячого водопостачання окремих квартир у багатоквартирному будинку і дозволяють таке відключення лише щодо будинку в цілому. Матеріали справи не містять відповідної проектної документації, яка б засвідчувала факт відключення квартири відповідача від мережі централізованого теплопостачання та постачання гарячої води та доказів ненадання йому послуг. Разом з тим, суд встановив, що з квітня 2010 року у квартирі відповідача відсутні батареї, однак це не є доказом відключення його квартири від мережі централізованого теплопостачання та доказом ненадання йому послуг з постачання тепла. Крім того, матеріали справи не містять доказів звернення [PERSON] до відповідного органу місцевого самоврядування із заявою про відключення його квартири від мережі теплопостачання. Відповідно до статті 1 Закону України "Про теплопостачання" місцева (розподільча) теплова мережа - сукупність енергетичних установок, обладнання і трубопроводів, яка забезпечує транспортування теплоносія від джерела теплової енергії, центрального теплового пункту або магістральної теплової мережі до теплового вводу споживача. Згідно з пунктом 22 Правил № 630 точками розподілу у багатоквартирному будинку, в яких здійснюється передача послуги централізованого опалення від виконавця споживачеві, є відгалуження від стояків у межах квартири. Підведення централізованого опалення до стояка в межах квартири [PERSON] свідчить про виконання послуг комунальним підприємством виконавчого органу Київради (Київської міської державної адміністрації) «Київтеплоенерго». Таким чином, позивач виконав свої зобов`язання щодо надання послуг з централізованого опалення, а відповідач, незалежно від споживання цієї послуги або відмови від її споживання, зобов`язаний оплатити надані послуги. У разі наміру споживача не отримувати відповідні послуги він не позбавлений можливості у передбачений законом спосіб провести відключення квартири від мережі теплопостачання. Самовільне відключення від вказаної мережі не є підставою для звільнення від оплати за послуги з теплопостачання. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України, наведеними у постановах від 11.11.2015 у справах № 6-1192цс15 та № 6-1706цс15. За відсутності оформлених договірних відносин, але в разі прострочення виконання грошового зобов`язання з оплати отриманих житлово-комунальних послуг на боржника покладається відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 16.12.2015 у справі № 6-2023цс15. Ураховуючи те, що відповідач не в повному обсязі оплачує надані йому послуги з центрального опалення та постачання гарячої води, за ним станом на 01.12.2019 року обраховується заборгованість, яка складається: - до 30.04.2018 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 37036,56 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1418,36 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 2422,66 грн. та 3% річних у розмірі 1153,65 грн.; - з 01.05.2018 заборгованість за послуги з централізованого опалення у розмірі 18344,62 грн. та заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96,86 грн.; інфляційну складову боргу у розмірі 597,02 грн. та 3% річних у розмірі 356,33 грн. Окрім того, з огляду на юридичну природу правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія ч. 2 ст. 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Закріплена в п. 10 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» правова норма щодо відповідальності боржника за несвоєчасне здійснення платежів за житлово-комунальні послуги у вигляді пені не виключає застосування правових норм, установлених у ч. 2 ст. 625 ЦК України. Інфляційне нарахування на суму боргу за порушення боржником грошового зобов`язання, вираженого в національній валюті, та трьох відсотків річних від простроченої суми полягає у відшкодуванні матеріальних витрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за неправомірне користування утриманими грошовими коштами, що підлягають сплаті кредиторові, тому ці кошти нараховуються незалежно від сплати ним неустойки (пені) за невиконання або неналежне виконання зобов`язання. На час розгляду справи судом, відповідачем не надано даних, що свідчать про сплату заборгованості у добровільному порядку, у зв`язку з чим у відповідача виник обов`язок щодо оплати отриманих послуг з теплопостачання та постачання гарячої води за розрахунком, наданим позивачем. Водночас, суд звертає увагу, що відповідно до ст. 257 Цивільного кодексу України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно з ч. 1 ст. 261 Цивільного кодексу України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Також, постановою Верховного Суд у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 06.03.2019 у справі № 908/1053/18 встановлено, що строк, у межах якого пред`являється позов як безпосередньо особою, право якої порушене, так і тими суб`єктами, які уповноважені законом звертатися до суду з позовом в інтересах іншої особи - носія порушеного права (інтересу) ЦК визначено як позовна давність (стаття 256 ЦК). Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (стаття 257 ЦК), перебіг якої, відповідно до частини першої статті 261 ЦК, починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Отже, відлік позовної давності обчислюється з моменту, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися», наведених у статті 261 ЦК, дає підстави для висновку про презумпцію можливості та обов`язку особи знати про стан своїх майнових прав, а тому доведення факту, через який позивач не знав про порушення свого цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за його захистом до суду, недостатньо (правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 16.11.2016 у справі № 6-2469цс16). Позивач повинен також довести той факт, що він не міг дізнатися про порушення свого цивільного права, що також випливає із загального правила, встановленого статтею 74 Господарського процесуального кодексу України (далі - ГПК) про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на котрі вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач, навпаки, має довести, що інформацію про порушення можна було отримати раніше. Так до позовної заяви позивачем додані копії витягу з Договору № 602-18 про відступлення права вимоги (цесії), укладеного між первісним кредитором та позивачем 11.10.2018, і саме з цього часу, на думку позивача, повинен обраховуватись строк позовної давності. Проте, відповідно до ст. 514 ЦК України до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Тому, доводи позивача, що строк позовної давності повинен обраховуватись з часу укладення між позивачем та ПАТ «Київенерго» договору про відступлення права вимоги № 602-18 було від 11.10.2018 суд відхиляє як безпідставні. Відповідно до Постанови Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 на всій території України було установлено карантин з 12.03.2020 до 22.05.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 20.05.2020 № 392 дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 було продовжено з 22.05.2020 до 31.07.2020. Постановою Кабінету Міністрів України від 22.07.2020 № 641 із змінами, внесеними згідно із Постановами Кабінету Міністрів № 760 від 26.08.2020, № 956 від 13.10.2020 року дію карантину, встановленого постановою Кабінету Міністрів України від 11.03.2020 № 211 та від 20 травня 2020 № 392 продовжено з 1.08.2020 до 31.12.2020. Постанови Кабінету Міністрів України № 1236 від 09.12.2020 року продовжено загальнонаціональний карантин в Україні до 30.06.2021. Відповідно до п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України, під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби, строки, визначені статтею 257 ЦК України (строк позовної давності), продовжуються на строк дії такого карантину. Таким чином, починаючи з 12.03.2020 і по сьогоднішній день на території України установлено і діє карантин з метою запобігання поширенню гострої респіраторної хвороби. Тому, строк позовної давності є продовженим згідно з рішеннями Уряду та п. 12 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України та її перебіг починається з 12 березня 2017 року. До матеріалів позову позивачем надано лише довідки про наявну заборгованість відповідача за спожиті послуги з центрального опалення до 01.05.2018 на суму 37036,56 грн. та за отримані послуги гарячої води до 01.05.2018 на суму 1418,36 грн., які є додатками до договору цесії № 602-18 від 11.10.2018 року. Проте, будь-яких даних щодо того, за який період утворилась відповідна заборгованість відповідача перед позивач ПАТ «Київенерго» (КП «Київтеплоенерго» як правонаступником), чи здійснювалась її оплата частково та в який період суду не надано. Тому, суд позбавлений можливості здійснити перерахунок заборгованості відповідача перед позивачем з центрального опалення та гарячої води за період в межах строків позовної давності - з 12 березня 2017 року до 1 травня 2018 року. З урахуванням наведеного, та враховуючи положення ст. 12, 13 ЦПК України (принципи змагальності та диспозитивності), суд дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості по оплаті спожитих послуг до 01.05.2018, а саме: заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 37036,56 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1418,36 грн., інфляційну складову боргу у розмірі 2422,66 грн. та 3% річних у розмірі 1153,65 грн., як недоведених. Відомості про споживання теплової енергії, акт про готовність вузла комерційного обліку до роботи лише підтверджують встановлення лічильників теплової енергії в будинку [ADDRESS] , обслуговуючій організації КП УЖГ «Печерська брама» та споживання теплової енергії споживачами будинку. Таким чином, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог та стягнення заборгованості з оплати спожитих послу з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за період з 01.05.2018, а саме: заборгованості за послуги з централізованого опалення у розмірі 18344,62 грн., заборгованості за послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 96,86 грн грн., інфляційну складову боргу у розмірі 597,02 грн. та 3% річних у розмірі 356,33 грн. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір у розмірі 2102,00 грн. покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог на суму 19394,83 грн., що становить 31,57% від ціни позову. Тому, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 663,60 грн. (31,57% від 2102,00 грн.). Також суд дійшов висновку про розподіл судових витрат, пов`язаних з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду, а саме судових витрат у розмірі 53 грн., пов`язаних з отриманням доказів - інформації з Державного реєстру прав на нерухоме майно, на підставі ст. 133 ч. 3 п. 4, ст. 140, 141 ЦПК України. У зв`язку з чим, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню 16,73 грн. (31,57% від 53 грн.)

Outcome: partial