Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

У квітні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» про визнання виконавчого напису, вчиненого 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною, зареєстрованого в реєстрі за №95666 таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позову зазначає, що 27.11.2020 року між ним та Товариством з обмеженою відповідальністю «Еквіфін» був укладений кредитний договір №136788-М. На підставі договору факторингу №42987483-48 від 10 лютого 2021 року право вимоги за даним договором перейшло до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс». У зв`язку з боргом за кредитним договором, приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною 15.07.2021 року був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №95666 та запропоновано стягнути з позивача на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість в розмірі 18532 грн. Позивач вважає, що виконавчий напис є незаконним, вчинений з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами і, як наслідок, є таким, що не підлягає виконанню, оскільки основними умовами вчинення нотаріусом виконавчого напису є подання документів, які встановлюють заборгованість боржника перед кредитором, підтверджують безспірність вимоги. Враховуючи, що виконавчий напис вчинено з грубим порушенням порядку вчинення виконавчих написів нотаріуса, а саме без нотаріально посвідченого кредитного договору, встановлення безспірності боргу та направлення письмового повідомлення про факт вчинення виконавчого напису нотаріусом, звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою Бобринецького районного суду Кіровоградської області від 11 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. (а.с.38-40) У заяві від 12.08.2022 року позивач просив розгляд справи провести за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі. (а.с.46) Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, що підтверджується поштовим повідомленням від 23.08.2022 року (а.с.48). Відзив на позовну заяву, в порядку ст.178 ЦПК України відповідачем подано не було. Треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору - приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Олена Василівна та приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьова Тетяна Валентинівна в судове засідання не з`явилися про розгляд справи повідомлялися засобами поштового зв`язку. Суд, дослідивши обставини справи, оцінивши надані по справі докази, приходить до наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що 15 липня 2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною на підставі статей 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172 вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №95666. У виконавчому написі нотаріусом запропоновано стягнути з [PERSON] який є боржником за кредитним договором 136788-М від 27 листопада 2020 року, укладеним з Товариством з обмеженою відповідальністю «Уквіфін Україна», правонаступником усіх прав та обов`язків якого на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами №42987483-48 від 10 лютого 2021 року є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованість за кредитним договором 136788-М від 27 листопада 2020 року в розмірі 18532 грн. (а.с.6) 01.09.2021 року представник за довіреністю Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» Р.Д. Нечипоренко звернувся до приватного виконавця Золотарьової Тетяни Валентинівни із заявою про примусове виконання рішення. В заяві просить відкрити виконавче провадження з примусового виконання виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною за №95666 від 15.07.2021 року про стягнення з з боржника, яким є [PERSON] , коштів у розмірі 18532 грн. (а.с.7) 22.09.2021 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьовою Тетяною Валентинівною на підставі виконавчого напису нотаріуса №95666, виданого 15.07.2021 року приватним нотаріусом Бучанського районного нотаріального округу Київської області Грисюк Оленою Василівною відкрито виконавче провадження №66913667 про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінфорс» заборгованості в розмірі 18532 грн. (а.с.5) Відповідно ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії. З огляду на наведене захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчинення виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Звертаючись до суду з даним позовом, [PERSON] вказує, що виконавчий напис вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: без оригіналу нотаріально посвідченого договору, встановлення безспірності грошової вимоги, неповідомлення боржника про надходження заяви про вчинення виконавчого напису. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, скасовано постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. За змістом статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з позовною заявою позивачем було подано клопотання про витребування доказів, а саме у приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградської області Золотарьової Тетяни Валентинівни матеріали нотаріальної справи - документи, які підтверджують безспірність вимог стягувача та на підставі яких було вчинено виконавчий напис. Відповідно до ч.7 ст.81 ЦПК України суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. За змістом статті 84 ЦПК України учасник справи, у разі неможливості самостійно надати докази, вправі подати клопотання про витребування доказів судом. Таке клопотання повинно бути подане в строк, зазначений у частинах другій та третій статті 83 цього Кодексу. Якщо таке клопотання заявлено з пропуском встановленого строку, суд залишає його без задоволення, крім випадку, коли особа, яка його подає, обґрунтує неможливість його подання у встановлений строк з причин, що не залежали від неї. Ухвалою суду від 11 серпня 2022 року у задоволенні клопотання було відмовлено з тих підстав, що позивачем не наведено достатніх та обґрунтованих підстав, з яких випливає, що цей доказ має відповідна особа, вжиті особою, яка подає клопотання, заходи для отримання цього доказу самостійно, докази вжиття таких заходів та (або) причини неможливості самостійного отримання цього доказу. За вказаних обставин, залишилася не з`ясованою судом з підстав ненадання достатніх доказів обставина щодо дотримання нотаріусом процедури вчинення нотаріальної дії під час вчинення виконавчого напису від 15.07.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №95666. Так, твердження позивача, що виконавчий напис було вчинено з порушеннями вимог законодавства, а саме: без оригіналу нотаріально посвідченого договору, встановлення безспірності грошової вимоги, неповідомлення боржника про надходження заяви про вчинення виконавчого напису має бути доведене шляхом надання до суду відповідних доказів. Оскільки позивачем таких доказів надано не було, вказана обставина є недоведеною. З урахуванням встановлених в судовому засіданні обставин та на підставі оцінки наданих доказів, суд вважає, що позивачем не доведено, що під час вчинення виконавчого напису, нотаріусом було не дотримано процедури вчинення вказаної нотаріальної дії, а тому підстав для задоволення позову не вбачається. Вирішуючи питання судових витрат, суд зазначає наступне. Згідно з п.1 ч.1 ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що у задоволенні позовних вимог відмовлено, судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed