Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і вимоги обґрунтовує тим, що з 04.03.1997 року по 16.04.2013 року та з 02.12.2019 року по 14.12.2020 року, позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». З 07.05.2013 року по 07.12.2016 року, позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш». З 15.12.2020 року по 29.01.2022 року, позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання- Інжиніринг». 29.01.2022 року його було звільнено з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання-Інжиніринг» за угодою сторін, (п.1 ст. 36 КЗпП України). Позивач працював за професією слюсар з механоскладальних робіт, зайнятий обдиранням та шліфуванням металевих виробів абразивними кругами сухим способом. На AT СМНВО-Інжиніринг (останнє підприємство, де позивач працював) було проведено розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання. Згідно до акту розслідування хронічного професійного захворювання від 11 листопада 2021 року (далі - Акт) позивачу були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії пилової етіології II ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженим вегетативно- трофічним порушенням на кистях та ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з міофіброзом м`язів передпліч та плечового поясу, двобічний плечелопатковий периартроз, двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-запясткових суглобів з больовим синдромом та обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від впливу вібрації та фізичного перенапруження на виробництві). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (IV ст.). Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). ІХС: дифузний кардіосклероз, атеросклероз судин аорти. Гіпертонічна хвороба І ст., 1 ст., ризик помірний. СН 0. Поширений остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, спондилоартроз, з переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів хребта, протрузії МХД L5-S1, стеноз хребетного каналу на рівні L3-L4, вертеброгенна люмбоалгія з м`язово-тонічним синдромом, з порушенням статики та ходи. Гіпертметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія.(Супутній діагноз). У п. 17 акту зазначено, професійне захворювання виникло через шкідливі умови праці, недосконалість виробничих технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту, неефективність роботи системи вентиляції, кондиціювання повітря. У п. 18 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та пилу, що свідчить про те, що роботодавці не забезпечили виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідачів у настанні шкідливих наслідків для здоров`я позивача. Відповідно до довідки виданої Спеціалізованою МСЕК м. Суми від 18.01.2022 року про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності склала 60 % первинно та встановлено третю групу інвалідності. Також, встановлено необхідність лікування, забезпечення лікарськими засобами, виробами медичного призначення, санаторне лікування, слуховий апарат. Рекомендовані заходи щодо відновлення працездатності: лікування у пульмонолога, ЛОР, невропатолога. Отримані позивачем професійні захворювання потягли за собою спричинення як фізичних так і моральних страждань. У зв`язку з профзахворюванням протягом тривалого часу позивач страждає через постійні сердечні та легеневі болі, що заподіює йому значні моральні страждання, переживання. Позивач не може тривалий час знаходитися в погано провітрюваних приміщеннях, у зв`язку з чим, виникають проблеми при переїзді в транспорті і т.д. Вищевказані причини не дозволяють йому нормально відвідувати місця великого скупчення людей через постійний страх знепритомніти. У зв`язку з профзахворюванням він постійно зазнає фізичного болю у зв`язку із нападами утрудненого дихання 2-3 рази на добу, постійна задишка, важкість та хрипи у грудях та міжлопатковій ділянці, головний біль, відчуває підвищену втому, спостерігається підвищена пітливість, зниження слуху, шум у вухах та голові. Періодично відзначаються приступи задухи, від яких рятує лише інгалятор. Враховуючи те, що професійне захворювання це набута хвороба, яка розвивається протягом років і враховуючи, що право на відшкодування моральної шкоди пов`язане зі стійкою втратою працездатності виникло у позивача від дії шкідливих виробничих факторів на різних підприємствах, моральна шкода підлягає стягненню з трьох відповідачів пропорційно. Позивач отримав ряд професійних захворювань при виконанні трудових обов`язків на вказаних вище підприємствах у зв`язку з невиконанням роботодавцями положень п. 4 спи 43 Конституції України, спи 7, 8, 13 Закону України "Про охорону праці". Тобто, права позивача на безпечні та нешкідливі умови праці були порушені усіма відповідачами. Відповідно до зазначеного вище Акту та трудової книжки позивач пропрацював 13 років в умовах впливу шкідливих факторів та оскільки позивач оцінює заподіяну моральну шкоду у розмірі 60 тисяч гривень, то він вважає, що стягненню з AT Сумське НВО, AT СМНВО-Інжиніринг та AT Сумський завод Насосенергогмаш підлягає стягненню сума по 20 000 грн. з кожного підприємства в рахунок відшкодування моральної шкоди. Ухвалою Ковпаківського районного суду м. Суми від 22.02.2022 відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 14.03.2022. Відповідно рішення зборів суддів Ковпаківського районного суду м. Суми №2 від 28.02.2022, цивільну справу було знято з розгляду. 28.04.2022 від представника відповідача АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що [PERSON] працював на підприємстві з 07.05.2013 по 01.09.2013 слюсарем механоскладальних робіт, а з 01.09.2013 по 07.12.2016 обрубувачем. Всього 3 роки 7 місяців, з умовами праці був ознайомлений. Тому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. З 25.04.2022 по 18.08.2022 справа не була призначена до розгляду у зв`язку з перебування головуючого судді на тривалому лікарняному. 21.10.2022 від представника відповідача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» надійшов відзив на позовну заяву. У відзиві зазначив, що Позивач працював у AT «СМНВО - Інжиніринг» з 15.12.2020 року по 29.01.2022. тобто 1 рік 1 місяць. Загальний робочий стаж Позивача в умовах впливу шкідливих факторів складає 13 років з яких більшість часу Позивач пропрацював на AT «Сумське НВО» та AT «Сумський завод «Насосенргомаш». Тому Товариство вважає не співмірним та таким що не відповідає принципам розумності і справедливості покладання на Товариство такого ж обсягу відповідальності, що і на інші підприємства. 21.10.2022 від представника відповідача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» надійшов відзив на позовну заяву в якому просить відмовити у задоволенні позовних вимог. У судовому засіданні представник позивача адвокат Супрун Д.В. підтримав позовні вимоги у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» у судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Представник відповідача АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» у судове засідання не з`явився, належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи, причини неявки суду не повідомив. Суд, заслухавши учасників справи, перевіривши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 04.03.1997 по 16.04.2013 та з 02.12.2019 по 14.12.2020, перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання». З 07.05.2013 по 07.12.2016 позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш». З 15.12.2020 по 29.01.2022 позивач перебував у трудових відносинах з Акціонерним товариством «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання- Інжиніринг». Вказані обставини підтверджені копією трудової книжки [PERSON] та поясненнями представників відповідачів у судовому засіданні. Відповідно до акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.11.2021 року [PERSON] були встановлені такі професійні захворювання: ХОЗЛ II стадії пилової етіології II ст. у фазі нестійкої ремісії. Емфізема легень II ст. Легенева недостатність II ст. Захворювання професійне. Вегетативно сенсорна поліневропатія верхніх кінцівок з вираженим вегетативно- трофічним порушенням на кистях та ангіоспазмами пальців рук в поєднанні з міофіброзом м`язів передпліч та плечового поясу, двобічний плечелопатковий периартроз, двобічний деформуючий остеоартроз ліктьових та променево-запясткових суглобів з больовим синдромом та обмеженням функції верхніх кінцівок. Захворювання професійне (від впливу вібрації та фізичного перенапруження на виробництві). Хронічна двобічна сенсоневральна приглухуватість зі значним ступенем зниження слуху (IV ст.). Захворювання професійне від тривалої дії шуму на виробництві. (Основний діагноз). ІХС: дифузний кардіосклероз, атеросклероз судин аорти. Гіпертонічна хвороба І ст., 1 ст., ризик помірний. СН 0. Поширений остеохондроз хребта, деформуючий спондильоз, спондилоартроз, з переважним ураженням шийного та попереково-крижового відділів хребта, протрузії МХД L5-S1, стеноз хребетного каналу на рівні L3-L4, вертеброгенна люмбоалгія з м`язово-тонічним синдромом, з порушенням статики та ходи. Гіпертметропія слабкого ступеню обох очей, пресбіопія.(Супутній діагноз). (а.с.13-16). У п. 17 акту зазначено, професійне захворювання виникло через шкідливі умови праці, недосконалість виробничих технологій, неефективне використання засобів індивідуального захисту, порушення режиму експлуатації технологічного устаткування, приладів, робочого інструменту, неефективність роботи системи вентиляції, кондиціювання повітря. У пункті 18 Акту зазначено, що позивач здійснював проведення робіт в умовах підвищеного рівня виробничого шуму та пилу, що свідчить про те, що роботодавець не забезпечив виконання вимог щодо здорових та безпечних умов праці, як того вимагала ст. 6, 7, 13 Закону України «Про охорону праці», що підтверджує наявність вини відповідача у настанні шкідливих наслідків для мого здоров`я. Відповідно до зазначеного вище Акту та трудової книжки позивач пропрацював 13 років в умовах впливу шкідливих факторів. Представниками відповідачів у судовому засіданні було визнано, що на підприємствах [PERSON] працював у шкідливих умовах праці, з якими був ознайомлений. Стаж роботи у Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» складає 1 рік 1 місяць. Стаж роботи у Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» складає 3 роки 7 місяців. Стаж роботи у Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» складає 8 років 4 місяці. Відповідно до довідки, виданої Спеціалізованою МСЕК м.Суми від 18.01.2022 про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності, ступінь втрати працездатності [PERSON] склав 60 % первинно та встановлено 3 групу інвалідності на строк до 01.02.2024 (а.с.17). Згідно з ч.2 ст.153 КЗпП України забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Відповідно до ст.237-1 КЗпП України передбачається відшкодування власником або уповноваженим ним органом працівникові моральної шкоди. Відшкодування такої шкоди проводиться тоді, коли порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральна шкода відшкодовується працівникові безпосередньо роботодавцем за таких умов: наявності факту порушення роботодавцем законних прав працівника; у разі виникнення у працівника моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків або виникнення необхідності для працівника додаткових зусиль для організації свого життя, за наявності причинного зв`язку. В зв`язку з професійними захворюваннями [PERSON] зазнає фізичних і моральних страждань, які полягають у погіршенні стану його здоров`я, і як наслідок необхідність тривалого лікування. Позивач має значні обмеження в життєдіяльності, звичках, бажаннях. Позивач змушений докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Так, відповідачі створили неналежні умови праці позивача, внаслідок яких позивач отримав професійне захворювання зі стійкою втратою непрацездатності, що призвело його до моральних страждань і є підставою для відшкодування моральної шкоди. З матеріалів справи вбачається і підтверджується належними письмовими доказами (актом розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 11.11.2021 року - а.с.13-16; що внаслідок неправомірного виконання відповідачем АТ «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» обов`язків з питань охорони праці, порушено права [PERSON] , йому заподіяно моральну шкоду, яка полягає у стражданнях, яких позивач зазнав у зв`язку з хворобою, втратою професійної працездатності на 60%. Він вимушений проходити лікування, реабілітацію, докладати додаткових зусиль для організації свого життя. Згідно з ч.1, п.1 ч.2 ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення його прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Згідно Закону України «Про охорону праці» роботодавець зобов`язаний створити на робочому місці в кожному структурному підрозділі умови праці відповідно до нормативно-правових актів, а також забезпечити додержання вимог законодавства щодо прав працівників у галузі охорони праці. Роботодавець несе безпосередню відповідальність за порушення зазначених вимог. У статті 173 КЗпП України закріплено право працівника на відшкодування шкоди, заподіяної каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, пов`язаним з виконанням трудових обов`язків. Частиною першою статті 237-1 КЗпП України передбачено відшкодування власником або уповноваженим ним органом моральної шкоди працівнику у разі порушення його законних прав, що призвело до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральних втрат потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Під моральними втратами потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Вина власника не вказана серед юридичних фактів, які входять до юридичного складу правопорушення, який є підставою для відшкодуванню моральної шкоди. В таких правовідносинах перевага надається встановленню обставин завдання шкоди саме на підприємстві відповідача та наявності моральних страждань працівника. При цьому презюмується обов`язок власника на створення належних, безпечних, здорових умов праці, слідкування за їх дотриманням усіма працівниками та відповідальність за шкоду, завдану особам, які потерпіли від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань (постанова Верховного Суду від 12 квітня 2022 року у справі № 225/4242/21). У пунктах 9, 13 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Відповідно до статті 237-1 КЗпП України за наявності порушення прав працівника у сфері трудових відносин (зокрема виконання робіт у небезпечних для життя і здоров`я умовах тощо), яке призвело до його моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків чи вимагає від нього додаткових зусиль для організації свого життя, обов`язок по відшкодуванню моральної шкоди покладається на власника або уповноважений ним орган незалежно від форми власності, виду діяльності чи галузевої належності. У Рішенні Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року № 1-9/2004 у справі за конституційним зверненням Управління виконавчої дирекції Фонду соціального страхування від нещасних випадків на виробництві та професійних захворювань України у Кіровоградській області про офіційне тлумачення положення частини третьої статті 34 Закону України «Про загальнообов`язкове державне соціальне страхування від нещасного випадку на виробництві та професійного захворювання, які спричинили втрату працездатності» було зазначено, що моральна шкода потерпілого від нещасного випадку на виробництві чи професійного захворювання полягає, зокрема, у фізичному болю, фізичних та душевних стражданнях, яких він зазнає у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я. Ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричиняють йому моральні та фізичні страждання. Створення неналежних умов виробництва умов виробництва призводить до порушення особистих немайнових прав особи на життя, на охорону здоров`я тощо. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. У справах щодо відшкодування моральної шкоди, завданої у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, суди, встановивши факт завдання моральної шкоди, повинні особливо ретельно підійти до того, аби присуджена ними сума відшкодування була домірною цій шкоді. Сума відшкодування моральної шкоди має бути аргументованою судом з урахуванням, зокрема, визначених у частині третій статті 23 ЦК України критеріїв і тоді, коли таке відшкодування присуджується у сумі, суттєво меншій, аніж та, яку просив позивач (пункт 68 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05 грудня 2018 року у справі № 210/5258/16-ц). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи характер, обсяг та тривалість моральних та фізичних страждань позивача [PERSON] , виходячи із засад розумності, виваженості та справедливості, суд визначає за необхідне стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 20 000,00 гривень; стягнути з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 10 000,00 гривень; стягнути з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь позивача у відшкодування моральної шкоди, спричиненої ушкодженням здоров`я 20 000,00 гривень. Відповідно до ст.141 ЦПК України суд стягує з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.; з Акціонерного товариства «Сумський завод насосного та енергетичного машинобудування «Насосенергомаш» на користь держави судовий збір у розмірі 496,20 грн.; з Акціонерного товариства «Сумське машинобудівне науково-виробниче об`єднання - Інжиніринг» на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial