Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Суть рішення у справі 15.09.2022 року рішенням Іванківського районного суду Київської області позовні вимоги [PERSON] задоволено частково: з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] в рахунок відшкодування завданої моральної шкоди 7000 грн. та 211,56 грн. судового збору пропорційно до задоволених позовних вимог; у задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Заяви представників сторін про стягнення витрат на правову допомогу та мотиви заперечень на них 30.09.2022 року представник позивачів, адвокат Шимко А.О. звернувся до суду з клопотанням, у якому просив поновити строк подачі доказів щодо стягнення судових витрат та ухвалити по справі додаткове рішення, яким вирішити питання про понесені позивачем [PERSON] судові витрати під час розгляду позову, оскільки судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зокрема, адвокат Шимко А.О. просив стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] судові витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 14 000 грн. В обґрунтування клопотання щодо витрат на правову допомогу представник відповідача надав акт приймання передачі послуг та детальний опис виконаних робіт від 14.09.2022 року, який містить 8 пунктів із наданими послугами правової допомоги позивачу [PERSON] на загальну суму 14 000 грн. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Лабик Р.Р. надіслав до суду клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги. В обґрунтування свого клопотання адвокат Лабик Р.Р. зазначає, що: адвокатом Шимко А.О. не надано до суду додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги, що не дає можливості перевірити порядок нарахування винагороди адвокату згідно Договору; адвокат Шимко А.О. представляв інтереси в судовому засіданні двох позивачів, однак надав розрахунок лише щодо позивача [PERSON] , та не надав доказів оплати адвокату таких послуг; на думку адвоката Лабика Р.Р. усна консультація та зустріч з клієнтом є однією послугою, а не двома, як зазначено в детальному описі та не може перевищувати 30 хв. роботи адвоката; матеріали справи не містять підтвердження, що саме адвокат подав позовну заяву до суду а не позивачі; контроль руху справи в місцевому суді, про який зазначено в детальному описі, не потребує спеціальних знань в галузі права; усна консультація позивача [PERSON] адвокатом Шимком А.О. не є необхідною, оскільки за умовами договору про надання правової допомоги позивач доручив проведення розгляду справи адвокату; такі послуги як складання процесуальних документів для участі адвоката в режимі відеоконференції надавались не позивачу а безпосередньо адвокату, а тому, це не є послугою з надання правової допомоги; участь адвоката в судових засіданнях 28.07.2022 року та 14.09.2022 року становить 2 год. 30 хв., в яких адвокат представляв інтереси обох позивачів, на думку адвоката Лабика Р.Р. цей час слід розділити на половину, оскільки документи для стягнення судових витрат подано лише стосовно одного позивача. 16.09.2022 року представник відповідача [PERSON] , адвокат Лабик Р.Р. звернувся до суду з клопотанням, у якому просив ухвалити по справі додаткове рішення, яким вирішити питання про понесені відповідачем судові витрати під час розгляду позову, оскільки судом при ухваленні рішення не вирішено питання щодо розподілу судових витрат. Зокрема, адвокат Лабик Р.Р. просив стягнути на користь відповідача судові витрати на професійну правничу допомогу: з позивача [PERSON] у розмірі 20 181 грн.; з позивача [PERSON] у розмірі 9 819 грн. Представник позивачів [PERSON] та [PERSON] , адвокат Шимко А.О. надіслав до суду заперечення щодо заяви адвоката Лабика Р.Р. про стягнення судових витрат. Заперечення мотивоване тим, що розмір витрат на правову допомогу в сумі 30 000 грн. не відповідає критеріям їх реальності, обґрунтованості та пропорційності до предмета спору. Стягнення таких витрат з позивача становитиме для останнього надмірний тягар. Крім цього, вартість 1 години у розмірі 3000 грн. не відповідає ні складності справи, ні середнім розцінкам на правову допомогу в Київській області. Також представник позивача звертає увагу, що адвокатом Лабиком Р.Р. не надано до клопотання жодного підтвердження сплати йому його клієнтом грошових коштів, а наданий меморіальний ордер на суму 9000 грн. не може бути підтвердженням оплати, оскільки не містить відомостей платника. Сторони та їх представники у судове засідання не з`явились. Про дату, час і місце судового засідання повідомлялись вчасно та належним чином. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Враховуючи вимог частини 2 статті 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Встановлені судом обставини та висновки Розглянувши заяви представників сторін з доданими до них документами, дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступних висновків. Із запровадженням з 15 грудня 2019 року змін до ЦПК законодавцем принципово по новому визначено роль суду у позовному провадженні, а саме: як арбітра, що надає оцінку тим доказам та доводам, що наводяться сторонами у справі, та не може діяти на користь будь-якої із сторін, що не відповідатиме основним принципам цивільного судочинства. Саме зацікавлена сторона має вчинити певні дії, спрямовані на відшкодування з іншої сторони витрат на професійну правничу допомогу, а інша сторона має право на відповідні заперечення проти таких вимог, що виключає ініціативу суду з приводу відшкодування таких витрат одній із сторін без відповідних дій з боку такої сторони. Згідно ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно ч. 1 ст. 270 ЦПК України додаткове рішення може бути ухвалено якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» (далі - Закон № 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону № 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону № 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону № 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Частиною першою статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень частини першої, пункту 1 частини третьої статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до пунктів 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Виходячи зі змісту частини восьмої статті 141 ЦПК України, сторона може подати докази на підтвердження розміру витрат, які вона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, у тому числі і після судових дебатів, але виключно за сукупності двох умов: по-перше, ці докази повинні бути подані протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду, по-друге, сторона зробила відповідну заяву про розподіл судових витрат до закінчення судових дебатів. Щодо суми витрат представника відповідача на правову допомогу Представник позивачів, адвокат Шимко А.О. просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь позивача [PERSON] витрати на професійну правову допомогу у загальному розмірі 14 000 грн., поновивши строк подання відповідних доказів, оскільки з урахуванням військового стану, він не вчасно мав змогу отримати повний текст рішення суду, і подав свої докази в межах 5 днів після отримання повного тексту ухвалення рішення. Суд визнає поважними причини пропуску строку подачі доказів про розмір судових витрат, пов`язаних з наданням професійної правової допомоги, через введення в Україні воєнного стану. Поважність цієї причини узгоджується з наказом Голови Верховного Суду від 04.03.2022 року, згідно з яким встановлено особливий режим роботи й запроваджено відповідні організаційні заходи. Також слід зазначити, що представник відповідача у клопотанні про зменшення суми судових витрат не зазначав заперечення щодо поновлення строку подачі заяви про стягнення судових витрат на професійну правову допомогу та доказів до неї. Оскільки сторони своїх заперечень проти поновлення зазначеного строку не заявляли, суд, з урахуванням викладеного вище, вважає, що зазначений процесуальний строк може бути поновлений на підставі ч.1 ст. 127 ЦПК України. Підтверджуючи витрати на правову допомогу представником позивача, адвокатом Шимком А.О. було надано договір № 040/21 від 04.10.2021 про надання правової допомоги, укладений з [PERSON] , та за таким же номером і датою з [PERSON] ; ордери на надання правничої допомоги між ними від 04.10.2021, свідоцтво на право на заняття адвокатською діяльністю. Згідно п. 3.2 наявного в матеріалах справи Договору, який укладений між позивачем [PERSON] (Замовник) та адвокатом Шимком А.О., за послуги за п. 1.1 Договору (надання юридичних послуг) Замовник сплачує Виконавцю винагороду згідно Додатку 1 до Договору. Проте, ні матеріали справи, так ні додатки до заяви про стягнення витрат на правову допомогу не містять такого додатку. Разом з цим, суду надано Адвокатом акт приймання передачі послуг від 14.10.2022 року вбачається, що вартість однієї години роботи Адвоката становить 1400 грн. Згідно детального розрахунку (опису) до Договору, адвокат Шимко А.О. надав позивачу [PERSON] правову допомогу, за яку він має сплатити грошові кошти в сумі 14 000 грн. У зазначеному детальному розрахунку визначено наступні послуги: Усна (попередня) консультація [PERSON] щодо стягнення з [PERSON] моральної шкоди в результаті ДТП від 04.02.2021 тривалістю 1 год.; зустріч з [PERSON] , узгодження правової позиції тривалістю 1 год., підготовка та складання позовної заяви майнового характеру про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в результаті ДТП від 04.02.2021 тривалістю 2 години; подання позовної заяви до Іванківського районного суду Київської області тривалітю 0,5 год., контроль руху справи у місцевому суді тривалістю 0,5 год., 03.05.2022 усна консультація [PERSON] щодо поданого строною [PERSON] відзиву на позовну заяву про стягнення з [PERSON] моральної шкоди в результаті ДТП від 04.02.2021 тривалістю 1 год.; Складання процесуальних документів щодо представництва в режимі відео конференції з застосуванням EasyCon - https;//vkz.court.gov.ua у судових засіданнях 28.07.2022, 14.09.2022 тривалістю 1 год.; Представництво у судових засіданнях 28.07.2022, 14.09.2022 тривалістю 3 год. Крім того, суду надано квитанцію до прибуткового касового ордера № 2 від 04.10.2021, яким підтверджено отримання від [PERSON] за правову допомогу згідно Договору 040/21 від 04.10.2021 (позов до [PERSON] ) 7000 грн. З огляду на викладене, суд звертає увагу на таке. Процесуальним законодавством передбачено механізм зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката шляхом подання відповідного клопотання. На сторону, яка подає клопотання про зменшення витрат, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат. Так, в питанні зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу варто враховувати висновки Об`єднаної Палати Верховного Суду у справі № 922/445/19, в якому, серед іншого наголошено, що: · зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт; · суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи; · суд (за клопотанням сторони або з власної ініціативи) з врахуванням критеріїв ч. ч. 5-7, 9 ст.129 ГПК України, може відступити від вказаного загального правила при вирішенні питання про розподіл витрат на правову допомогу та не розподіляти такі витрати повністю або частково на сторону, не на користь якої ухвалено рішення, а натомість покласти їх на сторону, на користь якої ухвалено рішення. Подібні висновки можна також викладені у постановах Верховного Суду у справі № 922/3436/20, у справі № 910/7586/19, у справі № 910/16803/19. Таким чином, суд при вирішенні питання зменшення витрат на професійну правничу допомогу перевіряє чи подавалось від іншої сторони клопотання про зменшення витрат і наскільки таке клопотання є обґрунтованим відносно критерію неспівмірності заявленого розміру витрат. Стосовно заперечень адвоката Лабика Р.Р. у клопотанні про зменшення витрат на правову допомогу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Адвокат Лабик Р.Р. зазначає, що адвокатом Шимко А.О. не надано до суду додаток № 1 до Договору про надання професійної правничої допомоги, що не дає можливості перевірити порядок нарахування винагороди адвокату згідно Договору. Відповідно до ч. 3 ст. 137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інших документів, які обов`язково потрібно надавати для підтвердження судових витрат, зазначена стаття ЦПК України не містить. Крім цього, в матеріалах справи наявний наданий адвокатом Шимко А.О. детальний розрахунок (опис) робі про надання правової допомоги, з якого судом встановлено, що вартість однієї години роботи Адвоката становить 1400 грн., що, до речі фактично більш як у два рази менше ніж вартість правової допомоги, яку надає сам Лабик Р.Р. , а тому, це заперечення останнього суд не бере до уваги. Крім цього, адвокат Лабик Р.Р. зазначає, що адвокат Шимко А.О. представляв інтереси в судовому засіданні двох позивачів, однак надав розрахунок лише щодо позивача [PERSON] , та не надав доказів оплати адвокату таких послуг. Суд не погоджується з цим запереченням, оскільки адвокат Шимко А.О. просить стягнути судові витрати пов`язані з наданням професійної правової допомоги з відповідача на користь одного позивача [PERSON] , та наданий детальний опис робіт на суму 14 000 грн. стосується лише позивача [PERSON] . Надання розрахунку про надану правову допомогу на одного позивача, а не на двох, є правом адвоката а не його обов`язком, тим більше, що в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено. Ненадання суду платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом не є підставою для відмови у задоволенні клопотання про ухвалення додаткового рішення. Про це зазначено ВС у справі у №686/28627/18 від 27.07.2022 р.), де викладено правовий висновок про те, що «Витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватись незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, чи будуть оплачені лише в майбутньому». Крім того, пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року № 5076-VI «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. На думку адвоката Лабика Р.Р. усна консультація та зустріч з клієнтом є однією послугою, а не двома, як зазначено в детальному описі та не може перевищувати 30 хв. роботи адвоката; матеріали справи не містять підтвердження, що саме адвокат подав позовну заяву до суду, а не позивачі; така послуга як «усна консультація позивача [PERSON] щодо відзиву на позовну заяву», згідно умов Договору позивач доручив проведення розгляду справи адвокату, а тому, в наданні цієї послуги не було ніякої необхідності. Суд зазначає, з урахуванням викладеного вище, що зазначене стосується організації роботи щодо надання правової допомоги і залежить від узгоджених дій сторін договору. Підписавши акт прийняття-передачі послуг, сторони засвідчили таке узгодження як за ціною, так і за витраченим часом. Щодо заперечення стосовно того, що контроль руху справи в місцевому суді, про який зазначено в детальному описі, не потребує спеціальних знань в галузі права, суд приходить до висновку, що зазначена послуга не є послугою з надання правової допомоги та не може враховуватись при ухваленні додаткового рішення про відшкодування витрат на професійну правову допомогу, оскільки судом позивачі повідомлялись про всі процесуальні дії у справі. Крім цього, суд приймає до уваги заперечення у клопотанні про зменшення судових витрат щодо такої послуги як «складання процесуальних документів для участі адвоката в режимі відеоконференції», оскільки складання цих документів стосувалось безпосередньо адвоката, тоді як позивачі самостійно прибували в судові засідання Іванківського районного суду Київської області, а тому, це не є послугою з надання правової допомоги. Щодо участі адвоката Шимко А.О. в судових засіданнях 28.07.2022 року та 14.09.2022 року, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Адвокат Лабик Р.Р. зазначає, що суму коштів за надання правової допомоги адвоката слід розділити на половину, оскільки адвокат представляв інтереси обох позивачів, а подав детальний опис робіт щодо одного позивача ( [PERSON] ). Крім цього, тривалість двох судових засідань становить 2 год. 30 хв., а не 3 год., як про це зазначено в детальному описі виконаних адвокатом робіт. Суд частково погоджується з цим запереченням. Зокрема, згідно журналів судових засідань 28.07.2022 року та 14.09.2022 року, їх загальна тривалість дійсно становила 2 год. 30 хв., як про це зазначає адвокат Лабик Р.Р. Разом з цим, суд не погоджується із запереченням стосовно розподілу суми витрат на половину, оскільки зазначена сума розрахована в детальному описі щодо одного позивача, а не двох, а тому, розподілу не підлягає. З огляду на викладене, суд приходить до висновку що загальна вартість наданої правової допомоги адвокатом Шимком А.О. позивачу [PERSON] становить 12600 грн. Підтверджуючи витрати на правову допомогу представником відповідача, адвокатом Лабиком Р.Р. було надано свідоцтво на право на заняття адвокатською діяльністю, довідку про взяття на облік платника податків, ордер на надання правничої допомоги між ними від 04.10.2021, а також: копію договору про надання професійної правничої допомоги № 018 від 04.02.2022 року, укладеного між відповідачем [PERSON] та адвокатом Лабиком Р.Р., де п.3.2 узгоджена вартість 1 нормо-години Адавоката з надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн.; замовлення № 1 від 04.02.2022 року про надання правничої допомоги між [PERSON] та адвокатом Лабиком Р.Р, у якому також зазначено вартість 1 нормо-години Адавоката з надання правничої допомоги у розмірі 3000 грн.; рахунок фактуру № 08-02/01 від 08.02.2022 року, згідно з яким [PERSON] має сплатити адвокату Лабику Р.Р. за актом виконаних робіт від 08.02.2022 року та замовлення від 04.02.2022 до Договору № 018 від 04.02.2022 грошові кошти в сумі 9 000 грн. акт виконаних робіт (наданих послуг) від 08.02.2022 року, який має 2 позиції щодо змісту наданих послуг ( консультації та підготовчих дій, спрямованих на подання відзиву до суду ( всього 3 год.)), на загальну суму 9 000 грн.; меморіальний ордер № @2PL235438 від 11.02.2022 згідно з яким [PERSON] сплатив Лабику Р.Р. за правову допомогу згідно замовлення від 04.02.2022 до договору 018 від 04.02.2022 9000 грн.; рахунок фактуру № 23-02/01 від 23.02.2022 року, згідно з яким [PERSON] має сплатити адвокату Лабику Р.Р. за актом виконаних робіт від 23.02.2022 року та замовлення від 04.02.2022 року грошові кошти в сумі 9 000 грн. акт виконаних робіт (наданих послуг) від 23.02.2022 року, який має 2 позиції щодо змісту наданих послуг ( підготовки та подання відзиву в суд, судовий розгляд (всього 3 год.)), на загальну суму 9 000 грн.; детальний опис виконаних робіт від 23.02.2022 року, який має 4 позиції щодо змісту наданих послуг ( підготовки та подання відзиву в суд, судовий розгляд (всього 6 год.)), на загальну суму 18 000 грн. детальний опис виконаних робіт від 15.09.2022 року, який має 4 позиції щодо змісту наданих послуг ( підготовки та подання відзиву в суд, судовий розгляд (всього 10 год.)), на загальну суму 30 000 грн. У заяві про стягнення витрат на правову допомогу адвокат зазначає, що зазначена сума (30000 грн.) підлягає стягненню з позивачів пропорційно: З [PERSON] 20181 грн. ( 67,27% від загальної суми судових витрат) та з [PERSON] 9819 грн. ( 32,73% від загальної суми судових витрат). Детальний опис робіт (наданих послуг) виконаних для надання професійної правничої допомоги, договір про надання професійної правничої допомоги від 04.02.2022 між ним та [PERSON] . Стосовно заперечень адвоката Шимка А.О. у клопотанні про відмову у стягненні витрат на правову допомогу, надану адвокатом Лабиком Р.Р. відповідачу, суд вважає за необхідне зазначити наступне. Наведені в детальному описі виконані роботи відповідають критеріям реальності виконаної роботи адвокатом та пов`язані з розглядом справ, їх розмір є обґрунтованим та пропорційним предмету спору з урахуванням ціни позову, вони мають значення у справі для її сторін, та вплинули на результат її вирішення. Вартість послуг була обумовлена сторонами у договорі про надання правничих послуг. З цієї ж підстави суд не бере до уваги заперечення стосовно завищення ціни наданих послуг адвокатом Лабиком Р.Р. середнім розцінкам на професійну правову допомогу адвоката в Київській області. Щодо оспорення доведеності отримання часткової оплати за надання правової допомоги, як керується викладеною вище правовою позицією ВС, згідно якої «Витрати на професійну правову допомогу можуть відшкодовуватись незалежно від того, оплачені вони стороною до моменту заявлення вимоги про їх відшкодування, чи будуть оплачені лише в майбутньому». З огляду на викладене, суд приходить до висновку що загальна вартість наданої правової допомоги адвокатом Лабиком Р.Р., яка зазначена у його заяві про стягнення витрат на правничу допомогу у справі становить 30000 грн. і суд погоджується із зазначеним адвокатом Лабиком Р.Р. її розподілом (згідно з позовними вимогами з [PERSON] - 20181 грн. ( 67,27% від загальної суми судових витрат [PERSON] на правничу допомогу) та з [PERSON] - 9819 грн. ( 32,73% від загальної суми судових витрат [PERSON] на правничу допомогу). Щодо пропорційності задоволених вимог Згідно ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З рішення суду від 15.09.2022 слідує, що позовні вимоги [PERSON] щодо стягнення моральної шкоди задоволені частково. Однак, суд звертає увагу на те, що відповідачем його вимоги не визнавались у повному обсязі. Проте, суд, з урахуванням засад розумності, виваженості та справедливості, сума відшкодування була зменшена. Тобто, фактично встановлений факт заподіяння моральної шкоди, лише її сума була зменшена судом. Відтак, суд розцінює це як задоволення вимог про стягнення моральної шкоди. А тому у задоволенні вимоги про стягнення з нього на користь відповідача витрат на правову допомогу, суд відмовити та задовольнити заяву адвоката Шимка А.О. про стягнення з [PERSON] витрат на правничу допомогу на користь [PERSON] у розмірі зазначеному вище. Оскільки, судом відмовлено у задоволенні вимог [PERSON] . Тому витрати на правничу допомогу, яка надавалась відповідачу у розмірі 9819 грн., у межах його позовних вимог, підлягають стягненню з особи, не на користь якої ухвалене рішення.

Outcome: partial