Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

05.10.2022 року позивач [PERSON] звернулась в суд із вказаним вище позовом, в обґрунтування якого посилається на те, що 27 січня 2005 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який розірваний рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 03 травня 2018 року. У шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , про що в Книзі реєстрації народжень 07 липня 2005 року зроблено відповідний актовий запис за № 20, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2005 року Уличнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області. Після розірвання шлюбу вони проживають окремо. Неповнолітній син проживає з нею і знаходяться на її утриманні та вихованні. Згідно з рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області від 16 грудня 2019 року з відповідача стягуються в її користь аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 частки від його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму встановленого для дитини відповідного віку, починаючи з дня набрання законної сили рішенням суду і до досягнення дитиною повноліття. Окрім витрат на утримання сина, вона несе додаткові витрати на оплату його навчання у вищому навчальному закладі, оскільки він є студентом першого курсу Дрогобицького державного педагогічного університету. Вартість навчання сина становить 30300 гривень за один рік (курс) навчання. Під час навчання неповнолітній син проживає у гуртожитку Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка. Вартість проживання сина становить 1200 гривень за один календарний місяць. Згідно з довідкою № 69, виданою 22 вересня 2022 року навчально-методичним відділом Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка, [PERSON] дійсно навчається стаціонарно на першому курсі першого (бакалаврійського) рівня вищої освіти здоров`я людини та природничих наук Дрогобицького державного педагогічного університету імені Івана Франка. Наказ про зарахування № 263-С від 15.09.2022 року. Термін навчання: з 19 вересня 2022 року до 30 червня 2026 року. Навчається за кошти фізичних (юридичних) осіб. Відповідно до квитанції АТ КБ «ПриватБанк» № 9281-4492-9551-4842 від 15.09.2022 року нею оплачено навчання сина за перший семестр в розмірі 15150 грн. Ще необхідно заплатити за другий семестр навчання неповнолітнього сина, але не має можливості здійснити оплату, так як відсутні кошти. Також, нею оплачено проживання сина у гуртожитку за один календарний місяць у сумі 1200 гривень, що підтверджується квитанцією АТ КБ «ПриватБанк» № 9281-4491-4807- 6310 від 15.09.2022 року. Крім цього, вона несе додаткові витрати на його посилене харчування, придбання одежі, взуття, навчальної та додаткової літератури, проїзд до місця навчання і назад, які приблизно становлять 5000 гривень на місяць. На день звернення до суду з цим позовом, нею понесені наступні додаткові витрати на утримання неповнолітнього сина: 15150 грн. - оплата за І семестр навчання; 1200 грн. - оплата за один місяць проживання у гуртожитку; 4000 грн. - оплата за харчування, придбання одежі, взуття, навчальної та додаткової літератури. Отже, на день звернення до суду, загальна вартість додаткових витрат на утримання неповнолітнього сина, що викликані розвитком його здібностей та навчанням у вищому навчальному закладі, які позивач фактично понесла, становить 21 350 гривень. Ухвалою від 06.10.2022 року в зазначеній справі відкрито провадження та постановлено розглядати дану справу в порядку спрощеного провадження без повідомлення (виклику) сторін на 28.10.2022 року, встановлено відповідачу п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, пред`явлення зустрічного позову. Також позивачу встановлено п`ятиденний строк з дня отримання відзиву для подання відповіді на відзив, а відповідачу п`ятиденний строк з дня отримання відповіді на відзив для подання заперечення. Дана ухвала надсилалась сторонам по справі. Відповідно до ч. 5 ст.\~279\~ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Клопотання про розгляд справи за участю сторін від учасників судового процесу не надходило. Відповідачем відзиву на позовну заяву суду не надано. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд дослідивши матеріали справи, встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Матеріалами справи встановлено, що відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданого 07 липня 2005 року Уличнянською сільською радою Дрогобицького району Львівської області. Відповідно до ст. 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Аналіз положень ст. 185 СК України дає підстави для висновку про те, що при вирішенні вимог про участь одного з батьків у додаткових витратах на дитину суд має встановити реальне існування особливих обставин, які викликають необхідність таких витрат, а також розмір останніх. Лише при наявності цих умов і їх встановленні можливе ухвалення рішення про стягнення таких витрат в конкретній сумі. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Враховуючи зазначені обставини, суд визначає розмір додаткових витрат на дитину, зумовлених особливими обставинами, одного із батьків у твердій грошовій сумі. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей людини, витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування. Додаткові витрати, зумовлені особливими обставинами, можуть бути присуджені судом у вигляді конкретної суми, що підлягає одноразовій сплаті, або у вигляді щомісячних чи інших періодичних платежів, здійснюваних протягом певного строку чи постійно. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення. Причому, якщо причина, що зумовила додаткові витрати, є триваючою (тяжка хвороба або каліцтво) додаткові витрати можуть фінансуватися наперед із вказівкою або без вказівки кінцевого терміну їх виплати. Розмір додаткових витрат на дитину повинен обґрунтовуватись відповідними документами. При стягненні коштів на додаткові витрати, які повинні бути понесені у майбутньому, суду необхідно надати розрахунок або обґрунтування необхідності майбутніх витрат. У випадку зміни особливих обставин, на яких ґрунтувалося рішення суду про стягнення додаткових витрат на дитину, кожна із сторін вправі звернутися до суду з відповідною вимогою - збільшення або зменшення суми додаткових витрат. Вищезазначені висновки узгоджуються й з положеннями п. 18 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів». Враховуючи обставини справи та виходячи із зазначених положень законодавства, суд приходить до переконання, що витрати понесені позивачкою по оплаті за навчання сина в Дрогобицькому державному педагогічному університеті в сумі 15150 грн. - за І семестр навчання, а також 1200 грн. - оплата за один місяць проживання сина у гуртожитку Дрогобицького державного педагогічного університету, зумовлені особливими обставинами, оскільки спрямовані на розвиток здібностей дитини (його навчання). Вказані позивачем витрати в розмірі 4000 грн. - оплата за харчування, придбання одежі, взуття, навчальної та додаткової літератури, не відносяться до додаткових витрат, так як не викликані особливими обставинами та відносяться до загального розвитку дитини, на що з відповідача стягуються аліменти, за рішенням Дрогобицького міськрайонного суду Львівської області № 442/7860/19, а тому задоволенню не підлягають. Відтак з врахуванням вимог ст. 4 ЦПК України суд вважає за необхідне роз`яснити позивачці, що у випадку необхідності понесення щомісячно/понесення додаткових витрат на дітей та належного їх підтвердження, остання не позбавлена можливості звернутись до суду з відповідним позовом. Таким чином, оцінюючи долучені до справи докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги підлягають до часткового задоволення, а саме в частині стягнення з відповідача на користь позивачки половини понесених нею витрат в розмірі 8175 грн., що складаються з: оплата за І семестр навчання 15150 грн. та оплата за один місяць проживання у гуртожитку 1200 грн. (15150+1200):2=8175грн. Відповідно до п. 6 ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача слід стягнути судовий збір в дохід держави. На підставі викладеного та

Outcome: approved