Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

У листопаді 2017 року [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , який уточнив у вересні 2021 року, і в остаточні редакції позову просив суд зобов`язати [PERSON] повернути [PERSON] автомобіль DAF, модель FE 95, 430 ХF, 1997 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] , який належить на праві власності [PERSON] , а у разі не повернення автомобіля, стягнути з відповідача 150000 грн. моральної шкоди та матеріальних збитків. Ухвалою судді Комінтернівського районного суду Одеської області Барвенко В.К. від 03.04.2018 року відкрито провадження у справі, призначено підготовче засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 18.10.2021 року закрито підготовче засідання, справу призначено до судового розгляду. Позивач подав письмову заяву про розгляд справи у свою відсутність, доводи уточненого позову підтримав, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач у судове засідання не з`явився, повідомлений належним чином за адресою реєстрації про дату, час та місце проведення судового засідання. Ухвалою Комінтернівського районного суду Одеської області від 21.10.2022 року постановлено розгляд справи у заочному порядку. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов до наступного висновку: Судом встановлено, що власницею автомобіля DAF, модель FE 95, 430 ХF, 1997 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] , є [PERSON] . [PERSON] 22.08.2016 року строком на 10 років надала [PERSON] довіреність на право користування та експлуатування з правом тимчасового виїзду за кордон та розпорядження (з правом зняття з обліку в органах ДАІ, проходження техогляду, страхування, заміни номерних агрегатів, продажу, міни та надання в оренду) автомобілем DAF, модель FE 95, 430 ХF, 1997 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] . Довіреність посвідчена Петровим Ю.М. - приватним нотаріусом Ширяївського районного нотаріального округу Одеської області, зареєстрована у реєстрі за № 289. У 2016 році [PERSON] отримав від [PERSON] вказаний автомобіль для усунення технічної поломки автомобіля, однак до теперішнього часу автомобіль не повернув. Вказане встановлено судом зі змісту розписки написаної від імені [PERSON] . Відповідно до положень ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно зі статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04 листопада 1950 року кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд, здійснюючи правосуддя, захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законами України (стаття 4 ЦПК України 2004 року, частина перша статті 5 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. За правилами частини першої статті 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною першою статті 321 ЦК України установлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За правилом ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до статті 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Отже, враховуючи, що відповідно до статті 328 ЦК України набуття права власності - це певний юридичний склад, з яким закон пов`язує виникнення в особи суб`єктивного права власності на певні об`єкти, суд при застосуванні цієї норми повинен встановити, з яких саме передбачених законом підстав, у який передбачений законом спосіб позивач набув право власності на спірний об`єкт та чи підлягає це право захисту в порядку, передбаченому статтею 392 ЦК України. Суд вважає, що [PERSON] володіє титулом власника на підставі довіреності. Порушення права розпорядження має місце і у тому випадку, коли власник незаконно обмежується у можливості реалізації не тільки правомочності користування, але і у розпорядженні майном. Суд вважає, що у справі зібрано достатньо доказів того, що позивач володіє спірним автомобілем, однак, внаслідок протиправних дій відповідача був позбавлений можливості користуватися та розпоряджатися належним йому автомобілем. За правовою природою даних правовідносин позивач не зобов`язаний доказувати неправомірність дій відповідача. Дії (бездіяльність) відповідача законом припускаються такими, що є неправомірними, доки сам відповідач не доведе правомірність своєї поведінки. Суд вважає, що є всі підстави для захисту титульного права власності [PERSON] в порядку ст. 392 ЦК України, оскільки очевидним є порушення його права на автомобіль DAF, модель FE 95, 430 ХF, 1997 року випуску, номер шасі [NUMBER] , державний реєстраційний знак [NUMBER] з боку відповідача. Тому позовні вимоги в частині повернення автомобіля правомірні. Що стосується вимог в частині стягнення з відповідача у разі не повернення автомобіля 150000 грн. моральної шкоди та матеріальних збитків, суд відмовляє у їх задоволенні, оскільки суд не розглядає позовні вимоги на майбутнє. З відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 640 грн. На підставі наведеного,

Outcome: partial