Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

Позивачка звернулась до суду із позовом, по якому просить суд\~ поділити спільно нажите майно подружжя: За [PERSON] залишити наступне майно: автомобіль Mazda CX 9, державний номер [NUMBER] ; Позивачу залишити квартиру [ADDRESS] , а також нежитлове приміщення, площею 71,8 кв.м., розташоване в будинку [ADDRESS] . Мотивує вимоги тим, що з 01 липня 1995 року з відповідачем перебували в зареєстрованому шлюбі, який припинено. Мають спільних трьох дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Діти проживають спільно з матір`ю. Спільне майно подружжя просить розподілити, в порядку, який зазначено у позові. Ухвалою від 06 серпня 2019 року по справі відкрито провадження, встановлений загальний порядок розгляду справи. 19 лютого 2020 року до суду надійшов відзив, в якому просить відмовити у задоволені позову. 20 січня 2022 року закрито підготовче засідання, справа призначена до судового розгляду по суті. Учасники справи в судове засідання повторно незявились, про день, місце та час розгляду справи повідомлялись належним чином. Представник відповідача звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, у задоволені позову просить відмовити. Представник третьої особи звернувся до суду з заявою про розгляд справи за його відсутності, оскільки необхідність участі його відпала, оскільки виконавче провадження про стягнення коштів з відповідача завершено фактичним виконанням. Представник позивача про причини неявки суд не повідомив. Згідно ст. 223 ЦПК України неявка учасників справи не перешкоджає розгляду справи по суті. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.\~60\~Сімейного кодексу\~України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Згідно ст.\~70\~Сімейного кодексу\~України у\~разі поділу\~майна,\~що є\~об`єктом\~права спільної\~сумісної власності\~подружжя,\~частки майна\~дружини та\~чоловіка є\~рівними,\~якщо інше\~не визначено\~домовленістю між\~ними або\~шлюбним договором.\~ При\~вирішенні спору\~про поділ\~майна суд\~може відступити\~від засади\~рівності часток\~подружжя за\~обставин,\~що мають\~істотне значення,\~зокрема якщо\~один із\~них не\~дбав про\~матеріальне забезпечення\~сім`ї,\~ухилявся від\~участі в\~утриманні дитини\~(дітей),\~приховав,\~знищив чи\~пошкодив спільне\~майно,\~витрачав його\~на шкоду\~інтересам сім`ї. За рішенням суду частка майна дружини, чоловіка може бути збільшена, якщо з нею, ним проживають діти, а також непрацездатні повнолітні син, дочка, за умови, що розмір аліментів, які вони одержують, недостатній для забезпечення їхнього фізичного, духовного розвитку та лікування. Матеріалами справи встановлено, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 01 липня 1995 року. Згідно витягу про державну реєстрацію прав КП «Одеське міське бюро технічної інвентаризації та реєстрації об`єктів нерухомості» від 23.06.2011 року, нежитлові приміщення (номер -апартаменти з кухнею) [ADDRESS] належать на праві спільної часткової власності по Ѕ частці за [PERSON] та [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 27.05.2011 року, реєстровий номер 868, посвідчений приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Колодяжною О.В.. Право власності зареєстровано 23.06.2011 року. Отже, сторони визначили частки у спільній квартирі по Ѕ частки кожному з подружжя, тому не підлягає поділу, як спільної сумісної власності. Згідно листа Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Одеській області (Філія ГСЦ МВС) Головного Сервісного центру МВС від 01.03.2021 року № 31/15-910 повідомлено, що відомості відносно реєстрації автомобіля MAZDA CX 9, н/з [NUMBER] , відсутні. Право приватної власності на нежитлове приміщення офісу площею 71, 8 кв.м. за адресою: [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі свідоцтва від 20.04.2011 року, яке видано на підставі: сертифікату відповідності від 29.11.2010 року № 15001529; замість договору міни від 09.03.2000 року, посвідченого Орзіх В.М., приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу у реєстрі за № 504, зареєстрованого ОМБТІ та РОН від 16.03.2000р, під № 347пр-стор. 25-р № 832. Право власності зареєстровано 10.05.2017 року. Як зазначено у п. 1 договору міни, квартира під [ADDRESS] , яку відповідача передав згідно договору міни, належала [PERSON] на підставі договору купівлі-продажу від 15.12.1994 року, за № 2-6386. Отже, придбання приміщення, яке оформлено як нежитлове приміщення офісу відповідачем відбулось за рахунок квартири, яка була набута ним у 1994 році, тобто до укладання шлюбу в 1995 році. Суду не\~надані належні\~та допустимі\~докази,\~щодо майна, яке набуте подружжям за час шлюбу. Згідно із ч. 1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підстави своїх вимог або заперечень, надавши докази відповідно до вимог стст.77-80 цього\~Кодексу. Доказами є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (ч. 1\~ст. 76 ЦПК України). Відповідно до ч. 1\~ст. 77 ЦПК України\~належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Таким чином, належними вважатимуться докази, які обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення сторін або мають інше значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Вони мають належати до складу підстав позову або підстав заперечень проти нього і характеризуватися значущістю для визначення спірних правовідносин та зумовленістю цих фактів нормами матеріального права. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом положень чч. 1, 3\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене вище, на основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed