Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

02.08.2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Василівської сільської\~ради Болградського\~району Одеської\~області,\~ [PERSON] та просить визнати за ним право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями і надвірними спорудами за адресою: [ADDRESS] , як за спадкоємцем за заповітом [PERSON] , померлого [INFO] . Позов мотивує тим, що він є онуком і спадкоємцем за заповітом після смерті діда [PERSON] , померлого [INFO] . Після смерті дід залишив заповіт, який був посвідчений і зареєстрований у Жовтневій сільській раді Болградського району 14 вересня 2015 року на його користь. Спадщину він прийняв шляхом подання заяви до нотаріальної контори про прийняття спадщини. Після смерті діда залишилося спадкове майно, а саме 1/2 частка в житловому будинку [ADDRESS] , Дана частка належала померлому на підставі договору дарування житлового будинку від 07 червня 2004 року, друга частка цього ж будинку належить його бабусі [PERSON] , яка вказана відповідачем по даній справі. Після смерті діда він звернувся до нотаріальної контори з метою оформлення права власності на спадкове майно. Однак, нотаріусом було йому вказано на необхідність звернення до суду у цілях визнання права власності на частину домоволодіння за ним. При цьому нотаріус роз`яснив, що йому неможливо видати свідоцтво про право на спадщину у зв`язку з тим, що неможливо встановити на який саме об`єкт, частку житлового будинку або будинок цілком відкрилась спадщина. Нотаріус вказав у своїй постанові на те, що в договорі дарування вказано частку будинку, яка належить діду, а в реєстрі зареєстровано право власності на весь будинок, це протиріччя не дає змоги нотаріусу надати позивачу свідоцтво про право спадщини за заповітом, тому для оформлення своїх спадкових прав він звертається до суду. Представник позивача Каратанас М.К., яка здійснює свої повноваження на підставі довіреності від 19.06.2020 року, виданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу, зареєстрованої в реєстрі за № 1244, терміном дії до 19.06.2023 року, в судове засідання надала заяву, в якій просить розглянути справу у її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечує проти ухвалення рішення в підготовчому провадженні. Відповідач Василівська сільська\~рада Одеської\~області в особі сільського голови Бойчева П. до суду не з`явився, надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнає в повному обсязі, не заперечує проти їх задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання від 03.10.2022 року надала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги визнала в повному обсязі, не заперечує проти розгляду справи у підготовчому засіданні, пояснила що від своєї долі у спадщині відмовилася у встановленому законом порядку. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження, суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Вивчивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, суд прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі виходячи з наступного. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 03.04.2018 року Ізмаїльським міськрайонним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Одеській області на підставі актового запису № 475, [PERSON] , помер [INFO] . Так, [PERSON] на праві власності належить 1/2 частка у житловому будинку, що знаходиться в [ADDRESS] , житловою площею 41,9 кв.м., інша частина належить [PERSON] , відповідачу по справі, що підтверджується договором дарування житлового будинку від 07.06.2004 року, посвідченого державним нотаріусом Болградської районної нотаріальної контори Станєвою В.Б., зареєстрованого в реєстрі за № 3220 (а.с.16, 158-159) та право власності зареєстровано в КП «Ізмаїльське МБТІ» 08.06.2004 року під номером №123 (в договорі наявна помилка в номері будинку, а саме зазначено будинок [ADDRESS] ). На наявність помилки вказують довідки №995 та №996, видані 01.11.2017 року Каракуртським сільським головою [PERSON] , з яких вбачається, що на момент продажу домоволодіння належного [PERSON] був присвоєний адрес [ADDRESS] згідно погосподарської книги 2001-2006 року Жовтневої сільської ради, а під час оформлення договору була допущена помилка в номері будинку та зазначено «104» (а.с.154,155). Окрім цього з технічного паспорту на садибний (індивідуальний) житловий будинок, розташований за адресою [ADDRESS] , виготовлений станом на 16.10.2017 року на замовлення [PERSON] , житлова площа будинку складає 41,9 кв.м. (а.с.13-15), що збігається з площею зазначеної в договорі дарування від 07.06.2004 року. Також відповідно до довідки №158, виданої 22.07.2020 року директором КП «Болградьске БТІ» Ніколаєвим О.П., за матеріалами інвентарних справ та реєстрових книг КП «Болградське БТІ» станом на 31 грудня 2012 року право власності на житловий будинок під [ADDRESS] , зареєстровано за [PERSON] на підставі договору дарування № 3220 від 07.06.2004 року, зареєстроване в БТІ за № 123 від 08.06.2004 року (а.с.17). Тобто судом встановлено що померлому [PERSON] належав житловий будинок по [ADDRESS] під номером «106», а ні «104», як то зазначено в договорі дарування. При житті [PERSON] склав заповіт від 14.09.2015 року, посвідчений секретарем виконавчого комітету Жовтневої сільської ради Болградського району Одеської області Пашали М.М., зареєстрований в реєстрі за №109 (а.с.57), відповідно до якого зробив таке розпорядження: \~ \~ \~ \~- будинок, що знаходиться в [ADDRESS] , - будинок, що знаходиться в [ADDRESS] (без зазначення належної йому частки), заповів [PERSON] та [PERSON] . Заповіт не змінено та не скасовано. З матеріалів спадкової справи, наданої приватним нотаріусом Болградського районного нотаріального округу Агбун М.І., щодо майна померлого [INFO] [PERSON] (а.с.38-138), вбачається, що з заявами до нотаріуса звернулись: дочка померлого [PERSON] з заявою від 04.07.2018 року за № 448 (а.с.43) відповідно до якої відмовилася від прийняття спадщини за заповітом після померлого [PERSON] , посвідченого 14.09.2015 року секретарем Жовтневої (Каракуртської) сільської ради Болградського району Одеської області Пашали М.М. за №109, та онук померлого [PERSON] заявою від 27 вересня 2018 року за № 603, відповідно до якої прийняв спадщину за вищезазначеним заповітом (а.с.55), тобто тільки він є спадкоємцем за заповітом від 14.09.2015 року. Як вже було встановлено судом в договорі дарування було помилково зазначено номер будинку, тому в заповіті також помилково заповідано будинок, розташований по [ADDRESS] під номером «104», замість вірного «106», окрім цього в заповіті помилково зазначено увесь житловий будинок, в той час, як [PERSON] належала тільки 1/2 частина. [PERSON] , відповідач по справі, заявами № 445, 446 від 04 липня 2018 року відмовилася від одержання обов`язкової частки у спадщині та від прийняття спадщини за законом після смерті чоловіка [PERSON] , померлого [INFO] (а.с.42 на звороті та а.с.56 на звороті). Відповідно до ч.1 ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтями 1218 та 1219 ЦК України визначено що входить до складу спадщини, а саме входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті, та які права та обов`язки особи не входять до складу спадщини, а саме, те що нерозривно пов`язані з особою спадкодавця, зокрема: особисті немайнові права; право на участь у товариствах та право членства в об`єднаннях громадян, якщо інше не встановлено законом або їх установчими документами; право на відшкодування шкоди, завданої каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; права на аліменти, пенсію, допомогу або інші виплати, встановлені законом; права та обов`язки особи як кредитора або боржника, передбачені статтею 608 цього Кодексу. Згідно зі ст. 1233 ЦК України заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Так, заповідач має право охопити заповітом права та обов`язки, які йому належать на момент складення заповіту, а також ті права та обов`язки, які можуть йому належати у майбутньому. Заповідач має право скласти заповіт щодо усієї спадщини або її частини. Відповідно до ст. 1256 ЦК України тлумачення заповіту може бути здійснене після відкриття спадщини самими спадкоємцями. У разі спору між спадкоємцями тлумачення заповіту здійснюється судом відповідно до ст. 213 ЦК України. Тлумачення заповіту з`ясування змісту заповіту як дійсного одностороннього правочину, з тексту якого неможливо встановити справжню волю заповідача. Згідно з ч. 2 ст. 1256 ЦК суд розглядає справу про тлумачення заповіту за наявності таких правових умов: 1) зміст заповіту містить суперечності, неточності, що ускладнюють розуміння останньої волі заповідача; 2) наявність спору між спадкоємцями щодо тлумачення заповіту. Враховуючи, що підставою судового тлумачення заповіту є неточності, така справа має розглядатися виключно в порядку позовного провадження. Відповідно до положень ст. 1223 ЦК України позивач, як особа визначена у заповіті, має право на спадкове майно. Стаття 317 ЦК України визначає, що право розпорядження майном є однією зі складових права власності, поряд із правом володіння і користування майном. Згідно зі ст. 213 ЦК України визначено, що зміст правочину може бути витлумачений стороною (сторонами). На вимогу однієї або обох сторін суд може постановити рішення про тлумачення змісту правочину. При тлумаченні змісту правочину беруться до уваги однакове для всього змісту правочину значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів. Якщо буквальне значення слів і понять, а також загальноприйняте у відповідній сфері відносин значення термінів не дає змоги з`ясувати зміст окремих частин правочину, їхній зміст встановлюється порівнянням відповідної частини правочину зі змістом інших його частин, усім його змістом, намірами сторін. Якщо за правилами, встановленими частиною третьою цієї статті, немає можливості визначити справжню волю особи, яка вчинила правочин, до уваги беруться мета правочину, зміст попередніх переговорів, усталена практика відносин між сторонами, звичаї ділового обороту, подальша поведінка сторін, текст типового договору та інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи з аналізу положень норм ст.ст. 213, 1256 ЦК України, тлумачення заповіту здійснюється з метою встановлення точної волі заповідача і може мати місце, якщо заповіт викликає питання в спадкоємців, має суперечливий характер, у зв`язку з чим необхідно уточнити його зміст. Таким чином, при тлумаченні заповіту не допускається внесення змін у сам зміст заповіту, враховуючи також те, що заповіт це особисте розпорядження фізичної особи щодо належного їй майна, майнових прав і обов`язків на випадок своєї смерті (ст. 1233 ЦК України). Позивач по\~справі [PERSON] прийняв спадщину шляхом звернення до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини відповідно до ст. 1269 ч.1 ЦК України, що підтверджується його особистою заявою № 603 від 27.09.2018 року, яка наявна в матеріалах спадкової справи. Іншій спадкоємець за заповітом [PERSON] відмовилася від прийняття спадщини за цім заповітом, при цьому їй відомо про спадкоємця за заповітом [PERSON] , що зазначено в її заяві. Постановою приватного нотаріуса Болградського районного нотаріального округу Одеської області Агбун М.І. від 03.08.2020 року за № 597/02.31 позивачу було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину\~ за заповітом на житловий будинок [ADDRESS] , після смерті [PERSON] , у зв`язку з тим, що на підставі договору дарування житлового будинку від 07.06.2004 року за реєстром №3220, [PERSON] , що помер [INFO] , належить частка житлового будинку за [ADDRESS] , однак відповідно до довідки КП «Болградське БТІ» від 22.07.2020 року за № 158 за [PERSON] , зареєстровано право власності на житловий будинок, тому не можливо встановити на який саме об`єкт, частку житлового будинку, або житловий будинок (а.с.26). Судом було встановлено, що спадкодавцю належить 1/2 частина у житловому будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] . На підставі вище встановленого суд вважає за можливим визнати право власності за позивачем на вищезазначену частку житлового в порядку спадкування після смерті діда. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню, оскільки судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved