Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

10.10.2022 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який рішенням суду було розірвано 17.11.2020 року. Від шлюбу сторони мають спільного сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом із позивачкою. [INFO] в дитячій клініці в м. Одеса сину було проведено операцію вартістю 20\~950 грн., яку оплатила позивачка. Відповідач відмовився сплачувати половину вартості операції добровільно, погодився сплатити лише після відповідного рішення суду. За таких обставин просить стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати, понесені нею на утримання дитини - половину вартості сплачених нею кошів за операцію сина в сумі 10\~475 грн. Ухвалою суду від 11.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрите провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін з особливостями, передбаченими ст. 279 ЦПК України. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Станом на день розгляду справи заяв, клопотань по суті спору сторонами не надано. Позивачка телефоном повідомила, що підтримує позовні вимоги та просить позов задовольнити. Відповідач телефоном повідомив, що визнає позов. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги законні, обґрунтовані і підлягають повному задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 16.03.2018 року Первомайським міським відділом ДРАЦС Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області. \~ \~ \~ \~Син проживає разом із позивачкою, що підтверджується довідкою № 337, виданою 14.09.2022 року Секретарським старостинським округом Кривоозерської селищної ради. Згідно з протоколом проведеного лікування від 19.07.2022 року [PERSON] було проведено лікування у дитячій стоматологічній клініці « [INFO] ». За лікування у зазначеній клініці було сплачено 19.07.2022 року - 11\~550 грн. (счет № 00042266), 8\~750 грн. (счет № 00042264), 250 грн. (счет № 00042265), 18.07.2022 року - 400 грн. (счет № 00042178), що підтверджується копіями платіжних документів. Позивачка стверджує, що оплатила лікування самостійно. Відповідач такі обставини не оспорює. Відповідно до ст.185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути наприклад документи, які підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до принципу N 4 Декларації прав дитини, яка проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.1959 року - дитині мають належати права: на здорове зростання і розвиток, на належне харчування, житло, розваги і медичне обслуговування. Аналогічні положення закріплені частиною першою\~ст. 12 Закону України "Про охорону дитинства", згідно якої батьки мають право та зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний, моральний розвиток. Батьки або\~особи,\~які їх\~замінюють,\~несуть відповідальність\~за порушення\~прав і\~обмеження законних\~інтересів дитини\~на охорону\~здоров`я,\~фізичний і\~духовний розвиток,\~навчання,\~невиконання та\~ухилення від\~виконання батьківських\~обов`язків відповідно\~до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Відповідно до ч. 1 ст. 141 СК України \~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Стаття 5 Протоколу N 7 до\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод передбачає, що кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Ця стаття не перешкоджає державам вживати таких заходів, що є необхідними в інтересах дітей. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №\~789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, в усіх діях щодо дітей,\~ незалежно від того,\~ здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, коли наявні підстави для звільнення від доказування. Статтею 13 ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього кодексу, в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених законом випадках. Статтею 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Враховуючи наведене, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, приймаючи визнання позову відповідачем, суд приходить до висновку про те, що позов слід задовольнити повністю. Щодо стягнення витрат на правову допомогу у розмірі 6\~000 грн., суд не вирішує дане питання при ухваленні рішення, оскільки позивачкою в позовній заяві було зазначено про подання доказів на підтвердження витрат на професійну правову допомогу до закінчення судових дебатів у справі, однак такі докази суду не надано. Також позивачкою у відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України не заявлено про надання таких доказів протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: approved