Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернувся до Снятинського районного суду Івано-Франківської області з позовною заявою до [PERSON] , третя особа - Орган опіки та піклування Снятинської міської ради про розірвання шлюбу та визначення місця проживання дитини. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що 07.06.2003 він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу у сторін народилося двоє дітей, а саме: донька - [PERSON] , [INFO] та син - [PERSON] , [INFO] , які на сьогоднішній день проживають з позивачем окремо від відповідача. Спільне життя не склалося з причин відсутності взаєморозуміння та довіри між сторонами, байдужості до життя та проблем кожного. Сторони останнім часом проживають окремо. Вважає, що спільне проживання з відповідачем та збереження сім`ї неможливе та суперечитиме його інтересам та інтересам малолітнього сина. Відповідачка хоче, щоб син проживав з нею. Позивач просив суд розірвати шлюб між ним та відповідачкою, зареєстрований 07 червня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, актовий запис № 26.Окрім того, просив визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з ним. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, до суду подала письмову заяву, у якій позов визнала в частині розірвання шлюбу, в іншій частині просила відмовити у його задоволенні, а також розглянути справу без її участі. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, Органу опіки та піклування Снятинської міської ради в судове засідання не з`явився, до суду подав заяву з проханням розглянути справу без його участі та ухвалити рішення на розсуд суду. Вислухавши пояснення позивача, дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 07.06.2003 Відділом реєстрації актів громадянського стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] та [PERSON] 07 червня 2003 року зареєстрували шлюб, про що складено відповідний актовий запис № 26. Прізвище чоловіка після реєстрації шлюбу [PERSON] , прізвище дружини - [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 10.01.2013 Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Заліщицького районного управління юстиції Тернопільської області, [PERSON] народився [INFO] , про що зроблено відповідний актовий запис № 4. Батьком дитини записаний [PERSON] , а матір`ю - [PERSON] . Відповідно до висновку про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , складеного Службою у справах дітей Снятинської міської ради, затвердженого рішенням Органу опіки та піклування Снятинської міської ради № 366-22/2022 від 25.10.2022, Служба у справах дітей вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , біля батька [PERSON] , [INFO] , по [ADDRESS] . Згідно з копією заяви малолітньої дитини [PERSON] від 19.09.2022, написаної у присутності в.о. начальника Служби у справах дітей Е. Курилюк , [PERSON] повідомив, що бажає проживати з обома батьками. Однак, якщо вони будуть проживати окремо, то хоче залишитись з батьком. Згідно з копією довідки № 158 від 11.09.2022, виданої Снятинським ліцеєм «Інтелект», [PERSON] дійсно навчається в 4-Б класі Снятинського ліцею «Інтелект». Згідно з копією заяви [PERSON] від 23.09.2022, поданої на ім`я в.о. начальника Служби у справах дітей Е. Курилюк, останній просив визначити місце проживання його сина [PERSON] біля нього, оскільки переїзд за кордон може негативно вплинути на сина. Так як останній має у Снятині друзів, навчається та має родину. [PERSON] на сьогоднішній день за кордоном не має ні житла, ні місця роботи. Згідно з копією довідки від 19.09.2022, виданої Управлінням соціального захисту населення Снятинської РДА, [PERSON] у період з 11.10.2021 по 03.08.2022 була зареєстрована як безробітна в Снятинській районній філії Івано-Франківського ОЦЗ та її дохід за період з жовтня 2021 року по серпень 2022 року склав 39 919, 98 грн. Згідно з копією заяви [PERSON] від 23.09.2022, поданої на ім`я в.о. начальника Служби у справах дітей Е. Курилюк, остання просила визначити місце проживання сина [PERSON] , 2013 р.н., біля неї, так як вона має намір виїхати за межі України разом із сином на постійне проживання. На засідання комісії із прав захисту дітей з`явитись не зможе, оскільки буде перебувати за межами області тривалий час. Відповідно до копії акту обстеження матеріально-побутових умов сім`ї від 23.09.2022 № 1520, складеного виконавчим комітетом Снятинської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області, в ході обстеження встановлено, що [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із дочкою [PERSON] та сином [PERSON] . Згідно з копією акту обстеження умов проживання від 14.09.2022, складеного комісією у складі в.о. начальника ССД Курилюк Е.Д., головного спеціаліста ССД Семеняк М.В., проведено обстеження умов проживання житлового будинку, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , житло складається з 3-х поверхів, 4-х кімнат, 2 сан. вузли, 2 коридори, 2 гардеробні кімнати. Умови проживання задовільні. Дитина має свою окрему кімнату, ліжко, шафу, організовано місце для навчання. Батько забезпечує сина одягом, шкільним приладдям, цікавиться його навчальним процесом. Згідно з довідкою від 06.10.2022, виданою Снятинською багатопрофільною лікарнею Снятинської міської ради Консультативно-поліклінічного відділення, [PERSON] , [INFO]., житель [ADDRESS] , не перебуває на диспансерному обліку в наркологічному кабінеті Снятинської ЦБЛ. Згідно з довідкою від 06.10.2022, виданою Снятинською багатопрофільною лікарнею Снятинської міської ради Консультативно-поліклінічного відділення, [PERSON] , [INFO]., житель [ADDRESS] , не перебуває на диспансерному обліку в психіатричному кабінеті Снятинської ЦБЛ. Отже, з досліджених в судовому засіданні фактичних обставин справи судом встановлено, що спір між сторонами виник з приводу розірвання шлюбу та визначення місця проживання малолітньої дитини разом із батьком. Вказані правовідносини регулюються нормами Сімейного кодексу України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенції про права дитини та Цивільного кодексу України. У судовому засіданні встановлено, що шлюбні та сімейні відносини між сторонами припинені, шлюб носить формальний характер, фактичні шлюбні відносини притаманні подружжю припинені, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить інтересам як позивача, так і відповідача, які не бажають примирення. Відповідно до ч. 3 ст. 109 СК України шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дитини, що має істотне значення. Задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивач скористався даним правом та звернувся до суду з цим позовом і наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивач не має наміру зберігати шлюб з відповідачем. При цьому, суд враховує, що визнання відповідачем позовної вимоги про розірвання шлюбу не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. За таких обставин суд вважає, що позовна вимога [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Щодо позовної вимоги про визначення місця проживання малолітньої дитини суд зазначає про таке. Згідно з частинами другою, восьмою, дев`ятою статті 7 СК України відносини можуть бути врегульовані за домовленістю (договором) між їх учасниками. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, членів сім`ї. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності та розумності, відповідно до моральних засад суспільства. Відповідно до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до частин другої, четвертої статті 29 ЦК України фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Відповідно до ч. 1 ст. 161 СК України якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 161 СК України орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Відповідно до статті 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із статтею 9 Конвенції про права дитини держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. Відповідно до статті 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Відповідно до статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Стаття 11 Закону України «Про охорону дитинства» наголошує, що кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, однак предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно з частинами першою, другою статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Із системного тлумачення статей 3, 9, 18 Конвенції про права дитини, статей 8, 11, 12 Закону України «Про охорону дитинства» вбачається, що при вирішенні спору про визначення місця проживання дитини, суди мають враховувати передусім інтереси дитини. Відповідно до статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини (стаття 155 СК України). Отже, батьки дитини не тільки мають право на виховання дитини та й обов`язок виховувати дитину у атмосфері поваги до її прав, її людської гідності, в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї родини, сім`ї, свого народу та Батьківщини. Вирішуючи позов та визначаючи місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд виходить з того, що відповідно до ст. 263 ЦПК України рішення суду повинно бути законним і обґрунтованим. При визначенні місця проживання дитини суд враховує, що позивач займається вихованням дитини, піклується про неї, має житло, в якому створені усі належні умови для виховання дитини, зокрема дитина має окрему кімнату, яка облаштована для навчання та розвитку, є столик для навчання, шафа, ліжко. Дитина постійно проживає з батьком та знаходиться на його повному утриманні, оскільки батько є адвокатом і має постійний та стабільний дохід, а отже забезпечений матеріально. Дитина навчається у 4-му класі ліцею за місцем свого постійного проживання. Отже, з боку батька створені усі належні умови для виховання та розвитку дитини за її постійним місцем проживання. Підстави, передбачені ч. 2 ст. 161 СК України, відповідно до яких суд не може передати дитину для проживання з батьком, у судовому засіданні не встановлені. Натомість відповідач на теперішній час не може приділити достатньо часу для повноцінного виховання й розвитку дитини та взагалі має намір виїхати за кордон при цьому не має там ані житла, ані роботи. Відсутність постійного доходу у матері, на думку суду, не може бути вирішальним фактором у визначенні місця проживання дитини, водночас наміри матері виїхати за кордон мають суттєве значення, а отже мати не зможе на постійній основі належним чином виконувати батьківські обов`язки по утриманню та вихованню дитини. На думку суду, залишення малолітньої дитини проживати з батьком у її звичному середовищі з належним доглядом про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання відповідатиме якнайкращим інтересам дитини, сприятиме повноцінному її вихованню та розвитку. За таких обставин, ураховуючи інтереси дитини, суд вважає, що позов заявлено обґрунтовано, обставини, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог, є достовірними, підтверджені належними та допустимими письмовими доказами, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] щодо визначення місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з його батьком [PERSON] підлягають задоволенню, а таке рішення суду буде в повній мірі відповідати інтересам дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Понесення позивачем судових витрат підтверджується квитанціями ID 8084-0694-2588-8566 від 06.07.2022 про сплату судового збору у сумі 992,40 грн. та ID 7528-1236-4492-7563 від 06.07.2022 про сплату судового збору у сумі 992,40 грн., а разом у загальній сумі 1 984, 80 грн., який відповідно до ст. 141 ЦПК України підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved