Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У серпні 2021 року позивач [PERSON] звернулась до Подільського районного суду міста Києва із вказаним позовом до [PERSON] , зазначивши, що вона є бабою [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач. Мати дитини [PERSON] , яка є донькою позивачки, померла [INFO] . Після смерті останньої дитина до [INFO] проживала зі своїм батьком та його матір`ю [PERSON] у квартирі за місцем його реєстрації, за адресою [ADDRESS] . У грудні 2019 року баба дитини [PERSON] померла, а тому, враховуючи те, що батько дитини веде аморальний спосіб життя, зловживає алкоголем, не займається вихованням дитини та не забезпечує її нормальними умовами для проживання, позивачка разом зі своїм чоловіком [PERSON] прийняли рішення про те, що онук проживатиме разом із ними, після чого вони забрали дитину до себе та з 24.12.2019 онук проживає разом із ними в с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області. Крім того, з 13.01.2020 неповнолітній [PERSON] був переведений на навчання до Сираївської загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів Козелецької районної ради Чернігівської області, де навчається по даний час. [INFO] чоловік позивачки [PERSON] помер, а тому з того часу позивачка самостійно займається вихованням, розвитком та матеріальним забезпеченням свого онука. Відповідач [PERSON] за весь час участі у його вихованні та догляді не приймає, не займається його фізичним, моральним та духовним розвитком, матеріальної допомоги на його утримання не надає. При цьому відповідач не заперечує щодо призначення позивачки [PERSON] опікуном над його сином [PERSON] , [INFO] , а також щодо позбавлення його батьківських прав відносно сина, про що 05.03.2020 він подав відповідну нотаріально посвідчену письмову заяву. З огляду на наведене, а також враховуючи висновок Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Чернігівської області, яким визнано за доцільне позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] , позивачка просить позбавити відповідача батьківських прав відносно дитини та стягнути на її користь із нього аліменти у розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою судді від 01.11.2021 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження по справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження, надано відповідачу строк для подання відзиву на позов. Відповідач у встановлений судом строк без поважних причин відзив на позов не надав, тому суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Ухвалою суду від 26.08.2022 доручено Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Чернігівської області підготувати та надати до суду письмовий висновок щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . 31.08.2022 до суду надійшла заява відповідача [PERSON] про визнання позову та розгляд справи за його відсутності, в якій відповідач не заперечив проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, підтверджуючи факт подання ним відповідної нотаріальної заяви з приводу заявлених позовних вимог. 27.10.2022 на адресу суду надійшов висновок Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Чернігівської області щодо доцільності позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав та копія рішення орану місцевого самоврядування щодо затвердження такого висновку. Крім того, органом опіки та піклування, як третьою особою у справі, подано заяву про розгляд справи без участі його представника, в якій орган опіки та піклування позовні вимоги підтримав у повному обсязі. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, в якій позовні вимоги підтримала у повному обсязі. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. З огляду на наведене, суд вирішив справу за наявними матеріалами у відповідності до ч.8 ст. 178 ЦПК України. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Згідно з ч.4 ст. 189 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем повністю або частково суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову повністю або у відповідній частині вимог. У відповідності до положень ч.3, ч.4 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Ухвалення в підготовчому засіданні судового рішення у разі відмови від позову, визнання позову, укладення мирової угоди проводиться в порядку, встановленому статтями 206, 207 цього Кодексу. Ураховуючи вищезазначені обставини та положення законодавства, суд вважає за можливе ухвалити рішення у підготовчому засіданні. Дослідивши матеріали справи, повно і всебічно оцінивши всі фактичні обставини справи та докази, які мають значення для розгляду справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі, виходячи з наступного. За змістом статті 164 СК України позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Позбавлення батьківських прав - це водночас і санкція за протиправну винну поведінку матері або батька, яку можна вважати юридичною відповідальністю. Ухилення від виконання юридичного обов`язку - завжди акт свідомої поведінки, оскільки особа має реальну можливість виконати його, але не вчиняє відповідних дій. Так, батько чи мати вважатимуться такими, що ухиляються від обов`язку по вихованню дитини, коли вони не проявляють до неї щонайменшої батьківської турботи, хоча мають таку можливість. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Конвенцією про права дитини у ст. 18 визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. У відповідності до п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 30.03.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Як встановлено судом із наявних матеріалів справи, позивачка [PERSON] , [INFO] , є бабою неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Відділом реєстрації актів цивільного стану Подільського районного управління юстиції в місті Києві 18.09.2007, батьками дитини записані [PERSON] та [PERSON] . Мати дитини [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис №3820 від 28.02.2019, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Відділом державної реєстрації смерті Головного територіального управління юстиції у місті Києві. З 24.12.2019 неповнолітній [PERSON] проживає разом із позивачкою в с. Омелянів Козелецького району Чернігівської області та з 13.01.2020 навчається в Сираївській загальноосвітній школі І-ІІІ ступенів (Сираївському ліцеї) Козелецької районної ради Чернігівської області. Вказані обставини, зокрема, підтверджуються актами обстеження умов проживання сім`ї [PERSON] №11 від 09.06.2021, №9 від 01.09.2022, довідкою про склад сім`ї №10169 від 09.06.2021, характеристиками дитини за місцем її навчання №20 від 07.02.2020, №45 від 14.06.2021. При цьому матеріалами справи також підтверджується, що батько дитини [PERSON] проживає окремо та з часу припинення спільного проживання із сином покладених на нього законом батьківських обов`язків не виконує, не бере участі у вихованні дитини, не цікавиться його життям, не відвідує його, не сплачує аліменти на утримання дитини. Так, із висновку Органу опіки та піклування при виконавчому комітеті Козелецької селищної ради Чернігівської області, затвердженого рішенням виконавчого комітету Козелецької селищної ради №585-39/VIII від 12.10.2022, вбачається, що за інформацією, наданою Омелянівським старостинським округом Козелецької селищної ради, [PERSON] не проживає зі своїм сином [PERSON] з січня 2020 року, до дитини жодного разу не приїжджав, не бере участі у вихованні сина, матеріального його не утримує, не цікавиться його здоров`ям, розвитком, успіхами, не проявляє турботи до дитини, тобто не виконує батьківських обов`язків. За інформацією, наданою Сираївським ліцеєм Козелецької селищної ради, батько [PERSON] не бере участі у вихованні свого сина [PERSON] , не цікавиться його навчанням, успішністю, з вчителями не спілкується, батьківські збори жодного разу не відвідував, коштів на утримання дитини не надавав, тобто самоусунувся від виконання батьківських обов`язків. Вказаним висновком органу опіки та піклування визнано за доцільне позбавлення [PERSON] батьківських прав відносно його сина [PERSON] , [INFO] . При цьому, як вбачається із матеріалів справи, аналогічний висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав відносно сина затверджувався органом опіки та піклування 28.02.2020, що свідчить про те, що невиконання відповідачем своїх батьківських обов`язків є тривалим. Із наявної в матеріалах справи письмової заяви відповідача від 05.03.2020, яка була посвідчена приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чернявською Н.Ю., вбачається, що відповідач висловив свою згоду на позбавлення його батьківських праві відносно сина [PERSON] , [INFO] , а також на те, щоб опікуном дитини була його баба [PERSON] , [INFO] . При цьому суд також враховує, що відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі та не заперечив проти ухвалення судом рішення про задоволення позову, підтверджуючи факт подання ним відповідної нотаріальної заяви з приводу заявлених позовних вимог, що підтверджується його письмовою заявою від 31.08.2022. Сумнівів щодо добровільності визнання позову відповідачем у суду немає, визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Вказані обставини дають суду підстави дійти висновку про те, що відповідач, маючи об`єктивну можливість для виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дитини, свідомо ухиляється від їх виконання. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із ч.1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. У відповідності до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З огляду на викладене, суд приходить до висновку про те, що відповідач [PERSON] ухиляється від виконання обов`язків по вихованню його сина [PERSON] , [INFO] , не проявляє батьківської турботи, не піклується про його фізичний і духовний розвиток, зокрема: не забезпечує необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. Виходячи із оцінки доказів у справі, таке ухилення відповідача від виконання батьківських обов`язків суд вважає свідомим та умисним, а тому вважає, що позбавлення його батьківських прав є доцільним та відповідатиме інтересам дитини, у зв`язку з чим наявні підстави для позбавлення відповідача батьківських прав відносно його сина. Що стосується вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів, то суд вважає, що такі вимоги також є обґрунтованими та підлягають задоволенню у повному обсязі. Так, згідно із ст. 180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ст. 181 ч.3 цього Кодексу за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання розміру аліментів, які підлягають стягненню, суд, у відповідності до ст. 182 Сімейного кодексу України, враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платників аліментів; наявність у платників аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. При цьому суд виходить із наданих стороною позивача доказів, оскільки будь-яких належних та допустимих доказів на спростування обставин, наведених позивачем в обґрунтування позову, відповідачем до суду не надано. Крім того, судом не здобуто жодних відомостей, які б вказували на наявність обставин, що мають істотне значення при вирішенні питання про стягнення аліментів. При розгляді даної справи судом також приймаються до уваги положення ч.2 ст. 182 Сімейного кодексу України, згідно з якими розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Крім того, при розгляді даної справи суд також виходить із положень статті 27 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991, якою передбачено право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 27 Конвенції батько(ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Таким чином, проаналізувавши встановлені вище обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини, виходячи із засад справедливості та захисту прав неповнолітньої дитини, а також межі вимог позову, суд вважає за можливе стягнути з відповідача [PERSON] аліменти на користь фізичної чи юридичної особи, яка буде визначена опікуном (піклувальником) [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, але не менше 50% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з дня пред`явлення даного позову до суду та до досягнення дитиною повноліття. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд виходить із наступного. Відповідно до ст. 133 ЦПК судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Згідно з ч.1, ч.2 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються:1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається із наявної в матеріалах справи квитанції №Т8ЕТ-9К9Т-К120-Н618 від 05.08.2021, позивачем [PERSON] при зверненні до суду із даним позовом було сплачено судовий збір у розмірі 908,00 грн. за вимогу про позбавлення відповідача батьківських прав. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, враховуючи, що відповідач визнав позов у повному обсязі, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача витрати по сплаті судового збору у сумі 454,00 грн. та повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, у сумі 454,00 грн. Крім того, враховуючи, що згідно із ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за позовні вимоги про стягнення аліментів, такий судовий збір у розмірі 908,00 грн. підлягає стягненню з відповідача в дохід держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved