Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

\~ \~ \~ \~13 жовтня 2022 року на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла позовна заява [PERSON] до Державного підприємства «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» про стягнення грошових коштів невиплачених при звільненні та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що у період з 05.08.2015 року по 31.08.2022 року вона перебувала у трудових відносинах із ДП «СхідГЗК». Наказом в.о. генерального директора ДП «Схід ГЗК» від 31.08.2022 року №1203/ос [PERSON] було звільнено за угодою сторін. Вказаним наказом також була передбачена виплата грошової компенсації за 26 календарних днів невикористаної щорічної відпустки. В день звільнення 31.08.2022 року відповідач письмово повідомив позивача про нараховані суми, належні при звільненні, однак не здійснив виплату належних коштів, що є грубим порушенням ч.1 ст.116 КЗпП України. Згідно повідомлення відповідача від 26.08.2022 року у зв`язку з її звільненням було нараховано до виплати 74533,88 грн. Крім того, згідно довідки відповідача від 15.09.2022 року №589 середньомісячна заробітна плата за два календарні місяці роботи склала 18689,74 грн., а середньоденна 869,29 грн. У зв`язку з тим, що відповідач не провів повний розрахунок при звільненні позивача та, враховуючи те, що з моменту звільнення до моменту звернення до суду пройшло 29 робочих днів, позивач вважає, що з відповідача підлягає стягненню середній заробіток за час затримки розрахунку, який на момент звернення до суду складає 25209,41 грн. Таким чином, позивач просить стягнути з ДП «СхідГЗК» на її користь 74533,88 грн, належних при звільненні, середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні сумі 25209,41 грн, розрахований на день подання позову до суду, але по день ухвалення судового рішення. Ухвалою Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області від 14 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі та вирішено розглядати її у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Позивачу, відповідно до вимог ЦПК, було направлено копію ухвали про відкриття провадження. Заперечень про розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження від позивача не надійшло. Відповідно до вимог ЦПК України, представнику відповідача ДП «СхідГЗК» було вручено копію позовної заяви та додатків до неї, копію ухвали суду про відкриття провадження у справі. Надано строк для подачі заперечень щодо розгляду справи в порядку спрощеного провадження, відзиву на позовну заяву за наданням суду доказів в обґрунтування свого відзиву. Заперечень від відповідача щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, не надійшло. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що справа розглядається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. 02 листопада 2022 року від ДП «СхідГЗК» на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшов відзив, в якому ДП «СхідГЗК» просить у задоволенні позовних вимог [PERSON] про стягнення нарахованої, але не виплаченої заробітної плати, середнього заробітку, відмовити в повному обсязі. Відповідач у відзиві зазначає, що ДП «СхідГЗК» у своїй господарській діяльності використовує розрахунковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в ПАТ АБ «Укргазбанк», через який веде свою господарську діяльність та здійснює сплату всіх податків, зборів, виплату заробітної плати працівникам. Крім того, для здійснення своєї господарської діяльності підприємством були відкриті ще три рахунки в АТ «Державний ощадний банк України», однак скористатися наявними на рахунках коштами підприємство не має можливості, оскільки у відповідності до постанови Відділу примусового виконання рішень Департаменту державної виконавчої служби Міністерства юстиції України від 13.12.2021 року в рамках виконавчого провадження №67823225 щодо стягнення коштів на вищезазначені рахунки накладено арешт, який станом на день подачі даного відзиву продовжує діяти. Тривалість затримки виплат зумовлено фінансово-економічною кризою, нестабільним державним (бюджетним) фінансуванням та затримкою у взаєморозрахунках, а також введеним воєнним станом в Україні та як наслідок перебування ДП «СхідГЗК» із 01.03.2022 року у вимушеному тимчасовому простої, що підтверджується Наказом №778/к від 01.03.2022 року. Відповідно до Звіту про фінансовий стан підприємства за І півріччя 2022 року за ДП «СхідГЗК» рахується кредиторська заборгованість. Таким чином, відповідач стверджує, що знаходиться у складному фінансовому становищі, що значно ускладнює вчасну виплату відповідних сум. Від позивача [PERSON] на адресу Жовтоводського міського суду Дніпропетровської області надійшла відповідь на відзив. Позивач вважає, що посилання відповідача на те, що його розрахункові рахунки перебувають під арештом не відповідають дійсності, оскільки ДП «СхідГЗК» перерахував зарплату своїм працівникам, а саме: 14 жовтня 2022 року зарплату за травень 2022 року та компенсацію за несвоєчасну виплату заробітної плати за квітень 2022 року; 27 жовтня 2022 року 17 % зарплати за червень 2022 року. Таким чином, позивач вважає, що відповідач навмисно лишив її виплат хоча б частково, та продовжує грубе порушення ст.47 КЗпП України. Крім того, позивач зазначає, що невиплачені кошти вплинуть на призначений їй розмір допомоги по безробіттю, оскільки з 12.09.2022 року вона перебуває на обліку в Державному центрі зайнятості. Також позивач вказує на те, що дії роботодавця поставили її у скрутне матеріальне становище, унеможливили її нормальне існування. Вважає, що відповідач не тільки порушив її законне право на заробітну плату, а й принизив її честь та гідність ігноруванням її прав. Навіть з введенням воєнного стану, позивачка працювала, а не виїхала з населеного пункту свого постійного місця проживання до іншої місцевості, яка була б більш безпечною. Таким чином, позивач вважає, що доводи, викладені у відзиві, спрямовані лише на те, щоб уникнути законної сплати грошових коштів, невиплачених при звільненні. Крім того, позивач вважає, що наявність фінансових проблем, про які зазначає відповідач у відзиві не позбавляє його відповідальності за точне дотримання норм законодавства про працю та оплату праці. У зв`язку з вищевикладеним позивач просить задовольнити позов з підстав, викладених у позові. \~ \~ \~ \~Суд, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності, приходить до наступного висновку. \~ \~ \~ \~Згідно зі\~ст.15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. \~ \~ \~ \~Згідно\~зі ст.4 ЦПК України\~кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених вимог і на підставі представлених сторонами доказів. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.3\~ст.12 ЦПК України\~\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1\~ст.13 ЦПК України\~\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. \~ \~ \~ \~Приписами\~ст.43 Конституції України\~встановлено, що кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає; право на своєчасне одержання винагороди за працю захищається законом. \~ \~ \~ \~Так, відповідно ст.\~81\~ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено із трудової книжки позивача [PERSON] , що вона дійсно з 05 серпня 2015 року по 31 серпня 2022 року знаходилась у трудових відносинах з Державним підприємством «Східний гірничо-збагачувальний комбінат» та, на підставі наказу №1203/ос від 31 серпня 2022 року, була звільнена за угодою сторін (ч.1 ст.36 КЗпП України). /а.с.7-10/ Наказом №1203/ос від 31.08.2022 року [PERSON] було звільнено з посади начальника відділу закупівель управління ДП «СхідГЗК» 31.08.2022 року за угодою сторін та визначено бухгалтерії підприємства виплатити грошову компенсацію за 26 календарних дні невикористаної щорічної відпустки. /а.с.5/ Згідно довідки про доходи №589 від 15.09.2022 року середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 869,29 грн, середньомісячна заробітна плата складає 18689,74 грн. /а.с.3/ З повідомлення на 26.08.2022 року, виданого бухгалтером розрахункового відділу ДП «СхідГЗК» вбачається, що [PERSON] нарахована сума розрахункових, яка складає 74533,88 грн, а саме: -компенсація за квітень 210,07 грн; -заборгованість за травень 11320,28 грн; -не виплачена з/п за червень 11911,88 грн; -не виплачена з/п за липень 15258,68 грн; -не виплачена з/п за серпень 35832,97 грн (у т.ч. компенсація за невикористану відпустку (26 к.д.) 17517,96 грн) /а.с.4/ Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, роботодавець зобов`язаний у день звільнення видати працівникові копію наказу (розпорядження) про звільнення, письмове повідомлення про нараховані та виплачені йому суми при звільненні (стаття 116) та провести з ним розрахунок у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, а також на вимогу працівника внести належні записи про звільнення до трудової книжки, що зберігається у працівника. За змістом\~ст.\~116\~КЗпП України, при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Про суми, нараховані та виплачені працівникові при звільненні, із зазначенням окремо кожного виду виплати (основна та додаткова заробітна плата, заохочувальні та компенсаційні виплати, інші виплати, на які працівник має право згідно з умовами трудового договору і відповідно до законодавства, у тому числі при звільненні) роботодавець повинен письмово повідомити працівника в день їх виплати. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. \~ \~ \~ \~Відповідно ч.2 ст.233 КЗпП із заявою про вирішення трудового спору у справах про звільнення працівник має право звернутися до суду в місячний строк з дня вручення копії наказу (розпорядження) про звільнення, а у справах про виплату всіх сум, що належать працівникові при звільненні, - у тримісячний строк з дня одержання ним письмового повідомлення про суми, нараховані та виплачені йому при звільненні (стаття 116). Ст. 2 Закону України «Про оплату праці» визначає структуру заробітної плати, а саме: - \~ \~ \~ \~основна заробітна плата - винагорода за виконану роботу відповідно до встановлених норм праці (норми часу, виробітку, обслуговування, посадові обов`язки), яка встановлюється у вигляді тарифних ставок (окладів) і відрядних розцінок для робітників та посадових окладів для службовців; - \~ \~ \~ \~додаткова заробітна плата - винагорода за працю понад установлені норми, за трудові успіхи та винахідливість і за особливі умови праці, яка включає доплати, надбавки, гарантійні і компенсаційні виплати, передбачені чинним законодавством, премії, пов`язані з виконанням виробничих завдань і функцій; - \~ \~ \~ \~інші заохочувальні та компенсаційні виплати, до яких належать виплати у формі винагород за підсумками роботи за рік, премії за спеціальними системами і положеннями, виплати в рамках грантів, компенсаційні та інші грошові і матеріальні виплати, які не передбачені актами чинного законодавства або які провадяться понад встановлені зазначеними актами норми. \~ \~ \~ \~Згідно ч.1 ст.83 КЗпП України у разі звільнення працівника йому виплачується грошова компенсація за всі не використані ним дні щорічної відпустки, а також додаткової відпустки працівникам, які мають дітей або повнолітню дитину з інвалідністю з дитинства підгрупи А I групи. Проаналізувавши зазначені норми, суд приходить до висновку, що всі суми (заробітна плата, компенсація за несвоєчасну виплату заробітної плати, компенсація за невикористану відпустку, тощо), належні до сплати працівникові, мають бути виплачені у день його звільнення. Враховуючи вищевикладені обставини, а також те, що позивач звернувся до суду в строк, визначений ст.233 КЗпП України, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача в частині стягнення заборгованості по заробітній платі підлягають задоволенню, оскільки з нею не проведений розрахунок по заробітній платі. Що ж стосується середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, то слід зазначити наступне. Позивач просила стягнути з відповідача середній заробіток за весь час затримки розрахунку починаючи з дня звільнення по день ухвалення судового рішення, який станом на 13.10.2022 року, тобто на день звернення до суду із позовом становив 25209 грн 41 коп. Згідно із ч. 1 ст. 47 КЗпП України, власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. Згідно зі статтею 117 КЗпП України, у разі невиплати з вини роботодавця належних звільненому працівникові сум у строки, визначені статтею 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку, але не більш як за шість місяців. Пунктом 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 24 грудня 1999 року №13 «Про практику застосування судами законодавства про оплату праці» роз`яснено, що встановивши при розгляді справи про стягнення заробітної плати у зв`язку із затримкою розрахунку при звільненні, що працівникові не були виплачені належні йому від підприємства, установи, організації суми в день звільнення, коли ж він у цей день не був на роботі, - наступного дня після пред`явлення ним роботодавцеві вимог про розрахунок, суд на підставі ст. 117 КЗпП стягує на користь працівника середній заробіток за весь період затримки розрахунку, а при не проведенні його до розгляду справи - по день постановлення рішення, якщо роботодавець не доведе відсутності в цьому своєї вини. Сама по собі відсутність коштів у роботодавця не виключає його відповідальності. Згідно правового висновку Верховного Суду України у спорі про стягнення заборгованості із заробітної плати та середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні (постанова у справі № 6-64цс13 від 3 липня 2013 року) згідно із ч. 1 ст. 117 КЗпП України в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у ст. 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При цьому, відсутність фінансово-господарської діяльності або коштів у роботодавця не виключає його вини в невиплаті належних звільненому працівникові коштів та не звільняє роботодавця від відповідальності, передбаченої ст. 117 КЗпП України. Порядок здійснення відповідних розрахунків визначено Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Пунктом 8 даного Порядку передбачено, що нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Відповідно до статті 27 Закону «Про оплату праці» Порядок обчислення середньої заробітної плати працівника у випадках, передбачених законодавством, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Із наданої позивачем довідки №589 від 15.09.2022 року /а.с.3/ вбачається, що середньоденна заробітна плата [PERSON] складає 869,29 грн. Таким чином, оскільки позивач була звільнена з роботи 31 серпня 2022 року, час затримки кінцевого розрахунку при звільненні, станом на 11 листопада 2022 року, складає 53 робочих дні. Отже, із відповідача на користь позивача слід стягнути середній заробіток за час затримки кінцевого розрахунку при звільненні в сумі 46072 грн 37 коп. (869,29 грн/день * 53 робочих дні). Доводи відповідача\~про відсутність\~коштів у\~підприємства та\~тяжкий фінансовий\~стан не\~приймаються судом\~до уваги,\~оскільки сама\~по собі\~відсутність коштів\~у роботодавця\~не виключає\~його відповідальності. Таким чином суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача всю суму середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, вважаючи її співмірною розміру заборгованості на день звільнення, та діям відповідача щодо якнайшвидшого погашення заборгованості. Відповідно до п.1 ч.1 ст.5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі - у справах про стягнення заробітної плати та поновлення на роботі. Таким чином, на підставі ст.141 ЦПК України, з відповідача підлягає стягненню на користь держави сума судового збору за дві вимоги майнового характеру (992,4 грн. х 2) у розмірі 1984,8 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved