Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

В лютому 2019 року позивач, ТОВ «АВТО ПРОСТО», звернувся до суду з вищевказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що на підставі Угоди №362575 від 01.09.2011 року [PERSON] отримав послуги, спрямовані на придбання ним автомобіля Chevrolet\~Cruze за системою АвтоТак. 30.05.2013 року [PERSON] отримав автомобіль Chevrolet Cruze, 2013 року випуску і зареєстрував його на своє ім`я, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . З метою забезпечення виконання зобов`язання за Угодою [PERSON] передав вказаний транспортний засіб в заставу позивачу. Відповідач зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 Повних внесків. 11.06.2013 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором як солідарні боржники у разі невиконання зобов`язань [PERSON] за Угодою №362575. Однак, відповідач [PERSON] з червня 2016 року припинив оплати. Внаслідок цього, за ним утворилася заборгованість у сумі 328 096 грн. 61 коп., яку позивач просить стягнути з відповідачів солідарно разом із судовими витратами у сумі 4921 грн. 45 коп. Згідно протоколу автоматичного розподілу справи між суддями зазначена цивільна справа перебувала в провадженні судді Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська Литвиненко І.Ю. \~ \~ \~ \~На підставі розпорядження в.о.керівника апарату суду від 09.12.2020 року за № 479 та протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 28.12.2020 року суддя Кудрявцева Т.О. визначена для розгляду цієї справи. Ухвалою суду від 24.03.2021 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку загального позовного провадження з проведенням підготовчого засідання. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглядати справу в його відсутність, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про місце, дату та час судового розгляду справи були сповіщені в порядку передбаченому\~ЦПК України\~(судові\~повістки направлені\~по останнім\~відомим зареєстрованим\~місцем проживання\~відповідачів рекомендованим\~повідомленням про вручення поштових відправлень), про причини неявки суд не повідомили, не надали заяв про розгляд справи за їх відсутності, не скористалися правом надання відзиву на позов, у зв`язку з чим суд за згодою представника позивача вирішує справу у порядку заочного розгляду на підставі наявних у справі доказів. Верховний Суд у постанові від 18.03.2021 у справі № 911/3142/19сформував правовий висновок про те, що направлення листа рекомендованою кореспонденцією на дійсну адресу є достатнім для того, щоб вважати повідомлення належним, оскільки отримання зазначеного листа адресатом перебуває поза межами контролю відправника, а, в даному випадку, суду (близька за змістом правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 25 квітня 2018 року у справі №800/547/17, постановах Касаційного господарського суду у складі Верховного Суду від 27 листопада 2019 року у справі № 913/879/17, від 21 травня 2020 року у справі № 10/249-10/19, від 15 червня 2020 року у справі № 24/260-23/52-б). Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позову, з таких підстав. Згідно з частинами першою, другою статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданням цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Відповідно до частини третьої статті 3 ЦПК України провадження в цивільних справах здійснюється відповідно до законів, чинних на час вчинення окремих процесуальних дій, розгляду і вирішення справи. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.1, 2, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Згідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. У відповідності до ч.1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч.1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Статтею 80 ЦПК України передбачено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до ч.1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що 01.09.2011 року ТОВ «АВТО ПРОСТО» та [PERSON] уклали Угоду №362575, згідно з якою [PERSON] отримав послуги, спрямовані на придбання ним автомобіля Chevrolet\~Cruze за системою АвтоТак. 30.05.2013 року [PERSON] отримав автомобіль Chevrolet Cruze, 2013 року випуску і зареєстрував його на своє ім`я, реєстраційний номер [NUMBER] , свідоцтво про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . З метою забезпечення виконання зобов`язання за Угодою [PERSON] передав вказаний транспортний засіб в заставу позивачу. Відповідач зобов`язався сплатити стовідсоткову вартість автомобіля та вартість наданих послуг шляхом сплати 120 Повних внесків. 11.06.2013 року між позивачем та відповідачами [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки, за яким вони зобов`язалися відповідати перед кредитором як солідарні боржники у разі невиконання зобов`язань [PERSON] за Угодою №362575. Відповідно до наданого позивачем до суду розрахунку заборгованості, станом на січень 2019 року, за ним утворилася заборгованість у сумі 328 096 грн. 61 коп. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частинами 1, 2 ст. 207 ЦК України встановлено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Правочин, який вчиняє юридична особа, підписується особами, уповноваженими на це її установчими документами, довіреністю, законом або іншими актами цивільного законодавства, та скріплюється печаткою. Згідно із вимогами п. 2 ч. 1 ст. 208 ЦК України, у письмовій формі належить вчиняти правочини між фізичною та юридичною особою, крім правочинів, передбачених ч. 1 ст. 206 цього Кодексу. Відповідно до вимог ст.ст. 3, 6, 11, 525, 627 ЦК України, підставами для виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договір, який є обов`язковим для виконання сторонами, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. При цьому сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Згідно із вимогами ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до вимог ст. 638 ЦК України, договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (предмет договору, умови, визначені законом як істотні, а також ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди). Відповідно до вимог ч. 2 ст. 642 ЦК України, якщо особа, яка одержала пропозицію укласти договір, у межах строку для відповіді вчинила дію відповідно до вказаних у пропозиції умов договору (відвантажила товари, надала послуги, виконала роботи, сплатила відповідну суму грошей тощо), яка засвідчує її бажання укласти договір, ця дія є прийняттям пропозиції, якщо інше не вказане в пропозиції укласти договір або не встановлено законом. Частиною 3 ст. 642 ЦК України встановлено, що особа, яка прийняла пропозицію, може відкликати свою відповідь про її прийняття, повідомивши про це особу, яка зробила пропозицію укласти договір, до моменту або в момент одержання нею відповіді про прийняття пропозиції. Згідно з вимогами ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином, відповідно до умов договору. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлено строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ч.1 ст. 903 ЦК України, Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно з вимогами ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, що визначені змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 623 ЦК України, боржник, що порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Згідно з вимогами ст. 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Згідно зі ст. 554 ЦК України, у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. З наведених норм чинного законодавства України та фактичних обставин справи випливає наступне. ТОВ «АВТО ПРОСТО» уклав з [PERSON] . Угоду та надав йому певні послуги, спрямовані на придбання ним автомобіля Chevrolet\~Cruze за системою АвтоТак на умовах оплати стовідсоткової вартості автомобіля та вартості наданих послуг шляхом сплати 120 Повних внесків. [PERSON] умови договору належним чином не виконує, оскільки транспортний засіб отримав, зареєстрував на своє ім`я, проте виплати за транспортний засіб не сплачує. Внаслідок цього, право позивача на сплату товару та наданих ним послуг, порушено, а тому підлягає судовому захисту. ТОВ «АВТО ПРОСТО» має право вимагати стягнення заборгованості солідарно з відповідачів, і реалізував це право, звернувшись до суду та надав розрахунок заборгованості, який суд приймає як належний та допустимий доказ. З цих підстав позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі та з відповідачів підлягає стягненню солідарно заборгованість в сумі 328 096 грн. 61 коп. Згідно з вимогами ч ст. 141 ЦПК України з відповідачів слід стягнути на користь позивача понесені судові витрати в розмірі 4921 грн. 45 коп., тобто по 1640 грн. 49 коп. з кожного. На підставі викладеного,

Outcome: approved