Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

12.08.2022 [PERSON] звернулась до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання малолітніх дітей. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що з 05.07.2012 сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, у якому народились діти: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.07.2022 шлюб між сторонами розірваний. Позивач вказує,\~що малолітні діти\~сторін проживають\~з позивачем\~та знаходяться\~на її\~утриманні.\~Відповідач з\~березня 2022\~року у\~добровільному порядку\~не надає\~матеріальну допомогу\~на утримання\~дітей,\~хоча є молодою особою працездатного віку, інших дітей на утриманні не має, працює за кордоном у США та отримує стабільний дохід. Позивач зауважує, що раніше відповідач здійснював грошові перекази з-за кордону у сумі 700-2500 доларів США, що свідчить про те, що останній має реальну фінансову можливість надавати допомогу дітям. Також позивач вказує, що несе значні витрати, пов`язані з медичними обстеженнями та лікуванням дитини [PERSON] , якому в 2020 році встановлений діагноз скронева парціальна епілепсія G40. За таких підстав позивач просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання малолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі у розмірі по 15000 грн на кожну дитину щомісячно, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 12.08.2022 і до досягнення дітьми повноліття. 13.09.2022 відкрито провадження у справі, постановлено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін, призначено судове засідання на 11.10.2022 та надано сторонам строк для подання заяв по суті справи. 10.10.2022 відповідач [PERSON] подав до Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області відзив, в якому позов визнав частково. Не заперечував проти стягнення аліментів у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Вказав, що станом на даний час він не працевлаштований та не має постійного доходу. Так само у нього відсутнє будь-яке нерухоме майно та транспортні засоби. Вказані обставини свідчать про його незадовільне матеріальне становище, а тому відсутні підстави для визначення навіть мінімального рекомендованого розміру аліментів. Відповідач зазначив, що позивач не надала докази на підтвердження середньомісячних витрат на утримання спільних дітей. Щодо витрат на лікування дитини [PERSON] зазначив, що такі витрати відповідно до ст. 185 СК України є додатковими витратами на дитину та не підлягають стягненню як аліменти. 11.10.2022 розгляд справи не відбувався у зв`язку з оголошенням Тернопільською обласною адміністрацією на території Тернопільської області повітряної тривоги. Судове засідання призначено на 10.11.2022. У судовому засіданні 10.11.2022 представник позивача [PERSON] позов підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, та просив позов задовольнити повністю. Додатково пояснив, що відповідач має фінансову можливість сплачувати аліменти у розмірі, зазначеному у позовній заяві, оскільки працевлаштований та проживає у США, де значно вищий рівень середньої заробітної плати. Вказав, що у вересні 2022 року у зв`язку з відсутністю роботи і доходу та введеним військовим станом позивач була змушена виїхати з дітьми до Великої Британії, де несе значні витрати на утримання дітей. Станом на даний час позивач подала усі необхідні документи для оформлення матеріальної допомоги у Великій Британії, однак така допомога їй ще не призначена. Інформацією щодо розміру доходів позивача представник не володіє. Зазначив, що щомісячно орієнтовні витрати позивача на лікування дитини [PERSON] становлять 600 1500 доларів США. Не заперечував, що обізнаний про те, що витрати на лікування відносяться до додаткових витрат на дитину та не підлягають врахуванню під час визначення розміру стягнення аліментів. У судовому засіданні 10.11.2022 представник відповідача [PERSON] позов визнав частково з підстав, викладених у відзиві, та не заперечував щодо стягнення з [PERSON] аліментів на утримання малолітніх дітей [PERSON] та [PERSON] у твердій грошовій сумі у розмірі по 2000 грн на кожну дитину щомісячно. Не заперечував, що відповідач здійснював грошові перекази на картковий рахунок позивача, однак зазначив, що такі кошти були надані не для утримання дітей, а для дорого вартісного лікування сина [PERSON] , а також позивача, яка на той час хворіла. Пояснив, що у липні 2022 року відповідач змінив місце проживання, а тому втратив роботу. На даний час відповідач на щоденні потреби витрачає свої заощадження, а тому не може сплачувати аліменти у запропонованому позивачем розмірі. Вказав, що відповідач є фізично здоровим, інших осіб на утриманні не має. У судове засідання 10.11.2022 позивач [PERSON] та відповідач [PERSON] не з`явилися, однак приймають участь у судовому процесі через своїх представників. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши матеріали цивільної справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає частковому задоволенню з таких підстав. Суд установив, що 05.07.2012 [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстрували шлюб. Після державної реєстрації шлюбу дружині присвоєно прізвище [PERSON] . Указане підтверджується повторним свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 10). У даному\~шлюбі у\~сторін народились\~діти:\~ [PERSON] ,\~ [INFO] ,\~та [PERSON] ,\~ [INFO] .\~Такі обставини\~підтверджуються свідоцтвом\~про народження\~серії [NUMBER] \~та свідоцтвом про народження № [NUMBER] з його офіційним перекладом з англійської на українську мову (а.с. 11, 12, 13-14). Рішенням Тернопільського міськрайонного суду Тернопільської області від 13.07.2022 шлюб між сторонами розірваний (а.с. 15-16). Згідно з довідкою Великоберезовицької селищної ради Тернопільського району Тернопільської області № 323 від 22.07.2022 [PERSON] , 2014 року народження, та [PERSON] , 2017 року народження, проживають спільно з позивачем на [ADDRESS] (а.с. 18). Станом на даний час діти сторін проживають разом з позивачем за кордоном, що визнавалось та не заперечувалось представниками сторін у судовому засіданні. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20.11.1989, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27.02.1991 та набула чинності для України 27.09.1991, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Так само і положеннями ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Правовідносини щодо утримання батьками дитини регулюються главою 15 СК України, яка, зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Даний обов`язок є рівним для обох батьків і покладається на них, не зважаючи на те, з ким із батьків проживає дитина (ст. 180 СК України). Відповідно до ч. 1, 3 ст. 181 СК України \~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними . За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. Так, в обґрунтування позовних вимог позивач зазначає, що домовленості щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто, а відповідач в добровільному порядку з березня 2022 року не надає матеріальну допомогу на утримання малолітніх дітей у розмірі, достатньому для забезпечення їхніх потреб. За таких обставин позивачу важко самій створити умови для належного утримання дітей, їх фізичного та духовного розвитку. Вказане є підставою для стягнення з відповідача аліментів відповідно до рішення суду. При визначенні розміру аліментів суд виходить з такого. Частиною 1 ст. 184 СК України\~визначено, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви (ч. 1 ст. 191 СК України). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Так, мінімально необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку встановлений на законодавчому рівні. Частина 2 ст. 182 СК України визначає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Так, згідно зі ст. 7 Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік» прожитковий мінімум на дітей віком до 6 років з 01.07.2022 становить 2201 грн та на дітей віком від 6 до 18 років з 01.07.2022 становить 2744 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Так, суд приймає до уваги, що з виписки з карткового рахунку [PERSON] за період з 01.11.2021 до 08.08.2022 (а.с. 22-23) вбачається, що відповідач неодноразово здійснював перекази коштів, а саме: 01.11.2021 на суму 600 доларів США; 16.11.2021 на суму 350 доларів США; 03.12.2021 на суму 400 доларів США; 15.12.2021 на суму 300 доларів США; 04.01.2022 на суму 500 доларів США; 19.01.2022 на суму 500 доларів США; 03.02.2022 на суму 500 доларів США; 24.02.2022 на суму 2000 доларів США. З урахуванням викладених обставин середньомісячний розмір перерахованих [PERSON] коштів на рахунок [PERSON] за період з 01.11.2021 до 24.02.2022 становить 1287,50 доларів США (5150 : 4 = 1287,50). Разом з тим встановлено, що такі кошти були спрямовані [PERSON] , у тому числі і на лікування дитини [PERSON] , який потребує проходження постійного медичного лікування у зв`язку з хворобою. Наявність такого захворювання підтверджується відповідними медичними висновками, що містяться у матеріалах справи. Також з пояснень представника позивача встановлено, що витрати на лікування [PERSON] , які несе позивач, становлять приблизно 600 1500 доларів США, тобто в середньому 1050 доларів США ((600+1500) / 2 = 1050). Однак згідно із ч. 1 ст. 185 СК України\~той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними у кожному конкретному випадку. Відповідно до ч. 2 ст. 185 СК України\~розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину\~в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Аналіз указаних норм закону вказує на те, що в окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину, вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Дане положення стосується особливих обставин, приблизний перелік яких надається зазначеною статтею. До таких особливих обставин закон відносить насамперед випадки, коли дитина, яка знаходиться на утриманні батьків, потребує додаткових витрат на неї у зв`язку із розвитком певних її здібностей чи то страждає на тяжку хворобу тощо. Особливі обставини можуть бути зумовлені, як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті). Вказані висновки викладені у постанові Верхового Суду № 336/1488/19 від 26.08.2020 та дають підстави дійти висновку, що витрати, пов`язані із захворюванням дитини [PERSON] , не можуть враховуватися при визначенні розміру аліментів та підлягають стягненню у порядку, визначеному ст. 185 СК України. З урахуванням викладеного суд встановив, що розмір коштів, які перераховував відповідач та які використовувала позивач власне для утримання спільних дітей сторін, в середньому становив 250 доларів США, приймаючи до уваги те, що інша частина коштів витрачалась позивачем на лікування сина [PERSON] (1300 1050 = 250). Згідно з даними з офіційного веб-сайту Національного банку України станом на 10.11.2022 офіційний курс гривні щодо долара США становить 36,57 грн за 1 долар США. Відтак станом на день розгляду справи 250 доларів США становить 9142,50 грн. Тобто саме таку суму відповідач надавав позивачеві у період з 01.11.2021 до 24.02.2022 для щомісячного утримання спільних дітей. Докази того, що відповідач на даний час не працює та не може надавати кошти на утримання дітей у вказаному розмірі суду не надані. Також при визначенні розміру аліментів суд приймає до уваги, що відповідач впродовж тривалого часу проживає у США, де значно більші витрати на проживання та вищий розмір мінімальної заробітної плати, що свідчить про достатнє фінансове становище відповідача. Разом з тим і позивач на даний час проживає з дітьми у Великій Британії та, як наслідок, теж може отримувати більший дохід для утримання спільних з відповідачем дітей. Також суд враховує, що відповідач є працездатним, стан його здоров`я є задовільним та відповідач не має на утриманні інших осіб. За таких обставин, приймаючи до уваги необхідний рівень матеріального забезпечення дитини відповідного віку та рівний обов`язок батьків утримувати дитину, суд вважає справедливими та фінансово можливими для відповідача і достатніми для забезпечення належного рівня дітей сторін аліменти у розмірі по 5000 гривень на кожну дитину щомісячно. За таких підстав, дослідивши наявні у справі докази, оцінивши їх кожний окремо та взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд доходить висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Частина 1 ст. 141 ЦПК України визначає, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч. 6 ст. 141 ЦПК України). Приймаючи до уваги, що згідно з вимогами Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а також те, що даний позов задоволено частково у сумі 10000 грн, що становить 33,33 % від заявленої вимоги, з відповідача на користь держави підлягає стягненню 33,33 % судового збору у сумі 330,77 грн, а 66,67 % судового збору у сумі 661,63 грн необхідно компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: partial