Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача. Відповідач [PERSON] , в період перебування у трудових відносинах з ТОВ «Автотранссервіс», керуючи належним підприємству автотранспортним засобом «Mercedes Benz 0345», д.н.з [NUMBER] , допустив дорожньо-транспортну пригоду, внаслідок якої було завдано тілесних ушкоджень потерпілому [PERSON] . Оскільки вироком суду відповідач був визнаний винним у вчиненні ДТП, позивач, як власник транспортного засобу та роботодавець відповідача, на підставі рішення суду сплатив потерпілому грошові кошти в загальному розмірі 291874,02 грн. (285517,16 грн. - втрачений дохід та 6356,86 грн. - витрати на правову допомогу), які просить стягнути з відповідача в порядку регресу. Також просить стягнути з відповідача витрати по сплаті судового збору у розмірі 4378,11 грн. Процесуальні дії у справі. 28.07.2022 позовна заява надійшла до суду. 08.08.2022 судом отримана інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. 09.08.2022 позовна заява прийнята до розгляду; провадження у справі відкрито. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювались. Заяви, клопотання. Будь-яких заяв, клопотань від сторін не надходило. Відповідач відзив на позов не подав. За відсутності відзиву справа розглядається на підставі наявних у справі доказів. Фактичні обставини, встановлені судом. 11.01.2016 між ТОВ «Автотранссервіс» та [PERSON] було укладена трудова угода, строком дії з 11.01.2016 по 16.06.2016, згідно з якою виконавець (відповідач по справі) у разі відсутності основного водія зобов`язується здійснювати перевезення пасажирів по маршруту «Інгулець-Дніпропетровськ» на автотранспортному засобі «Mercedes Benz 0345», д.н.з [NUMBER] /а.с.9/. Належність автотранспортного засобу «Mercedes Benz 0345», д.н.з [NUMBER] ТОВ «Автотранссервіс» підтверджується тимчасовим реєстраційним талоном /а.с.5/. Вироком Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 30.03.2018 року [PERSON] визнано винним за ст.286 ч.1 КК України по справі № 177/472/16-к, де потерпілим є [PERSON] /а.с.10-18/. Рішенням Довгинцівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 15.12.2020 року, залишеним в силі постановою Дніпровського апеляційного суду від 30.06.2021 року, з ТОВ «Автотранссервіс» стягнуто на користь потерпілого у кримінальному провадженні [PERSON] частину доходу, що був втрачений ним за двадцять вісім місяців каліцтва і перевищує страхову суму (ліміт відповідальності), у розмірі 285517,16 грн., та витрати на правову допомогу в розмірі 6356,86 грн. /а.с.23-47/. Згідно з випискою АТ «Райффайзен Банк», протягом липня-грудня 2021 року, та у січні 2022 року стягнута вказаним рішенням суду сума коштів у загальному розмірі 291874,02 грн. перерахована позивачем потерпілому [PERSON] /а.с.19/. Відповідачем вказана сума Позивачу не відшкодована. Зміст спірних правовідносин. Встановленим обставинам\~відповідають правовідносини,\~які виникають\~з права\~особи,\~якій завдано\~збитки у\~результаті порушення\~її права,\~звернутися до\~особи,\~яка визнана\~винною у\~заподіянні такої\~шкоди,\~з позовом\~про відшкодування збитків в порядку регресу. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно з ч.1 ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Відповідно до ч.1 ст. 1172 ЦК України юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Частинами 1, 2 ст.1187 ЦК України передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до п.1 ч.1 ст.1188 ЦК України, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно з положеннями ст.386 ЦК України власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Статтею 130 КЗпП України передбачено, що працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. Відповідно до ст.132 цього Кодексу, за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку. Випадки повної\~матеріальної відповідальності\~передбачені нормами\~статті 134 КЗпП України. Зокрема, згідно з п.3 ч.1 цієї статті, відповідно до законодавства працівники несуть матеріальну відповідальність у повному розмірі шкоди, заподіяної з їх вини підприємству, установі, організації, у випадках, коли шкоди завдано діями працівника, які мають ознаки діянь, переслідуваних у кримінальному порядку. Пленум ВССУ в п.6 Постанови від 01.03.2013 за №4 «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», роз`яснив судам, що фізична чи\~юридична особа,\~яка відшкодувала\~шкоду,\~завдану її\~працівником при\~виконанні трудових\~(службових)\~обов`язків\~на підставі\~трудового договору\~(контракту)\~чи цивільно-правового\~договору,\~має право\~зворотної вимоги\~(регресу)\~до такого\~працівника -\~фактичного завдавача\~шкоди -\~у розмірі\~виплаченого відшкодування,\~якщо інший розмір не встановлений законом (ч.1 ст.1191 ЦК). Частиною 1\~ст.1191\~ЦК України\~передбачено,\~що особа,\~яка відшкодувала\~шкоду,\~завдану іншою\~особою,\~має право\~зворотної вимоги\~(регресу)\~до винної\~особи у\~розмірі виплаченого\~ відшкодування, якщо інший розмір не встановлено законом. У відповідності до п.20 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 29.12.1992 «Про судову практику в справах про відшкодування шкоди, заподіяної підприємствам, установам, організаціям їх працівниками», право регресної вимоги до працівника виникає з часу виплати підприємством, організацією, установою сум третій особі. Відповідно до\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Докази подаються суду сторонами та іншими учасниками справи. Згідно з положеннями ч.4 ст.82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. За змістом частини шостої цієї статті, вирок суду у кримінальній справи та рішення суду у цивільній справі, яке набрало законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Висновок суду. Оскільки обставини ДТП, внаслідок якого було заподіяно збитки потерпілому [PERSON] , що був учасником ДТП, а також наявність вини відповідача [PERSON] у скоєнні ДТП, встановлені судовими рішеннями, відповідно до ч.4\~ст.82 ЦПК України\~вони не підлягають доказуванню. Також не підлягає доказуванню розмір доходу, що був втрачений потерпілим у зв`язку з каліцтвом, оскільки його також встановлено рішенням суду, що набрало законної сили. Позивач,\~будучи власником\~автомобіля,\~яким керував\~відповідач,\~і з\~вини якого\~сталася ДТП,\~виконав рішення\~суду,\~здійснив відшкодування\~завданих потерпілому\~збитків у\~повному обсязі,\~у зв`язку з чим у нього\~виникло право\~регресної вимоги\~до відповідача,\~як до завдавача шкоди, на стягнення сплаченої потерпілому суми у розмірі 291874,02 грн., відповідно до ст.134 КЗпП України. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позов ТОВ «Автотранссервіс» слід задовольнити, а саме стягнути з відповідача в користь позивача суму матеріальної шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, в порядку регресу. Отже, позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Щодо розподілу судових витрат. На підставі статті 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений ним судовий збір у розмірі 4378,11 грн.

Outcome: approved