Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

16.09.2021р. позивач звернувся до суду з вказаним позовом, мотивуючи його тим, що на обліку у службі (управлінні) у справах дітей ЗМР з 18.07.2018р. перебувають малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а з 23.02.2021р. малолітній [PERSON] , [INFO] , як такі, що опинилася в складних життєвих обставинах. Причиною взяття дітей на облік є неналежне виконання батьківських обов`язків матір`ю [PERSON] , з якою проживали діти. На протязі 2018-2019рр. до служби (управлінні) у справах дітей ЗМР від КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» надходили повідомлення щодо даної родини. Так, 11.11.2020р. надійшла інформації, що мати малолітнього [PERSON] , [INFO] , [PERSON] не прибула до лікарні на повторний огляд дитини після призначеного раніше лікування, на телефонні дзвінки не відповідала. 09.11.2020р. медична сестра відвідала родину, однак дитину вдома не застала, до квартири її не впустили. При повторному відвідування медичного персоналу було встановлено, що умови для проживання малолітніх дітей не створені, в квартирі антисанітарія, брудно, брудні пелюшки та одяг дітей, відчувається запах тютюну, належний догляд за новонародженим відсутній, призначення лікаря не виконуються, що призвело до погіршення стану дитини. 29.01.2021р. малолітні діти були влаштовані до КНП «Міська дитяча лікарня №5» у зв`язку з тим, що у матері дітей [PERSON] стався нервовий зрив, вона поводилась агресивно, неадекватно та її госпіталізовано до психіатричної лікарні. З 08.02.2021р. діти перебувають в КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР на повному державному забезпеченні. Станом на 16.09.2022р. з заявою про повернення дітей у родину [PERSON] не зверталась. Крім того, [PERSON] є матір`ю малолітньої [PERSON] , [INFO] , однак батьківські обов`язки щодо доньки не виконує, дитина проживає з батьком [PERSON] . Впродовж січня-серпня 2021р. спеціалістами служби (управлінні) у справах дітей ЗМР були здійсненні виходи за адресою мешкання [PERSON] . В ході відвідування було встановлено, що умови для проживання дітей створені частково, квартира потребує ремонту та прибирання, також в квартирі наявні таргани, мухи, із засобів особистої гігієни для дітей наявні лише зубні щітки, продукти харчування в мінімальній кількості. У квартирі наявна електроенергія, однак не в кожній кімнаті, газопостачання та водопостачання відключені через заборгованість. Під час соціального супроводу з [PERSON] неодноразово проводились профілактичні бесіди, психологічні та педагогічні консультації, надавалися рекомендації щодо методів виховання дітей та створення належних умов для проживання дітей, однак вона активних дій щодо поліпшення умов проживання, зміни способу життя не здійснює, за допомогою до психолога звертається несвоєчасно та в неузгоджений час, не прикладає зусиль для досягнення позитивного результату. Також спеціалістами відділу неодноразово направлялись пакети документів до правоохоронних органів для притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності. 02.09.2021р. на комісії з питань захисту прав дитини РА ЗМР по Хортицькому району було прийнято рішення про доцільність звернення до суду з позовом про відібрання дітей без позбавлення батьківських прав, оскільки [PERSON] нехтує своїми батьківськими обов`язками з виховання, розвитку та утримання дітей, своїми діями та способом життя створює загрозу життю та здоров`ю дітей.. Просить відібрати у відповідачки [PERSON] малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , без позбавлення її батьківських прав, передати малолітніх дітей органу опіки та піклування до вирішення їх подальшої долі, а також стягнути з відповідачки аліменти на утримання трьох малолітніх дітей на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитися діти, в розмірі 1/4 частини заробітку (доходу) щомісячно, з індексацією, але не менше 30% прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до їх повноліття. Ухвалою суду від 17.09.2021р. відкрито загальне позовне провадження у цивільній справі за даним позовом і призначено підготовче засідання. 23.11.2021р. від органу опіки та піклування в особі РА ЗМР по Хортицькому районі до суду надійшла уточнена позовна заява, в якій позивач змінив позовні вимоги в частині стягнення аліментів та просить стягнути з відповідачки аліменти на утримання малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , на користь особи чи установи, на утриманні якої будуть знаходитися діти, в розмірі 1/2 частини заробітку (доходу) щомісячно, з індексацією, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, до їх повноліття. Ухвалою суду від 24.11.2021р. уточнена позовна заява прийнята до судового розгляду. 09.06.2022р. від представника відповідачки [PERSON] - адвоката Богун І.А. до суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідачка позовні вимоги не визнає повністю, оскільки обставини, на які посилається позивач в позовній заяві, суттєво змінились. Так, на даний час в квартирі [ADDRESS] , де вона проживає, створені всі необхідні умови для проживання малолітніх дітей, зроблено ремонт, поклеєні нові шпалери, відремонтовано сантехніку, відновлено постачання комунальних послуг. Також вона має запаси їжі для всіх членів та грошові кошти, у дітей наявні одяг та взуття, іграшки, в квартирі є зона для ігор та місце для занять. Наразі вона не має офіційної роботи, що не є дивним, зважаючи на воєнний стан та загальну економічну ситуацію в країні. Але вона перебуває на обліку у центрі зайнятості, активно шукає роботу. Має тимчасовий заробіток, достатній для проживання та забезпечення дітей. Вона сплачує комунальні послуги. Вона не вживає алкогольні та наркотичні речовини, на обліку в психоневрологічному диспансері не перебуває, отримує психологічну допомогу від фахівців благодійної організації. Отже, вона доклала суттєвих зусиль для зміни свого життя і на даний час відсутні підстави для відібрання у неї дітей. Обставини, які зазначені в позові, втратили свою актуальність. Просить в позові відмовити повністю. Ухвалою суду від 09.06.2022р. підготовче провадження закрито, справа призначена до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 27.06.2022р. від позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій представник позивача наполягає, що відповідачка [PERSON] не доглядала за дітьми, не створила належні умови для їх розвитку, виховання та утримання. Під час перебування під соціальним супроводом [PERSON] неодноразово рекомендувалось звернутись за допомогою до лікарів для налагодження свого психоемоційного стану та можливості зосереджуватись, оскільки під час спілкування [PERSON] плутається в своїх думках, не може відповідати на питання, має нестабільний емоційний стан. Отримання нею психологічної допомоги від фахівців благодійної організації, про що вона вказує у відзиві на позов, таку ситуацію не змінило. Також наразі відповідачка немає можливості для належного матеріального утримання дітей. Просить позов задовольнити повністю. В судовому засідання представник позивача [PERSON] позовні вимоги підтримала повністю з підстав, викладених в заявах по суті, додатково суду пояснила, що родина [PERSON] з 2018р. перебуває у них на обліку, спеціалісти неодноразово виходили за місцем їх мешкання, умови проживання дітей були неналежні - відключені комунальні послуги, брудно, неприємний запах тощо. В січні 2021р. у [PERSON] стався нервовий зрив і вона була госпіталізована до психіатричної лікарні, діти були поміщені до медичного закладі, а потім в дитячий будинок « [PERSON] ». Фактично відразу після відібрання дітей [PERSON] виказувала бажання їх повернути, зверталась до відділу за консультаціями. З нею проводились бесіди, надавались рекомендації щодо поліпшення санітарно-гігієнічних умов, зміни способу життя, працевлаштування, стабілізації емоційного стану. Вказані рекомендації виконані частково. Наразі в квартирі відбулись певні зміни - зроблено косметичний ремонт, підключено водопостачання, електроенергія, газ, але залишились таргани та неприємний запах. Для дітей є спальні місця та місце відпочинку, іграшки, одяг, взуття. Фактично діти можуть проживати в таких умовах. Але викликає занепокоєння психоемоційний стан [PERSON] , який є нестабільним, під час спілкування із спеціалістами відділу вона не може чітко висловити свою думку, плутається, заминається, нервує. Їй неодноразово пропонувалось звернутись до лікаря психіатра, пройти лікування. Також під час соціального супроводу їй були рекомендовані бесіди з психологом соціального центру, але вона не завжди приходила до нього у визначений час. Крім того, вона не має офіційної роботи та інших джерел доходу, тому не може утримувати дітей. Отримання гуманітарної допомоги - це тимчасове джерело. Допомоги від родичів [PERSON] також не отримує. ЇЇ батько помер, мати страждає на психічне захворювання, співмешканець невідомо де. З`ясувати ставлення дітей до матері не є можливим и в силу їх віку. Вважає, що підстав для повернення відповідачці дітей немає. В судовому засіданні відповідачка [PERSON] та її представник - адвокат Богун І.А. позовні вимоги не визнали повністю з підстав, викладених у відзиві на позов, додатково суду пояснили, що відповідачка палко бажає повернути дітей в родину і за цей час зробила все можливе, щоб виконати рекомендації спеціалістів служби у справах дітей - привела житло в належний стан, зробила косметичний ремонт, прибрала та випрала речі, намагається позбутися тарганів, але вони знов з`являються через сусідів. Для дітей в квартирі облаштовані спальні місця, місце відпочинку, є багато іграшок, велосипед, качелі, спортивний інвентар, одяг та взуття. На момент відібрання дітей відповідачка перебувала у декретній відпустці, отримувала допомогу по догляду за дитиною. Після відібрання дітей виплату допомоги припинено. Жодних доказів того, що така допомога використовувалась нею не за призначенням, орган опіки та піклування не надав. З листопада 2021р. відповідачка офіційно не працює, але активно шукає роботу, знаходилася на обліку в центрі зайнятості, неофіційно підробляла, із вересня 2022р. має офіційне місце роботи і дохід у вигляді заробітної плати. Також їй надають психологічну та матеріальну підтримку в церкві, що не заборонено. Вона не перебуває на обліку у лікаря нарколога та психіатра. Вона приходила на бесіди до спеціалістів відділу у справах дітей, соціального психолога, але вони не завжди йшли з нею на контакт, не бажали спілкуватись, направляли до психіатра. Вона бажає повернути дітей в свою родину і намагається зробити все залежне від неї для цього. Суд, вислухавши пояснення сторін, свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до такого. Відповідно до ст.4,5 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Відповідно до ст.3 Конституції України людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Відповідно до ч.3 ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно з Конвенцією ООН про права дитини від 20.11.1989р., яка ратифікована постановою Верховної Ради України №789-ХІІ від 27.02.1991р. та набула чинності для України 27.09.1991р., держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. В усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.8,9 ст.7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Сімейні відносини регулюються на засадах справедливості, добросовісності, розумності, відповідно до моральних засад суспільства. За змістом ст.150,180 СК України батьки зобов`язані: - виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; - піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; - забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; - поважати дитину; - матеріально утримувати дитину до повноліття. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Згідно з ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватись на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватись всупереч інтересам дитини. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Згідно з ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Відповідно до ст.12 цього ж Закону виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Згідно з ст.14 цього Закону діти та батьки не повинні розлучатися всупереч їх волі, за винятком випадків, коли таке розлучення необхідне в інтересах дитини і цього вимагає рішення суду, що набрало законної сили. Під час вчинення дій, пов`язаних з розлученням дитини з одним або обома батьками, а також інших дій, що стосуються дитини, в порядку, встановленому законом, судом заслуховується думка та побажання дитини. Згідно з ч.1 ст.170 СК України суд може постановити рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них, не позбавляючи їх батьківських прав, у випадках, передбачених п.2-5 ч.1 ст.164 цього Кодексу, а також в інших випадках, якщо залишення дитини у них є небезпечним для її життя, здоров`я і морального виховання. У цьому разі дитина передається другому з батьків, бабі, дідові, іншим родичам - за їх бажанням або органові опіки та піклування. Під час ухвалення рішення про відібрання дитини від батьків або одного з них без позбавлення їх батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Підставами для відібрання дитини, що передбачені в п.2-5 ч.1 ст.164 СК України, є: 2) ухилення батьків від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоке поводження з дитиною; 4) батьки є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) батьки вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва. Згідно з ч.4 ст.170 СК України при задоволенні позову про відібрання дитини від матері, батька без позбавлення їх батьківських прав суд вирішує питання про стягнення з них аліментів на дитину. Згідно з ч.2,3 ст.171 СК України дитина, яка може висловити свою думку, має бути вислухана при вирішенні між батьками, іншими особами спору щодо її виховання, місця проживання, у тому числі при вирішенні спору про позбавлення батьківських прав, поновлення батьківських прав, а також спору щодо управління її майном. Суд має право постановити рішення всупереч думці дитини, якщо цього вимагають її інтереси. Суд встановив, що відповідачка [PERSON] , [INFO] , є матір`ю малолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Батьком малолітньої [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , запис зроблений відповідно до ст.133 СК України (арк.10,19). Малолітня [PERSON] , [INFO] з 18.07.2018р. до 14.07.2021р. перебувала на обліку як дитина, яка опинилась у складних життєвих обставинах. 14.07.2021р. передана батьку [PERSON] і на даний час проживає в його родині за адресою: [ADDRESS] (арк.10звор.-18звор.). Батьком малолітніх [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , в свідоцтві про народження записаний [PERSON] , запис зроблений відповідно до ч.1 ст.135 СК України (за вказівкою матері) (арк.7 звор., 8 звор., 9 звор., 19звор.-20звор). Малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , зареєстровані разом з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] (арк.21). Згідно наказів Служби (управління) у справах дітей ЗМР №556, №557 від 18.07.2018р., № 168 від 23.02.2021р. малолітні [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , взяті на облік як діти, які опинилась у складних життєвих обставинах (арк.7-9). 13.11.2020р., 30.01.2021р., 03.02.2021р., 19.04.2021р., 08.06.2021р.,17.08.2021р. спеціалістами служби (управління) у справах дітей ЗМР було проведено обстеження умов проживання родини та складено відповідні акти, згідно з якими умови проживання та розвитку малолітніх дітей незадовільні, в квартирі брудно, житло потребує косметичного ремонту, є таргани та мухи, відчувається неприємний запах, не дотримується повітряний режим, відсутнє водопостачання та газопостачання, світло не в усіх кімнатах, мається заборгованість за комунальні послуги. В квартирі наявні меблі та побутова техніка (арк.22-28). Відповідно до інформації КЗ «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» №01-14/395 від 18.06.2018р. малолітня [PERSON] , [INFO] , після виписки із пологового будинку була оглянута дільничним педіатром та медичною сестрою. На профілактичний огляд в 1 місяць до педіатра не прийшли, 07.06.2018р. на прийом дитину приніс чоловік, який назвався батьком. Після огляду дитини неврологом їй вона направлена на стаціонарне лікування до дитячого відділення КУ «6-а міська клінічна лікарня», однак мати дитину не госпіталізувала, повторне направлення на лікування до КУ «ЗМБДЛ №5» мати взяти відмовилась (арк.31 звор.). Відповідно до інформації КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» № 01-14/0726 від 11.11.2020р. родина [PERSON] прибула під спостереження фахівців КНП «ЗЦПМСД №5» за місцем проживання 03.11.2020р. Цього ж дня для [PERSON] та інших трьох дітей укладені декларації про вільний вибір лікаря-педіатра. 04.11.2020р. новонародженого [PERSON] , 2020р.н., було оглянуто лікарем-педіатром та призначено лікування. Мати дитини на повторний огляд з дитиною не з`явилась, на телефонні дзвінки не відповідає. 09.11.2020р. родину відвідала медична сестра, однак дитину вдома не застала, до квартири її не впустили. При повторному відвідуванні 11.11.2020р. медичною сестрою було виявлено неналежні умови перебування дітей, в квартирі антисанітарія, брудно, захламлено, запах тютюну, дитячі пелюшки та одяг брудні, за новонародженим відсутній належний догляд, призначення лікаря не виконуються, що призвело до погіршення стану здоров`я дитини (арк.32). Листами № 10-08/1266 від 21.06.2019р., 10-12/331 від 10.02.2021р., № 10-07/1718 від 10.08.2021р. відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР звертався до ВП №5 ЗРУП ГУНП в Запорізькій області щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за ст.184 КУпАП за фактом неналежного виконання батьківських обов`язків (арк.33-36). Відповідно до листа Хортицького ВП Дніпровського ВП ГУНП в Запорізькій області від 21.08.2018р. відділу по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР повідомлено про розгляд його подання №3005 від 17.07.2018р. щодо неналежного виконання батьківських обов`язків [PERSON] та вказано, що з останньою проведена профілактична бесіда, роз`яснені положення ст.184 КУпАП, ст.166 КК України (арк.33 звор.). Листом №02-13/0244 від 01.02.2021р. КНП «Запорізький центр первинної медико-санітарної допомоги №5» повідомив відділ по Хортицькому району служби (управління) у справах дітей ЗМР про те, що 29.01.2021р. у супроводі співробітника органу внутрішніх справ до лікарні були доставлені діти - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Закладом охорони здоров`я та органу внутрішніх справ складено акт про підкинуту чи знайдену дитину. Діти були виявлені за адресою: [ADDRESS] (арк.37). Відповідно до довідки КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР № 287 від 26.02.2021р. малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , перебувають на вихованні і повному державному забезпечені у БД «Сонечко» з 09.01.2021р. по теперішній час, як діти позбавлені батьківського піклування, зі складних життєвих обставинах (арк.39). Відповідно до інформації ЗМЦСССДМ ЗМР № 2591/03-Х від 30.08.2021р. з 08.08.2018р. у центрі на обліку перебувала родина [PERSON] , де виховувались малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , як така, що опинились у складних життєвих обставинах, з причини невиконання належним чином матір`ю своїх батьківських обов`язків. Соціальний супровід здійснювався з 29.08.2019р. Під час соціального супроводу проводились обстеження житлових умов, профілактичні бесіди з [PERSON] , їй надавалися консультації та рекомендації щодо підвищення педагогічного (виховного) потенціалу матері, поліпшення санітарно-гігієнічних умов проживання дітей. 29.01.2021р. діти були влаштовані до медичного закладу через нервовий зрив у матері [PERSON] та її госпіталізацію до КУ «Обласна клінічна психіатрична лікарня» ЗОР. З 08.02.2021р. діти перебувають в БД «Сонечко». 08.02.2021р. [PERSON] звернулась до відділу за консультацією з приводу повернення дітей, з нею проведено бесіду, рекомендовано привести приміщення в належний санітарно-гігієнічний стан, звернутись за допомогою до лікарів для налагодження психоемоційного стану. Після здійснювались виходи за місцем її проживання, останній раз 0-8.06.2021р., умови проживання не змінились і не відповідають потребам дітей. [PERSON] рекомендації спеціалістів не виконує, не приймає активних дій до поліпшення санітарно-гігієнічних норм в приміщенні, зміни свого образу життя, влаштування на роботу, не проявляє достатніх навичок відповідального батьківства. За допомогою психолога звертається непослідовно та у неузгоджений час, не прикладає зусиль для досягнення позитивного результату (арк.38). Відповідно до письмових пояснень [PERSON] від 15.02.2021р.,11.08.2021р. вона зобов`язується створити належні умови для проживання дітей, доробити ремонт, підключити водопостачання, влаштуватися на роботу та інше, наслідки невиконання батьківських обов`язків їй зрозумілі (арк.29-31). Згідно з актів обстеження умов проживання від 11.05.2022р., 12.08.2022р., 15.09.2022р. в квартирі за адресою: [ADDRESS] , умови проживання створені частково, зроблений косметичний ремонт, наявні меблі та побутова техніка (холодильник, мікрохвильова піч, електричний чайник, телевізор), підключені всі комунікації, є таргани, відчувається неприємний запах. Для дітей є окремі спальні місця, місце для відпочинку, є дитячі іграшки, одяг та взуття. Запаси продуктів в мінімальній кількості, засоби гігієни частково (арк.136,152,172). Згідно з фотознімками, наданими відповідачкою [PERSON] , в квартирі за місцем її проживання є меблі (дивани, двоповерхове дитяче ліжко, шафа, столи, стільці, кухонні меблі), побутова техніка (холодильник, пральна машинка, мікрохвильова піч, телевізор), кухонний посуд та приладдя, продукти харчування в холодильнику, дитячі іграшки, спортивна стінка, засоби гігієни, дитячий одяг та взуття. Все розкладено по місцях, в квартирі чисто (арк..114-116,158-164). Згідно з листом КП «Водоканал» №6922/21/08 від 07.12.2021р. за адресою: [ADDRESS] нарахування за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення припинені у зв`язку з опломбуванням запірного вентиля з 12.06.2021р. згідно заяви споживача. За послуги з централізованого водопостачання гарячої води нарахування здійснюються на підставі інформації Концерну «МТМ». Станом на 01.12.2021р. заборгованість за послуги з централізованого постачання гарячої води становить 2961,66грн. (арк.71). Згідно з листом ТОВ «Вельмут-Запоріжжя» №2380 від 09.12.2021р. станом на 01.12.2021р. заборгованість за послуги з поводженням з побутовими відходами по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] становить 1405,43грн. (арк.74). Згідно з листом Концерну «МТМ» №6541/42-9911 від 10.12.2021р. станом на 01.11.2021р. по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] заборгованість за централізоване опалення становить 10 091,20грн., за централізоване гаряче водопостачання - 41 420,07грн. (арк.75). Згідно з листом ТОВ «Запоріжжяелектропостачання» №9566 від 08.12.2021р. станом на 07.12.2021р. по особовому рахунку № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] обліковується заборгованість за період з 01.05.2021р. по 01.12.2021р. в сумі 585,74грн. Остання оплата споживача надійшла 20.11.2021р. Останнє відключення електроустановки здійснено 27.11.2019р., витрати на підключення споживачем не погашені (арк.77). Згідно з копіями квитанцій, наданих відповідачкою [PERSON] , в період з березня 2018р. по січень 2022р. здійснювалась оплата за житлово-комунальні послуги (постачання електроенергії, газу, холодної та гарячої води, централізоване опалення, утримання будинку, вивіз сміття, телебачення) за адресою: [ADDRESS] (арк. 117-121). Згідно з інформацією КУ «Запорізький обласний спеціалізований будинок дитини «Сонечко» ЗОР №0485 від 08.08.2022р. малолітні діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , влаштовані до БД «Сонечко» 09.02.2021р. Наразі діти евакуйовані до Львівської області. За час перебування дітей у БД «Сонечко» мати [PERSON] відвідувала дітей періодично - декілька разів на місяць, цікавилася станом їх здоров`я, розвитком, приносила гостинці, засоби для догляду. Під час перших відвідувань у дітей відмічалась настороженість, незацікавленість у спілкуванні з матір`ю. Згодом діти звикли до відвідувань, стали більш активними в спілкуванні, проте більше чекали гостинців, чим можливість поспілкуватися з матір`ю. Останнє відвідування до евакуації відбулося 14.03.2022р.. Потім [PERSON] були надані номери телефонів співробітників дитячого будинку та адреса перебування дітей. 23.06.2022р. та 20.07.2022р. [PERSON] відвідала малолітніх дітей [PERSON] в смт.Журавно. Під час відвідин була збуджена, нервувала, важко доступна до спілкування. Їй неодноразово пояснювалось, що [PERSON] знаходиться в іншому населеному пункті - в м.Стрий, їй була надана адреса, однак [PERSON] його не відвідала жодного разу з 14.03.2022р. Питання стосовно думки дітей щодо їх повернення до родини вважають некоректним, бо кожна дитина мріє про сім`ю, бажає мати матір, батько, рідних людей поряд(арк.156). Згідно з інформацією КНП «Обласний клінічний заклад з надання психіатричної допомоги» ЗОР від 28.06.2022р. [PERSON] , [INFO] , під наглядом лікаря-психіатра та лікаря-нарколога не перебуває. З 2000р. неодноразово перебувала на стаціонарному лікуванні, востаннє з 29.01.2021р. по 05.02.2021р. 15.09.2021р. була оглянута лікарем-психіатром. Має діагноз: легка розумова відсталість з порушенням поведінки (арк.171). Згідно з сертифікатами про проходження профілактичного наркологічного огляду та обов`язкових попередніх та періодичних психіатричних оглядів від 15.09.2021р. [PERSON] за станом здоров`я протипоказань до роботи із шкідливими умовами праці та на висоті немає (арк.122,123). Згідно з довідкою Концерну «Міські теплові мережі»№82 від 11.10.2021р. [PERSON] працює з 16.05.2017р. по т.ч. контролером теплового господарства 3 розряду групи обліку теплової енергії виробничого відділу, приступила до роботи з 04.10.2021р. у зв`язку з перериванням відпустки по догляду за дитиною до досягнення нею 3-х років (арк..55). Згідно листа Концерну «МТМ» №6326/18 від 02.12.2021р. [PERSON] працювала на посаді контролера теплового господарства 3 розряду групи з обліку теплової енергії виробничого відділу з 16.05.2017р., звільнилась 12.11.2021р. за угодою сторін (арк.78). Згідно з довідкою Запорізької районної філії Запорізького обласного центру зайнятості №1238 від 08.12.2021р. [PERSON] перебуває на обліку як безробітна з 29.11.2021р. (арк.85). Згідно з довідкою ТОВ «Здобна країна» №4/ДЗП від 28.10.2022р. [PERSON] працює формувальником тіста з 01.09.2022р. (арк.183). Свідок [PERSON] в судовому засідання пояснила, що вона є начальником відділу соціальної роботи по Хортицькому району Запорізького міського центру соціальних служб. З 2018р. на обліку в їх центрі перебуває родина [PERSON] .. Спеціалісти їх служби неодноразово спільно з спеціалістами служби у справах дітей виходили за місцем мешкання родини. В квартирі були антисанітарні умови, брудно, неприємний запах. Вони надавали [PERSON] рекомендації щодо поліпшення житлових умов, а також як поводитись з дітьми, але вона їх не завжди виконувала. В січні 2021р. вони через соціальні мережі дізнались, що у [PERSON] стався нервовий зрив, вона все рушила в квартирі, діти брудні. Приїздили швидка, поліція, які забрали дітей та доставили їх до дитячої лікарні. [PERSON] була госпіталізована до психіатричної лікарні. Після цього вони неодноразово спілкувались з [PERSON] , але контакт з нею важкий, вона часто змінює номер телефону, потрапити до квартири неможливо, немає домофону. Останній раз вони були 12.08.2022р. В квартирі запах оцету. [PERSON] пояснила, що вона травила тарганів. З продуктів був 1 кг вермішелі та півкіло рису. Зі слів [PERSON] інші продукти у сусідів. Було дитяче пюре в банках, які, як вона сказала спочатку, їй дали як гуманітарну допомогу в церкві. Потім сказала, що купила їх. За комунальними послугами є борги. Серед засобів гігієни немає шампуні та мила. [PERSON] офіційно ніде не працює, де саме вона працює неофіційно, не каже, десь в центрі міста. Вона постійно наполягає повернути їй дітей, тоді вона зможе оформити виплати на них. Але це не так швидко. За що саме вона буде їх утримувати незрозуміло. У неї немає підтримки близьких родичів, мати хворіє психічним захворюванням і може бути небезпечною для дітей. [PERSON] каже, що мати не буде з ними мешкати. Сама по собі [PERSON] запальна, емоційно нестійка, все, що їй кажуть, записує, запам`ятати не може, раціональне мислення відсутнє, дезорієнтована. Два рази вони відвідувала їх соціального психолога. Особисто вона надавала їй психологічну консультацію, оскільки має відповідну освіту. [PERSON] приходить на консультацію, коли забажає, час не узгоджує, тому можливості з нею працювати немає. Вважає, що, незважаючи на те, що частково умови проживання змінились, підстав для повернення дітей немає. Відповідно до ст.12,13,81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами. Згідно з ч.1-3 ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). П.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними, залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (рішення ЄСПЛ від 18 липня 2006 року у справі «Проніна проти України», №63566/00). З`ясувавши повно, всебічно та об`єктивно обставини справи, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням надані сторонами докази з точки зору їх належності, допустимості, достовірності, а також достатності і взаємозв`язку, проаналізувавши вищевикладені вимоги діючого законодавства, суд приходить до висновку про необґрунтованість та недоведеність позовних вимог органу опіки та піклування про відібрання малолітніх дітей у відповідачки [PERSON] без позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів на їх утримання. Так, за змістом п.2 ч.1 ст.164 СК України підставою для відібрання дитини від батьків є не лише невиконання ними батьківських обов`язків щодо виховання дитини, а саме факт ухилення батьків від виконання цих обов`язків. Чинне законодавство не містить визначення поняття «ухилення». У сучасній українській мові це слово тлумачиться як: відступати, відхилятися, вивертатися; намагатися не робити чого-небудь, не брати участі в чомусь, уникати; навмисно не давати відповіді на запитання або говорити про щось інше. З погляду на ці значення, словосполучення «ухилення від виконання обов`язків» слід розуміти як будь-які свідомі діяння (дії або бездіяльність) особи, спрямовані на невиконання відповідного обов`язку, коли виконати цей обов`язок у нього є всі реальні можливості і цьому не заважають будь-які незалежні від нього об`єктивні обставини (непереборна сила, події тощо). Як зазначено в п.16 постанови Пленуму ВСУ №3 від 30.03.2007р. «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Зазначені чинники повинні мати систематичний та постійних характер. Відібрання дитини від батьків без позбавлення батьківських прав як наслідок ухилення від виконання батьківських обов`язків, може бути застосовано після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, за умови доведеності свідомої винної поведінки батьків, з урахуванням ставлення дитини до батьків, а також тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо. При цьому, права батьків і дітей, які засновані на спорідненості, становлять основоположну складову сімейного життя, а заходи національних органів, спрямовані перешкодити реалізації цих прав, є втручанням у права, гарантовані ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (п.49 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» та п.47 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Втручання у право на повагу до сімейного життя не становить порушення ст.8 Конвенції, якщо воно здійснене «згідно із законом», відповідає одній чи кільком законним цілям, і до того ж є необхідним у демократичному суспільстві для забезпечення цих цілей (п.50 рішення ЄСПЛ від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України»). У рішенні від 07 грудня 2006 року у справі «Хант проти України» ЄСПЛ також наголосив, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також може свідчити про його інтерес до дитини. У рішенні від 16 липня 2015 року справі «Мамчур проти України» ЄСПЛ зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним. Якщо рішення мотивується необхідністю захистити дитину від небезпеки, має бути доведено, що така небезпека справді існує. При ухваленні рішення про відібрання дитини від батьків може виникнути необхідність врахування низки чинників. Можливо, потрібно буде з`ясувати, наприклад, чи зазнаватиме дитина, якщо її залишать під опікою батьків, жорстокого поводження, чи страждатиме вона через відсутність піклування, через неповноцінне виховання та відсутність емоційної підтримки, або визначити, чи виправдовується встановлення державної опіки над дитиною станом її фізичного або психічного здоров`я. З іншого боку, той факт, що дитина може бути поміщена в середовище, більш сприятливе для її виховання, не виправдовує примусового відібрання її від батьків. Такий захід не можна також виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням (п.50 рішення ЄСПЛ від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України»). Звертаючись до суду з вимогою про відібрання малолітніх дітей від відповідачки [PERSON] , позивач обґрунтував свою вимогу тим, що відповідачка нехтує своїми батьківськими обов`язками з виховання, розвитку та утримання дітей, своїми діями та способом життя створює загрозу їх життю та здоров`ю. Однак, суд вважає, що позивач в порушення вимог ст.12,13,81 ЦПК України не надав суду належних, допустимих та достатніх доказів, які б беззаперечно та переконливо підтверджували, що відповідачка [PERSON] , маючи реальну можливість виконувати батьківські обов`язки щодо малолітніх дітей, свідомо умисно нехтує ними, з власної волі відмовляється брати участь у їх вихованні та утриманні, а також, що своїми діями та способом життя вона створює загрозу життю та здоров`ю дітей, що є підставою для відібрання малолітніх дітей без позбавлення батьківських прав. Як достовірно встановлено судом, родина [PERSON] перебувала на обліку у службі у справах дітей та центрі соціальної допомоги як така, що опинилась в тяжких життєвих обставинах, з 2018р.. Під час соціального супроводу сім`ї спеціалістами служби проводились обстеження житлових умов малолітніх дітей, складались відповідні акти, неодноразово направлялись подання до правоохоронних органів щодо притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності за неналежне виконання батьківських обов`язків. Однак доказів на підтвердження притягнення [PERSON] до адміністративної відповідальності, застосування інших заходів впливу, як і доказів того, що під час соціального супроводу з відповідачкою проводились певні заходи, надавались рекомендації щодо зміни способу життя, що вона попереджалась про неналежне виконання батьківських обов`язків, позивач суду не подав. 29.01.2021р. троє малолітніх дітей відповідачки були доставлені співробітниками правоохоронних органів до дитячої лікарні, а 09.02.2021р. влаштовані до будинку дитини « [PERSON] », де перебувають по теперішній час. Причиною цього став нервовий зрив у відповідачки [PERSON] , через що вона була госпіталізована до психіатричної лікарні, де перебувала на стаціонарному лікування до 05.02.2021р. Ця обставина відповідачкою під час судового розгляду не заперечувалась і підтверджується інформацією психіатричної лікарні. Однак, незважаючи на те, що відібрання дітей у січні 2021р., що передувало зверненню органу опіки та піклування до суду із цим позовом, на думку суду, на той момент було виправданим та необхідним заходом щодо захисту малолітніх дітей, факт перебування відповідачки на лікуванні в психіатричній лікарні через певне психічне захворювання не може бути прямим та однозначним доказом неможливості виконання нею своїх батьківських обов`язків. Доводи позивача про можливість виникнення подібної ситуації в майбутньому є припущенням, на якому не може ґрунтуватись рішення суду. Як вбачається з інформації психіатричної лікарні від 28.06.2022р. відповідачка [PERSON] на обліку лікарів нарколога та психіатра не перебуває, з 2000р. неодноразово перебувала на лікуванні, діагноз - легка розумова відсталість з порушенням поведінки, після 05.02.2021р. на лікуванні не перебувала, була оглянута 15.09.2021р. і їй видані сертифікати про проходження наркологічного та психіатричного оглядів, за результатами яких вона визнана придатною для роботи із шкідливими умовами. Посилаючись на нестабільний психоемоційний стан відповідачки [PERSON] під час спілкування з спеціалістами служби у справах дітей, її дратівливість, збудженість, неможливість чітко виказувати свою позицію тощо, представник позивача не надав суду належних та допустимих доказів, які б достовірно свідчили про те, що вказані обставини становлять загрозу життю та здоров`ю малолітніх дітей, настали внаслідок свідомих дій відповідачки та перешкоджають їй виконувати свої батьківські обов`язки. Однак, на думку суду, така поведінка відповідачки є наслідком саме розлучення дітей з матір`ю, певного рівня її розумового розвитку, а також категоричним ставленням до неї спеціалістів служби у справах дітей. Оцінивши повідомлені представником позивача та свідком [PERSON] обставини щодо соціального супроводу, суд вважає, що здійснені соціальними працівниками заходи не є достатніми для досягнення взаєморозуміння з відповідачкою, надання їй необхідної психологічної, консультативної допомоги та підтримки. Крім того, судом встановлено, що після поміщення малолітніх дітей до дитячої лікарні, а пізніше - дитячого будинку, відповідачка [PERSON] періодично приходила до спеціалістів служби у справах дітей, фактично відразу виказала своє бажання повернути дітей в родину та прийняти заходи щодо поліпшення житлових умов тощо, з нею проводились профілактичні бесіди, надавались рекомендації, які вона виконувала. Зокрема, відповідачка привела в належний стан житло, зробила косметичний ремонт, підключені комунікації, є побутова техніка, в квартирі є окремі спальні місця для дітей, місце для ігор, спортивний куток, іграшки, канцелярське приладдя, одяг та взуття. Вказане підтверджується як фотознімками, наданими відповідачкою, так і актами обстеження житла, складеними спеціалістами служби у справах дітей вже під час судового розгляду справи. В судовому засіданні представник позивача та свідок [PERSON] не заперечували, що протягом розгляду справи в суді, відповідачка частково виконала їх рекомендації щодо поліпшення житлових умов для малолітніх дітей. Однак їх доводи про те, що в квартирі є таргани, що у відповідачки відсутні продукти харчування для дітей, не можуть бути достатньою підставою для висновку про неможливість проживання в квартирі малолітніх дітей. Зі слів відповідачки [PERSON] , вона намагається будь-яким чином позбутися тарганів, але це проблема усього багатоквартирного будинку і повинна вирішуватись комплексно. Зі свого боку, представники служби у справах дітей не вчинили жодних заходів щодо сприянню відповідачці у вирішенні вказаної проблеми, обмежились лише вказівками. Гострої необхідності закупати продукти харчування в значному обсязі, враховуючи строки їх зберігання та фактичну відсутність дітей, наразі немає. Також з наявних в справі доказів вбачається, що на момент фактичного відібрання дітей відповідачка [PERSON] була офіційно працевлаштована в Концерні «МТМ», але перебувала у відпустці по догляду за дитиною до 3-х років, яку перервала 04.10.2021р. і 12.11.2021р. звільнилась за угодою сторін. Після цього відразу була узята на облік як безробітна в міському центрі зайнятості. З 01.09.2022р. вона офіційно працевшлатована в ТОВ «Здобна країна». При цьому, зі слів відповідачки, вона мала неофіційні підробітки, отримувала гуманітарну допомогу, що не може не враховуватись, оскільки за рахунок цього відповідачка робила ремонт в квартирі, купляла необхідні речі, гостинці дітям, коли їздила до Львівської області, куди у зв`язку з військовим станом було евакуйований дитячий будинок. Вказані обставини, на думку суду, обґрунтовано спростовують доводи позивача про неспроможність відповідачки утримувати малолітніх дітей. Відсутність у відповідачки підтримки з боку родичів та біологічного батька дітей, на чому також наголошує позивач, не свідчить про неможливість відповідачки як одинокої матері виховувати та утримувати своїх малолітніх дітей, враховуючи при цьому, що законодавство гарантує певний соціальний захист одиноким матерям та малозабезпеченим сім`ям і саме на відповідні соціальні служби покладається обов`язок сприяти найменш соціально захищеним родинам в такому захисті. Отже, у суду немає підстав вважати, що відповідачка [PERSON] самоусунулась від виховання малолітніх дітей та їх утримання. Навпаки, протягом усього часу розлучення з дітьми, в т.ч. під час судового розгляду, вона виявляє наполегливе бажання повернути дітей в родину, самостійно виховувати та утримувати їх, та в міру своїх об`єктивних можливостей намагається забезпечити необхідний добробут дітей - привела в достатньо належний стан житло, створила в ньому необхідні для розвитку, навчання та відпочинку дітей умови, має для дітей одяг та взуття, іграшки та інші необхідні речі та предмети, офіційно працевлаштувалась, охайно виглядає. Періодичне відвідування відповідачкою [PERSON] дітей у дитячому будинку, в т.ч. після евакуації до Львівської області, також свідчить про те, що вона цікавиться своїми дітьми та не втрачає до них інтерес. Беручи до уваги вік дітей - 5,4,2 роки, тривалість припинення безпосереднього контакту з матір`ю, місце їх перебування, суд вважає можливим ухвалити рішення у справі без урахування думки дітей. При цьому, суд враховує, що за інформацією дитячого будинку « [PERSON] » під час відвідування відповідачкою дітей спочатку у них відмічалась настороженість, незацікавленість у спілкуванні з матір`ю, але згодом діти звикли до відвідувань, стали більш активними в спілкуванні. Посилання в листі на те, що така активність була викликана більше очікуванням гостинців, чим можливістю поспілкуватися з матір`ю, не може свідчити про несхильність їх до матері. Звертаючись до суду з цим позовом, позивач не зазначив та жодним чином не обґрунтував, захисту яких найкращих інтересів малолітніх дітей буде сприяти розлучення їх з матір`ю, в той час, коли виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини і у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, підтримання на регулярній основі особистих прямих контактів з батьками. Розлучення дитини з матір`ю не можна виправдовувати виключно посиланням на ненадійність ситуації, адже такі проблеми можна вирішити за допомогою менш радикальних засобів, не вдаючись до роз`єднання сім`ї, наприклад, забезпеченням цільової фінансової підтримки та соціальним консультуванням. Таким чином, суд приходить до висновку, що відібрання малолітніх дітей у відповідачки [PERSON] не відповідає цілям, зазначеним у ст.8 Конвенції, та є невиправданим та непропорційним втручанням в приватне життя родини. На підставі вищевикладеного, в задоволенні позову органу опіки та піклування в особі районної адміністрації ЗМР по Хортицькому району слід відмовити повністю.

Outcome: dismissed