Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

12.08.2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду через свого представника [PERSON] з позовом до відповідача [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням, посилаючись на те що йому належить житловий будинок [ADDRESS] . У вказаному будинку зареєстрований відповідач з червня 2015 року, але фактично в ньому не проживав. Витрат по утриманню будинку не здійснює, особистих речей його в будинку немає. Будь-якої домовленості про збереження за ним житлової площі за період його не проживання не існує, добровільно знятись з реєстрації не бажає. Ухвалою Фастівського міськрайонного суду Київської області від 25.08.2022 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін в судове засідання. В судове засідання позивач не з`явився, через канцелярію суду представник позивача подав заяву в якій позов підтримав, справу просив слухати у відсутність сторони позивача. В судове засідання відповідач не з`явився, повідомлений належним чином про час і місце розгляду справи, причини неявки суду не відомі, заяв чи клопотань про розгляд справи в його відсутність до суду не надходило. У встановлений строк відзиву на позовну заяву до суду не надійшло, а тому в силу ч. 8 ст. 178 ЦПК України, суд вирішує справу за наявними матеріалами. З врахуванням положень ст.280 ЦПК України, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази у їх сукупності, суд вважає встановленими наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Згідно ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюванних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Перевіряючи доводи позивача, судом встановлено, що [PERSON] , позивачу по справі, належить житловий будинок [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого 14.12.2019 року, державним нотаріусом Фастівської районної державної нотаріальної контори Київської області Бігіч С.Ю., зареєстровано в реєстрі за № 2327. Згідно актів обстеження приватного будинку [ADDRESS] від 18.01.2018 року та від 20.12.2019 року, в даному будинку проживає та зареєстрований власник будинку [PERSON] , а також є зареєстрованим в будинку з червня 2015 року [PERSON] , але не проживає в даному будинку з початку 2018 року по теперішній час. Особисті речі [PERSON] в будинку відсутні. Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. Відповідно до ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до п.2 ст.405 ЦК України, член сімї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі вітсутності члена сімї без поважних причин понад один рік. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 15 постанови від 01.11.1996 року №9 "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя", наявність чи відсутність прописки сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або для відмови їй у цьому. Права власника житлового будинку (квартири) визначені ст.383 ЦК України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. В той же час, відповідно до вимог ст.391 ЦК України, власник має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до положень ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Небажання відповідача надавати докази, давало суду право при заочному розгляді справи обмежитися доказами, наданими позивачем, що повністю відповідає положенням ч.1 ст.280 ЦПК України. За таких обставин, оцінюючи належність, допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємозв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги [PERSON] про визнання особи такою, що втратила право на користування жилим приміщенням знайшли своє підтвердження, є обґрунтованими і підлягають задоволенню.

Outcome: approved