Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, стягнення аліментів та визначення місця проживання дитини. Зазначала, що 28.04.2015 між нею та відповідачем було укладено шлюб. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . Посилаючись на те, що подружнє життя у них не склалося, зникло взаєморозуміння та повага між подружжям, шлюбні відносини між ними фактично припинилися, спільне господарство не ведеться, подальше спільне проживання та збереження сім`ї є неможливим та суперечить їх інтересам, просила розірвати шлюб. Крім того, посилаючись на те, що відповідач припинив надання матеріальної допомоги на утримання доньки, просила стягнути з відповідача на свою користь аліменти на утримання доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1779 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Зазначала, що донька проживає разом із нею, відповідач байдуже та невідповідально ставиться до виконання покладених на нього батьківських обов`язків, а тому просила визначити місце проживання доньки разом із нею. Відповідно до ухвали Подільського районного суду м. Києва від 20.07.2022 в якості третьої особи було залучено Орган опіки та піклування Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області Позивач у судове засідання не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи за її відсутності, у якій вказала на те, що позов підтримує у повному обсязі і проти ухвалення заочного рішення не заперечує. Суд ухвалив розглядати справу за відсутністю позивача. Відповідач у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, відзив не подавав. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідач був належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; не з`явився в судове засідання без повідомлення причин; не подав відзив; позивач не заперечує проти заочного вирішення справи. За наявності сукупності умов, передбачених ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалив проводити заочний розгляд справи. Представник органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце судового засідання був повідомлений належним. Відповідно до ст. 223 ЦПК України суд ухвалив розглядати справу за відсутності представника органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази у їх сукупності, дійшов наступного висновку. Судом установлено, що 28.04.2015 між сторонами було укладено шлюб, зареєстрований Відділом державної реєстрації актів цивільного стану Шевченківського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис - № 464 (а.с. 25). Від шлюбу сторони мають дитину - [PERSON] , [INFO] (а.с. 26). Із встановлених обставин справи випливають правовідносини щодо припинення шлюбу між сторонами. Відповідно до ст. 112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини з інвалідністю та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 10 постанови від 21 грудня 2007 року № 11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Установлено, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинилися. Примирення сторін є неможливим. Оскільки, між сторонами втрачено взаєморозуміння та почуття любові, примирення подружжя, подальше спільне життя та збереження шлюбу між ними неможливо і суперечить інтересам подружжя та дитини, суд дійшов висновку про те, що збереження сім`ї є неможливим, шлюб між сторонами існує формально і може бути розірваним. Ураховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для розірвання шлюбу між сторонами. Позивач, посилаючись на те, що відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, просила стягнути з останнього аліменти на утримання доньки у розмірі 1779 грн., починаючи з дня подачі позовної заяви до суду і до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у п. 17 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Крім того, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Ураховуючи те, що відповідач допомоги на утримання дитини не надає, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 1779 грн. щомісячно, починаючи з 31.10.2019 і до досягнення дитиною повноліття. Крім того, позивач просила визначити місце проживання [PERSON] , [INFO] , разом із нею, посилаючись на те, що відповідач участі у вихованні дитини не приймає, дитина проживає разом із нею. Відповідно до ч. 1 ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Частинами 1, 2 ст. 161 СК України передбачено, що якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно зі ст. 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Забороняються будь-які види експлуатації батьками своєї дитини. Забороняються фізичні покарання дитини батьками, а також застосування ними інших видів покарань, які принижують людську гідність дитини. Відповідно до висновку Органу опіки та піклування Ірпінської міської ради Бучанського району Київської області від 23.09.2022 [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю - [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , яка займається її вихованням та утриманням, піклується про дитину, батько дитини - [PERSON] , проживає окремо за адресою: [ADDRESS] , не займається вихованням дитини та її утриманням. Орган опіки та піклування визначив місце проживання [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 55). Ураховуючи те, що виключних обставин, за яких позивачка може бути розлучена зі своєю дитиною, судом не встановлено, згідно з висновком органу опіки та піклування є доцільним проживання дитини разом з матір`ю, суд дійшов висновку про наявність правових підстав для задоволення позову в частині визначення місця проживання дитини разом із матір`ю.

Outcome: approved