Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

17 січня 2015 року Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» звернулося до суду з позовом до [PERSON] з вимогою про стягнення з відповідача суми боргу та процентів за користування кредитом за кредитним договором №512/МКК (№10802677000) від 28.07.2005р. в розмірі 113670.66 дол. США, що за курсом НБУ станом на 12.12.2014 р. становить 1\~781 481 (один мільйон сімсот вісімдесят одну тисячу чотириста вісімдесят одну) гривню 25 коп., та заборгованості по сплаті пені за порушення термінів повернення кредиту та сплати процентів за кредитом в розмірі 19199 (дев`ятнадцять тисяч сто дев`яносто дев`ять) гривень 48 коп., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 3654 грн.. Позовна заява мотивована тим, що позивач та відповідач 28.07.2005р. уклали кредитний договір №512/МКК, реєстраційний номер договору в системі обліку банку №10802677000 за умовами якого відповідачу було надано кредит у формі поновлювальної кредитної лінії в іноземній валюті в сумі 55000 дол. США, а відповідач зобов`язувався повернути наданий кредит у повному обсязі не пізніше 27.07.2012р. В подальшому позивач та відповідач 21.04.2006, 11.12.2006, 13.12.2006, 04.06.2007 та 30.01.2009р. укладали додаткові угоди до вказаного кредитного договору за умовами яких збільшили суму ліміту кредитної лінії до 175 000 дол. США, встановили додатково до встановленої процентної ставки за кредит пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, визначили схему погашення кредиту (порядок сплати платежів) та встановили кінцевий термін повернення кредиту відповідно до умов договору. Позивач виконав взяті на себе зобов`язання в повному обсязі, а відповідач, в супереч умов кредитного договору з березня 2014 р. не здійснює платежів для погашення суми заборгованості по наданому кредиту у встановлені договором строки та розмірі, та має заборгованість по сплаті нарахованих процентів за користування кредитними коштами, чим порушує взяті на себе договірні зобов`язання. Позивач направляв відповідачу відповідну письмову вимогу про погашення заборгованості, однак відповідачем така вимога була проігнорована та кошти позивачу повернуті не були. За таких підстав, посилаючись на норми ст.,ст. 525, 526, 530, 1050 та 1054 ЦК України, позивач звернувся до суду із даним позовом. 12.02.2015р. Золотоніським міськрайонним судом Черкаської області відкрито провадження по справі та призначено попереднє засідання. Заочним рішенням Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015р. позов ПАТ «УкрСиббанк» було задоволено повністю, стягнуто заборгованість за кредитним договором та судові витрати по оплаті судового збору. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 01.10.2015р. за заявою відповідача заочне рішення Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 06.05.2015р. скасовано та призначено справу до розгляду в загальному порядку. 21.12.2015р. ухвалою суду дана позовна заява залишена без розгляду у зв`язку із повторною неявкою в судове засідання належно повідомленого позивача. Ухвалою апеляційного суду Черкаської області від 05.10.2016р. ухвалу Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 21.12.2015р. скасовано, а матеріали справи направлено до суду першої інстанції для розгляду по суті. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 25.10.2016р. дана справа прийнята до провадження судді Степченка М.Ю. та призначена до судового розгляду. Ухвалою суду від 05.05.2017р. провадження по даній справі зупинено до розгляду справи за позовом [PERSON] до АКБ «УкрСиббанк» про встановлення нікчемності правочину. 12.02.2018р. провадження по справі було відновлено та призначено справу до розгляду. Ухвалою суду від 21.05.2018р. до участі у даній справі було залучено [PERSON] в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні відповідача, оскільки зобов`язання по кредитному договору відповідача забезпечене предметом іпотеки, де іпотекодавцем є [PERSON] .. У зв`язку із проведенням повторного автоматизованого розподілу даної справу у зв`язку із закінченням повноважень судді Степченка М.Ю. дана справа 18.10.2018р. була передана судді Середі Л.В., а розгляд справи проводиться спочатку у зв`язку із заміною головуючого судді. 31.08.2021р. до суду надійшла заява [PERSON] про застосування позовної давності, відповідно до якої відповідач вказував, що відповідно до довідок позивача, останній вважає що його права порушені відповідачем починаючи з 20.08.2007р., а з позовом позивач звернувся до суду лише 22.12.2014р.. 22.02.2022р. від представника [PERSON] надійшло клопотання про зупинення провадження у справі до вирішення справи №695/372/22 за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства «Укрсиббанк» про захист прав споживачів шляхом встановлення нікчемності (недійсності) правочинів. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав повністю та наполягав на їх задоволенні, вказуючи при цьому, що стороною позивача надані усі необхідні докази, що підтверджують обґрунтованість позовних вимог. При цьому представник позивача наполягав, що відповідач був належним чином повідомлений про порушення умов договору та дострокове повернення кредиту, а тому доводи представника третьої особи щодо неналежно досудового врегулювання спору не можуть бути підставою для відмови у задоволенні позовних вимог, при цьому сам відповідач не заперечував факту отримання вимоги про дострокове повернення коштів. Вказував на безпідставності застосування правових позицій, що висловлені Великою Палатою Верховного Суду у справі №638/13683/15, оскільки дані справи не є тотожними. Крім того вказував, що строк позовної давності позивачем не пропущений, адже після 2007р. були укладені додаткові угоди, в якій визначався новий розрахунок заборгованості та нові дати внесення відповідних платежів, крім того відповідач і в 2009 і в 2010 році вносив відповідні платежі та погашав заборгованість, що відображено у відповідних розрахунках наданих банком, фактична заборгованість виникла в березні 2014р., а тому строк позовної давності позивачем не пропущено. Представник третьої особи по справі в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував повністю та вказував, що відповідна вимога [PERSON] про дострокове повернення коштів у встановленому порядку вручена не була, адже лист був направлений рекомендованим повідомленням із повідомленням про вручення, а не цінним листом з описом та повідомленням про вручення чи кур`єром, що не може бути належним підтвердженням отримання останнім саме вимоги про повернення коштів, а не будь-якої іншої кореспонденції. За таких підстав право банку на дострокове повернення кредиту не настало. Вказана правова позиція відображена у постанові Великої Палати Верховного Суду у справі №638/13683/15 від 26.05.2020р. Крім того позивачем порушено строк позовної давності. Також представник третьої особи вказував на неналежне оформлення кредитного договору, адже додатки до кредитного договору не містять підписи на усіх сторінках кредитних договорів, що не відповідає умовам самого договору. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належними чином, про причину неявки суд не повідомив. Оскільки належно повідомлений про час та місце розгляду справи відповідач до суду не з`явився повторно, будь-яких клопотань щодо причин своєї неявки до суду не надав, достеменно знав про розгляд справи в суді, адже подавав відповідні клопотання в тому числі і про застосування строків позовної давності, тому суд розцінює неявку позивача неповажною та вважає за можливе розгляд справи проводити за його відсутності на підставі наявних у справі доказів. Вислухавши пояснення представників позивача та третьої особи, дослідивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд прийшов до наступних висновків. Договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. (ч. 1 ст. 626 ЦК України) Згідно з ч. 1 ст. 627 ЦК України, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства (ч. 1 ст. 628 ЦК України). Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до вимог ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (ст. 1055 ЦК України). Правовідносини з надання кредиту за своєю правовою природою є договірними правовідносинами. Отже, якщо сторони досягли домовленості згідно з положеннями статей 207, 640 ЦК України та уклали кредитний договір, у якому передбачили умови його виконання, то ці умови мають виконуватись і свідчать про те, що момент досягнення домовленості настав. Судом встановлено, 28.07.2005 між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» (правонаступником якого є Акціонерне товариство «УкрСиббанк») та [PERSON] укладено кредитний договір про надання споживчого кредиту №12/МКК, відповідно до умов договору, банк зобов`язується надати позичальнику кредитні кошти, в іноземній валюті у доларах США у формі поновлювальної кредитної лінії в сумі ліміту кредитної лінії 55 000 дол. США. Позичальник зобов`язується прийняти, належним чином використовувати і повернути банку кредитні кошти (кредит) та сплатити плату за кредит у порядку та на умовах, зазначених у даному договорі. 28.07.2005р. сторони уклали додаткову угоду №1 до договору №12/МКК, якою збільшили ліміт кредитної лінії до 100000 дол. США, та змінили термін погашення кредиту до 27.07.2012р., передбачивши новий графік погашення кредиту. Додатковою угодою №3 від 11.12.2006р. до договору №12/МКК сторони передбачили, що за порушення позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим договором, банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити банку пеню в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ у гривні до валюти заборгованості станом на дату нарахування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті. Додатковою угодою №4 про надання споживчого кредиту №512/МКК сторони знову збільшили ліміт кредитної лінії до 175000 дол. США передбачивши новий графік погашення заборгованості, де термін погашення кредиту становив до 27.07.2012р.. Додатковою угодою №5 від 30.01.2009р. до договору про надання споживчого кредиту №512/МКК сторони домовились, що для ідентифікації договору можуть застосовуватись як номер договору зазначений при його укладенні, а саме №10802677000, так і реєстраційний номер договору в системі обліку банку, а саме №10802677001. Крім того, сторони домовились встановити новий строк повернення кредиту позичальником, що визначений у договорі, та встановили, що позичальник зобов`язаний повернути банку кредит в повному обсязі в термін не пізніше 27.07.2020р. Оригінали вказаного кредитного договору та додаткових угод додані до матеріалів справи. Як вбачається із заяви [PERSON] про відкриття рахунку № [NUMBER] у відділенні №466 АКІБ «УкрСиббанк» та копії договору на обслуговування банківського рахунку від 12.12.2006р., позивачем за заявою відповідача було відкрито рахунок для здійснення розрахункових операцій на який було зараховано кредитні кошти. Підтвердженням перерахування коштів на вказаний рахунок є паперові екземпляри меморіальних ордерів №0601844833 від 13.12.2006р., на суму 84200 дол. США; №0604318422 від 22.06.2007р., на суму 10200 дол. США; №0600765872 від 21.01.2008р. на суму 22580 дол. США. Також в матеріалах справи наявні банківська виписка, по руху коштів на рахунку № [NUMBER] , що відкритий [PERSON] за період з 13.12.2006р. по 22.01.2008р.; копії заяв відповідача на видачу готівки №65 від 13.12.2006р., №20 від 22.06.2007р. та №82 від 22.01.2008р.; банківська виписка по руху коштів по рахунку № [NUMBER] із змісту якої вбачається, що [PERSON] було безпосередньо через касу банку отримано транші по кредитному договору №512/МКК в період :28.07.2005р. 55000 дол. США; 01.11.2005р. 83688.17 дол. США; 21.04.2006р. 99751.82 дол. США. У своїх письмових поясненнях, які отримані судом 31.08.2021р. [PERSON] заперечував факт отримання коштів на умовах та в порядку, які вказані банком вище, та заявляв клопотання про витребування від позивача оригіналів видаткових касових ордерів та додаткових угод до договору. Однак такі клопотання були заявлені відповідачем із суттєвим порушенням встановлених нормами ЦПК України строків, а належних та достатніх доказів на спростування вказаних вище банком обставин відповідачем надано не було. За таких підстав та враховуючи відсутність в матеріалах справи будь-яких доказів, що спростовують факт укладення між позивачем та відповідачем вказаного кредитного договору та додатків до нього суд приходить до висновку, що зазначений договір між сторонами був укладений, банк надав кредитні кошти, а позичальник зобов`язався повернути банку кредит у повному обсязі в терміни та розмірах, що встановлені графіками погашення кредиту. Крім цього, п. 1.3.1 Кредитного договору передбачено, що за користування кредитними коштами у межах установленого терміну кредитування процентна ставка встановлюється в розмірі 13.00% річних. Відповідно до п. 1.3.3 Кредитного договору нарахування процентів за цим договором здійснюється щомісяця в останній робочий день поточного місяця за методом «факт/360» відповідно до вимог чинного законодавства України. Період нарахування процентів згідно умов цього договору починається з дня фактичного надання кредитних коштів, якщо умовами пунктів 1.3.2, 5.2. Договору не передбачено іншу дату початку нарахування процентів, а в наступному - з першого календарного дня поточного місяця, і закінчується останнім календарним днем поточного місяця. При цьому проценти нараховуються на суму кредитних коштів, що фактично надані банком позичальнику і які ще не повернуті останнім у власність банку відповідно до умов договору. Згідно з п. 2.1 кредитного договору у забезпечення виконання зобов`язань позичальника за даним договором банком прийнята іпотека, згідно договору іпотеки №28/7-07 від 28.07.2005р.. Відповідно до п., п. 10.1 та 10.2 Кредитного договору сторони погодили, що у випадку застосування будь-якого з п.п. 2.3, 4.9, 5.3, 5.5, 5.6, 5.8, 5.10, 7.4 , частини 2 п. 9.2 цього договору або настання обставин, що передбачені вищевказаними пунктами банк має визнати термін повернення кредиту таким, що настав, згідно з п. 1.2.2. цього договору. При цьому, термін повернення кредиту вважається таким, що настав, а кредит обов`язковим до повернення з моменту отримання позичальником відповідної письмової вимоги банку. В цьому випадку позичальник зобов`язується достроково повернути отриманий кредит та плату за кредит у встановлений заново термін в повному обсязі. Така вимога направляється на адресу позичальника листом (цінний з описом та повідомленням про вручення) або доставляється кур`єром. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір підписаний сторонами, містить детальний опис його предмету (умови, права та обов`язки сторін, відповідальність сторін, строк дії договору, врегулювання спорів та інше). Підписання даного кредитного договору є свідченням факту ознайомлення, розуміння сторонами та згоди сторін з усіма визначеннями, умовами та змістом договору. При цьому подальші дії відповідача щодо укладення додаткових угод, зміни ліміту кредитної лінії, зміни строків погашення кредиту свідчать про усвідомлення [PERSON] своїх зобов`язань щодо кредитних умов та розуміння значення своїх дій. На момент укладення кредитного договору відповідач, позичальник за договором, не звертався до Банку із заявою про надання роз`яснень незрозумілих йому умов договору, або за додатковою інформацією щодо умов кредитування, а також з пропозицією про внесення будь-яких змін до запропонованої редакції договору, тим самим фактично погодився зі всіма умовами такого договору, в тому числі з тими, що оспорює. При цьому за період дії кредитного договору, до подання позивачем даного позову про стягнення заборгованості відповідач не звертався до суду із будь-яким позовом щодо захисту своїх прав відносно вказаного кредитного договору чи щодо справедливих умов договору. Отже, правовідносини, які склалися між сторонами є грошовим зобов`язанням, у якому на боржника покладено цивільно-правовий обов`язок з повернення отриманого кредиту та винагороди за користування грошима, а кредитор має право, - вимагати повернення наданого кредиту та сплати процентів. Боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. (ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України) Згідно зі статтями. 610, 611 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання), а у разі порушення зобов`язання, настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема сплата неустойки. Відповідно до п. 1.4 додаткової угоди №3 від 11.12.2006р. до договору про надання споживчого кредиту №512/МКК встановлено, що за порушення Позичальником термінів погашення будь-яких грошових зобов`язань, передбачених цим Договором, зокрема, термінів повернення кредит ( всієї суми або його частини) та/або термінів сплати процентів за кредит та/або комісій, Банк має право вимагати від позичальника додатково сплатити Банку пеню в наступному порядку: -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від суми простроченого платежу, якщо сума такої заборгованості виражена у гривні; -в розмірі подвійної облікової ставки НБУ від гривневого еквіваленту суми простроченого платежу, сума якого (еквіваленту) розраховується за офіційним обмінним курсом НБУ гривні до валюти заборгованості станом на дату нараховування такої пені, якщо сума такої заборгованості виражена у іноземній валюті; - пеня нараховується за кожен день прострочення, включаючи день погашення заборгованості, але в будь-якому випадку такий розмір не може перевищувати розмір, встановлений чинним законодавством України на момент її нарахування. При цьому, банк може використати таке право на застосування пені, починаючи з 32 календарного дня, розраховуючи з дня та порушення позичальником терміну виконання свого грошового зобов`язання за цим договором. Позичальник повинен сплатити пеню за цим договором за першою вимогою банку. Згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишалася, та сплати процентів, належних за договором. Звернення до суду з вимогою про дострокове повернення всіх сум за кредитним договором у зв`язку з порушенням умов договору згідно з ч. 2 ст. 1050 Цивільного кодексу України не означає односторонньої відмови від договору, а є наслідком невиконання чи неналежного виконання боржником своїх договірних зобов`язань. Це спосіб цивільно-правової відповідальності боржника. Таким чином, при вирішенні спорів про дострокове повернення кредиту суд має враховувати положення статей 1050, 1054 Цивільного кодексу України і виходити з того, що якщо договором встановлений обов`язок позивальника повернути кредит частинами (з розстрочення), то в разі прострочення повернення чергової частини кредитодавець має право вимагати дострокового повернення частини кредиту, що залишився, та сплати процентів, належних йому від суми кредиту. Правовими наслідками пред`явлення вимоги банку про повне дострокове погашення зобов`язання за кредитом є наступні: 1) дана вимога змінює строк виконання основного зобов`язання за кредитним договором; 2) моментом виконання основного зобов`язання за кредитним договором стає дата, вказана в вимозі банку про повне дострокове погашення зобов`язання за кредитним договором; 3) з цього моменту банк втрачає право на нарахування відсотків за кредитним договором; 4) з цього моменту починається перебіг строку позовної давності; 5) з цього моменту починається відлік шестимісячного строку, в межах якого банк праві пред`явити вимогу до поручителя шляхом подання позову; 6) право на стягнення пені та інших видів відповідальності за несвоєчасне виконання грошового зобов`язання зберігається до часу повного погашення боргу. 07.10.2014 року (за вих. №30-11/17391) Акціонерний комерційний інноваційний банк «УкрСиббанк» направило на адресу позичальника [PERSON] письмову вимогу про усунення порушень кредитного договору, а саме погашення кредитної заборгованості яка станом на 24.09.2014 року становила 113 283дол. США 01 цент, а у випадку не усунення порушень на 32 (тридцять другий) день з дня отримання цієї вимоги, а у випадку відсутності підтвердження отримання вимоги - 41 календарного дня з дати відправлення позичальнику повідомлення (вимоги) про дострокове повернення кредиту АТ «УкрСиббанк», вимагає виконання позичальником своїх зобов`язань за Кредитним договором №512/МКК від 28.07.2005 року, а саме: сплатити Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованість по поверненню суми кредиту в повному обсязі, сплаті нарахованих процентів, що разом становить 113 283.01 дол. США, однак вказана вимога залишена без належного реагування з боку позичальника. У статтях 599-601, 604-609 Цивільного кодексу України зазначено, що зобов`язання припиняється з підстав, передбачених договором або законом (ч. 1 ст. 598 ЦК). В силу положень статті 530 Цивільного кодексу України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Згідно із ст. 599 ЦК України, зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Відповідно до ч. 2 ст. 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами з розстроченням, то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів. Отже, виходячи з наведеного, судом встановлено, що системний аналіз зазначених положень дає підстави для висновків про те, що між Акціонерним комерційним інноваційним банком «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено кредитний договір, у якому сторони погодили його умови (зокрема і істотні умови), підписавши кредитний договір сторони набули цивільних прав та обов`язків. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд вважає доведеним той факт, що відповідачем порушено умови Договору про надання в частині своєчасного повернення кредиту, у зв`язку з чим станом на 12.12.2014 року виникла заборгованість по кредитному договору на загальну суму 113670.66 доларів СІНА, яка включає: заборгованість за простроченим кредитом в розмірі 109871.35 доларів США, заборгованість по простроченим процентам за користування кредитом в розмірі 3799.31 доларів США, тому у позивача виникло право вимагати виконання зобов`язань по кредитному договору шляхом пред`явлення позову до відповідача. При визначені суми заборгованості по кредитному договору, суд бере за основну надані позивачем розрахунки заборгованості, які долучені до матеріалі справи, оскільки відповідач не скористався процесуальним правом надати належні та допустимі докази щодо спростування заявлених позовних вимог в частині розміру заборгованості, яка виникла за час дії кредитного договору. Відповідно до ст. 546 ЦК України, виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою, порукою, гарантією, заставою, притриманням, завдатком, правом довірчої власності. Неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. ( ст. 549 ЦК України) З урахуванням встановлених судом обставин щодо неналежного виконання відповідачем зобов`язань за кредитним договором, позивачем правомірно пред`явлені вимоги про стягнення з відповідача пені за прострочення сплати кредиту в розмірі 19199.48 гривень, яка в свою чергу складається із пені за прострочення сплати кредиту 11316.96 грн. та пені за прострочення сплати процентів 7882.52 грн. Використання іноземної валюти, а також платіжних документів в іноземній валюті при здійсненні розрахунків на території України за зобов`язаннями допускається у випадках, порядку та на умовах, встановлених законом. У силу положень статей 192, 533 ЦК України та статті 5 Декрету Кабінету Міністрів України від 19 лютого 1993 року № 15-93 "Про систему валютного регулювання і валютного контролю" вирішуючи спір про стягнення боргу за кредитним договором в іноземній валюті, суд повинен установити наявність в банку ліцензії на здійснення операцій з валютними цінностями, а встановивши вказані обставини,- стягнути грошову суму в іноземній валюті. Якщо в зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті в гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом. При ухваленні рішення суд враховує наявність у Акціонерного товариства «УкрСиббанк» дозволу виданого Національним Банком України №75-2, зареєстрований Національним Банком України 28 жовтня 1991 року за номером 57, та банківської ліцензії за № 75 видану Національним Банком України 24 грудня 2001 року на право здійснення операцій, визначених пунктами 1-4 частини 2 та частини 4 ст. 47 ЗУ «Про банки та банківську діяльність» згідно з додатками до цього дозволу, які дають право на здійснення банківських операцій з валютними цінностями (а.с. 31). Із матеріалів справи вбачається та жодною із сторін не заперечується, що відповідач отримував кошти з перерахуванням на гривні за курсом НБУ станом на дату видачі. У судовому засіданні представник позивача просив стягнути із відповідача суму боргу по поверненню кредитних коштів та процентів за користування кредитом, яка була нарахована саме станом на 14.12.2014 р. в розмірі 113\~670.66 дол. США за курсом НБУ станом на 14.12.2014р., що становить 1\~781\~481.25 грн.. Суд

Outcome: approved