Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У лютому 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовною заявою про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] не встановлювати двері у спільному коридорі до квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] ; про стягнення з [PERSON] 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та про стягнення з [PERSON] 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. В обґрунтування позову зазначає, що позивач є власником квартири [ADDRESS] . Сусідами у спільному коридорі за вищевказаною адресою є відповідачі, які збудували стіну та установили двері в спільному коридорі, при цьому позивачу не надали дублікату ключів. Вказує, що рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2008 року було зобов`язано відповідачів демонтувати двері, однак у 2008 2009 році вони знову були встановлені. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2021 року усунуто перешкоди в користуванні житловим приміщенням, зобов`язано відповідачів демонтувати двері спільного коридору. Тому, позивач змушений звернутися до суду за захистом свого порушеного права. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 16.03.2021 року відкрито провадження та призначено підготовче засідання. Відповідно до ухвали Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.11.2022 року закрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, посилаючись на обставини, викладені у позовній заяві, просив задовольнити. Представник відповідача в судовому засідання заперечував проти задоволення позовних вимог, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Суд, заслухавши пояснення позивача, представника відповідача, покази свідка, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку щодо відмови у задоволенні позовних вимог, виходячи з наступного. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності за № [NUMBER] від 28 січня 2009 року виданого Кіровоградською міською радою [PERSON] належить на праві приватної власності квартира [ADDRESS] Даний факт підтверджується також Інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за № 47722007 від 16.11.2015 року. Відповідно до технічного паспорту від 09.01.2009 року виданого Обласним комунальним підприємством «Кіровоградське обласне об`єднане бюро технічної інвентаризації» квартира [ADDRESS] розташована на VI поверсі IX поверхового будинку та складається з двох кімнат житловою площею 24,9 кв.м, у тому числі перша кімната 12,8 кв.м та друга кімната 12,1 кв.м. Рішенням Кіровського районного суду м. Кіровограда від 02.06.2008 року по справі № 2-914/08, усунуто перешкоди в користуванні жилим приміщенням та зобов`язано [PERSON] та [PERSON] демонтувати вхідні двері в коридорі спільного користування за адресою [ADDRESS] . Відповідно до рішення Кіровського районного суду м. Кіровограда від 08.02.2021 року у справі № 404/4240/19 позов [PERSON] (місце реєстрації: [ADDRESS] ; місце проживання: [ADDRESS] ; реєстраційний номер облікової карки платника податків [NUMBER] ) до [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ), [PERSON] (місце проживання: [ADDRESS] ) про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням задоволено. Усунуто перешкоди в користуванні житловим приміщенням [PERSON] , а саме: квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] демонтувати двері спільного коридору за адресою: [ADDRESS] . При цьому, в ході судового розгляду також встановлено, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2022 року заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08.02.2021 року за позовом [PERSON] , до [PERSON] , [PERSON] , про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Відповідно до статті 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтями 316, 317 ЦК України передбачено, що право власності є правом особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежного від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до частини 1 статті 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 15 ЦК України передбачено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Порушення права пов`язане з позбавленням його суб`єкта можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. Згідно статті 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути, зокрема примусове виконання обов`язку в натурі. З урахуванням цих норм правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме належних їй прав, свобод чи інтересів, а також у разі звернення до суду органів і осіб, уповноважених захищати права, свободи та інтереси інших осіб або державні та суспільні інтереси. Для застосування того чи іншого способу захисту, необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. При оцінці обраного позивачем способу захисту потрібно враховувати його ефективність, тобто спосіб захисту повинен відповідати змісту порушеного права, характеру правопорушення та забезпечити поновлення порушеного права. Звертаючись до суду із позовом, позивач обрав спосіб захисту своїх прав щодо усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] не встановлювати двері у спільному коридорі до квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] ; стягнення з [PERSON] 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди та стягнення з [PERSON] 5 000,00 грн. в рахунок відшкодування моральної шкоди. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). У частині другій статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно з частиною першою статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які в своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Доведення обставин, які можуть бути підставою про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання [PERSON] та [PERSON] не встановлювати двері у спільному коридорі до квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] , покладено на позивача. Так, в судовому засіданні за клопотанням позивача було допитано свідка [PERSON] , яка є бабусею позивача та суду пояснила, що була свідком у червні 2022 року, коли державний виконавець виконував рішення суду, останній запропонував [PERSON] передати ключі від вхідних дверей позивачу, однак вона відмовила. До лютого 2021 року особисто свідком того, що відповідачі чинять перешкоди позивачу не була та особисто не бачила, щоб [PERSON] та [PERSON] змінювали вхідні двері, які завжди там були. Стаття 5 ЦПК України передбачає способи захисту, які застосовуються судом. Зокрема, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. За статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі -Конвенція) визнається право людини на доступ до правосуддя, а за статтею 13 Конвенції - на ефективний спосіб захисту прав, і це означає, що особа має право пред`явити в суді таку вимогу на захист цивільного права, яка відповідає змісту порушеного права та характеру правопорушення. Пряма чи опосередкована заборона законом на захист певного цивільного права чи інтересу не може бути виправданою. Під способами захисту суб`єктивних прав розуміють закріплені законом матеріально правові заходи охоронного характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав і вплив на правопорушника (див. пункт 5.5 постанови Великої Палати Верховного Суду від 22 серпня 2018 року у справі № 925/1265/16). При цьому, під ефективним засобом (способом) необхідно розуміти такий, що спричиняє потрібні результати, наслідки, тобто матиме найбільший ефект по відновленню відповідних прав, свобод та інтересів на стільки, на скільки це можливо. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 06.04.2021 року у справі № 910/10011/19 звертала увагу на те, що застосування конкретного способу захисту цивільного права або інтересу залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Аналізуючи встановлені судом обставини та надані докази, суд приходить до висновку, що позовна вимога про усунення перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] , шляхом зобов`язання відповідачів не встановлювати двері у спільному коридорі до квартир [ADDRESS] , [ADDRESS] не відповідає ефективному способу захисту прав та інтересів позивача у цих правовідносинах, оскільки вказані двері вже встановлені, а тому такі позовні вимог не можуть бути задоволені. При цьому, суд звертає увагу позивача, що ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 15.02.2022 року заочне рішення Кіровського районного суду міста Кіровограда від 08.02.2021 року за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням, а саме: квартирою [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідачів демонтувати двері спільного коридору за адресою: [ADDRESS] скасовано і призначено справу до розгляду в порядку загального позовного провадження. Зважаючи на характер спірних відносин, належному способу захисту інтересу позивача відповідає позовна вимога про усунення перешкод в користуванні житловим приміщенням шляхом зобов`язання демонтувати двері. Окрім того, суд вважає позовні вимоги такими, що не підлягають задоволенню, оскільки судове рішення повинно бути наслідком чинного правового регулювання, спрямованого на відновлення порушених прав, свобод та інтересів, а тому у суду не має достатніх підстав вважати або припускати, що в майбутньому відповідачі будуть діяти протиправно, оскільки правовідносини на майбутні періоди між сторонами в часі ще не склалися. З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що заявлені позовні вимоги не підлягають задоволенню. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати, при відмові у задоволенні позовних вимог, покладаються на позивача.

Outcome: dismissed