Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

18 травня 2021 року АТ «А-Банк» звернувся до Великобагачанського районного суду Полтавської області з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості. В обґрунтування позовної заяви посилається на те, що відповідач [PERSON] приєднався до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки. На підставі Анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку відповідачу було надано кредит шляхом встановлення кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 44,40% щомісячно на суму залишку заборгованості за кредитом. Відповідач [PERSON] своїм підписом у вказаній анкеті-заяві підтвердив свою згоду на те, що підписана Анкета-Заява разом з Умовами та правилами і Тарифами, які викладені на сайті https://a-bank.com.ua/terms,\~складає між ним та АТ «А-Банк» кредитний договір. Щодо встановлення та зміни кредитного ліміту позивач керувався п.п.2.1.1.2.3 та 2.1.1.2.4 Договору, на підставі яких Відповідач при укладенні договору дав свою згоду щодо прийняття будь-якого розміру кредитного ліміту та його зміну за рішенням та ініціативою Банку. Відповідач взяв на себе зобов`язання погашати заборгованість за Кредитом, відсотками за його використання, за перевитрати платіжного ліміту, а також оплачувати комісії, на умовах, передбачених цим Договором (п. 2.1.1.5.5 Умов та правил надання банківських послуг) Але в процесі користування кредитним рахунком Відповідач не надав своєчасно Банку грошові кошти для погашення заборгованості за Кредитом, відсотками, а також іншими витратами відповідно до умов Договору, що має відображення у Розрахунку заборгованості за договором Позивач свої зобов`язання виконав, надав відповідачу можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах визначених Договором в межах встановленого кредитного ліміту. У порушення умов кредитного договору та ст.ст. 509, 526, 1054 ЦК України, Відповідач зобов`язання не виконав. Відповідачем порушено зобов`язання за договором. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість в сумі 20020,73 грн., з яких: 13166,85 грн. заборгованість за кредитом; 6703,88 грн. заборгованість по відсоткам за користування кредитом; 150 грн. штрафи, яку позивач просить стягнути з відповідача та понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Великобагачанського районного суду Полтавської області від 08 червня 2021 року дану позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження у справі. Перше судове засідання у справі призначено на 07.07.2021. 07.07.2021 розгляд справи було відкладено на 29.07.2021 за клопотанням відповідача [PERSON] 29.07.2021 усі учасники судового розгляду в судове засідання не з`явилися. 09.09.2021 на адресу суду надійшла інформація про те, що відповідач у справі [PERSON] помер. 24.09.2021 на запит суду було надано актовий запис від 30.07.2021 про смерть №239, з якого встановлено, що відповідач у справі [PERSON] помер [INFO] ( а.с. 49). Ухвалою суду від 12.10.2021 провадження у справі було зупинено до залучення у справі правонаступників відповідача [PERSON] , який вибув з процесу у зв`язку зі смертю ( а.с. 51). З інформації, яка надійшла на адресу суду 22.03.2022 було встановлено, що заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] були подані спадкоємцями [PERSON] та ТОВ «Білагро», заведена спадкова справа ( а.с. 62-68). Ухвалами суду від 13.04.2022 поновлено провадження у цивільній справі за позовом АТ «А-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості та залучено до участі у справі правонаступників померлого відповідача [PERSON] [PERSON] та ТОВ «Білагро» направлено їм копію позовної заяви з додатками. 09.06.2022 на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача у справі ТОВ «Білагро», у якому відповідач повністю не визнав заявлені позовні вимоги Банку, у задоволенні позову просив відмовити з підстав недоведеності заявлених позовних вимог. Вважає, що позивачем не доведено за допомогою належних та допустимих доказів у справі факт укладення кредитного договору між Банком та [PERSON] , розмір отриманих кредитних коштів спадкодавцем, розмір відсоткової ставки за користування кредитними коштами, умови та порядок нарахування штрафів. 06.07.2022 на електронну адресу суду, а 07.07.2022 поштовими засобами зв`язку на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву відповідача у справі [PERSON] поданий її представником адвокатом Гайтотою І.М., у якому відповідач позовні вимоги не визнає у повному обсязі у задоволенні позову просить відмовити посилаючись на те, що не є належним відповідачем у даній справі. Посилається на те, що дійсно вона подала заяву до нотаріуса про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , як спадкоємець по заповіту від 04.02.2008, проте права власності на спадкове майно ще не набула, а тому не може нести відповідальності за зобов`язаннями спадкодавця. Також зазначає, що позовні вимоги Банку є необґрунтованими, оскільки у Анкеті-заяві про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 09.12.2019 відсутні умови кредитування. Не вказано ні розмір кредитного ліміту, ні процентна ставка, ні відповідальність за прострочення сплати кредиту. Умови та Правила надання банківських послуг не є належним доказом у справі. 20.07.2022 та 15.08.2022 на адресу суду надійшли відповіді на відзиви АТ «А-Банк», у яких позивач повністю підтримав заявлені позовні вимоги, позов просив задовольнити, розгляд справи проводити без участі представника позивача. 11.10.2022 на адресу суду надійшли додаткові письмові пояснення відповідача [PERSON] подані її представником адвокатом Гайтотою І.М. Представник позивача АТ «А-Банк» у судове засідання не з`явився, подав до суду клопотання про розгляд справи за відсутності позивача, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, не заперечував проти заочного вирішення справи. Представник ТОВ «Білагро» Бочкарьова Л.І. повністю підтримала позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву та просила відмовити у задоволенні позову. Представник [PERSON] адвокат Гайтота І.М. повністю підтримала позицію відповідача викладену у відзиві на позовну заяву та у додаткових поясненнях, просила відмовити у задоволенні позову, вирішити питання про розподіл судових витрат. Суд, заслухавши пояснення представників відповідачів, повно, всебічно та об`єктивно дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає що позов задоволенню не підлягає з таких підстав. За правилами статей\~12,\~13,\~76-81,\~89 ЦПК України обов`язок доказування і подання доказів покладається на сторони. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Згідно\~статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. За частиною першою\~статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів цього виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї зі сторін має бути досягнуто згоди (стаття 638 ЦК України). Відповідно до частини першої\~статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~статті 1048 ЦК України). Частиною другою\~статті 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Відповідно до частин першої, другої\~статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом частини першої\~статті 633 ЦК України публічним є договір, в якому одна сторона - підприємець взяла на себе обов`язок здійснювати продаж товарів, виконання робіт або надання послуг кожному, хто до неї звернеться (роздрібна торгівля, перевезення транспортом загального користування, послуги зв`язку, медичне, готельне, банківське обслуговування тощо). Умови публічного договору встановлюються однаковими для всіх споживачів, крім тих, кому за законом надані відповідні пільги. Згідно\~статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (в даному випадку АТ «А-Банк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, тому повинні бути зрозумілі усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. Тому з огляду на зміст статей\~633,\~634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. За змістом\~статті 1056-1 ЦК України в редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Відповідно до частини першої\~статті 1048 ЦК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. За змістом\~статті 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання. Частинами першою, другою\~статті 551 ЦК України\~визначено, що предметом неустойки може бути грошова сума, рухоме і нерухоме майно. Якщо предметом неустойки є грошова сума, її розмір встановлюється договором або актом цивільного законодавства. Згідно із частиною першою\~статті 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. Таким чином, в разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Заявляючи позовні вимоги про стягнення з відповідача тіла кредиту, заборгованості за простроченими відсотками за користування кредитом та штрафами, АТ «А-Банк» посилався на договірний характер таких правовідносин. Так, позивач у позові посилається на те, що [PERSON] звернувся до АТ «А-Банк» з метою укладення кредитного договору №б/н та отримання кредитної картки, у зв`язку з чим підписав Анкету-Заяву про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в А-Банку від 09.12.2019, згідно якої Банком було надано кредит у вигляді встановлення кредитного ліміту на платіжну картку. Досліджена Анкета-Заява, яка міститься у матеріалах цивільної справи (а.с.6 на звороті) не містить інформації про розмір кредитного ліміту, умов користування коштами та строків їх повернення, у Анкеті-Заяві лише міститься інформація про те, що [PERSON] погодився на те, що дана заява разом з Умовами та Правилами надання банківських послуг і тарифами, правилами користування, основними умовами обслуговування та кредитування, що розміщені в рекламному буклеті, складають між ним та Банком договір про надання банківських послуг. Заявник у заяві зазначає, що він ознайомився з договором про надання банківських послуг до його укладення та згоден з умовами Договору. Таким чином, суд вважає дану заяву неналежним доказом, оскільки вона не підтверджує заявлених позовних вимог про стягнення заборгованості по кредитному договору №б/н від 09.12.2019 та отримання кредитної картки з установленням кредитного ліміту. Витяг з Умов та правил надання банківських послуг АТ «Акцент-Банк» є неналежним доказом по справі, оскільки він не містить підпису відповідача [PERSON] , відсутні будь-які докази, які б вказували на те, що відповідач під час укладення Договору був ознайомлений з Умовами та правилами надання банківських послуг у АТ «А-Банк» станом на 09.12.2019 та саме в редакції Умов та правил надання банківських послуг у АТ «А-Банк», які надані до суду. Позивачем не надано доказів, що підтверджують виконання сторонами зобов`язань по договору, а саме: позивачем не надано належних та допустимих доказів того, що відповідачу був наданий позивачем кредит, коли та в якому розмірі, чи користувався відповідач кредитними коштами та чи виконував зобов`язання по поверненню коштів. Наданий в обґрунтування позовних вимог розрахунок заборгованості за договором ( а.с. 6) не може бути сам по собі доказом, який підтверджує факт укладення кредитного договору та виконання його сторонами умов договору. Банком у підтвердження заявлених позовних вимог надано виписку про рух коштів по рахунку [PERSON] за період з 09.12.2019 по 31.12.2021, проте зазначена виписка не містить інформації про зарахування коштів наданих на виконання кредитного договору, що кошти, які знімалися з рахунку є кредитними ( а.с. 149). Надані позивачем розрахунки заборгованості не є первинними документами, які підтверджують укладення договору на умовах, які вказані банком у позовній заяві. Таким чином, позивачем не доведено факту укладення 09.12.2019 договору з відповідачем, видачі банком і отримання позичальником вказаної у позовній заяві кредитної картки, та отримання відповідачем від позивача кредитних коштів, згідно підписаної Анкети-заяви від 09.12.2019. Доводи позивача в позовній заяві не можуть бути прийняті до уваги, оскільки матеріали справи не містять доказів, які підтверджують факт укладання договору від 09.12.2019, видачу відповідачу кредитної картки, встановлення по ній кредитного ліміту, використання кредитних коштів та ознайомлення позичальника з усіма істотними умовами договору. Відповідно до положень ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом ( ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті ( ст. 1218 ЦК України). Відповідно до\~положень ст.\~1231\~ЦК України,\~до спадкоємця\~переходить обов`язок\~відшкодувати майнову\~шкоду (збитки),\~яка була\~завдана спадкодавцем. До\~спадкоємця переходить\~обов`язок\~сплатити неустойку\~(штраф,\~пеню),\~яка була\~присуджена судом\~кредиторові із\~спадкодавця за\~життя спадкодавця. Майнова\~та моральна\~шкода,\~яка була\~завдана спадкодавцем,\~відшкодовується спадкоємцями\~у межах\~вартості рухомого\~чи нерухомого\~майна,\~яке було\~одержане ними\~у спадщину. За позовом спадкоємця суд може зменшити розмір неустойки (штрафу, пені), розмір відшкодування майнової шкоди (збитків) та моральної шкоди, якщо вони є непомірно великими порівняно з вартістю рухомого чи нерухомого майна, яке було одержане ним у спадщину. Згідно положень\~ст.\~1268\~ЦК України,\~спадкоємець за\~заповітом чи\~за законом\~має право\~прийняти спадщину\~або не\~прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини ( ч. 1 ст. 1269 ЦК України). Спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині ( ч. 1 ст. 1282 ЦК України). Із досліджених судом доказів встановлено, що з заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] до органу нотаріату у встановлені Законом строки звернулися ТОВ «Білагро» та [PERSON] . \~ \~ \~ \~Згідно інформації наданої приватним нотаріусом Миргородського районного нотаріального округу Сахарової Л.І. станом на 20 жовтня 2022 року свідоцтва про право на спадщину не видавалися ( а.с. 194 ). \~ \~ \~ \~З огляду на вищевикладене, беручи до уваги всі встановлені судом факти і відповідні їм правовідносини, належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог АТ «А-Банк» щодо стягнення заборгованості, у зв`язку з недоведеністю позовних вимог. Відповідно до вимог\~статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, судовий збір позивачу не відшкодовується. \~ \~ \~ \~У відзиві на позовну заяву відповідачем [PERSON] заявлено вимогу про відшкодування на її користь судових витрат понесених по справі, зокрема витрат на правову допомогу ( а.с. 123-139). \~ \~ \~ \~У додаткових письмових поясненнях у справі [PERSON] просила стягти з позивача АТ «А-Банк» витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 6100 грн. Згідно з частиною другою\~статті 137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд, відповідно до частини третьої\~статті 141 ЦПК України, враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Відповідно до частин третьої, четвертої\~статті 137 ЦПК України\~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Частиною п`ятою\~статті 137 ЦПК\~встановлено, що у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. У відповіді на відзив Банк просив відмовити у стягненні витрат на правову допомогу, а у випадку, якщо суд прийде до переконання про необхідність їх стягнення, зменшити розмір витрат на правовому допомогу, посилаючись на їх не співмірність зі складністю справи ( а.с. 156-157) При вирішенні питання про стягнення витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом (стаття 6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність) або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного до договору (статті 12, 46, 56 ЦПК України). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи\~\~з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Зазначені критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, згідно з його практикою заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. На підтвердження витрат на правничу ( правову) допомогу відповідачем надано: 1) договір-доручення про надання правової допомоги укладений між [PERSON] та Адвокатським бюро «Ірини Гайтоти» від 05.01.2022 ( а.с. 179); 2) акт прийняття-передачі юридичних послуг від 03.10.2022, згідно якого на виконання укладеного договору-доручення про надання правової допомоги №б/н від 05.01.2022 надано юридичні послуги по ознайомленню з матеріалами справи, узгодження правової позиції, написання відзиву на позовну заяву та представництво у Великобагачанському районному суді Полтавської області, що згідно зазначеного розрахунку становить 6100 грн. ( а.с. 178); 3) квитанцію №126952 від 03.10.2022 АБ «Ірини Гайтоти» на суму 6100 грн. ( а.с. 180). Таким чином суд приходить до переконання, що відповідачем у справі доведено, що нею були понесені витрати на правову допомогу у даній справі. Оцінюючи розмір понесених відповідачем [PERSON] витрат на правову допомогу відповідно до критерію співмірності та реальності, суд враховує те, що дана справа є справою незначної складності, провадження здійснювалося в порядку спрощеного позовного провадження, ціну позову. Також, судом враховано те, що у розрахунку міститься інформація про складання заперечень на відзив, проте такий документ у матеріалах справи відсутній. Належних і допустимих доказів, що підтверджують зазначені витрати в заявленому обсязі до матеріалів справи не додано. З огляду на вказані обставини, з урахуванням думки представника позивача, що викладена у відповіді на відзив, суд приходить до висновку, що заявлена сума витрат на правову допомогу не є співмірною зі складністю справи, а тому вважає, що вимоги про стягнення витрат на правову допомогу підлягають до часткового задоволення у розмірі 3\~000 гривень. \~ \~ \~ \~

Outcome: dismissed