Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом про стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання їх чотирьох дітей в розмірі 1/2 частки з усіх видів заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до повноліття дітей. У своєму позові вказала, що 20 вересня 1997 року вона уклала шлюб з [PERSON] , який вони зареєстрували у Відділі реєстрації актів громадянського стану м. Первомайська Миколаївської області, актовий запис № 385. У шлюбі в них народилося п`ятеро дітей, четверо з яких неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 12.12.2006 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 09.12.2008 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 22.06.2011 року; [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження [NUMBER] від 11.02.2014 року. Діти проживають разом з позивачкою, що підтверджується довідкою про склад сім`ї від 08.08.2022 року. Усі обов`язки щодо утримання і виховання дітей вона несе самостійно. На даний час подана позовна заява про розірвання шлюбу. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття, а відповідач з 2020 року не бере участі у вихованні та утриманні їхніх спільних дітей. Дітям повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. Такий рівень [PERSON] одна не зможе забезпечити, тому батько повинен сплачувати аліменти на дітей, який має постійний дохід у розмірі близько 2100 грн. (пенсія за інвалідністю, 3 група). У відповідності до ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний (III робоча група інвалідності), отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому позивачка вважає, що він може сплачувати аліменти. На підставі ст.ст. 278-279 ЦПК України, справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Відповідач у судове засідання надав заяву про розгляд справи без його участі, у відзиві, наданому 05.10.2022 р., він позовні вимоги визнав частково, згоден сплачувати аліменти на утримання чотирьох неповнолітніх дітей в розмірі 2000 грн. щомісячно до досягнення ними повноліття. Обґрунтовував це тим, що він є особою з 3 групою інвалідності, у зв`язку з чим отримує пенсію в розмірі 2100 грн., іншого доходу не має, не працює. В нього немає ні автомобіля, ні житла. Вирішуючи справу на підставі наявних у ній письмових доказів, суд приходить до висновку про те, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню з таких підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони по справі перебувають у зареєстрованому шлюбі, під час якого у них народилося п`ятеро дітей, четверо з яких, на даний момент неповнолітні: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , батьками яких в Свідоцтвах про народження записані [PERSON] та [PERSON] . В даний час діти знаходяться на повному утриманні позивачки, відповідач добровільно матеріальної допомоги на їх утримання не надає, хоча має таку можливість, так як є працездатним. Згідно ст. 180, ч. 3 ст. 181 СК України, батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ст. 183 СК України, частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Частиною ч. 1 ст. 182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідач працездатного віку, проживає окремо, інформації щодо неможливості надання матеріальної допомоги на утримання неповнолітніх дітей в судове засідання не надав, визнав позовні вимоги частково. На підставі наведеного, враховуючи, що у позивачки є неповнолітні діти, які проживають з нею та потребують матеріальної допомоги, відповідно до ст. 180-183, 191 СК України є підстави для стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання чотирьох дітей в розмірі 1/2 частини всіх видів заробітку, щомісяця, починаючи з 09.08.2022 року до повноліття дітей. На підставі п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню. Судові витрати відносяться на рахунок відповідача відповідно до ч. 1 ст.141 ЦПК України.

Outcome: approved