Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2013 року шлюб між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] було розірвано, дітей залишено проживати разом з матір`ю, [PERSON] , та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 700 грн на кожну дитину щомісячно. В подальшому рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року позов [PERSON] про зміну розміру аліментів було задоволено та\~ стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 972 грн на кожну дитину щомісячно. Відтак станом на сьогоднішній день, з відповідача стягуються аліменти у розмірі по 972 грн на кожну дитину щомісячно. Однак, визначений розмір аліментів є недостатнім на утримання дітей. 08 серпня 2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» та частину 2 статті 182 СК України викладено в наступній редакції: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Так, частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» , держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відтак, стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітніх дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. У відповідності до ст. 192 СК України, позивачка просить змінити розмір аліментів, встановлений рішенням Перечинського районного суду від 26 жовтня 2018 року, а саме збільшити розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження та стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивачки [PERSON] аліменти на утримання дітей, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] у розмірі 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з часу набуття рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття. У судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися, однак попередньо подавали суду заяву, в якій просили розглянути справу без їх участі. Окрім цього представник уточнила позовні вимоги, вказавши на допущену у прохальній частині позову описку у прізвищі стягувача аліментів і відповідно просила змінити спосіб та розмір аліментів та стягувати такі на користь [PERSON] ; уточнені вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, у строк на подання відзиву направляв суду відзив, в якому вказував на безпідставність вимог позивача та просив у задоволенні позову відмовити. Посилається на те, що його доходи не збільшилися, у квітні 2022 року він був призваний до Збройних Сил України за мобілізацією і на даний час проходить військову службу, де його грошове утримання складає близько 12 000 грн. Інших доходів у нього немає, в той час як з 2018 року у нього змінився сімейний стан, а 20 лютого 2021 року він одружився з [PERSON] \~ та від шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Дружина у свою чергу отримує лише дохід у розмірі 860 грн по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, відтак він утримує нову родину, де також є донька дружини від першого шлюбу. Крім цього вказує, що надає матеріальну допомогу й батькові [PERSON] , який є пенсіонером та отримує мінімальну пенсію і відповідно потребує його підтримки. Отже твердження позивача щодо значного збільшення його доходів та щодо погіршення її матеріального становища ніякими доказами не підтверджено.\~\~\~\~\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що заочним рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 30 липня 2013 року шлюб між сторонами було розірвано, після розірвання шлюбу [PERSON] відновлено дошлюбне прізвище « [PERSON] », дітей залишено проживати разом з матір`ю, а також стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 700 грн на кожну дитину щомісячно, починаючи з 02 липня 2013 року і до досягнення ними повноліття. Також судом встановлено, що рішенням Перечинського районного суду Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року позов [PERSON] про зміну розміру аліментів було задоволено та стягнуто з [PERSON] аліменти на утримання дітей у розмірі 972 грн на кожну дитину щомісячно. Відтак, достовірно відомо, що станом на сьогоднішній день, з відповідача стягуються аліменти у розмірі по 972 грн на кожну дитину щомісячно. Крім того, 08 серпня 2017 року набрав чинності Закон України № 2037-VIII від 17.05.2017 року «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» та частину 2 ст. 182 СК України викладено в наступній редакції: «мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку». Так, частина 2 статті 182 СК України передбачає гарантію, що надана державою, дитині та тому з батьків, з ким вона проживає, щодо мінімального розміру аліментів, які можуть стягуватись з їх платника. Підвищивши цей мінімальний розмір Законом України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів» , держава підвищила соціальні стандарти в галузі охорони прав дитини. Відтак, суд дійшов висновку, що стягнення з відповідача [PERSON] аліментів на утримання неповнолітніх дітей у меншому за мінімальний розмір, встановлений ст. 182 СК України, призводить до порушення прав дітей на належне матеріальне забезпечення. Відповідно до ч. 1 ст. 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно з ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. За змістом ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (ч.3 ст. 181 СК України). Частиною 1 статті 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Судом встановлено, що на момент ухвалення рішення Перечинським районним судом Закарпатської області від 26 жовтня 2018 року, відповідач офіційно не працював та не отримував жодний дохід. Натомість зараз він проходить службу у лавах територіальної оборони Збройних Сил України, має достатню заробітну плату та можливість утримувати дітей. Його дохід значно збільшився. Натомість позивачка працює за межами України, її дохід є єдиним джерелом для утримання всієї родини. З моменту повномасштабної агресії з боку РФ на території України, матеріальне становище позивачки погіршилося, оскільки, витрати на утримання дітей, їх харчування, сплата комунальних послуг, відвідування гуртків та різних репетиторів значно зросла. Суд констатує, що утримувати на 972 грн\~ дитину у місяць в теперішній час є недостатньо. Відповідно до ст. 183 та ст. 184 СК України за рішенням суду розмір аліментів визначається у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду і пов`язує таку заміну із способом їх присудження (ч. 3 ст. 181СК України). Стаття 192 СК України вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Право вимагати зміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість вибору способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених ст. 182-184 СК України, не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на наявність імперативного дозволу змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 183, 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Як з`ясовано судом, розмір аліментів, які стягуються з відповідача на утримання дітей на користь позивача визначено судом у твердій грошовій сумі у розмірі 972 грн на кожну дитину щомісячно. Згідно з п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Зі змісту наведених законодавчих приписів суд дійшов висновку, що Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження,стаття 192 СК України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. З врахуванням положення законодавства щодо права того з батьків, з яким проживає дитина, вирішувати питання щодо способу стягнення аліментів, приймаючи до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, суд вважає за необхідне змінити розмір аліментів, що стягуються з відповідача у твердій грошовій сумі у розмірі 972 грн на кожну дитину, а саме [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , на 1/3 частини від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму на кожну дитину відповідного віку, починаючи з часу набуття рішенням суду законної сили і до досягнення ним повноліття. Відповідно до положень ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Згідно з положеннями ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. При цьому стягувати аліменти у зміненому розмірі слід з часу набрання законної сили рішенням суду, оскільки іншого діючим законодавством України не передбачено, а положення ч. 2 ст. 191 СК України не можуть бути застосовані до дійсних правовідносин сторін. У 2022 році у позивача змінилося матеріальне становище, а саме дохід який вона отримує значно зменшився та не покриває всіх витрат на дітей. Натомість відповідач офіційно працевлаштувався та має постійне місце роботи, хоча на час ухвалення рішення суду від 26 жовтня 2018 року не мав постійного місця роботи. Тому, враховуючи вимоги ст. 182 СК України, ст. 183 СК України та ст. 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік», Конвенції про права дитини, суд дійшов обґрунтованого висновку, що заявлена позовна заява підлягає до задоволення. Згідно з ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а відтак з відповідача підлягають стягненню судові витрати в розмірі 992,40 грн судового збору.

Outcome: approved