Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

В провадженні Вінницького міського суду Вінницької області перебувала вказана цивільна справа, за результатами розгляду якої рішенням від\~22\~листопада 2021\~року позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу задоволений. При ухвалені цього рішення суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат. 31 жовтня 2022 року до суду надійшла заява представника позивача про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення судових витрат, в якій просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] витрати, пов`язані із сплатою судового збору за подання позовної заяви про розірвання шлюбу у цій справі в розмірі 926,53 грн, що підтверджуються квитанцією №17697 від 11 серпня 2021 року, яка наявна в матеріалах справи. Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, зокрема, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. В контексті вказаної статті процесуального закону, враховуючи характер вирішуваного питання та сукупності наявних в матеріалах справі доказів суд не вбачає необхідності виклику сторін в судове засідання. Дослідивши матеріали справи та наявні в ній докази, суд дійшов наступного. Однією з основних засад (принципів) цивільного судочинства є відшкодування судових витрат сторони, на користь якої ухвалене судове рішення (п. 12 ч. 3 ст.2 ЦПК України). Метою впровадження цього принципу є забезпечення особі можливості ефективно захистити свої права в суді, ефективно захиститись у разі подання до неї необґрунтованого позову, а також стимулювання сторін до досудового вирішення спору. Відповідно до ч.1, ч.3 ст.133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір», з 01.01.2021 року розмір ставки судового збору за подання до суду позовної заяви про розірвання шлюбу становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, що на момент звернення до суду з позовом в даній справі складає 908,00 грн. Як слідує з матеріалів справи, позивач при зверненні до Вінницького міського суду Вінницької області з позовною заявою про розірвання шлюбу сплатив судовий збір в розмірі 908,00 грн ( роздруківка квитанції №17697 від 11.08.2020 - оплата через електронний функціонал на порталі судової влади http://court.gov.ua). Інформація про підтвердження зарахування цієї суми коштів судового збору на спеціальний казначейський рахунок отримувача міститься в автоматизованій системі документообігу Вінницького міського суду Вінницької області Отже позивачем був сплачений судовий збір в установленому порядку та розмірі за місцем розгляду справи. Визначаючись з розподілом судових витрат по сплаті судового збору, суд враховує вказану обставину, а також результат розгляду справи. Відповідно до ст. 141 ЦПК судові витрати, пов`язані з розглядом справи, зокрема, у разі задоволення позову покладаються на відповідача, а у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що за результатами судового розгляду питання щодо розподілу судових витрат не було вирішено, а позов позивача задоволений, суд дійшов висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення у справі та вважає за необхідне стягнути суму судового збору з відповідача на користь позивача. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача сплаченої ним банківської комісії в розмірі 18,53 грн при здійсненні оплати судового збору (банк платника АТ «Ощадбанк, МФО 300465»), то суд звертає увагу, що такі витрати не відноситься до судових витрат, передбачених ст. 133 ЦПК України, а тому не можуть бути предметом розподілу з вирішенням питання про їх відшкодування. Слід звернути увагу на те, що банківська комісія - це грошові суми, що списуються з рахунків клієнтів як плата за обслуговування рахунку або за надання спеціальних послуг. Така комісія береться за оплату чеків, розміщення депозитів, виконання постійних доручень, пряме дебатування, тощо. Банк для проведення грошових операцій обирається позивачем самостійно на договірних засадах і комісія за обслуговування стягується обраним позивачем банком за надання йому банківської послуги. Отже банківська комісія за своєю суттю не є частиною судового збору, який встановлюється державою відповідним нормативно-правовим актом та є обов`язковим до сплати. Не відноситься банківська комісія і до визначених цивільно-процесуальним законодавством витрат пов`язаних з розглядом справи. На підставі викладеного та

Outcome: approved