Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з вказаною заявою, в якій просить видати обмежувальний припис відносно [PERSON] , заборонивши йому перебувати у місці проживання [PERSON] - у будинку за адресою [ADDRESS] , та наближатися на відстань до 2 км до вказаного місця проживання, строком на шість місяців. Свої вимоги обґрунтовує наявністю реальних ризиків вчинення [PERSON] домашнього насильства щодо неї, їхньої дитини, її батька, оскільки [PERSON] систематично вчиняє такі дії, що полягають у висловлюванні на її адресу нецензурною лайкою, образ, приниженні її честі та гідності, завданні тілесних ушкоджень їй та членам сім`ї, вимогами залишити будинок. Ухвалою суду від 24.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду. В наданих запереченнях [PERSON] , посилаючись на необґрунтованість та безпідставність вимог [PERSON] , просить в задоволенні заяви про видачу обмежувального припису відмовити. В судовому засіданні [PERSON] та її представник вимоги заяви про видачу обмежувального припису підтримали з наведених в ній підстав, просили задовольнити. Додатково [PERSON] суду пояснила, що як такої сім`ї вже не існує, вона має обґрунтовані підстави вважати, що її чоловік має стосунки з іншою жінкою, в зв`язку з чим практично вдома він не живе. За її заявою з нього стягуються аліменти на утримання доньки, поданий позов до суду про поділ майна подружжя. Вона систематично піддається домашньому насильству з боку [PERSON] , який її принижує, ображає, висловлюється нецензурною лайкою, виганяє зі спільного будинку, застосовує фізичну силу, як до неї, так і до її батька. Всі ці події відбуваються на очах у малолітньої доньки. Щодо подій, які мали місце 27.07.2022, заявниця пояснила, що мала намір з`ясувати стосунки з чоловіком, перебувала в пригніченому стані через смерть матері, між ними виникла сварка та бійка, під час якої не виключено, що вона і сама до спричинила його пошкодження, він протягнув її по ковроліновому покриттю. Щодо подій, які мали місце 16.10.2022, то між ними відбулася сварка через візит її друзів напередодні, під час якої [PERSON] виганяв її з будинку, ображав, нецензурно висловлювався, а також завдав її батькові тілесних ушкоджень. 23.10.2022 він знову на неї кричав і ображав через те, що вона неправильно увімкнула опалення в будинку. Заінтересована особа [PERSON] в судовому засіданні заперечував щодо видачі обмежувального припису, посилаючись на те, що конфліктні ситуації навмисно створює [PERSON] , які вирішити цивілізованим шляхом не завжди вдається. Задля запобігання розвитку конфліктів, він може залишати спільний будинок та ночувати за місцем мешкання свого батька. Іншого місця проживання він не має. Щодо подій 27.07.2022 пояснив, що між ними відбулася обопільна сварка, в ході якої [PERSON] завдала йому тілесних ушкоджень. 16.10.2022 він зробив їй зауваження щодо сторонніх осіб у будинку, на що вона почала на нього кричати, ображати, висловлюватися нецензурно, а її батько напав на нього першим та почав душити, він оборонявся. Щодо 23.10.2022, то конфлікт виник через неправильне ввімкнення [PERSON] опалення в будинку, що могло потягнути за собою непоправні наслідки. Наразі з ними в будинку мешкають його матір, батько заявниці та донька. Через втрату взаємоповаги і взаєморозуміння ним поданий позов до суду про розірвання шлюбу. Свідок [PERSON] , який є батьком заявниці, суду повідомив, що наразі мешкає в будинку своєї доньки та зятя, наглядає за онукою. Між дітьми дійсно існують напружені стосунки, часто виникають конфлікти, в основному через те, що донька претендує на частину майна. Донька терпить погане ставлення до себе вже досить давно. Зять з`являвся вдома не надовго, проте після приїзду його матері став ночувати дома. 16.10.2022 вони знову сварилися, він зробив зауваження зятю щодо недопустимості так себе поводити в присутності дитини, відбулася бійка, під час якої через незадовільний стан здоров`я гідно відповісти зятю він не міг. Останній ударів кулаками йому не наносив, притискав до підлоги, отримані тілесні ушкодження зафіксовані. На переконання свідка, [PERSON] становить загрозу для [PERSON] . Свідок [PERSON] , яка є матір`ю [PERSON] , в судовому засіданні повідомила, що стосунки між дітьми руйнуються, проте жодної загрози син для невістки та онучки не становить. Він не агресивний, і допускати негідної поведінки просто не може, постійно мешкає вдома, інколи у батька, про стосунки з іншої жінкою їй нічого не відомо. Вона мешкала з чоловіком в Німеччині, дуже часто бувала у дітей, все було добре. З березня по вересень цього року невістка з онучкою мешкали у неї в Німеччині. Наразі чоловік помер, вона має повернутися туди, залагодити всі справи і буде надалі проживати в будинку разом з дітьми. Невістка інколи жалілася їй на сина, проте про факти застосування щодо неї фізичного насильства ніколи не повідомляла, будь-яких ушкоджень у неї на тілі не бачила. Будь-яких образ в бік батька онучка ніколи не висловлювала. Безпосереднім очевидцем подій, що мали місце 16.10.2022, вона не була. А 23.10.2022 вона робила зауваження невістці через її поведінку та розмови на підвищених тонах. Заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Так, судом встановлено, що заявниця [PERSON] та заінтересована особа [PERSON] перебувають у шлюбі, зареєстрованому Сумським міським відділом реєстрації актів громадянського стану Сумського обласного управління юстиції 27.04.2001 (а.с. 5). Від шлюбу мають доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). За інформацією з Реєстру прав власності на нерухоме майно, житловий будинок з надвірними будівлями за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору купівлі продажу від 04.08.2006 належить на праві приватної власності [PERSON] (а.с. 7-8). Заявниця [PERSON] зареєстрована за вказаною адресою (а.с. 13). 16.10.2022 від заявниці [PERSON] було відібрано заяву за фактом вчинення [PERSON] домашнього насильства (а.с.9). Постановою Ковпаківського\~районного суду\~м.\~Суми від\~25.10.2022\~закрито провадження\~у справі\~про адміністративне\~правопорушення відносно [PERSON] у зв`язку з відсутністю події і складу адміністративного правопорушення, передбаченого ст.173-2 ч.1 КУпАП, по факту вчинення [PERSON] домашнього насильства відносно [PERSON] 16.10.2022. Згідно з висновком травматолога КНП «ЦМКЛ» СМР від 17.10.2022, [PERSON] було встановлено діагноз: забій лівого ліктьового суглобу, забійні садна обох кистей, забійні садна голови, ЗЧМТ під питанням (а.с. 10). Згідно з висновком травматолога КНП «ЦМКЛ» СМР від 27.07.2022, [PERSON] було встановлено діагноз: забійні гематоми м`яких тканин параорбітальної ділянки справа правого плечового суглобу, с/з правої плечової кістки, забійні інфіковані рани м`яких тканин лівого ліктьового суглобу (а.с. 12). 27.07.2022 було вжито терміновий заборонний припис стосовно кривдника [PERSON] до 10 діб за заявою [PERSON] у зв`язку з фізичним насильством (а.с. 11). За зверненням [PERSON] від 27.07.2022 Сумським РУП ГУНП в Сумській області було проведено профілактично роз`яснювальну бесіду з громадянкою, на яку він вказав, щодо недопущення в подальшому порушень норм чинного законодавства. Основним нормативно-правовим актом, який регулює спірні правовідносини, є ЗУ «Про\~запобігання та\~протидію домашньому\~насильству»,\~який визначає організаційно-правові засади запобігання та протидії домашньому насильству, основні напрями реалізації державної політики у сфері запобігання та протидії домашньому насильству, спрямовані на захист прав та інтересів осіб, які постраждали від такого насильства. Стаття 1 вказаного закону визначає домашнім насильством - діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Психологічне насильство - це форма домашнього насильства, що включає словесні образи, погрози, у тому числі щодо третіх осіб, приниження, переслідування, залякування, інші діяння, спрямовані на обмеження волевиявлення особи, контроль у репродуктивній сфері, якщо такі дії або бездіяльність викликали у постраждалої особи побоювання за свою безпеку чи безпеку третіх осіб, спричинили емоційну невпевненість, нездатність захистити себе або завдали шкоди психічному здоров`ю особи (п.14 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Фізичне насильство - це форма домашнього насильства, що включає ляпаси, стусани, штовхання, щипання, шмагання, кусання, а також незаконне позбавлення волі, нанесення побоїв, мордування, заподіяння тілесних ушкоджень різного ступеня тяжкості, залишення в небезпеці, ненадання допомоги особі, яка перебуває в небезпечному для життя стані, заподіяння смерті, вчинення інших правопорушень насильницького характеру (п.17 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Відповідно до п.2 ч.1 ст.24 та п.1 ч.1 ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» до спеціальних заходів щодо протидії домашньому насильству належить обмежувальний припис стосовно кривдника, із заявою про видачу якого може звернутися постраждала особа або її представник. Згідно із положень пункту 7 статті 1 Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» Обмежувальний припис стосовно кривдника - встановлений у судовому порядку захід тимчасового обмеження прав чи покладення обов`язків на особу, яка вчинила домашнє насильство, спрямований на забезпечення безпеки постраждалої особи (п.7 ст.1 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству»). Як зазначено у ст.26 ЗУ «Про запобігання та протидію домашньому насильству» право звернутися до суду із заявою про видачу обмежувального припису стосовно кривдника мають, зокрема: постраждала особа або її представник. Обмежувальним приписом визначаються один чи декілька таких заходів тимчасового обмеження прав кривдника або покладення на нього обов`язків: 1) заборона перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою; 2) усунення перешкод у користуванні майном, що є об`єктом права спільної сумісної власності або особистою приватною власністю постраждалої особи; 3) обмеження спілкування з постраждалою дитиною; 4) заборона наближатися на визначену відстань до місця проживання (перебування), навчання, роботи, інших місць частого відвідування постраждалою особою; 5) заборона особисто і через третіх осіб розшукувати постраждалу особу, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею; 6) заборона вести листування, телефонні переговори з постраждалою особою або контактувати з нею через інші засоби зв`язку особисто і через третіх осіб. Рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Обмежувальний припис видається на строк від одного до шести місяців. У відповідності до п.9 ч.1 ст.1 вказаного закону оцінка ризиків - це оцінювання вірогідності продовження чи повторного вчинення домашнього насильства, настання тяжких або особливо тяжких наслідків його вчинення, а також смерті постраждалої особи. При цьому, згідно з п.3 ч.1 ст.350-4 ЦПК України у заяві про видачу обмежувального припису повинно бути зазначено обставини, що свідчать про необхідність видачі судом обмежувального припису, та докази, що їх підтверджують (за наявності). Таким чином, зважаючи на наведені вимоги Закону України «Про запобігання та протидію домашньому насильству» видача обмежувального припису є заходом впливу на кривдника, який може вживатися лише в інтересах постраждалих осіб та у разі настання певних факторів та ризиків. Суди під час вирішення такої заяви мають надавати оцінку всім обставинам та доказам у справі. Під час вирішення питання про наявність підстав для видачі обмежувального припису суди мають встановлювати, яким формам домашнього насильства піддавався заявник, та оцінювати ризики продовження у майбутньому домашнього насильства у будь-якому його прояві. Згідно зі ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За змістом ст.89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Враховуючи те, що заявницею не доведено належними, допустимими, достовірними та достатніми доказами факту вчинення [PERSON] відносно неї домашнього насильства, а також зважаючи на факт існування між заявницею та заінтересованою особою неприязних стосунків на ґрунті припинення сімейних відносин, претензій майнового характеру, відсутність фактів притягнення останнього до відповідальності за вчинення діянь, що мають ознаки домашнього насильства, низку вірогідність вчинення та продовження у майбутньому домашнього насильства з його боку у будь-якому прояві, суд дійшов висновку про відсутність підстав для задоволення заяви [PERSON] про видачу обмежувального припису. В силу ч.3 ст.350-5 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, суд відносить на рахунок держави.

Outcome: dismissed