Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

19.05.2021 року позивач, [PERSON] , звернулася до суду з даним позовом в якому уточнивши позовні вимоги просила визнати за нею право власності на кімнату [ADDRESS] . В обґрунтування позову, з урахуванням змінених підстав та його предмету, позивач посилалася на те, що з 22.08.2012 року за згодою адміністрації ДК ЖЕП «Будівельник» вона зареєстрована та проживає у кімнаті [ADDRESS] , житловою площею 16,3 кв.м, та 29,57 кв.м. загальною площею. 01.08.2017 року КП «ЖЕО № 2» прийнято на баланс гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . Рішенням Полтавської міської ради від 24.05.2018 року залишено цілісні майнові комплекси будинків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] у статусі «гуртожиток», дозволено приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень. Ураховуючи викладене та те, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу позивач просить за нею право власності на вищевказану кімнату в гуртожитку. Ухвалою суду від 20.05.2021 року відкрито провадження по справі, призначено підготовче судове засідання. 22.06.2022 року від представника відповідача надійшов письмовий відзив на позов в якому останній при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Ухвалою суду від 20.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явилася, просила розглядати справу без її участі. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, просив розглядати справу без його участі, при вирішенні справи покладався на розсуд суду. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся у встановленому законом порядку. На підставі ч.2 ст.247ЦПК України\~у зв`язку із неявкою в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Розглянувши матеріали справи, дослідивши та оцінивши подані сторонами належні та допустимі докази окремо та в їх сукупності, встановивши фактичні обставини справи, проаналізувавши законодавство, що регулює спірні правовідносини між сторонами, суддя прийшла до висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 22.08.2012 року [PERSON] за згодою адміністрації ДК ЖЕП «Будівельник» зареєстрована та проживає у кімнаті [ADDRESS] , житловою площею 16,3 кв.м, та 29,57 кв.м. загальною площею, що підтверджується довідкою КП «ЖЕО № 2» від 28.04.2020 року. У червні 2017 року гуртожиток по [ADDRESS] прийнято у комунальну власність міста Полтави від ДК ЖЕП «Будівельник». 01.08.2017 року КП «ЖЕО № 2» прийнято на баланс гуртожиток за адресою: [ADDRESS] . 28.04.2020 року [PERSON] уклала договір з новим балансоутримувачем КП «ЖЕО № 2» про надання послуг по кімнаті [ADDRESS] ,що підтверджується відповідним договором № 126501. Рішенням Полтавської міської ради від 24.05.2018 року з метою забезпечення реалізації прав громадян на приватизацію жилих та допоміжних приміщень у гуртожитках, що перебувають у комунальній власності територіальної громади міста в особі Полтавської міської ради і знаходяться на балансі комунального підприємства «ЖЕО № 2» Полтавської міської ради, залишено цілісні майнові комплекси будинків за адресами: [ADDRESS] та [ADDRESS] у статусі «гуртожиток», дозволено приватизацію їх жилих та допоміжних приміщень. Статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свободта іншими міжнародно-правовими документами про права людини закріплено право на житло. За положеннями\~статті 47 Конституції Україникожен має право на житло. Держава створює умови, за яких кожний громадянин матиме змогу побудувати житло, придбати його у власність або взяти в оренду. Громадянам, які потребують соціального захисту, житло надається державою та органами місцевого самоврядування безоплатно або за доступну для них плату відповідно до закону. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Захист права власності, відповідно до\~статті 16 Цивільного кодексу України, здійснюється, зокрема, шляхом його визнання. Відповідно до\~статті 310ЦК України\~фізична особа має право на місце проживання. Фізична особа має право на вільний вибір місця проживання та його зміну, крім випадків, встановлених законом. Відповідно до ст. 345 ЦК України фізична або юридична особа може набути право власності у разі приватизації державного майна та майна, що є в комунальній власності. Так, у частині третій\~статті 9 ЖК Української РСР\~визначено, що громадяни мають право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду, житлових приміщень у гуртожитках, які перебувають у власності територіальних громад, або придбання їх у житлових кооперативах, на біржових торгах, шляхом індивідуального житлового будівництва чи одержання у власність на інших підставах, передбачених законом. Правові основи приватизації державного житлового фонду, його подальшого використання й утримання визначені\~Законом України «Про приватизацію державного житлового фонду». Відповідно до частини четвертої\~статті 5 зазначеного Закону\~право на приватизацію квартир (будинків) державного житлового фонду з використанням житлових чеків одержують громадяни України, які постійно проживають в цих квартирах (будинках) або перебували на обліку потребуючих поліпшення житлових умов до введення в дію цього\~Закону. Згідно із частиною одинадцятою\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~спори, що виникають при приватизації квартир (будинків) та житлових приміщень у гуртожитках державного житлового фонду, вирішуються судом. У частині десятій\~статті 8 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»\~закріплено, що органи приватизації, органи місцевого самоврядування не мають права відмовити мешканцям квартир (будинків), житлових приміщень у гуртожитках у приватизації займаного ними житла, крім випадків, передбачених законом. Перелік таких випадків чітко визначений у законодавстві і є вичерпним. До них відноситься відсутність у особи права на приватизацію (частина друга\~статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків»), заборона приватизувати конкретне приміщення (частина четверта\~статті 1 Закону України «Про забезпечення реалізації житлових прав мешканців гуртожитків», частина друга\~статті 2 Закону України «Про приватизацію державного житлового фонду»). В даному спорі такі підстави, якіб перешкоджали реалізації прав позивача, не встановлені. Таким чином, враховуючи конкретні обставини справи, суд приходить до висновку, що задоволення позову сприятиме реалізації конституційних прав позивача на житло, порушення яких триває через незалежні від позивача обставини, та відповідатиме вимогам справедливості та розумності балансу інтересу між інтересами держави (суспільства), пов`язаними з реалізацією програми приватизації житла, й інтересами особи, яка зазнає негативних наслідків від відсутності дійового механізму реалізації таких її прав, і такий спосіб захисту прав позивача є ефективним засобом захисту, тобто таким, що відповідає змісту порушеного права, характеру його порушення та наслідкам, спричиненим цим порушенням. Відповідно до положень\~ст. 5 ЦПК України\~здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладенного,

Outcome: approved