Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

представник позивача - адвокат Вишковська В.І. звернулася з позовом до суду в інтересах [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] . В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що позивач з відповідачем по справі перебуває в шлюбі, зареєстрованому 07 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутського міського управління юстиції, актовий запис №119. Від спільного подружнього життя мають двох дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Причиною звернення до суду з позовом про розірвання шлюбу стало те, що сумісне життя позивача з відповідачем не склалося, поступово відносини між сторонами погіршувалися і вже тривалий час кожен з них живе окремим життям та своїми інтересами, життєві пріоритети та сімейні цінності кожного з них стали суперечити один одному, через що вони втратили почуття поваги та любові один до одного, фактично сім`я припинила своє існування. У сторін існують кардинально різні погляди на шлюб та сім`ю, сімейні цінності, через що постійно виникали непорозуміння, суперечки та сварки. Спільне господарство ними не ведеться, подружжя не підтримує жодних сімейних зв`язків та відносин. Позивач вважає, що примирення та збереження шлюбу не можливе. Спільні діти проживають разом з позивачем і він бажає, щоб і після розірвання шлюбу діти залишилися проживати з ним. Просить шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвати, дітей залишити проживати з позивачем. Ухвалою суду від 04 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання за правилами спрощеного позовного провадження з викликом (повідомленням) сторін. В судове засідання позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача - адвокат Вишковська В.І подала до суду заяву, згідно якої просить справу розглядати у її відсутності, зазначила, що позовні вимоги підтримує повністю та просить їх задоволити. Відповідачка та її представник у судове засідання не з`явилися. Представник відповідача - адвокат Тищук К.П. подала до суду заяву, згідно якої зазначила, що відповідачка [PERSON] позовні вимоги в частині розірвання шлюбу визнає повністю. Щодо вирішення питання про залишення дітей проживати з позивачем відповідач заперечує, оскільки з цього приводу між сторонами існує спір і [PERSON] має намір звернутися до суду з позовом про визначення місця проживання дітей з нею. З огляду на зазначене, просить питання про залишення дітей проживати з позивачем залишити без розгляду. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється за відсутністю сторін, що відповідає положенням ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 4 ст. 268 ЦПК України, у разі неявки всіх учасників справи у судове засідання, яким завершується розгляд справи, або розгляду справи без повідомлення (виклику) учасників справи, суд підписує рішення без його проголошення. Дослідивши матеріали справи та докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає до задоволення. Судом встановлено, що подружжя перебуває у шлюбі, зареєстрованому 07 липня 2003 року відділом реєстрації актів громадянського стану Славутського міського управління юстиції, актовий запис №119, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] (а.с. 4). [PERSON] народилася [INFO] , [PERSON] народилася [INFO] . В свідоцтвах про народження серії [NUMBER] та серії [NUMBER] їхніми батьками вказані сторони по справі (а.с. 9, 10). Згідно з ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше сумісне життя подружжя та збереження шлюбу суперечить інтересам одного з них, що має істотне значення. Відповідно до п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 27.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішення позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Сторони припинили сімейні і подружні стосунки, не бажають їх поновлення. Суд вважає, що подальше збереження шлюбу порушує, передбачене ст. 56 Сімейного кодексу України, право дружини та чоловіка на особисту свободу. Згідно ч. 3, 4 ст. 56 Сімейного кодексу України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Передбачене ч. 1 ст. 111 Сімейного Кодексу України вжиття судом заходів щодо примирення подружжя застосовується у випадку відсутності згоди одного з них на розірвання шлюбу за ініціативою однієї зі сторін або суду у формі відкладення розгляду справи слуханням та надання сторонам строку на примирення. Згідно ч. 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Підстав для вжиття заходів щодо примирення подружжя, як того вимагають положення ст. 111 СК України, суд не вбачає. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, а відповідачка не заперечує, відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбних відносин, що є не припустимим. Згідно ч. 2 ст.\~114\~СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч. 3 ст. 115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Приймаючи до уваги, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в цій частині позов підлягає задоволенню. Щодо залишення неповнолітніх дітей проживати з батьком суд зазначає наступне. У постанові від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18 (провадження № 61-14859св19) Верховний Суд зазначив, що за загальним правилом за відсутності спору щодо того, з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти, суд може вирішити питання про залишення проживання дитини разом із матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Судом встановлено, що між сторонами на момент розгляду справи наявний спір щодо місця проживання неповнолітніх дітей. За таких обставин, суд вбачає за необхідне питання про залишення дітей проживати з батьком - залишити без розгляду. Разом з тим, відповідно до ст. 161 СК України суд роз`яснює, що за наявності спору щодо того з ким із батьків буде проживати малолітня дитина, - даний спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом.

Outcome: partial