Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернулась в суд з позовом до Акціонерного товариства «Ідея Банк» в якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис зареєстрований в реєстрі за № 19680 вчинений 14.04.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем про стягнення з [PERSON] на користь Акціонерного товариства «Ідея Банк» заборгованості в розмірі 75067 гривень 18 копійок. Свої вимоги\~позивач обґрунтувала\~тим,\~що відповідно\~до ч.\~1\~ст.\~88\~Закону України\~«Про нотаріат» нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Перелік документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Цим переліком визначені документи, які подаються нотаріусу для підтвердження безспірності вимог. Однак сам по собі факт надання цих документів не підтверджує відсутність спору стосовно розміру заборгованості боржника. Крім того виконавчим написом стягується заборгованість, яка виникла у позивача перед банком на підставі кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. Однак постанова Кабінету Міністрів\~України №\~1172\~від 29.06.1999\~року «Про\~затвердження переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів» постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року у\~справі N\~826/20084/14 визнана\~незаконною та\~нечинною в\~частині внесення\~до неї\~розділу «Стягнення\~заборгованості з\~підстав,\~що випливають\~з кредитних\~відносин»,\~який дозволяв\~вчиняти виконавчий\~напис на\~підставі оригіналу\~кредитного договору,\~який не\~є нотаріально\~посвідченим. Таким чином кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. У зв?язку з цим нотаріус не мав право вчиняти виконавчий напис, а тому він повинен бути визнаний таким, що не підлягає виконанню. Відповідач надав відзив на позовну заяву в якому вказав, що для вчинення виконавчого напису він надав нотаріусу всі документи, які передбачені постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», а саме: -заяву про вчинення виконавчого напису; -оригінал кредитного договору; -довідку банку про ненадходження платежів; -вимогу банку про усунення порушень; -довідку-розрахунок заборгованості; -список згрупованих поштових відправлень банку; -опис вкладення до листа; -виписку по рахунку. Всі вищевказані документи в повній мірі дозволяли нотаріусу визначити суму заборгованості позивача перед банком та підтверджували безспірність вимог. Крім того нотаріус мав право вчинити виконавчий напис, оскільки в постанові Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року у\~справі N\~826/20084/14 не вказано з якого часу постанова Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» втрачає чинність в частині внесення до неї розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином цей розділ діяв до 28.04.2022 року, а саме до дня набрання законної сили постановою Кабінету Міністрів\~України №\~480\~від 19.04.2022\~року «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України щодо діяльності нотаріусів та функціонування єдиних та державних реєстрів, держателем яких є Міністерство юстиції, в умовах воєнного стану»,\~якою виключений\~розділ Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172. Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович в судове засідання не з?явився та пояснення щодо позову чи відзиву не надіслав, оскільки його свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю ліквідоване (а.с. 7). Суд, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог та дослідивши надані сторонами докази, вважає, що позов підлягає повному задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 03.03.2020 року між позивачем [PERSON] та Акціонерним товариством «Ідея Банк» був укладений договір кредиту та страхування № Z06.00612.006462648 відповідно до якого відповідач надав позивачу кредит в розмірі 55995 гривень 46 копійок для власних потреб та для страхування на випадок смерті від нещасного випадку, а позивач зобов?язувалась погашати кредит та сплачувати кошти за користування кредитом в розмірі 21,99% річних (а.с. 4, 44). Даний договір не є нотаріально посвідченим. 14.04.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович вчинив виконавчий напис за № 19680, яким стягнув з позивача на користь відповідача заборгованість за вищевказаним договором в розмірі 75067 гривень 18 копійок (а.с. 45). Дане стягнення проводиться на підставі постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Однак постанова Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» постановою Київського\~апеляційного адміністративного\~суду від\~22\~лютого 2017\~року у\~справі N\~826/20084/14 визнана незаконною та нечинною в частині внесення до неї розділу «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин», який дозволяв вчиняти виконавчий напис на підставі оригіналу кредитного договору, який не є нотаріально посвідченим. Таким чином, на час вчинення виконавчого напису, виконавчий напис міг бути вчинений на підставі оригіналу кредитного договору, який є нотаріально посвідченим. Зазначене вище дає підстави для визнання спірного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей\~87,\~88 Закону України "Про нотаріат"\~та постанови Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. № 1172 «Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Такої позиції дотримується і Велика Палата Верховного Суду\~у постанові від 21.09.2021 року (справа N 910/10374/17, провадження N 12-5гс21). Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. За таких обставин суд визнає вищевказаний виконавчий напис таким, що не підлягає виконанню. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат, суд керується ЦПК України і стягує з відповідача на користь позивача понесені ним витрати на сплату судового збору.

Outcome: approved