Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

[PERSON] звернувся в Острозький районний суд Рівненської області з позовом до ТОВ «Захід Агро» та ТОВ «Західна агровиробнича компанія» про скасування рішення державного реєстратора та усунення перешкод у користуванні належною йому на праві власності земельною ділянкою. Рішенням Острозького районного суду Рівненської області від 20.09.2022р. вказаний позов задоволено в повному обсязі. Стягнуто з ТОВ «Західна агровиробнича компанія» на користь [PERSON] судовий збір в розмірі 2481 грн. Звертаючись до суду з вищевказаним позовом [PERSON] вказував, що загальна сума судових витрат, які він очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 12\~481 грн., які складаються із судового збору в розмірі 2\~481 грн. та з витрат, пов`язаних з правовою допомогою в розмірі 10\~000 грн, які він просив стягнути з відповідачів на свою користь. Після ухвалення судового рішення представник позивача - адвокат Плакса В.А. 24.09.2022 року з використанням засобів поштового зв`язку звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового судового рішення, в якій просить вирішити питання судових витрат, пов`язаних з наданням правової допомоги та стягнути солідарно з відповідачів на користь позивача судові витрати, пов`язані з наданням професійної правничої допомоги адвоката у розмірі 10 000 грн. В обґрунтування заяви з посиланням на ч.8 ст.141 ЦПК України вказує, що витрати позивача, які будуть ним понесені у зв`язку з розглядом справи та пов`язані з правничою допомогою адвоката становлять 10 000 грн., на підтвердження чого надав копію договору про надання правничої (правової) допомоги №04-07/22-14 від 04.07.2022 р., копію акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 23.09.2022 року та детальний опис робіт (наданих послуг) за вищевказаним договором. Позивач та його представник в судове засідання не з`явилися, про місце, день та час судового засідання були повідомлені належним чином та їх неявка не перешкоджає розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення. В поданій до суду заяві представник позивача адвокат Плакса В.А. підтримав заяву про ухвалення додаткового рішення та просив її задовольнити. Представники відповідачів в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, клопотань про відкладення розгляду заяви про ухвалення додаткового судового рішення до суду не надходило. Згідно з п.3 ч.1, ч.3, 4\~ст.270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. У разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Учасники справи в судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи були повідомлені належним чином, а тому відповідно до ч.2\~ст.247\~ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності учасників справи, без здійснення фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Суд, дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви про ухвалення додаткового судового рішення, виходячи з наступних підстав. Відповідно до ч.1, п.1 ч.3\~ст.133 ЦПК\~України судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. У випадках, передбачених законом, ця допомога надається безоплатно. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. Згідно з ч.1 ст.60, ч.4 ст.62 ЦПК України представництво в суді, як вид правничої допомоги, здійснюється виключно адвокатом (професійна правнича допомога), повноваження якого підтверджуються довіреністю або ордером. Правові засади організації і діяльності адвокатури та здійснення адвокатської діяльності в Україні визначено Законом України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» від 5 липня 2012 року № 5076-VI. Так, відповідно до ст.1 Закону № 5076 договір про надання правової допомоги домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору (п.4); інші види правової допомоги види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (п.6); представництво вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного позивача, цивільного відповідача у кримінальному провадженні (п.9). Згідно з положеннями ст.19 Закону № 5076 видами адвокатської діяльності є, зокрема, надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. Згідно із ст.30 Закону № 5076 гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Пунктом 3.2 Рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 (у справі за конституційним зверненням громадянина [PERSON] щодо офіційного тлумачення положень\~статті 59 Конституції України\~(справа про право на правову допомогу)\~передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру з огляду на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі\~статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Так, у справі «Схід/Захід Альянс Лімітед» проти України» (заява № 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні Європейського суду з прав людини від 28 листопада 2002 року «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Відповідно до ч.1, 2 ст.137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Згідно п.п.1, 2 ч.2\~ст.137 ЦПК України розмір витрат на правничу допомогу адвоката, серед іншого, складає гонорар адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, які визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу та з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно з ч.4 ст.137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із : 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. З аналізу положень ст.137 ЦПК України слідує, що склад та розмір витрат на професійну правничу допомогу підлягає доказуванню в судовому процесі - сторона, яка хоче компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона може подати заперечення щодо неспівмірності розміру таких витрат. Результат та вирішення справи безпосередньо пов`язаний із позицією, зусиллям і участю в процесі представника інтересів сторони за договором. При цьому, такі надані послуги повинні бути обґрунтованими, тобто доцільність надання такої послуги та її вплив на кінцевий результат розгляду справи, якого прагне сторона, повинно бути доведено стороною в процесі. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27 червня 2018 року по справі №826/1216/16 висловила правову позицію, відповідно до якої склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Системний аналіз вказаних законодавчих положень дозволяє суду дійти висновку, що стороні на користь якої ухвалене рішення підлягають компенсації документально підтверджені судові витрати, до складу яких входять, у тому числі, витрати пов`язані з оплатою правової допомоги. Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі: сторона, яка бажає компенсувати судові витрати повинна довести та підтвердити розмір заявлених судових витрат, а інша сторона має право подати заперечення щодо не співмірності розміру таких витрат. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги та інші документи, що свідчать про витрати сторони, пов`язані із наданням правової допомоги. З наданих суду доказів вбачається, що 04.07.2022 року між [PERSON] та адвокатом Плаксою В.А. було укладено договір про надання правничої (правової) допомоги. Згідно п.5.1.1.1 договору вартість юридичних послуг (гонорар) у зазначеній справі становить 5000 грн., та відповідно до п.5.2.1 договору між сторонами договору досягнуто домовленість про оплату додаткової винагороди за позитивний результат (гонорар успіху) в розмірі 5\~000 грн. Як вбачається з детального опису робіт (наданих послуг) до договору № 04-07/22-14 від 04.07.2022 року позивачу [PERSON] була надана наступна правова допомога : консультація, збір необхідної інформації та документів необхідних для підготовки позовної заяви шляхом підготовки та направлення адвокатських запитів, з`ясування обставин справи, опрацювання та аналіз отриманих від замовника та зібраних адвокатом матеріалів та документів, підготовка позовної заяви, клопотання про витребування доказів, заяви про забезпечення позову, участь у судових засіданнях 10.08.2022 року, 31.08.2022 року та 20.09.2022 року. Відповідно до акту прийому-передачі виконаних робіт (послуг) від 23.09.2022 року загальна вартість зазначених послуг становить 5\~000 грн. Таким чином, сума судових витрат, заявлених до відшкодування в цій частині відповідає умовам договору про надання правничої (правової) допомоги та підтверджена відповідними доказами щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості. При вирішенні\~ заяви\~представника позивача\~про компенсацію\~витрат на\~правову (правничу)\~допомогу суд\~також приймає\~до уваги\~позицію,\~викладену у\~постанові КЦС\~ВС від\~15.06.2021\~року у\~справі №\~159/5837/19\~ відповідно\~до якої витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи\~незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено\~стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини 2\~статті 137 ЦПК України). При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує положення ч.3 ст.141 ЦПК України відповідно до яких передбачено критерії визначення та розподілу судових витрат : 1) їх дійсність 2) необхідність; 3) розумність їх розміру з урахуванням складності справи та фінансового стану учасників справи. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд враховує, що розмір відшкодування судових витрат, не пов`язаних зі сплатою судовогоо збору, повинен бути співрозмірним з ціною позову, тобто не має бути явно завищеним порівняно з ціною позову. Окрім того, судом мають бути враховані критерії об`єктивного визначення розміру суми послуг адвоката. З огляду на те, що позов було задоволено, а відтак відповідно до приписів п.1 ч.2 ст.141 ЦПК України стягненню з відповідачів підлягають витрати, пов`язані з розглядом справи і понесені позивачем, зокрема, на професійну правничу допомогу в розмірі 5\~000 грн. Водночас, позивач просить стягнути з відповідачів на свою користь 5\~000 грн. додаткової винагороди за позитивний результат (гонорар успіху). Як вбачається зі змісту договору договір про надання правничої (правової) допомоги №04-07/22-14 від 04.07.2022 року розмір гонорару, який клієнт сплачує адвокату за надану в межах цього договору правову допомогу, визначається сторонами в договорі та акті прийому-передачі виконаних робіт і враховує обсяг та складність правової допомоги, тривалість часу, необхідного для її виконання. Таким чином, виходячи зі змісту вказаного договору, в акті приймання-передачі наданої правової допомоги розмір гонорару визначається в залежності від обсягу та складності правової допомоги, тривалості часу, необхідного для її виконання, строків, тощо, у той час як «гонорар успіху» від вказаних критеріїв не залежить, а залежить від результатів вирішення відповідного спору тобто є умовною угодою та не може визначатися в акті приймання-передачі виконаної правової допомоги. Аналогічних правових висновків дійшов КГС у складі Верховного Суду у постановах від 11.11.2021 року у справі №873/137/21, від 18.08.2022 року у справі № 873/33/22, від 31.08.2022 року у справі № 873/27/22. При цьому, суд враховує, що Велика Палата Верховного Суду в постанові від 12.05.2020 року у справі №904/4507/18 підтвердила свій висновок, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсноті та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткововї постанови Великої Палати Верховного суду від 19.02.2020 року у справі № 755/9215/15-ц), і зробила висновок, що не є обов`язковим для суду зобов`язання, які склалися між адвокатом і клієнтом, зокрема, у випадку укладення ними договору, що передбачає сплату адвокату «гонорару успіху», у контексті вирішення питання про розподіл судових витрат. Вирішуючи останнє, суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, враховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність (пункт 5.44). Такі самі критерії, як зазначено вище, застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі ст.41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. \~ \~ \~ \~З огляду на викладене та беручи до уваги наведені законодавчі приписи та встановлені судом обставини справи та досліджені докази, судом не встановлено, що витрати позивача у заявленому розмірі стосовно «гонорару успіху» мають характер необхідних, а їх розмір є розумним та виправданим, як обов`язкової умови для відшкодування таких витрат у повному обсязі іншою стороною, а відтак суд приходить до висновку про наявність підстав для часткового задоволення заяви і стягнення з відповідачів на користь позивача витрат на професійну правову допомогу в розмірі 5\~000 грн. Таким чином, з урахуванням задоволених позовних вимог, з відповідачів на користь позивачки необхідно стягнути судові витрати у вигляді витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5 000 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial