Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

15.09.2022 року позивачі звернулися до суду з позовними вимогами, якими просять визнати за ними в порядку спадкування за заповітом смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , право власності на 1/2 частку житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] за [PERSON] та на земельну ділянку площею 1,82 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передану для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (Державний акт на право приватної власності на землю серії Р1 № 480212, виданий 02.04.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-187) за [PERSON] . Свої вимоги позивачі мотивують тим, що [INFO] помер їх батько [PERSON] , за життя він залишив заповіт від 14.11.2013 року на користь позивачів. Особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині являється [PERSON] , яка відмовилась від прийняття спадщини у встановлений законом строк, спадщину позивачі прийняла шляхом звернення з заявами до нотаріальної контори у встановлений законом строк, відповідно до вимог ст. 1269 ЦК України, однак письмовою відповіддю державного нотаріуса від 14.07.2022 року позивачам було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] їх батька [PERSON] . Позивачі в судове засідання не з`явилися, надали суду заяви про розгляд справи за їх відсутності, підтримали позовні вимоги та наполягають на їх задоволенні. Відповідач в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву, якою просить справу розглянути за її відсутністю, позовні вимоги визнає, не заперечує проти задоволення позову. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. На підставі письмових заяв усіх сторін по справі суд ухвалює рішення за відсутності сторін про задоволення позову за наявності законних підстав, на підставі наявних в матеріалах справи письмових доказів, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, в порядку, передбаченому ст. ст. 223, 247 ЦПК України. Відповідно до ч. 3, ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України - кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до ч. 1 ст. 5 ЦПК України - здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Пунктом 1 частини 2 статті 16 ЦК України визначено, що способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України - кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 76\~ЦПК України\~визначено,\~що доказами\~є будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці\~дані встановлюються\~такими засобами: письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; висновками\~експертів; показаннями свідків. Судом встановлено, що [PERSON] належить: - земельна ділянка площею 1,82 га, яка розташована на території Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, передана для ведення товарного сільськогосподарського виробництва на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії Р1 № 480212, виданого 02.04.2003 року Ізмаїльською районною державною адміністрацією, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю за № 10-03-187, що також підтверджено відповіддю на запит № 2044/340-22 від 30.09.2022 року, наданою відділом № 4 Управління надання адміністративних послуг ГУ Держгеокадастру в Одеській області; - 1/2 частка житлового будинку з господарськими будівлями та надвірними спорудами, розташованого за адресою: [ADDRESS] , на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно № [NUMBER] , виданого 11.05.2007 року виконавчим комітетом Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, що також підтверджено відповіддю на запит № 584 від 18.10.2022 року, наданою КП «Ізмаїльське МБТІ». Згідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Частиною 1 статті 1220 ЦК України встановлено, що спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 10.12.2013 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Ізмаїльського міськрайонного управління юстиції в Одеській області, [PERSON] помер [INFO] . Після смерті [PERSON] , згідно ст.1220 ЦК України, відкрилася спадщина на спадкове майно, до якої входить вищевказане спадкове майно. Статтею 1217 ЦК України визначено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ст. 1233 ЦК заповітом є особисте розпорядження фізичної особи на випадок своєї смерті. Частиною 1 статті 1234 ЦК України визначено, що право на заповіт має фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Відповідно до ч. 1 ст. 1235 ЦК України встановлено, що заповідач може призначити своїми спадкоємцями одну або кілька фізичних осіб, незалежно від наявності у нього з цими особами сімейних, родинних відносин, а також інших учасників цивільних відносин. Відповідно до заповіту, посвідченого 14.11.2013 року секретарем Бросківської сільської ради Ізмаїльського району Одеської області, зареєстрованого в реєстрі за № 133, [PERSON] заповів належну йому на підставі державного акту Р1 №480212 на право приватної власності на землю, земельну ділянку площею 1,82 га, розташованої на території Бросківської сільської ради [PERSON] , належну йому на праві власності 1/2 частку житлового будинку, розташованого в [ADDRESS] [PERSON] . Згідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) № 70115607 від 22.09.2022 року, наданої Ізмаїльською державною нотаріальною конторою, заповіт [PERSON] від 14.11.2013 року, зареєстрований за № 133 не змінювався та не скасовувався. Після смерті [PERSON] відповідно до ст. 1241 ЦК України, особою, яка має право на обов`язкову частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту являється [PERSON] , дружина спадкодавця, що підтверджено свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , виданим 30.12.1966 року Бросківською сільською радою Ізмаїльського району Одеської області, яка відмовилась від прийняття спадщини відповідною заявою № 419 від 21.05.2014 року (спадкова справа № 198/2014). Згідно до ч. 1 ст. 1270 ЦК України для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом № 417 від 21.05.2014 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину (спадкова справа № 198/2014). В судовому засіданні встановлено, що [PERSON] у встановлений законом строк звернулася до нотаріуса з заявою про прийняття спадщини за заповітом № 418 від 21.05.2014 року, тобто вважається такою, яка фактично прийняла спадщину (спадкова справа № 198/2014). Письмовою відповіддю державного нотаріуса від 14.07.2022 року, [PERSON] та [PERSON] було повідомлено про неможливість видати свідоцтво про право на спадщину за заповітом після померлого [INFO] їх батька [PERSON] , у зв`язку з відсутністю оригінала документа, що посвідчує право власності спадкодавця на спадкове майно. Згідно із п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.05.2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", за наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Приймаючи до уваги, що іншим (крім судового) шляхом захистити права позивача неможливо, суд приходить до висновку про обґрунтованість заявлених позивачем вимог про визнання права власності на спадкове майно та право позивача на спадщину таким, що підлягає захисту в зв`язку з чим задовольняє позовні вимоги. Судом не виявлено обставин, що суперечать закону або порушують права, свободи чи інтереси інших осіб. На підставі викладеного,

Outcome: approved