Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

14 вересня 2020 року позивач звернулася до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2010 року стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість по кредиту та процентами за кредитним договором у розмірі 894\~617,05 грн. На виконання вищенаведеного заочного рішення суду 29 березня 2013 року були проведені прилюдні торги, за результатом яких було реалізовану належну позивачу квартиру за адресою [ADDRESS] . Ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2014 року вказане заочне рішення суду скасоване. Посилаючись на те, що відпала правова підстава для відчуження з прилюдних торгів квартири, а також що вона не може бути витребувана від нового власника на підставі приписів ст.388 ЦК України, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь безпідставно отримані кошти у розмірі 202\~250,00 грн., а також збитки у розмірі 648\~274,00 грн. Представники позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримали та просили суд їх задовольнити. Відповідач у письмовому відзиві та його представник у судовому засіданні позовні вимоги заперечили та зробили заяву про застосування строку позовної давності. Заслухавши пояснення присутніх учасників справи, дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити за необґрунтованістю, з таких підстав. Судом встановлено, що заочним рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 21 вересня 2010 року у цивільній справі №2-4789/10 стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість за кредитним договором у розмірі 894\~617,05 грн. (а.с.47 цивільної справи №2-4789/10). На виконання цього рішення суду, 10 грудня 2010 року судом був виданий виконавчий лист (довідковий лист до справи №2-4789/10). В межах виконавчого провадження з примусового виконання вищенаведеного рішення суду 29 березня 2013 року проведені прилюдні торги, за результатом якого належна позивачу квартира за адресою [ADDRESS] реалізована [PERSON] (а.с.9-11). В подальшому, ухвалою Луцького міськрайонного суду Волинської області від 31 жовтня 2014 року, заочне рішення суду від 21 вересня 2010 року скасовано, з призначенням справи до судового розгляду (а.с.67 цивільної справи №2-4789/10). У зв`язку із здійсненням перенумерування, номер цивільної справи №2-4789/10 змінився на №161/17628/14-ц. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 24 березня 2015 року стягнуто із [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства УкрСиббанк заборгованість по кредиту та процентами за кредитним договором у розмірі 153643 долари США, що за курсом НБУ станом на 12.11.2014 року еквівалентно 2423165 гривень 68 копійок та пеню в розмірі 191871 гривня 59 копійок. (а.с.130-131 справи №161/17628/14-ц). Рішення суду набрало законної сили. Крім того з матеріалів справи слідує, що позивач неодноразово оскаржувала результати проведених 29 березня 2013 року прилюдних торгів. Рішенням Апеляційного суду Волинської області від 19 квітня 2016 року у цивільній справі №161/4562/15-ц, яке залишено без змін ухвалою Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 11 жовтня 2017 року, в позові [PERSON] до приватного підприємства «Нива-В.Ш.», Першого відділу державної виконавчої служби Луцького міського управління юстиції про визнання недійсним протоколу від 29 березня 2013 року проведення прилюдних торгів по реалізації арештованого майна, визнання недійсним акту від 29 квітня 2013 року про проведення прилюдних торгів з реалізації нерухомого майна, скасування свідоцтва про право власності на квартиру, виключення з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно відомостей про реєстрацію права власності відмовлено. Рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 23 липня 2018 року у цивільній справі №161/2467/18, яке залишено без змін постановою Волинського апеляційного суду від 13 листопада 2018 року та постановою Верховного Суду від 11 листопада 2019 року, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до Першого відділу державної виконавчої служби міста Луцька Головного територіального управління юстиції у Волинській області, приватного підприємства «Нива-В.Ш.», третя особа без самостійних вимог щодо предмету спору на стороні відповідача [PERSON] , про визнання недійсними результатів прилюдних торгів та їх наслідків відмовлено. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Статтею 1212 ЦК України передбачено, що особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення цієї глави застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Застосовуючи вказане положення матеріального закону до розглядуваних правовідносин, суд зазначає, що правова підстава, на підставі якої належна позивачу квартира за адресою [ADDRESS] , вибула у власність іншої особи, не відпала, оскільки не зважаючи на скасування заочного рішення у цивільній справі №2-4789/10 (161/17628/14-ц), в подальшому судом було, в межах цієї ж справи, ухвалено рішення про стягнення заборгованості за кредитним договором у повному обсязі, чим встановлено обґрунтованість позовних вимог та існування відповідної заборгованості. Крім того, позивач неодноразово оскаржувала результати прилюдних торгів (цивільні справи №№161/4562/15-ц, 161/2467/18), і в задоволенні її позовних вимог було відмовлено. Отже спірні прилюдні торги у встановленому порядку не були визнані недійсними, що також свідчить про відсутність підстав для застосування положень глави 83 ЦК України до цих правовідносин, в тому числі п.1 ч.3 ст.1212 ЦК України. Що стосується посилань позивача на нанесення їй матеріальної шкоди, то суд зазначає, що всупереч положенням ст.1166 ЦК України позивач не довела суду наявність будь-яких протиправних дій з боку відповідача, як і факту шкоди та причинно-наслідкових зав`язків між ними. Судовими рішеннями, які набрали законної сили, встановлена як обґрунтованість кредиторських вимог відповідача до позивача, в межах яких було реалізовано майно на прилюдних торгах, так і сама законність цих торгів. Тому відсутні будь-які правові підстави для стягнення з відповідача матеріальної шкоди, адже такої шкоди позивачу завдано не було. З наведених вище мотивів у задоволенні позову слід відмовити за необґрунтованістю. Через те, що суд відмовив у задоволенні позову за необґрунтованістю, суд не вирішує зроблену відповідачем заяву про застосування строку позовної давності.

Outcome: dismissed