Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У червні 2018 року позивачка [PERSON] звернулася до Подільського районного суду міста Києва з позовом до [PERSON] , Подільської районної у місті Києві державної адміністрації, третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС», про визнання недостовірною інформації та зобов`язання спростувати інформацію. В обґрунтування позову позивач зазначила, що у травні 2018 року їй стало відомо про наявність інформації про те, що вона є керівником та головним бухгалтером ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС». На її офіційний запит до ДПІ у Подільському районі ГУ ДФС у м. Києві про надання облікової інформації про вказане товариство їй було надано лист №2492/Р/26-56-08-01-10 від 14.05.2018, у якому повідомлено про те, що з 26.12.2008 ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» обліковується в Єдиному державному реєстрі підприємств та юридичних осіб як платник податків та відповідно до реєстраційних даних його керівником та головним бухгалтером є [PERSON] , засновником - [PERSON] . Однак позивач стверджує, що про створення та реєстрацію товариства у 2008 році вона не мала жодної інформації, у будь які трудові відносини із засновником товариства [PERSON] вона не вступала та й взагалі їй невідома вказана особа. З огляду на наведене, посилаючись на положення статей 15, 16 ЦК України, позивач просила задовольнити її позов та визнати недостовірною інформацію, яка міститься у Єдиному державному реєстрі про те, що вона є керівником та головним бухгалтером ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС», зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати таку інформацію шляхом відкликання документа, який містить таку інформацію та зобов`язати Подільську районну у місті Києві державну адміністрацію спростувати таку інформацію шляхом скасування таких відомостей у реєстраційній справі. Згідно з протоколом автоматизованого розподілу судових справ між суддями від 25.06.2018 справу було передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Васильченка О.В. Ухвалою суду від 29.01.2019 позовну заяву було залишено без руху та надано позивачеві строк для усунення недоліків, а ухвалою суду від 25.02.2019 позовну заяву повернуто позивачеві на підставі ч.3 ст. 185 ЦПК України. Постановою Київського апеляційного суду від 22.05.2019 ухвалу суду від 25.02.2019 скасовано та направлено справу для продовження розгляду до суду першої інстанції. Згідно з ухвалою суду від 01.07.2019 позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 19.10.2020 до суду надійшов відзив на позовну заяву від представника відповідача [PERSON] - адвоката Железняк Н.М., у якому представник просить відмовити у задоволенні позову, вказуючи на те, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей, може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображення в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР. Крім того, представник вказує на те, що позов пред`явлено до неналежного відповідача, оскільки єдиним кінцевим бенефіціарним власником (контролером) ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» є [PERSON] , адреса реєстрації: [ADDRESS] . Окремо представник звертає увагу на те, що позовна заява не містить посилання позивача на те, які саме її права порушені та чи існує причинно-наслідковий зв`язок між нібито поширенням недостовірної інформації та порушеним правом позивача. 28.10.2020 представником позивача адвокатом Риковим В.В. подано відповідь на відзив, у якій стороною позивача повністю підтримано позовні вимоги з підстав, наведених у позовній заяві. 09.11.2020 представником відповідача [PERSON] подано письмові заперечення на позовну заяву, у яких зазначено, що зважаючи на те, що відповідач [PERSON] повідомив суд про те, що він є неналежним відповідачем, адже не є учасником ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» та не має жодного правового зв`язку із вказаною юридичною особою, то, відповідно, він є неналежним відповідачем, оскільки є особою, відносно до якої за матеріалами справи виключається припущення про те, що він є суб`єктом спірного правовідношення. До початку судового розгляду, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01.06.2021 справу передано у провадження судді Подільського районного суду міста Києва Ковбасюк О.О., оскільки суддю Васильченка О.В. згідно з рішенням Вищої ради правосуддя № 798/0/15-21 від 08.04.2021 звільнено з посади судді Подільського районного суду міста Києва у зв`язку з поданням заяви про відставку. Ухвалою судді від 18.06.2021 справу прийнято до провадження та призначено до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судовому засіданні 30.09.2021 позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] у цілому позовні вимоги підтримали з підстав, наведених у позовні заяві. Разом із цим, позовні вимоги про зобов`язання Подільської районної у місті Києві державної адміністрації спростувати інформацію про те, що [PERSON] є керівником та головним бухгалтером ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС», шляхом скасування таких відомостей у реєстраційній справі вони не підтримали. В подальшому представником позивача подано до суду заяву про розгляд справи за відсутності сторони позивача. Відповідачі та представник третьої особи у судове засідання не з`явилися, про розгляд справи повідомлялися у встановленому законом порядку, про причини неявки суд не повідомили. Згідно з ч. 3 ст. 131 ЦПК України учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що учасники судового процесу не з`явились в судове засідання без поважних причин. Відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Із урахуванням викладеного, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності учасників справи. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно та об`єктивно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, що мають істотне значення для правильного вирішення справи по суті та на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази на предмет належності, достовірності та допустимості у їх сукупності, суд приходить до наступного. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. Відповідно до ч. 1 ст. 15 ЦПК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно із ст. 16 ЦПК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу Відповідно до ч.1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Таким чином, з огляду на зазначені приписи законодавства, кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна інших осіб. Захист цивільних прав - це передбачені законом способи охорони цивільних прав у разі їх порушення чи реальної небезпеки такого порушення. Під способами захисту суб`єктивних цивільних прав розуміють закріплені законом матеріально-правові заходи примусового характеру, за допомогою яких проводиться поновлення (визнання) порушених (оспорюваних) прав та вплив на правопорушника. Способи захисту судом цивільних прав визначені статтею 16 ЦК України та іншим спеціальним законодавством України. Власник порушеного права може скористатися не будь-яким, а цілком конкретним способом захисту свого права, який, як правило, визначається спеціальним законом, що регламентує конкретні цивільні правовідносини. Звертаючись до суду з позовом, особа повинна визначити такий спосіб захисту порушених цивільних прав, який призведе до реального їх поновлення. З огляду на наведене можна дійти висновку, що обов`язковою умовою для судового захисту будь-якого права є наявність достовірних даних про те що, що право особи порушено, не визнане, або оспорене іншими. Згідно із ч.ч. 1, 5, 6, 7 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. З огляду на те, що відповідно до процесуального закону в порядку цивільного судочинства підлягає захисту саме порушене право, суд повинен установити чи дійсно порушене право позивача з боку відповідача, а також з`ясувати, у чому саме полягає порушення законних прав позивача. Як встановлено судом, звертаючись до суду із даним позовом, позивачка [PERSON] вказує на те, що у травні 2018 року їй стало відомо про наявність інформації про те, що вона є керівником та головним бухгалтером ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС». Однак, стверджує позивачка, про створення та реєстрацію товариства у 2008 році вона не мала жодної інформації, у будь які трудові відносини із засновником товариства [PERSON] вона не вступала, як і взагалі вказана особа їй невідома, у зв`язку з чим вона у відповідності до ст.ст.15, 16 ЦК України просить суд визнати недостовірною інформацію, яка міститься у Єдиному державному реєстрі про те, що вона є керівником та головним бухгалтером ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» та зобов`язати відповідача [PERSON] спростувати таку інформацію шляхом відкликання документа, який містить таку інформацію. Вирішуючи обґрунтованість заявлених позовних вимог, судом встановлено, що у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань містяться наступні відомості щодо юридичної особи Товариства з обмеженою відповідальністю «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС»: ідентифікаційний код юридичної особи - 36335379; кінцевий бенефіціарний власник (контролер) юридичної особи - [PERSON] , Україна, [INFO] , [ADDRESS] , тип володіння - пряме, відсоток частки - 100; види діяльності - 67.12.0. Біржові операції з фондовими цінностями (основний); керівник юридичної особи - [PERSON] (згідно статуту); дата запису - 25.12.2008, номер запису - 10711020000025375; місцезнаходження реєстраційної справи - Подільська районна в місті Києві державна адміністрація. З відомостей, які містяться у відкритій системі Опендатабот, судом також встановлено, що попереднім бенефіціарним власником ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» значився [PERSON] , дата внесення змін до системи щодо зміни власника - 16.07.2020. При цьому суд зауважує, що позивачем до позовної заяви не додано жодних належних та допустимих доказів на обґрунтування позовних вимог, які б вказували на порушення її порушених, невизнаних або оспорюваних прав та інтересів. Так, в якості додатків до позовної заяви позивачем долучено лише копію листа заступника начальника ДПІ у Подільському районі №2492/Р/26-56-08-01-10 від 14.05.2018 та копію листа директора Департаменту податків і зборів з юридичних осіб №6770/Р/99-99-12-03-06-14 від 11.05.2018. Зі змісту вказаних листів вбачається, що вони містять відомості інформативного характеру щодо юридичної особи ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» та жодної інформації, яка б вказувала на невизнання чи оспорювання прав позивачки, у тому числі з боку відповідача [PERSON] , вони не містять. Будь яких інших доказів матеріали справи не містять. Суд зазначає, що частина перша ст. 55 Конституції України містить загальну норму, яка означає право кожного звернутися до суду, якщо його права чи свободи порушені або порушуються, створено або створюються перешкоди для їх реалізації або мають місце інші ущемлення прав та свобод. Позивачем може бути особа, яка вважає, що її право, свободу чи інтерес порушено та створені перешкоди для реалізації її прав, що зумовило її звернення до суду. При цьому неодмінною ознакою порушення права особи є зміна стану її суб`єктивних прав та обов`язків, тобто припинення чи неможливість реалізації її права або виникнення додаткового обов`язку. З огляду на вищевказане, суд вважає, що позивачем не доведена обґрунтованість заявлених нею позовних вимог та факт порушення її прав, зокрема, ту обставину, що наявністю у Єдиному державному реєстрі відомостей про неї як про керівника ТОВ «РЕГІСТР-АЛЬФА СЕНС» порушені її права. Позовна заява не містить жодних відомостей стосовно того, за захистом якого порушеного, невизнаного або оспорюваного відповідачами цивільного права позивачка звертається до суду із даним позовом. Обраний позивачем спосіб захисту порушених, на її думку, прав не відповідає характеру та змісту тих прав та правовідносин, з приводу яких вона звернулася до суду. При цьому суд вважає обґрунтованими доводи представника відповідача [PERSON] , наведені у відзиві та письмових запереченнях на позов, у тому, що позивачем обрано неефективний спосіб захисту, оскільки відповідно до п.2 ч.1 ст. 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» (у редакції Закону, що діяв на час виникнення спірних правовідносин) особа, яка вважає своє право чи інтерес порушеними через подання та внесення до ЄДР недостовірних відомостей, може вимагати їх захисту через корегування відомостей ЄДР та відображення в ЄДР відповідних дійсних відомостей у спосіб, що забезпечить ефективне відновлення та захист її порушених прав та інтересів, зокрема, шляхом скасування запису в ЄДР. Таким чином, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, суд приходить до висновку, що підстави для задоволення вимог позивачки та захисту її прав у судовому порядку відсутні, оскільки позивачкою обрано неефективний спосіб захисту її прав. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення («Серявін та інші проти України», № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010). Підсумовуючи все вищенаведене, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд приходить до висновку, що у задоволенні позову слід відмовити. У зв`язку з тим, що суд дійшов висновку про відмову в задоволенні позовних вимог, відповідно до ст. 141 ЦПК України сплачений позивачкою судовий збір не підлягає стягненню з відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed