Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

19.09.2022року позивач звернулась до суду з позовом до відповідача, в якому просить визначити додатковий строк для подання до нотаріальної контори заяви про прийняття спадщини, яка відкрилась після смерті її бабусі, [PERSON] , терміном два місяці з моменту набрання законної сили рішення суду по даному позову. Позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] померла її бабуся, [PERSON] , яка проживала в с. Ставрівка Вишгородського району Київської області та після смерті якої відкрилася спадщина на нерухоме майно, а саме на земельну частку (пай) в КСП «Україна», право на яку посвідчене сертифікатом на право на земельну частку (пай). 17.02.2021 року позивач звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , але їй було відмовлено в заведенні спадкової справи у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом винесено відповідну постанову. Спадкодавець, [PERSON] , проживала одна в с. Ставрівка Вишгородського району Київської області, єдиним спадкоємцем першої черги був її рідний син, [PERSON] (батько позивача), але за станом здоров`я він не встиг вступити в спадкові права, заяву про прийняття спадщини до нотаріальної контори не подавав. [PERSON] помер [INFO] . Про те, що батько не встиг прийняти спадщину після своєї матері позивачу не було відомо. Лише знайшовши вищевказаний сертифікат на право на земельну частку (пай), позивач звернулась до нотаріальної контори. Також позивач зазначає, що їй не було відомо, що є певний проміжок часу для такого звернення, і що вона його пропустила, вважає, що саме вона є особою, яка прийняла спадщину як єдиний спадкоємець. Наголошує на тому, що спору щодо спадкування не має, спадщина не визнана відумерлою, отже вона є відкритою, тому вона має право її прийняття як спадкоємець. Викладені обставини позивач вважає поважними причинами пропуску строку подання заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ,а оскільки лише суд може встановити додатковий строк для прийняття спадщини, тому вона змушена звертатись з даним позовом до суду. Ухвалою суду від 23.09.2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до підготовчого судового засідання на 24.10.2022 року. У судове засідання сторони не з`явилися. Позивач у позовних вимогах просить справу розглядати без її участі,позов підтримує, просить задовольнити. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, відзив не подав, про дату, час і місце розгляду справи повідомлено належним чином. 05.10.2022 року надіслали лист про розгляд справи без їх участі, проти задоволення позовних вимог не заперечують, що суд розцінює як відзив з визнанням позову. На підставі ч. 2ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні матеріали справи, судом встановлено наступне. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Розважівською сільською радою Іванківського району Київської області, про що зроблено запис за № 36 (а.с.5). З довідки Розважівської сільської ради № 479 від 20.06.2019 року вбачається, що [PERSON] на день смерті постійно проживала та була зареєстрована у [ADDRESS] . Разом з нею зареєстрованих не було (а.с.11). На день смерті [PERSON] залишилось спадкове майно у вигляді земельної ділянки площею 4,40 умовних кадастрових гектарів, без визначення меж цієї земельної ділянки в натурі (на місцевості), що перебуває у колективній власності КСП «Україна», яка належала їй на підставі рішення Іванківської районної державної адміністрації від 07.02.2001 року № 58, як колишньому члену КСП «Україна»,що посвідчено сертифікатом на право на земельну частку (пай) серії РН № 342825 від 12.11.2001року (а.с.12). 17.02.2021 року позивач звернулась до Іванківської районної державної нотаріальної контори Київської області із заявою про прийняття спадщини, але їй було відмовлено в заведенні спадкової справи після смерті [PERSON] , у зв`язку з пропущенням строку для прийняття спадщини, про що нотаріусом винесено постанову за вих. № 120/02-31. Судом досліджено факт родинних відносин між позивачем та [PERSON] за додатками до позовної заяви. Зокрема встановлено, що [PERSON] являється позивачці рідною бабою, у якої: [INFO] народився син, [PERSON] , що підтверджується копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження № 00030074333, виданого 25.03.2021 року відділом ДРАЦС по Іванківському та Поліському районах Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), у якого: [INFO] народилася дочка [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] , виданого 11.07.1973 року, яка після укладення шлюбу 30.12.1990 року змінила прізвище на « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , виданого 30.12.1990 року. [PERSON] і є позивачем у даній справі. Батько позивачки, який являвся рідним сином спадкодавиці, на момент смерті матері був живим, але за життя спадщину, яка відкрилась після її смерті,не прийняв і помер [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого 08.05.2001 року. Інші спадкоємці, як вбачається з матеріалів справи, відсутні. Відсутність заведеної після смерті [PERSON] спадкової справи підтверджується постановою державного нотаріуса Іванківської районної державної нотаріальної контори вих. № 120/02-31 від 17.02.2001 року. Відповідно до ст. 1276 ЦК України, якщо спадкоємець за заповітом або за законом помер після відкриття спадщини і не встиг її прийняти, право на прийняття належної йому частки спадщини, крім права на прийняття обов`язкової частки у спадщині, переходить до його спадкоємців (спадкова трансмісія). Позивач вказує причиною пропуску обумовленого шестимісячного строку для прийняття спадщини після померлої14.12.2000 року [PERSON] те, що їй не було відомо що її батько, як спадкоємець першої черги, після смерті своєї матері, спадщину не прийняв. Лише знайшовши сертифікат на право на земельну частку (пай) на ім`я своєї бабусі - [PERSON] , позивач звернулася до нотаріальної контори та отримала відмову. Таким чином вона дізналася про обумовлений чинним законодавством шестимісячний строк для прийняття спадщини, який нею було пропущено. В результаті чого вона змушена звернутись до суду для його додаткового встановлення. Відповідно до положень ст.ст.15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, яке вона може здійснити шляхом звернення до суду у визначеному ЦПК України порядку (ст. 4 ЦПК України) і що також гарантовано ст.124 Конституції України. Статтею 12 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною першою статті 81 зазначеного вище Кодексу передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Згідно зі ст. 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує такі питання: чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин; яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин; чи слід позов задовольнити або в позові відмовити; як розподілити між сторонами судові витрати; чи є підстави допустити негайне виконання судового рішення; чи є підстави для скасування заходів забезпечення позову. За загальним правилом положення про спадкування право на спадщину виникає в день відкриття спадщини. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (статті 1220, 1222, 1270 ЦК України). Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини (частина перша статті 1269 ЦК України). Згідно з частиною третьою статті 1272 ЦК України за позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини. За змістом цієї статті поважними причинами пропуску строку для прийняття спадщини є причини, які пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Правила частини третьої статті 1272 ЦК України про надання додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини можуть бути застосовані, якщо: 1) у спадкоємця були перешкоди для подання такої зави; 2) ці обставини визнані судом поважними. Такий правовий висновок висловлений Верховним Судом України у постанові від 23 серпня 2017 року № 6-1320цс17. Пунктом 24 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року N 7 "Про судову практику у справах про спадкування" встановлено, що вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд повинен дослідити поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому необхідно виходити з того, що поважними є причини, пов`язані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на чинення цих дій. При цьому, вирішуючи питання поважності причин пропущення шестимісячного строку, визначеного статтею 1270 ЦК України, для прийняття спадщини, суд має враховувати, що такі причини визначаються в кожному конкретному випадку з огляду на обставини справи. Під час розгляду даної справи, судом було здійснено оцінку кожного аргументу позивача, та доказів по справі. На підставі чого було встановлено, що дані докази та аргументи є належними та допустимими, а також відповідають вимогам статті 95 ЦПК України. Таким чином, необізнаність спадкоємця про існування спадкового майна, є поважною причиною пропуску строку. Необізнаність є людським фактором, наявність якого не дає змоги володіти певною інформацією через незалежні від волі особи обставини, а тому вона не може бути підтверджена відповідними доказами. В той же час факт необізнаності особи про наявність спадкового майна може бути спростовано шляхом надання суду інших доказів, що свідчать про протилежні обставини, однак матеріали справи таких доказів не містять. З урахуванням наведеного, якщо спадкоємець пропустив шестимісячний строк для подання заяви про прийняття спадщини з поважних причин, закон гарантує йому право на звернення до суду з позовом про визначення додаткового строку на подання такої заяви. Крім того, суд бере до уваги ту обставину, що позов визнано відповідачем, і це визнання не суперечить вимогам закону, не порушує прав та інтересів інших осіб, а також відсутність будь яких інших спадкоємців, які б претендували на спадкове майно. Відповідно до частини 3 статті 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Частиною 4 статті 206 ЦПК України передбачено, що у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Враховуючи вищевикладене, суд вважає можливим ухвалити рішення в даній цивільній справі за результатами підготовчого провадження та приходить до висновку про задоволення позову, визнаючи поважними зазначені позивачем причини пропуску строку для прийняття спадщини, що, відповідно до частини третьої статті 1272 ЦК України, є підставою для визначення додаткового строку, достатнього для подання заяви про прийняття спадщини. Факт пропуску строку для прийняття спадщини не є підставою для усунення від спадкування. Судом також встановлено, що відповідно до Закону України «Про судовий збір», позивачем сплачено судовий збір у розмірі 992, 40 грн, що підтверджується квитанцією про оплату №0.0.2678984015.1 від 19.09.2022 року.

Outcome: approved