Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

21 липня 2022 року Управління праці та соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації звернулося до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилався на те, що [PERSON] було надмірно виплачено кошти допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 1779 грн. 21 січня 2020 року відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області з заявою про призначення їй державної соціальної допомоги як одинокій матері з дітьми. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідачу на підставі поданої заяви було призначено державну соціальну допомогу одинокій матері з дітьми на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року. Відповідач отримувала державну соціальну допомогу на дитину як одинока матір. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2020 року №264 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» установлено, що на період карантину, встановленого постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2», строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. На виконання вказаної постанови управлінням продовжено та виплачено відповідачу державну соціальну допомогу до 31 липня 2020 року. За період з 01 січня 2020 року по 31.07.2020 року [PERSON] отримала 12453 грн. державної допомоги на дітей одиноким матерям. 01 липня 2020 року [PERSON] повторно звернулася за виплатою допомоги на дітей одиноким матерям та надала необхідні документи. Проте, відповідно до п.35-2 Порядку, [PERSON] не мала права на отримання допомоги оскільки у складі сім`ї є працездатна особа, що не здійснювала догляд та не працювала протягом трьох місяців в період за який враховується дохід, що підтверджується рішенням від 06 серпня 2020 року. Відповідно до п.2 постанови КМ України від 08 квітня 2020 року №264 доповнено абзацом такого змісту: «Не підлягають поверненню кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги одиноким матерям, виплачені отримувачам під час карантину до 01 липня 2020 року, якщо не було підтверджено право на отримання допомоги або її розмір внаслідок перерахунку зменшився. Якщо отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям повернув суми надміру виплачених коштів, орган соціального захисту населення повертає такі кошти отримувачу допомоги». Враховуючи те, що [PERSON] було виплачено допомогу до 31 липня 2020 року, із врахуванням п.2 Постанови КМ України від 08 квітня 2020 року №264 [PERSON] зобов`язана повернути надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 1779,00 грн., у зв`язку із тим, що її право на отримання допомоги у цей період не підтверджено. 21 грудня 2020 року Управлінням надіслано [PERSON] повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів, однак до цього часу кошти відповідач не повернула. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 1779,00 грн. В судове засідання представник позивача не з`явився, подав письмову заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримав в повному обсязі, у разі неявки відповідача просив винести заочне рішення. Відповідач в судове засідання не з`явилася, будучи повідомленою належним чином про дату, час та місце розгляду справи, жодних клопотань про вікладення судового засідання та заперечень проти даного позову до суду не подавала. Правом на подання відзиву не скористалася. Враховуючи вимоги ст. 280 ЦПК України судом розглянуто справу в заояному порядку. Суд, дослідивши наявні в матеріалах справи докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що 21 січня 2020 року відповідач звернулась до Управління соціального захисту населення Вінницької районної державної адміністрації Вінницької області з заявою про призначення їй державної соціальної допомоги як одинокій матері з дітьми. Відповідно до Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» відповідачу на підставі поданої заяви було призначено державну соціальну допомогу одинокій матері з дітьми на період з 01 січня 2020 року по 30 червня 2020 року. Постановою Кабінету Міністрів України від 08 квітня 2020 року №264 «Деякі питання виплати державної соціальної допомоги» установлено, що на період карантину, встановленого постановою КМ України від 11 березня 2020 року №211 «Про запобігання поширення на території України гострої респіраторної хвороби COVID-19, спричиненої коронавірусом SARS-Cov-2», строк виплати державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, яку було призначено раніше, продовжується на період карантину та на один місяць після дати його відміни і державна соціальна допомога виплачується за повний місяць без звернення особи до структурних підрозділів з питань соціального захисту населення районних, районних у містах Києві та Севастополі державних адміністрацій, виконавчих органів міських, районних у містах (у разі їх створення) рад. На виконання вказаної постанови управлінням продовжено та виплачено відповідачу державну соціальну допомогу до 31 липня 2020 року. За період з 01 січня 2020 року по 31.07.2020 року [PERSON] отримала 12453 грн. державної допомоги на дітей одиноким матерям. 01 липня 2020 року [PERSON] повторно звернулася за виплатою допомоги на дітей одиноким матерям та надала необхідні документи. Проте, відповідно до п.35-2 Порядку, [PERSON] не мала права на отримання допомоги оскільки у складі сім`ї є працездатна особа, що не здійснювала догляд та не працювала протягом трьох місяців в період за який враховується дохід, що підтверджується рішенням від 06 серпня 2020 року. Відповідно до п.2 постанови КМ України від 08 квітня 2020 року №264 доповнено абзацом такого змісту: «Не підлягають поверненню кошти державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям та допомоги одиноким матерям, виплачені отримувачам під час карантину до 01 липня 2020 року, якщо не було підтверджено право на отримання допомоги або її розмір внаслідок перерахунку зменшився. Якщо отримувач державної соціальної допомоги малозабезпеченим сім`ям, допомоги на дітей одиноким матерям повернув суми надміру виплачених коштів, орган соціального захисту населення повертає такі кошти отримувачу допомоги». Враховуючи те, що [PERSON] було виплачено допомогу до 31 липня 2020 року, із врахуванням п.2 Постанови КМ України від 08 квітня 2020 року №264 [PERSON] зобов`язана повернути надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги за період з 01 липня 2020 року по 31 липня 2020 року в сумі 1779,00 грн., у зв`язку із тим, що її право на отримання допомоги у цей період не підтверджено. 21 грудня 2020 року Управлінням надіслано [PERSON] повідомлення про повернення надмірно виплачених коштів, однак до цього часу кошти відповідач не повернула. На підставі викладеного позивач просить стягнути із відповідача [PERSON] надмірно виплачені кошти державної соціальної допомоги на дітей одиноким матерям в сумі 1779,00 грн. Відповідно до ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст.3 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», призначаються такі види державної допомоги сім`ям з дітьми, зокрема, допомога на дітей одиноким матерям. Положеннями ст.18-1 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми» та п.33 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою КМУ «Про затвердження Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми» від 27 грудня 2001 року №1751 передбачено, що право на допомогу на дітей одиноким матерям мають одинокі матері (які не перебувають у шлюбі), одинокі усиновлювачі, якщо у свідоцтві про народження дитини або документі про народження дитини, виданому компетентними органами іноземної держави, за умови його легалізації в установленому законодавством порядку (рішенні про усиновлення дитини), відсутній запис про батька (матір) або запис про батька (матір) проведено в установленому порядку органом державної реєстрації актів цивільного стану за вказівкою матері (батька, усиновлювача) дитини. Допомога призначається з місяця, в якому було подано заяву з усіма необхідними документами та виплачується щомісяця по місяць досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ч.2 ст.22 Закону України «Про державну допомогу сім`ям з дітьми», суми державної допомоги, виплачені надміру внаслідок зловживань з боку громадян (у результаті подання документів із свідомо неправдивими відомостями, неподання відомостей про зміни у складі сім`ї, приховування обставин, що впливають на виплату державної допомоги тощо), стягуються згідно з законом. Цей обов`язок встановлений і п.49 Порядку призначення і виплати державної допомоги сім`ям з дітьми, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України №1751 від 27 грудня 2001 року. Тобто, механізм повернення надмірно сплачених сум допомоги передбачає стягнення зазначених сум лише у випадку, якщо така надмірна сплата відбулась з вини громадянина, а саме через його зловживання. Згідно ч.1 ст.1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Відповідно до статті 1215 ЦК України коли набуте особою без достатньої правової підстави майно за рахунок іншої особи не підлягає поверненню. Зокрема, не підлягають поверненню безпідставно набуті: заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з її боку і недобросовісності з боку набувача. Виходячи з викладеного, та з урахуванням того, що [PERSON] не мала права на отримання допомоги оскільки у складі сім`ї є працездатна особа, що не здійснювала догляд та не працювала протягом трьох місяців в період за який враховується дохід, що підтверджується рішенням від 06 серпня 2020 року, це є підставою для повернення відповідачем надміру отриманих коштів. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що позовна заява підлягає задоволенню. Відповідно до ч.6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи повне задоволення позовних вимог позивача та той факт, що позивач звільнений від сплати судового збору, суд вважає що судові витрати по сплаті судового збору необхідно стягнути з відповідача на користь держави. На підставі викладеного,

Outcome: approved