Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

08.09.2022 представник ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» звернувся до Миргородського міськрайонного суду Полтавської області з вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позову зазначив, що між ТОВ «Авенстус Україна» та [PERSON] 14.01.2021 року було укладено кредитний договір. За умовами вказаного договору відповідач отримав кредит у розмірі 7300,00 грн. У зв`язку з неналежним виконанням позичальником умов кредитного договору виникла заборгованість у розмірі 23894,00 грн, яка складається із заборгованості по тілу кредиту 7300,00 грн та заборгованості за відсотками 16594,00 грн. В подальшому, ТОВ «Авентус Україна» відступила право вимоги за вказаним кредитним договором позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» на підставі договору від 26.08.2021 року. На підставі вищенаведеного представник позивача просив стягнути із [PERSON] заборгованість по кредиту в розмірі 23894,00 грн. а також понесені позивачем при зверненні з позовом до суду судові витрати. Ухвалою Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 13.09.2022 позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі (а.с.37). Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без його участі, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а.с. 45). Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзиву не подав. Ухвалою суду від 04.11.2022 суд вирішив провести заочний розгляд справи на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що 14.01.2021 року між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] було укладено кредитний договір № 3499987, за умовами якого відповідач отримав кредит в розмірі 7300 грн . В подальшому, ТОВ «Авентус Україна» відступила право вимоги за вказаним кредитним договором позивачу ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів»» на підставі договору від 26.08.2021 року. Кредитний договір було укладено в електронному вигляді шляхом виконання відповідачем певних дій, які свідчать про укладення кредитного договору Форма договору відповідає закону виходячи з наступного. Згідно частини першої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Згідно частини першої статті 13 Закону «Про споживче кредитування» у редакції, що діяла на час укладення спірного договору, договір про споживчий кредит, договори про надання додаткових та супутніх послуг кредитодавцем і третіми особами та зміни до них укладаються у письмовій формі (у паперовому або електронному вигляді з накладенням електронних підписів, електронних цифрових підписів, інших аналогів власноручних підписів (печаток) сторін у порядку, визначеному законодавством). Кожна сторона договору отримує по одному примірнику договору з додатками до нього. Примірник договору, що належить споживачу, має бути переданий йому невідкладно після підписання договору сторонами. Договір про споживчий кредит укладається в порядку, визначеному цивільним законодавством України з урахуванням особливостей, визначених цим Законом. Визначення кредитодавцем можливості укладення договору про споживчий кредит здійснюється на підставі відповідного запиту (заяви) споживача, у тому числі з використанням засобів дистанційного зв`язку, та оцінки кредитоспроможності споживача (частини перша, друга статті 14 Закону № 1734-VIII). Статтею 3 Закону України «Про електронну комерцію» (у редакції, що була чинною на день виникнення спірних правовідносин) визначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону). Стаття 12 Закону «Про електронну комерцію» визначає, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним підчас реєстрації у його системі, та додається(приєднується)до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти договір (пункт12частини першої статті 3 Закону №675-VIII). Підписом,\~згідно якого\~відповідач погодився\~на укладення\~Договору є\~ідентифікатор у\~вигляді СМС\~ «А111689». За змістом статей 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язань або одностороння зміна його умов не допускається. У відповідності до частини першої статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Згідно положень статей 3, 627 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. У відповідності до ч.ч.1-2 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. У відповідності до ч.ч. 1-3 ст. 1056-1 ЦК України, процентна ставка за кредитом може бути фіксованою або змінюваною. Тип процентної ставки визначається кредитним договором. Розмір процентів, тип процентної ставки (фіксована або змінювана) та порядок їх сплати за кредитним договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів на дату укладення договору. Фіксована процентна ставка є незмінною протягом усього строку кредитного договору. Встановлений договором розмір фіксованої процентної ставки не може бути збільшено кредитодавцем в односторонньому порядку. За умовами кредитного договору № 3499987 від 14.01.2021 року, строк на який надається кредит становить 30 календарних днів (п.1.4 Договору). Додатком до вказаного договору являється графік платежів, згідно якого повернення кредиту мало відбутися 13.02.2021 року у розмірі 10212,70 грн (7300,00 грн тіло кредиту, 2912,70 грн.- проценти за користування кредитом). Свого договірного\~зобов`язання по\~поверненню кредиту\~відповідач не\~виконав.\~Таким чином,\~суд вважає,\~що вимога\~позивача про\~стягнення тіла\~кредиту 7300,00\~грн.ґрунтується на законі, підтверджена належними та допустимими доказами, а тому підлягає до задоволення. З приводу заявлених вимог про стягнення відсотків варто зауважити наступне. Так, відповідачем та первісним кредитором у договорі погоджено нарахування відсотків. Зокрема, згідно п. 1.5.1 Договору в межах строку кредитування застосовується «знижена» процентна в розмірі 1,33 %. Саме вказаний розмір процентної ставки сторони поклали в основу Графіку платежів по кредиту. Тому, на переконання суду, обрахування заборгованості з процентів слід здійснювати виходячи з процентної ставки в розмірі 1,33 %. З приводу періоду, за який підлягають стягненню відсотки, суд зауважує наступне. Так, сторонами погоджено строк кредитування терміном до 13.02.2021. Доказів погодження сторонами продовження строку кредитування до суду не надано. Таким чином, вимога про стягнення відсотків, нарахованих в межах строк кредитування, тобто до 13.02.2021 року в розмірі 2912,70 грн. ґрунтується на законі та підлягає до задоволення. Разом з тим, решта відсотків, яку позивач прохав стягнути в розмірі 6381,30 грн (16594,00 грн 10212,70 (з яких 7300 грн -тіло кредиту та 2912,70 грн відсотки за період з 14.01.2021-13.02.2021) стягненню не підлягає, так як із закінченням строку кредитування у позичальника в будь-якому випадку виникає обов`язок повернути суму позики незалежно від пред`явлення вимоги Банком повернути всю заборгованість за договором, що відповідає правовій позиції Великої Палати Верховного Суду, викладеній у постанові від 28.03.2018 року по справі 444/9519/12. Окрім того, Велика Палата Верховного Суду вказала на тому, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором\~процентиза\~кредитом припиняється\~після спливу\~визначеного договором\~строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Судові витрати слід розподілити у відповідності до ст. 141 ЦПК України. У вказаній справі, судові витрати складаються з витрат позивача по сплаті судового збору в розмірі 2481,00 грн. Зважаючи на часткове задоволення позову, тому з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у розмірі 1061,42 грн , що пропорційно до задоволеної частини позовних вимог.

Outcome: partial