Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

29 серпня 2022 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява [PERSON] до ТОВ «Таліон Плюс» про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зокрема позивач, просив визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Журавльової Л.М.\~ № 4645\~ від 23 грудня 2021 року про стягнення з позивача на користь відповідача заборгованості в розмірі 71802,91 грн. Позовні вимоги обґрунтовані\~ тим, що характер правовідносин позивача та відповідача щодо даної заборгованості не був безспірним, зокрема в договірні стосунки з відповідачем позивач не вступав, вважає невірно розрахованою суму кредитної заборгованості\~ при тому, що нотаріусом при вчинення виконавчого напису її обґрунтованість не перевірялась.\~ Також, з 22.02.2017 законодавством України не передбачено вчинення нотаріусами виконавчих написів про стягнення за кредитними договорами, що не посвідчені в нотаріальному порядку. Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року відкрито провадження у справі та вирішено проводити її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення\~ учасників справи про дату судового засідання. Того ж дня судом винесено ухвалу про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення з боржника на підставі оскаржуваного виконавчого напису. Через припинення здійснення судом поштового листування, копія ухвали про відкриття провадження справі була направлена відповідачу та третім особам 31.08.2022 року на їх електронну пошту та того ж дня\~ отримана ними, що підтверджується довідками про доставку електронного листа (а.с. 23-26). Проте у встановлений судом строк відзиву на позовну заяву від відповідача\~ до суду не надходило. Не надходило жодних заяв по суті справи і від третіх осіб. Згідно з\~ ч. 5 ст. 279 ЦПК України розгляд справи проведено судом без повідомлення сторін за наявними матеріалами позовної заяви. Вивчивши матеріали справи, дослідивши та оцінивши наявні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. 23 грудня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Журавльовою Ларисою Михайлівною вчинено виконавчий напис за реєстровим номером 4645\~ про стягнення з [PERSON] , мешканця [ADDRESS] , на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс» заборгованості за кредитним договором № 728871262 від 12 листопада 2020 року, укладеним між ТОВАРИСТВОМ З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] , в розмірі 71752,91 грн (а.с.12). При цьому з тексту виконавчого напису вбачається, що право вимоги за даним кредитним договором переуступалось первинним кредитором за Договором Відступлення Прав Вимоги за кредитними договорами 120 від 09 лютого 2021 року Товариству з обмеженою відповідальністю «Таліон Плюс».\~ 28 липня 2022 року приватним виконавцем виконавчого органу Полтавської області Лукмасло Л.М. відкрито виконавче провадження № 68769950 з виконання даного виконавчого напису та звернено стягнення на доходи боржника (а.с.13-14). Зі змісту виконавчого напису та наданих суду доказів встановлено, що спірний кредитний договір №\~ 728871262 від 12 листопада 2020 року, укладений між ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» та [PERSON] у нотаріальному порядку не посвідчувався. Згідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року\~ № 1172 затверджено Перелік документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі Перелік). Постановою Кабінету Міністрів від 26.11.2014 № 622 даний Перелік доповнено розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» та до нього включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В той же час постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в тому числі в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Таким чином, на момент вчинення оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус не мав права керуватись розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» вищевказаного Переліку та вчиняти виконавчий напис на підставі кредитного договору, що не був посвідчений в нотаріальному порядку. Крім того, суд вважає, що характер правовідносин, які склались між боржником [PERSON] \~ та стягувачем ТОВ «Таліон Плюс»\~ жодним чином не свідчить про безспірність виниклої у боржника заборгованості, а отже в даному випадку неможливе стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса.\~ Так, у своїй постанові від 11.10.2018 у справі № 405/1015/17 (провадження 61/1028ск18) Верховний Суд виклав наступний висновок: «Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису». Аналогічна правова позиція міститься в ряді інших постанов Верховного Суду. В супереч обов`язку доказування, відповідачем не надано суду доказів того, що позивач повідомлявся ним та попереднім кредитором про розмір наявної заборгованості, а також про перехід до відповідача остаточного права вимоги до позивача за кредитним договором, що був укладений між [PERSON] та ТОВ «МАНІВЕО ШВИДКА ФІНАНСОВА ДОПОМОГА» 12.11.2020 року, із зазначенням нових реквізитів для сплати існуючої заборгованості. Позивач категорично заперечує розмір нарахованої за даним кредитним договором заборгованості та вважає, що вона не підтверджується відповідними доказами. Крім того, Переліком документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року № 1172 не передбачено надання нотаріусу для видачі виконавчого напису про стягнення кредитної заборгованості договорів про відступлення права вимоги одним кредитором іншому.\~ Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог в повному обсязі. Документально підтверджені судові витрати у справі становлять 1488,60 грн. сплаченого позивачем судового збору за подання ним позовної заяви та зави по забезпечення позову.\~\~ Судові витрати суд розподіляє відповідно до приписів ст. 141 ЦПК України та повністю покладає їх на відповідача в зв`язку з повним задоволенням позовних вимог.\~ На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved