Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовною заявою до Комунального некомерційного підприємства «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», лікаря психіатра Комунального некомерційного підприємства «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» Реви Віктора Михайловича, у якій з урахуванням уточнених позовних вимог, просить: - визнати протиправним дії Лебединської ЦРЛ та лікаря психіатра Реви В.М. поширення приватному нотаріусу Жураховському Д.В. у надмірній кількості конфіденційну медичну інформацію в листі від 22.05.2013 № 708, а саме: « [PERSON] 1966 року народження, який проживає в с. Будилка, Лебединського району, страждає на психічний розлад, періодично звертається до лікаря психіатра…», яка перевищує запитувану нотаріусом інформацію, яка була зайвою та не стосується мети збору цієї інформації, такими, що порушили недоторканність приватного життя позивача, статтю 32 Конституції України та статтю 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод; - визнати протиправними дії Лебединської ЦРЛ та лікаря психіатра Реви В.М. визначення стану психічного здоров`я та встановлення діагнозів психічних розладів без проведення психіатричного огляду в 2013 році, та поширення цієї непідтвердженої інформації в листі від 22.05.2013 № 708, такими, що вчинені всупереч забороні, встановленій ст. 7 Закону України «Про психіатричну допомогу»; - визнати недостовірною, такою, що принижує честь, гідність, ділову репутацію інформацію про позивача, викладену і поширену Лебединською ЦРЛ та лікарем психіатром Ревою В.М. в листі від 22.05.2013 № 708, а саме: «… [PERSON] страждає на психічний розлад, періодично звертається до лікаря психіатра…»; - для негайного поновлення конституційних прав зобов`язати відповідача відізвати від нотаріуса Жураховського Д.В. лист Лебединської ЦРЛ від 22.05.2013 № 708; - зобов`язати відповідачів припинити розповсюдження інформації про проведені медичні огляди та стан здоров`я позивача, окрім випадків, чітко визначених законом; - стягнути з відповідачів Лебединської ЦРЛ та лікаря психіатра Реви В.М. 624000,00 грн. на відшкодування моральної шкоди, завданої поширенням недостовірної та негативної інформації листом від 22.05.2013 № 708. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що в квітні 2013 року нотаріус Жураховський Д.В. звернувся до Лебединської ЦРЛ із запитом у якому просив надати конфіденційну медичну інформацію довідку про психічний стан позивача. Листом від 22.05.2013 № 708 відповідачі надали інформацію наступного змісту: « [PERSON] 1966 року народження, який проживає в с. Будилка, Лебединського району, страждає на психічний розлад, періодично звертається до лікаря психіатра…». Позивач вказує на те, що очевидним і безспірним є факт того, що відповідачі поширили нотаріусу завідомо недостовірну медичну інформацію про нього, оскільки поширена інформація була достовірною лише 5 місяців (у період з 10.11.2010 по 03.03.2011), була поширена через два роки після медичного огляду 22.05.2013 та не була перевірена і підтверджена новим оглядом лікаря психіатра. Статтею 7 Закону України «Про психіатричну допомогу» забороняється визначати стан психічного здоров`я особи та встановлювати діагноз психічних розладів без психіатричного огляду особи, крім випадків проведення судово-психіатричної експертизи посмертно. Оскільки відповідачі не мали доказів про наявність у позивача психічних розладів, не мали доказів про наявність його звернень за медичною допомогою до лікаря психіатра впродовж 2012-2014 років, в тому числі в період написання нотаріусом запиту та складання листа від 22.05.2013 № 708, зазначена інформація є недостовірною і такою, що порочить честь, гідність та ділову репутацію позивача. При цьому, на думку позивача, перебування у нотаріуса листа Лебединської ЦРЛ від 22.05.2013 № 708, який містить надлишкову конфіденційну, застарілу і недостовірну інформацію про нього, яка не стосується суті запиту, не впливала і не впливає на вчинення нотаріусом нотаріальних дій щодо отримання спадщини є протиправним, а тому відповідачі зобов`язані відізвати від нотаріуса лист від 22.05.2013 № 708. Позивач вказує на те, що направляючи до Лебединської ЦРЛ запит, нотаріус просив надати інформацію про дійсний психічний стан [PERSON] , натомість відповідачі надали інформацію про факти звернення за медичною допомогою та встановлений у 2010 році діагноз. Тобто, на думку позивача, всупереч положень ч. 3 ст. 10, ч. 1 ст. 24 Закону України «Про захист персональних даних», порушуючи ст. 32 Конституції України та ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу», відповідачі незаконно розголосили інформацію про стан психічного здоров`я та допустили втручання в його особисте життя, без його згоди і відома, поширили конфіденційну інформацію, яку позивач зберігав у таємниці. Також [PERSON] вказує на те, що внаслідок поширення негативної інформації про нього, відповідач умисно завдав шкоди його немайновим інтересам, усвідомлено і цілеспрямовано зганьбив його гідність, честь та ділову репутацію серед невизначеного кола осіб, внаслідок чого, позивач переніс і до сьогодні відчуває душевні страждання, які оцінює в 300000,00 грн. В той же час позивач у своєму позові вказав, що справедливим мінімальним розміром завданої йому моральної шкоди вважає 624000,00 грн. Представник відповідача - Комунального некомерційного підприємства «Лебединська лікарня імені лікаря К.О. Зільберника» подав до суду відзив у якому проти позову заперечував, просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Зазначив, що у рішенні від 22.09.2020 по справі № 950/1102/20 та у рішенні від 18.07.2016 по справі № 580/295/16-ц Лебединський районний суд Сумської області дійшов висновку про те, що надання відповіді на запит нотаріуса про психічний стан здоров`я [PERSON] є одним із виняткових випадків поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, що передбачено ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу». Відповідач жодним чином не порушував особистих немайнових прав позивача, його честі, гідності та ділової репутації. Крім того лікарнею не було поширено конфіденційної медичної інформації про позивача невстановленому колу осіб, оскільки доступ до медичної документації [PERSON] мали працівники лікарні, що допускається Законом України «Про психіатричну допомогу» в контексті організації надання особі психіатричної допомоги. Лист, про який іде мова в позовній заяві, не містить відомостей про діагноз позивача та інших конкретних даних відносно нього. Щодо позовних вимог в частині відшкодування моральної шкоди, вказав, що такі не відповідають ні вимогам розумності ні вимогам справедливості. Позивачем не доведено факту завдання йому моральної шкоди, а також не надано доказів посягання на його честь, гідність та ділову репутацію. Ухвалою від 23.12.2020 судом відкрито провадження, розгляд справи призначено за правилами загального позовного провадження. Ухвалою від 11.01.2021 за клопотанням позивача призначено судову психологічну експертизу, проведення якої доручено експертам Київського науково-дослідного інституту судових експертиз. Ухвалою від 22.10.2021 за клопотанням позивача, змінено експертну установу, а проведення судової психологічної експертизи доручено експертам Сумського відділення Національного наукового центру «Інститут судових експертиз ім. Заслуженого професора М.С. Бокаріуса». Ухвалою від 25.11.2021 витребувано необхідні для проведення експертизи докази. Ухвалою від 20.12.2021 задоволено клопотання експертів, призначено комплексну судову психолого-психіатричну експертизу. Ухвалами від 09.02.2022 відмовлено в задоволенні заяви [PERSON] про звільнення його від оплати вартості експертизи та скасовано ухвали суду від 22.10.2021 та від 20.12.2021 про призначення експертиз. Ухвалою від 02.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримав, просив суд їх задовольнити, вказав на те, що поширена лікарнею інформація була надмірною про яку нотаріус не запитував. Крім того вказав, що протягом 8 років він вимушений шукати справедливості в судах та поліції, що завдає йому моральних страждань, які він оцінює у справедливу, на його думку, суму в розмірі 624000,00 грн., які необхідно стягнути з відповідачів за завдану йому шкоду. Представник лікарні проти позовних вимог заперечувала з підстав викладених у відзиві. Представник [PERSON] у судовому засіданні проти позовних вимог також заперечував, зазначив про їх необґрунтованість та недоведеність з боку позивача. Заслухавши пояснення позивача, представників відповідачів, дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини та оцінивши надані докази в їх сукупності, суд зазначає наступне. Судом встановлено, що на запит приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. від 25.04.2013 № 627/01-16 щодо надання довідки про психічний стан [PERSON] , Комунальною установою «Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника», листом від 22.05.2013 № 708, була надана відповідь наступного змісту: «На Ваш запит від 25.04.2013 № 627/01-16 адміністрація Лебединської ЦРЛ повідомляє, що [PERSON] , 1966 р.н., який проживає в с. Будилка, Лебединського району, страждає на психічний розлад, періодично звертається до лікаря психіатра. Питання щодо здатності усвідомлювати свої дії та керувати ними, вирішується судово-психіатричною експертизою і не є компетентністю лікаря психіатра» (а.с. 6). Звернувшись до суду із даним позовом, [PERSON] стверджує, що відповідачі, а саме Лебединська ЦРЛ та безпосередньо лікар психіатр Рева В.М., листом від 22.05.2013 № 708 поширили завідомо недостовірну інформацію про нього, здійснили таке поширення незаконно, всупереч Закону України «Про психіатричну допомогу», чим принизили його честь, гідність та ділову репутацію. З приводу наведеного суд зазначає наступне. Так, у провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебувала цивільна справа № 580/295/16-ц за позовом [PERSON] до Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника про визнання дій протиправними та зобов`язання вчинити дії. Предметом розгляду даної справи були обставини за яких [PERSON] вважав порушеними його особисті немайнові права, пов`язані із направленням відповідачем листа від 22.05.2013 № 708, в тому числі вважав протиправно поширеною конфіденційну інформацію про нього. Слід зазначити, що Лебединський районний суд Сумської області у своєму рішенні від 18.07.2016 року по справі № 580/295/16-ц вказав: «…позивач з урахуванням уточнених позовних вимог прохає суд визнати протиправними дії Лебединської ЦРЛ щодо незаконного поширення конфіденційної медичної інформації про нього у листі ЦРЛ № 708 від 22.05.2013 та щодо невиконання його законних вимог, а саме, відізвати від нотаріуса Жураховського Д.В. та знищити лист ЦРЛ № 708 від 22.05.2013 такими, що порушили його особисте право на інформацію та на розгляд звернення. Зобов`язати відповідача відізвати від нотаріуса Жураховського Д.В. та знищити лист ЦРЛ № 708 від 22.05.2013...». Розглянувши справу суд дійшов висновку про те, що надання Лебединською ЦРЛ відповіді на запит нотаріуса про психічний стан позивача є одним з виняткових випадків поширення конфіденційної інформації про особу без її згоди, що передбачені чинним законодавством зокрема ст. 11 Закону України «Про інформацію», ст. 44, 46 Закону України «Про нотаріат», ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу», в інтересах захисту прав людини, тому вимоги позивача про визнання протиправними дій Лебединської ЦРЛ щодо незаконного поширення конфіденційної медичної інформації про нього у листі ЦРЛ № 708 від 22.05.2013 та про зобов`язання відповідача відізвати від нотаріуса Жураховського Д.В. та знищити лист ЦРЛ № 708 від 22.05.2013, не підлягають задоволенню. Рішенням апеляційного суду Сумської області від 23.08.2016 вищевказане рішення суду першої інстанції скасовано в частині стягнення з позивача судового збору, в іншій частині рішення суду залишено без змін. При цьому у своєму рішенні апеляційний суд вказав, що відповідач (КУ Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника) мав право на надання інформації, про яку йде мова, на законну вимогу нотаріуса. Окрім того, цей лист взагалі не містить відомостей щодо діагнозу позивача та інших конкретних даних відносно нього. Таким чином в межах розгляду справи № 580/295/16-ц суди першої та апеляційної інстанції дійшли висновку про те, що інформація в листі від 22.05.2013 № 708 була надана правомірно, не встановивши при цьому факту протиправного поширення конфіденційної медичної інформації відносно [PERSON] . Також, у провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебувала цивільна справа № 950/1102/20 за позовом [PERSON] до лікаря психіатра Лебединської центральної районної лікарні Реви В.М. про визнання дій протиправними, зобов`язання вчинити дії. Предметом розгляду даної справи були обставини за яких [PERSON] вважав порушеними його особисті немайнові права, пов`язані із виготовленням відповідачем листа від 22.05.2013 № 708 та поширенням іншим лікарям Лебединської ЦРЛ та нотаріусу [PERSON] конфіденційної медичної інформації про нього. Рішенням Лебединського районного суду Сумської області від 22.09.2020 по справі № 950/1102/20 в задоволенні вимог [PERSON] було відмовлено. Постановою Сумського апеляційного суду від 26.11.2020 рішення Лебединського районного суду Сумської області від 22.09.2020 змінено в частині мотивів відмови в задоволенні позову. Переглядаючи справу за апеляційною скаргою [PERSON] апеляційний суд зазначив, що відповідь на запит приватного нотаріуса Лебединського районного нотаріального округу Сумської області Жураховського Д.В. від 25.04.2013 було надано саме Комунальною установою Лебединська центральна районна лікаря імені лікаря К.О. Зільберника, як розпорядником персональних даних в розумінні ст. 2 Закону України «Про захист персональних даних», листом від 22.05.2013 року № 708, а не відповідачем по справі [PERSON] , який зазначений лише особою, яка підготувала таку інформації в.о. головного лікаря, що в розумінні наведених вище законодавчих актів не є розповсюдженням інформації про стан здоров`я [PERSON] яка міститься в його амбулаторній картці, яка зберігається в реєстратурі лікарні. У зв`язку з викладеним колегія суддів відхилила доводи позивача, викладені в апеляційній скарзі стосовно того, що відповідачем було розголошено конфіденційну медичну інформацію про нього іншим медичним працівникам лікарні з огляду на те, що як встановлено в судовому засіданні, позивач проходив лікування в Комунальній установі Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника та лікувався у відповідача, проте вся медична документація відносно позивача зберігається в самій лікарні, та є доступною для інших медичних працівників, що надавали позивачу медичну допомогу, оскільки, відповідно до п. 1 ч. 4 ст. 6 Закону України «Про психіатричну допомогу» допускається передача відомостей про стан психічного здоров`я особи та надання їй психіатричної допомоги без згоди особи або без згоди її законного представника для організації надання особі, яка страждає на тяжкий психічний розлад, психіатричної допомоги. Наостанок, колегія суддів погодилась з висновком суду першої інстанції про те, що саме відповідачем не було поширено конфіденційну медичну інформацію про стан здоров`я позивача невстановленому колу осіб. Таким чином в межах справи № 950/1102/20 суди дійшли висновку про відсутність протиправних дій з боку лікаря психіатра [PERSON] та не встановили в його діях фактів розголошення конфіденційної медичної інформації стосовно [PERSON] . Крім того, у провадженні Лебединського районного суду Сумської області перебувала цивільна справа № 580/2204/14 за позовом [PERSON] до Комунальної установи Лебединська центральна районна лікарня імені лікаря К.О. Зільберника про визнання дій протиправними, зобов`язання надати інформацію на запит. Переглядаючи рішення суду першої інстанції, апеляційний суд Сумської області у своєму рішенні від 11.06.2015 зазначив, що у листі, адресованому приватному нотаріусу Жураховському Д.В., також йде мова про те, що у [PERSON] мають місце психічні розлади і він періодично звертається до лікаря-психіатра. При цьому в даній відповіді не йдеться про те, що [PERSON] страждає на психічний розлад станом на 22.05.2013 (дату надання відповіді нотаріусу) як це собі розуміє сам заявник. Також не говориться про те, що ці його розлади здоров`я безперервно тривають з 2010 року і до 2013 року включно він періодично звертається до лікаря психіатра за медичною допомогою. Таке трактування листа з боку позивача є надуманим та помилковим, з перекручуванням фактів, викладених в даному документі. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Суд зазначає, що в межах справ № 580/295/16-ц та № 950/1102/20 судами вже було досліджено питання щодо правомірності надання Лебединською ЦРЛ відповіді на запит приватного нотаріуса Жураховського Д.В., викладеної у листі від 22.05.2013 № 708. При цьому на предмет неправомірності поширення медичної інформації стосовно [PERSON] , були досліджені як дії Лебединської ЦРЛ так і безпосередньо лікаря психіатра Реви В.М., як особи, яка підготувала відповідь на запит нотаріуса. Фактично в межах даної справи (950/2360/20) позивач намагається надати нову оцінку обставинам щодо направлення Лебединською ЦРЛ листа від 22.05.2013 № 708 та змісту наданої в ньому інформації, що є неприпустимим з огляду на те, що такі обставини уже досліджені судами по справам, які наведені вище. Таким чином відсутні підстави стверджувати, що відповідачі по даній справі - Комунальне некомерційне підприємство «Лебединська лікарня ім. лікаря К.О. Зільберника» та лікар психіатр такого закладу Рева В.М. листом від 22.05.2013 № 708 протиправно поширили конференційну медичну інформацію відносно стану здоров`я позивача. Звернувшись до суду в межах даної справи, свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що поширивши надлишкову інформацію про нього, відповідачі завдали шкоди його честі, гідності та діловій репутації. При цьому обґрунтовуючи завдання відповідачами шкоди його честі, гідності та діловій репутації позивач пов`язує таку з їх (відповідачами) неправомірними діями щодо незаконного поширення недостовірної інформації про нього. Відповідно до ч. 1 ст. 277 ЦК України фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації. Згідно з п. 6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» позови про захист гідності, честі чи ділової репутації вправі пред`явити фізична особа у разі поширення про неї недостовірної інформації, яка порушує її особисті немайнові права, а також інші заінтересовані особи (зокрема, члени її сім`ї, родичі), якщо така інформація прямо чи опосередковано порушує їхні особисті немайнові права. Відповідачами у справі про захист гідності, честі чи ділової репутації є фізична або юридична особа, яка поширила недостовірну інформацію, а також автор цієї інформації. Для захисту честі, гідності та ділової репутації особи, яка звернулась до суду за захистом таких прав, необхідно встановити перш за все факт того, що відповідач у справі поширив недостовірну інформацію про позивача. Тобто інформація повинна бути недостовірною, та відповідно поширеною. Згідно з п. 15 постанови від 27.02.2009 № 1 при розгляді справ зазначеної категорії суди повинні мати на увазі, що юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Недостовірною вважається інформація, яка не відповідає дійсності або викладена неправдиво, тобто містить відомості про події та явища, яких не існувало взагалі або які існували, але відомості про них не відповідають дійсності (неповні або перекручені). У постанові від 27.02.2009 № 1 Пленум Верховного Суду України вказував на те, що позивач повинен довести факт поширення інформації відповідачем, а також те, що внаслідок цього було порушено його особисті немайнові права. Однак, враховуючи те, що в межах розгляду справи № 580/295/16-ц суди дійшли висновку про те, що інформація, викладена в листі від 22.05.2013 № 708 була надана правомірно, суд вважає, що позивач не довів яким чином зазначена інформація посягає на його особисті немайнові права, а саме честь, гідність та ділову репутацію. Крім того, як встановлено судом, в тому числі із досліджених рішень судів, інформація, відображена в листі від 22.05.2013 була надана в межах закону. При цьому позивачем не було надано належних та допустимих доказів на підтвердження недостовірності інформації, зазначеної у листі від 22.05.2013 № 708, а також не обґрунтовано в чому полягає її недостовірність з огляду на висновки судів у справах, які наведені вище. За таких обставин, позовні вимоги [PERSON] в частині визнання протиправними дій відповідачів, визнання недостовірною інформації є необґрунтованими та такими, що не підлягають задоволенню. Крім того, пов`язані з даними вимоги щодо визнання недостовірною інформації, зобов`язання відповідача відізвати листа, припинити розповсюдження інформації, стягнення моральної шкоди також не підлягають задоволенню.

Outcome: dismissed