Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Представникпозивача Мельник В.В., що діє в інтересах [PERSON] звернувся до Уманського міськрайонного суду Черкаської області з позовом про визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. від 16.08.2021 року, зареєстрованого в реєстрі за №1091. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 16.08.2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною було вчинено виконавчий напис №1091 про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене нерухоме майно на підставі договору іпотеки № CSU0G100000086, посвідченого 28.08.2007 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Дашицькою Л.Л. за реєстровим №3-2879 передане у іпотеку АТ КБ «Приватбанк», яке є правонаступником ЗАТ КБ «Приватбанк». За рахунок коштів від реалізації нерухомого майна нотаріус пропонує задовольнити вимоги АТ КБ «Приватбанк» у розмірі 24786 доларів США 67 центів, що за курсом НБУ на 23.06.2021 року становить 1332120 гривень 02 копійки. Вищевказаний виконавчий напис перебував на примусовому виконанні у Відділі примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУЮ (м.Київ), виконавче провадження №67109715. Проте, на підставі заяви стягувача про повернення виконавчого документу стягувачу виконавче провадження №67109715 завершено 02.02.2022 року, а виконавчий документ повернутий стягувачу. Вважає, що виконавчий напис №1091 від 16.08.2021 року вчинено з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, тому що вчиняючи виконавчий напис, нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору шодо заборгованості. Розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суми боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено відповідачем одноособово без урахування думки та позиції позивача та не відповідає дійсній сумі заборгованості. 22 липня 2007 року між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» укладено договір № CSU0G100000086, за яким [PERSON] отримав кредит у розмірі 26000 доларів США на термін до 22.08.2037 року. У цей же день між [PERSON] та ПАТ КБ «Приватбанк» було укладено договір іпотеки № CSU0G100000086 посвідчений 28.08.2007 року державним нотаріусом Уманської міської державної нотаріальної контори Дашицькою Л.Л. за реєстровим №3-2879 за яким передано в іпотеку нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . У січні 2015 року ПАТ КБ «Приватбанк» звернулось в суд з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості у зв`язку із тим, що останній не виконує взятих на нього обов`язків, а саме повернення кредиту у розмірі 26000 доларів США зі сплатою відсотків за користування кредитними коштами в строки та порядку, встановлених кредитним договором. Заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 20\~631,51 долар США, що за курсом складає 325\~358,91 грн. Станом на момент подачі позовної заяви виконавчий лист №705/227/15, виданий 17.11.2015 року на підставі рішення Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2015 року по справі № 705/227/15 перебуває на примусовому виконанні в Відділі примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (М.Київ), виконавче провадження №49643593. Отже, фактично по кредитному договору № CSU0G100000086 уже проводиться примусове виконання за рішенням суду, а тому нотаріус при вчиненні виконавчого напису від 16.08.2021 року не переконався належним чином у безспірному розмірі суми, що підлягає стягненню за написом з позивача на користь банку. В даному виконавчому написі сума заборгованості є необґрунтованою, адже вчиняючи виконавчий напис нотаріус не врахував та не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, розрахунок розміру невиконаних зобов`язань за кредитним договором, суму боргу за тілом кредиту, відсотків за користування кредитом та пені у виконавчому написі зроблено банком одноособово без урахування думки та позиції позичальника, та не відповідає дійсній сумі заборгованості. Нотаріусом не взято до уваги, що ПАТ КБ «Приватбанк» звертався за захистом своїх порушених прав в Уманський міськрайонний суд Черкаської області та наявність рішення суду, яке набрало законної сили, що свідчить про наявність спору між сторонами. Враховуючи викладене, просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №1091, вчинений 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною та стягнути з АТ КБ «Приватбанк» на користь позивача сплачений судовий збір у сумі 992 гривні 40 копійок. Ухвалою судді від 22 липня 2022 року у справі відкрите спрощене провадження з викликом сторін, а також роз`яснено відповідачу його право подати відзив на позовну заяву або пред`явити зустрічний позов до позивача у строк 15 днів з дня отримання копії ухвали судді про відкриття провадження у справі. Відповідачу було направлено копію ухвали судді та примірник позовної заяви рекомендованим листом. Станом на день розгляду справи відзив на позовну заяву або зустрічну позовну заяву відповідач не подав. Представник позивача [PERSON] та позивач [PERSON] в судові засідання не з`явились, на адресу суду надали письмову заяву, у якій просять суд справу слухати у їхню відсутність, позовні вимоги підтримує та просить суд позов задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, на адресу суду подав письмову заяву, у якій просить суд справу слухати у його відсутність. Третя особа приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна в судове засідання не з`явилась про день та час розгляду справи повідомлена у встановленому законом порядку, причини неявки суду не відомі. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, вважає, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Згідно положень статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Положеннями ч.1 ст.13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. З огляду на статтю 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до положень статей 77, 81 ЦПК України Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що заочним рішенням Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 13 липня 2015 року з [PERSON] стягнуто на користь ПАТ КБ «Приватбанк» заборгованість у розмірі 20\~631,51 долар США, що за курсом складає 325\~358,91. На підставі виконавчого листа №705/227/15ц 2/705/333/15, який виданий 17.11.2015 Уманським міськрайонний судом Черкаської області, відкрито виконавче провадження №49643593 від 16.12.2015 року про стягнення заборгованості з [PERSON] .. Відповідно до Інформації про виконавче провадження №49643593 від 07.07.2022 на підставі виконавчого листа №705/227/15ц 2/705/333/15, який виданий 17.11.2015 Уманським міськрайонний судом Черкаської області здійснюється стягнення коштів з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк», станом на 07.07.2022 стан провадження примусове виконання. 16 серпня 2021 року приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Іриною Михайлівною вчинено виконавчий напис на підставі ст.34 ч.1 п.19 ст.ст.87-89 закону України «Про нотаріат» та пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29 червня 1999 року №1172, що зареєстрований в реєстрі за №1091, про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 48 786 доларів США 67 центів. Відповідно до постанови про відкриття виконавчого провадження №67109715 від 13.10.2021 відкрито виконавче провадження про звернення стягнення на нерухоме майно- квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] . Як вбачається з заяви представника АТ КБ «Приватбанк» Жука В.В., згідно п.1 ч.1 ст.37 ЗУ «Про виконавче провадження» просять повернути стягувачу АТ КБ «Приватбанк» оригінал виконавчого документу. Відповідно до постанови ВП №67109715 від 02.02.2022, виданого державним виконавцем Відділу примусового виконання рішень Управління забезпечення примусового виконання рішень у Черкаській області ЦМУ МЮ (м.Київ) Вельган Оксаною Василівною - виконавчий напис №1091, що виданий 16.08.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. про звернення стягнення на нерухоме майно квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] , повернуто стягувачу. Згідно інформації про виконавче провадження від 07.07.2022 ВП №67109715 завершено. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і порядку, встановлених законом. Статтею 87 Закону України «Про нотаріат» передбачено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Положеннями ст.88 Закону України «Про нотаріат» визначено певну умову вчинення виконавчих написів. Так, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо, зокрема, подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Главою 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженим Наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012р. № 296/5, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 22.02.2012р. за № 282/20595, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно пункту 1.1 вказаної Глави, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Пунктом 1.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України передбачено перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно з пунктом 3.1 вказаної Глави, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до пункту 3.2 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999р. № 1172 (далі Перелік). Відповідно до пункту 1 Переліку, для одержання виконавчого напису надаються: оригінал нотаріально посвідченої угоди, документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та в Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно роз`яснень до п.13 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до\~Закону України «Про нотаріат»\~виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Як зазначено Верховним Судом України в своїй постанові від 05 липня 2017 року по справі №754/9711/14-ц безспірність заборгованості\~чи іншої\~відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Захист прав боржника в процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається в спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, - шляхом надіслання стягувачем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною, стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Підставами оскарження виконавчих написів може бути як порушення нотаріусом процедури вчинення напису, так і неправильність вимог боржника. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. В постанові Верховного Суду України (справа №310/9293/15ц від 23.01.2018р.) зазначено, що: при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Вказана правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі № 6-887цс17. Відповідно до п. 1 Глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом міністерства юстиції України № 296/5 від 22.12.2012 р. (в редакції від 07.04.2017 року, яка була чинною на момент виникнення спірних правовідносин) встановлено, зокрема, що для стягнення грошових сум нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Окрім того пункт 5.1. вказаного Порядку передбачає, що виконавчий напис вчиняється на оригіналі документа, що встановлює заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. В редакції вказаного переліку від 29.11.2001 року передбачалась можливість стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами. Нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису мають бути подані: а) оригінал нотаріально посвідченої угоди; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Звернення стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин, не на підставі нотаріально посвідчених договорів, не передбачалось. Постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 26.11.2014\~року №\~662 внесено зміни до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, а саме доповнено перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Так, кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року №295/20084/14 визнано незаконною та не чинною постанову Кабінету Міністрів України\~№ 662\~від 26.11.2014року\~"Про\~внесення змін\~до переліку\~документів,\~за якими\~стягнення заборгованості\~провадиться у\~безспірному порядку\~на підставі\~виконавчих написів\~нотаріусів" в частині, зокрема, п.2 змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. З огляду на викладене до спірних правовідносин підлягає застосуванню постанова Кабінету Міністрів України "Про затвердження переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів" № 1172 в редакції від 29.11.2001 року, а тому для одержання виконавчого напису згідно даної редакції подаються: оригінал нотаріально посвідчено угоди; документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника. Відповідно до статті 124 Конституції України, ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», судові рішення, що набрали законної сили, є обов`язковими до виконання всіма органами державної влади, органами місцевого самоврядування, їх посадовими та службовими особами, фізичними і юридичними особами та їх об`єднаннями на всій території України. За вказаних обставин суд звертає увагу, що можливість вчинення виконавчого напису передбачена лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Крім цього, як встановлено судом, відповідачем не було надано документів, які б свідчили про відсутність спору щодо наявної заборгованості та про наявність достатніх підстав для вчинення виконавчого напису, оскільки з наданих нотаріусу документів не можна встановити безспірність вимог про стягнення з [PERSON] на користь АТ КБ «Приватбанк» заборгованості в розмірі 48 786 доларів США 67 центів. Така правова позиція узгоджується з висновками Великої Палати Верховного Суду, викладеними в постанові від 21 вересня 2021 року у справі №910/10374/17, згідно яких визначені підстави для визнання спірних виконавчих написів такими, що не підлягають виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог ст.87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визначення виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю У ч. 1 ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У статті 391 ЦК України передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешко д у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що приватний нотаріус Дніпровського міського нотаріального округу Бондар Ірина Михайлівна при вчиненні виконавчого напису 16 серпня 2021 року №1091 не отримала від АТ КБ «Приватбанк» документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, тобто не перевірила безпірність заборгованості боржника та відсутність спору щодо наявної заборгованості і повинен був відмовити кредитору у вчиненні виконавчого напису у відповідності до норм Закону України «Про нотаріат». Таким чином суд приходить до переконання, що внаслідок вчинення оспорюваного виконавчого напису не було забезпечено справедливий баланс інтересами позивача та суспільства, що не відповідає нормі, викладеній у статті 1 Першого протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Відповідно до ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Оцінивши належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок зібраних у справі доказів у їх сукупності суд вважає позовні вимоги є обґрунтованими а тому, з метою недопущення порушення прав позивача виконавчий напис №1091 від 16 серпня 2021 року, вчинений приватним Дніпровського міського нотаріального округу Бондар І.М. необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Суд вирішує судові витрати в порядку ст. 141 ЦПК України, тому з відповідача підлягають стягненню витрати, понесені позивачем по оплаті судового збору у розмірі 992,40 грн.

Outcome: approved