Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

В обґрунтування заявленого позову представник позивача [PERSON] вказував, що позивач та відповідач сімейні відносини припинили через різні погляди на життя та взаємовідносини в сім`ї. Збереження сім`ї, на думку представника позивача, неможливе. Також [PERSON] вказував, що від шлюбу [PERSON] з відповідачем позивач має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , який на даний час проживає з нею та перебуває на її утриманні, а відповідач в свою чергу матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Саме тому позивач була змушена звернутися з вказаним позовом до суду Ухвалою від 06 жовтня 2022 року провадження в справі було відкрито та призначено її розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Відповідно до ч. 8 ст. 279 ЦПК України суд при розгляді справи у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а також заслуховує усні пояснення сторін та показання свідків. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, але її представник [PERSON] через систему «Електронний суд» подав до суду письмову заяву, в якій просив справу розглядати без його участі, позовні вимоги підтримав та просив суд їх задовольнити, а також в разі неявки відповідача він не заперечував проти ухвалення заочного рішення по справі.\~ В судове засідання відповідач [PERSON] викликався шляхом надсилання засобами поштового зв`язку судової повістки за адресою його останнього відомого місця проживання, зареєстрованого у встановленому законом порядку. Поштовий конверт із судовою повісткою на ім`я [PERSON] повернуто без вручення з відміткою про відсутність особи за адресою місця проживання. Виходячи зі змісту ч.ч. 8, 11 ст. 128, ч. 4 ст. 130 ЦПК України, суд вважає, що відповідачу у належний спосіб була вручена судова повістка. Але відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, причини його неявки суду невідомі, відзив на позов ним не поданий. Тому суд зі згоди позивача розглядає справу за відсутністю відповідача в заочному судовому засіданні та на підставі наявних в ній матеріалів. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони перебувають у шлюбі з 07 вересня 2013 року, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , що було видане Червонозаводським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Харківського міського управління юстиції, актовий запис про шлюб №436, але на даний час вони проживають окремо один від одного з лютого 2022 року. Від даного шлюбу сторони мають малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, державний номер реєстрації [NUMBER] від 27 січня 2017 року, яке було видане державним реєстратором демографічної статистики в м. Таллахассі, штат Флорида, США. Сімейно-шлюбні відносини між сторонами припинились та носять формальний характер через різні погляди на життя та взаємовідносини в сім`ї. Сторони спільне господарство не ведуть. Намір позивача розірвати шлюб є остаточним та не суперечить її інтересам, примирятися вона не бажає і наголошує на розірванні шлюбу. За таких обставин суд вважає, що шлюб між сторонами необхідно розірвати, тому задовольняє позов в цій частині. Також відповідно до ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Так, як в позовній заяві позивач просить повернути їй дошлюбне прізвище « [PERSON] », то суд вважає за необхідне після розірвання шлюбу відновити позивачу її дошлюбне прізвище « [PERSON] ». Що ж до позовних вимог про стягнення аліментів з відповідача на утримання малолітнього сина, то відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. А відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналізуючи наведені норми Сімейного кодексу України, слід дійти висновку, що визначальною у вирішенні питання про присудження аліментів є та обставина, з ким з батьків проживає дитина. Наразі, дитина, [PERSON] , [INFO] , проживає разом з матір`ю [PERSON] , та перебуває на її утриманні. Відповідно до ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує, серед іншого, стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків. При цьому розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно із ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. На даний час відповідач не надає матеріальної допомоги на утримання дитини, а тому суд задовольняє позов і стягує з нього аліменти на користь позивача на утримання сина в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) щомісяця, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. При визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, матеріальне становище позивача, та платника аліментів, який є працездатною людиною та не має на утриманні інших дітей. Також, суд на підставі ст. 141 ЦПК України стягує з відповідача судовий збір в сумі 992,40 грн. на користь держави, оскільки позивач звільнена від сплати цих сум за подання позову про стягнення аліментів.

Outcome: approved