Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

20 вересня 2022 року позивачка [PERSON] звернулась до суду із вищезазначеним цивільним позовом до відповідача [PERSON] , за яким просила стягнути з відповідача аліменти на своє утримання у розмірі 1/6 частки з усіх видів заробітку (доходів) відповідача, щомісяця, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення нею двадцяти трьох років, за умови її навчання. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що між її батьками, [PERSON] та відповідачем [PERSON] , був укладений шлюб, зареєстрований 28.04.2001 відділом реєстрації актів громадянського стану Софіївського районного управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис № 23. Від шлюбу у них народилась донька, заявниця [PERSON] , [INFO] . Рішенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 31.08.2014, шлюб між її батьками розірвано. Позивач вказує, що на даний час вона перебуває на утриманні матері [PERSON] . Зазначає, що з 01.09.2020 вона зарахована на перший курс ДЗ «Дніпропетровської медичної академії Міністерства охорони здоров`я України», на денній формі навчання, на бюджетній основі, за освітньою програмою «Медицина», для здобуття ступеню вищої освіти. Повний термін навчання в академії складає 6 років, наразі вона є студентом третього курсу. У зв`язку з навчанням у вищому навчальному закладі, вона потребує матеріальної допомоги на своє утримання на час навчання, оскильки, як зазначено вище вона навчається на денній формі, а тому не має часу на додатковий підробіток, у свою чергу відповідач матеріальної допомоги на утримання повнолітньої доньки на час її навчання не надає, хоча працездатний, фізично здоровий, має постійний дохід у вигляді отримання пенсії, а отже може надавати таку допомогу. Ухвалою від 28.09.2022 прийнято позовну заяву до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін і відкрито провадження у справі. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує і просить їх задовольнити у повному обсязі. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, але таклж надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, проти позову не заперечує, згодний сплачувати аліменти у заявленому позивачкою розмірі. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку про задоволення позовних вимог з огляду на таке. Судом встановлено, що з 28.04.2001 [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який 31.07.2014, згідно з ріщенням Тернівського районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області був розірваний (а.с.8-9). У цьому шлюбі народилася донька [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 10.12.2002 (а.с. 7). Як вбачається з довідки, виданої Дніпропетровським державним медичним університетом від 01.09.2022 №1, [PERSON] є студенткою ІІІ курсу факультету медицини та фармації, за фахом «медицина» та навчається на денній формі навчання, на бюджетній формі фінансування. Термін навчання в медичному університеті складає 6 років. (а.с. 13). Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. У відповідності до ст. 199 Сімейного кодексу України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітню дитину в твердій грошовій сумі та (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 СК України. Зі змісту ч. 1 ст. 182 СК України вбачається, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно із ч. 1 ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 Постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Отже, обов`язковою умовою стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини є навчання, право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Навчання в інституті, крім побутових витрат, також потребує значних коштів на придбання літератури, методичного матеріалу, щоденного виділення коштів на харчування та транспорт. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька, при чому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Сукупність досліджених доказів вказує на те, що повнолітня [PERSON] , яка продовжує навчання, у зв`язку з необхідністю оплати харчування, придбання одягу, учбового приладдя, плати за проїзд до місця розташування навчальнго закладу, потребує матеріальної допомоги. Відповідач [PERSON] має задовільний стан здоров`я, працездатний, інших утриманців не має, визнав позов повністю, вказав у своїй заяві про спроможність сплачувати аліменти на утримання дочки [PERSON] у запропонованому нею розмірі - 1/6 частини його доходів. Згідно положень ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Таким чином, суд дійшов переконання, що присудження до стягнення з відповідача аліментів на утримання повнолітньої дочки [PERSON] у вищезазначеному розмірі у достатній мірі забезпечить рівність сторін батьків цієї дитини, при несенні обов`язку її утримувати у зв`язку з продовженням навчання, а тому позовні вимоги позивачки ґрунтуються на законі і підлягають задоволенню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 179 СК України, аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. Крім того, відповідно до приписів ч. 6 ст. 141, ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у зв`язку з визнанням відповідачем позову до розгляду справи по суті, з останнього належить стягнути в дохід держави судовий збір у розмірі 496,20 грн (50% від суми судового збору, яка підлягає сплаті при поданні позову немайнового характеру 992,40 грн)

Outcome: approved