Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

В листопаді 2021 року позивач ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» звернулось до Дарницького районного суду м. Києва з позовом, в якому просив стягнути з відповідача суму в якості страхового відшкодування у розмірі 52 179 грн. 03 коп. та судовий збір у розмірі 2 102 грн. В обґрунтування позовних вимог зазначено про те, що 22.11.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «АНТАП-Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ13313, предметом якого є страхування автомобіля «VolkwagenCaddy» д.н.з. [NUMBER] . 26.03.2019 в Київській області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «VolkwagenCaddy» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] автомобіля «HondaCivic» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Mersedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Постановами Дарницького районного суду м. Києва від 22.05.2019 особами винними в скоєнні адміністративного правопорушення визнано [PERSON] та [PERSON] .На момент ДТП цивільно правова відповідальність відповідача не була забезпечена полісом, а цивільно правова відповідальність [PERSON] була застрахована в АТ «СГ «ТАС». Відповідно до умов договору позивач сплатив страхувальнику суму страхового відшкодування в розмірі 93 836 грн. 01 коп. Позивач звернувся до АТ «СГ «ТАС» з вимогою про відшкодування шкоди та отримав виплату в розмірі 39 316 грн. 27 коп. Таким чином, з відповідача, як з другого винуватця ДТП, який на момент ДТП не мав полісу обов`язкового страхування цивільно-правовової відповідальності також підлягає стягненню сума в розмірі 39 316 грн. 27 коп. Оскільки позивач виплатив страхувальнику суму страхового відшкодування, в останнього виникло право вимоги, про стягнення суми страхового відшкодування з відповідача, який добровільно здійснити такий розрахунок відмовився. В судове засідання представник позивача не з`явився, надав суду заяву, просив розглядати справу у його відсутність, проти ухвалення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про розгляд справи судом повідомлявся належним чином про поважність причин неявки суд не повідомляв та не просив розглянути справу у його відсутність, клопотань про відкладення розгляду справи не надходило, відзив на позовну заяву не надавав, а тому, відповідно до вимог ст. 280 ЦПК України, суд вважає за можливе проводити розгляд справи у відсутність відповідача та ухвалити у справі заочне рішення за згодою представника позивача. Дослідивши матеріали справи, суд вважає встановленими наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що 22.11.2018 року між ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» та ТОВ «АНТАП-Україна» укладено договір добровільного страхування наземних транспортних засобів № АМ13313, предметом якого є страхування автомобіля «VolkwagenCaddy» д.н.з. [NUMBER] /а.с.6-7/. 26.03.2019 в Київській області сталася дорожньо-транспортна пригода за участю застрахованого автомобіля «VolkwagenCaddy» д.н.з. [NUMBER] , яким керував [PERSON] автомобіля «HondaCivic» н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] та автомобіля марки «Mersedes-Benz» д.н.з. [NUMBER] під керуванням [PERSON] . Вказана дорожньо-транспортна пригода сталася з вини водія [PERSON] , внаслідок порушення водіємп. 12.1, 13.1 Правил дорожнього рухуУкраїни. Постановою Дарницького районного суду м. Києва від 22.04.2019 року [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченогост. 124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. У відповідн ості з ч. 4 та ч.6 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, є обов`язковою для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалена постанова суду, в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Таким чином, вина [PERSON] у вчинені дорожньо-транспортної пригоди є встановленою та не підлягає доведенню. 28.03.2019 [PERSON] звернувся до ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» із заявою про настання страхового випадку. 13.05.2019 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна складено страховий акт та розрахунок страхового відшкодування до нього, згідно якого страхова виплата становить 104 358, 06 грн. 16.05.2019 ПрАТ «Страхова компанія «ПЗУ Україна» здійснено виплату страхового відшкодування у розмірі 93 836,01 грн., що стверджується платіжним дорученням № 30069 від 16.05.2019. 05.08.2019 позивач звернувся з регресною вимогою до СГ «ТАС», оскільки цивільно-правова відповідальність іншого винуватця ДТП - [PERSON] була забезпечена в ПрАТ «СГ «ТАС». На підставі регресної вимоги ПрАТ «СГ «ТАС» сплатило позивачу кошти в розмірі 39 316 грн. 27 коп. Таким чином, з відповідача, цивільно - правова відповідальність якого на момент ДТП не була забезпечена полісом, на користь позивача підлягають стягненню кошти в розмірі 39 316 грн. 27 коп. з урахуванням коефіцієнту зносу замінених складових 12 862 грн. 27 коп. За змістом ст. 993 ЦК України, до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Відповідно до ч. 1 ст. 1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Частиною 2 статті 1187 ЦК України, передбачено, що шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про страхування» страховим випадком є подія, передбачена договором страхування або законодавством, яка відбулася і з настанням якої виникає обов`язок страховика здійснити виплату страхової суми (страхового відшкодування) страхувальнику, застрахованій або іншій третій особі. Відповідно до ст. 16 Закону України "Про страхування", договір страхування - це письмова угода між страхувальником і страховиком, згідно з якою страховик бере на себе зобов`язання у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату страхувальнику або іншій особі, визначеній у договорі страхування страхувальником, на користь якої укладено договір страхування (подати допомогу, виконати послугу тощо), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі у визначені строки та виконувати інші умови договору. Дана норма кореспондується з положеннями ст. 979 ЦК України, якою визначено, що за договором страхування страховик зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити страхувальникові або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Відповідно до п. 3 ст. 20 Закону України «Про страхування», при настанні страхового випадку страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування, розмір якого визначається умовами договору. Відповідно до ст. 9 Закону України «Про страхування», страхове відшкодування це страхова виплата, яка здійснюється страховиком у межах страхової суми за договором майнового страхування при настанні страхового випадку. Відповідно до ст. 27 Закону України "Про страхування", страховик має право вимагати компенсацію здійснених виплат від особи, відповідальної за заподіяний збиток в повному обсязі. Відповідно до ст. 27 Закону України «Про страхування», до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Як вбачається з положень ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. В силу п.1 ч.1 ст. 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Згідно ст. 1191 ЦК України, особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Оцінюючи належність та допустимість доказів окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню у повному обсязі. Крім того, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: approved