Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

26.10.2022 заявник [PERSON] звернулась до Семенівського районного суду Полтавської області із заявою про видачу обмежувального припису на строк 6 місяців стосовно заінтересованої особи [PERSON] , заборонивши останньому перебувати у місці їх спільного проживання за адресою: [ADDRESS] , наближатися на відстань менше 300 м до місця проживання, заборонити вести телефонні переговори або контактувати із заявником та заборонити особисто і через третіх осіб розшукувати заявника, якщо вона за власним бажанням перебуває у місці, невідомому кривднику, переслідувати її та в будь-який спосіб спілкуватися з нею. В обґрунтування заяви вказано, що її батьку на праві власності належить житловий будинок [ADDRESS] , в якому вона раніше проживала зі своїм чоловіком [PERSON] . Шлюб між [PERSON] (дошлюбне прізвище [PERSON] ) та [PERSON] зареєстрований 09.07.2021. [PERSON] регулярно зловживає спиртними напоями, вчиняє в домі сварки, скандали та фізичне насильство щодо заявника. Крім того, псує меблі та все що знаходиться у будинку. Своїми діями [PERSON] робить неможливим та нестерпним проживання з ним в одному будинку. Стосовно [PERSON] неодноразово складалися протоколи про адміністративне правопорушення. Факт вчинення адміністративних правопорушень підтверджується постановами Семенівського районного суду Полтавської області від 13.10.2020 та 13.04.2021. Крім того, вона неоднарозово зверталась до правоохоронних органів за захистом, але це не дало жодного результату. [PERSON] не змінив своєї поведінки. [PERSON] вчиняє насильство щодо неї протягом тривалого часу, не зважає на заходи вжиті поліцією і судом. Після кожного рішення суду і надалі погрожує їй розправою та впевнений у безкарності. Його агресія щоразу посилюється. Зважаючи на це, вона переконана, що вірогідність продовження та повторного вчинення насильства щодо неї, а також настання тяжких наслідків для її здоров`я є дуже високою, і тому просить видати обмежувальний припис, оскільки попередні заходи вжиті поліцією та судом до кривдника виявились неефективними та не захистили її від насильства. 26.10.2022 заяву прийнято до провадження суду, судове засідання призначене 27.10.2022 о 08 год. 20 хв. Заінтересована особа викликана у судове засідання, у т.ч. шляхом оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України за веб-адресою https://sm.pl.court.gov.ua/sud1627/pres-centr/novunu/1220741/ Заявник у судове засідання не з`явилась, телефонограмою повідомила суд про розгляд справи без її участі, свої вимоги підтримує, інформує що [PERSON] постійно її ображає, тому вона просить суд щоб йому заборонили проживати за її адресою. Неявка заявника і заінтересованої особи у судове засідання не перешкоджає відповідно до ч. 1 ст. 223 ЦПК України розгляду справи по суті. Також суд зважає на припис ч. 2 ст. 3505 ЦПК України про розгляд судом справи про видачу обмежувального припису не пізніше 72 годин після надходження заяви про видачу обмежувального припису до суду. Вивчивши заяву про видачу обмежувального припису, вивчивши надані заявником докази, суд встановив таке. 09.07.2021 між сторонами зареєстровано шлюб. Заявник після реєстрації шлюбу змінила прізвище із " [PERSON] " на " [PERSON] ". Згідно довідки про реєстрацію місця проживання заявник [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] з 09.07.2019 і по теперішній час. Стосовно [PERSON] протягом 2020 2021 років органом поліції складено 2\~адміністративних протоколи про притягнення до відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП. Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 13.10.2020, справа № 547/1021/20, передано матеріали справи про адміністративне правопорушення, яке можливо відбулося 14.07.2020, до Лубенської місцевої прокуратури Полтавської області у зв`язку з існуванням ознак кримінального правопорушення. Постановою судді Семенівського районного суду Полтавської області від 13.04.2021, справа № 547/161/21, [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за ч. 2 ст. 1732 КУпАП у виді штрафу 170 грн. Йдеться про вчинення [PERSON] 02.03.2021 протиправних дій стосовно своєї співмешканки [PERSON] ( [PERSON] ) (заявника). Відтак останній із двох випадків, який відбувся 02.03.2021 щодо протиправних дій заінтересованої особи стосовно заявника, відбувся більш\~як півтора роки тому. Суд зазначає, що відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Згідно із ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч.ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК\~України). Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду (ч.\~1\~ст. 83 ЦПК України). Обов`язок із доказування слід розуміти як закріплену в процесуальному та матеріальному законодавстві міру належної поведінки особи, що бере участь у судовому процесі, із збирання та надання доказів для підтвердження свого суб`єктивного права, що має за мету усунення невизначеності, яка виникає в правовідносинах у разі неможливості достовірно з`ясувати обставини, які мають значення для справи. За змістом ч.ч. 1, 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно із ст. 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Тобто процесуальний обов`язок доведення позовних вимог, у т.ч. надання відповідних доказів (письмових, речових і електронних доказів; висновків експертів, показань свідків) покладено саме на особу, яка звертається з позовом до суду. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на неявку у судове засідання заявника, не вказання заявником на можливих свідків, відомостей про дати і суть звернень і до яких правоохоронних органів, доказів вчинення протиправних дій заінтересованою особою після 02.03.2021 тощо, суд позбавлений можливості з власної ініціативи витребувати інші докази у справі та ухвалює рішення на підставі наявних доказів. Будь-яких інших доказів, окрім вивчених судом і зазначених вище у рішенні, матеріали цивільної справи не містять. Можливість видачі судом обмежувального припису визначена, зокрема, Законом України "Про запобігання та протидію домашньому насильству", ст.ст.\~3501 3508 ЦПК України. Так, згідно із п. 3 ч. 1 ст. 1 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству" домашнє насильство діяння (дії або бездіяльність) фізичного, сексуального, психологічного або економічного насильства, що вчиняються в сім`ї чи в межах місця проживання або між родичами, або між колишнім чи теперішнім подружжям, або між іншими особами, які спільно проживають (проживали) однією сім`єю, але не перебувають (не перебували) у родинних відносинах чи у шлюбі між собою, незалежно від того, чи проживає (проживала) особа, яка вчинила домашнє насильство, у тому самому місці, що й постраждала особа, а також погрози вчинення таких діянь. Учасники справи підпадають у сферу дії зазначеного Закону. Обмежувальний припис, як спеціальний захід протидії домашньому насильству, стосовно кривдника може полягати у забороні кривдникові перебувати в місці спільного проживання (перебування) з постраждалою особою на строк від одного до шести місяців. Це передбачено у п. 2 ч. 1 ст. 24, п. 1 ч. 2 ст. 26, ч. 4 ст. 26 Закону України "Про запобігання та протидію домашньому насильству". Відповідно до ч. 4 ст. 26 зазначеного Закону рішення про видачу обмежувального припису або про відмову у видачі обмежувального припису приймається на підставі оцінки ризиків. Вивчивши заяву про видачу обмежувального припису, вивчивши та оцінивши усі надані заявником докази, з урахуванням вимог щодо належності, допустимості, достовірності, достатності і взаємного зв`язку доказів у їх сукупності, доказів, оцінки кожного доказу окремо та їх сукупності, суд відмовляє у видачі обмежувального припису у зв`язку із недоведеністю. Суд акцентує увагу, що єдиним належним і допустимим доказом доведено останнє вчинення заінтересованою особою протиправних дій стосовно заявника 02.03.2021. Схильність заінтересованої особи до зловживання алкогольними напоями не свідчить про вчинення ним протиправних дій стосовно заявника. Відповідно до ч. 3 ст. 3505 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи про видачу обмежувального припису судовий збір 496,20 грн. компенсувати на рахунок держави. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed