Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулись до суду із заявою про встановлення факту належності їм свідоцтва про право власності на житло від 25 січня 1994 року, видане Управлінням ЖКГВ Одеської міської ради на підставі розпорядження № 24703 від 25 січня 1994 року, за реєстрованого та записаного у реєстрову книгу за № 14-303 на квартиру [ADDRESS] . Заяву обґрунтовано тим, що згідно паспортів правильне написання прізвища заявників є [PERSON] , однак у 1994 році в свідоцтві про право власності на житло було зазначено прізвище осіб із помилкою, а саме « [PERSON] ». Факт належності документу заявникам потрібний у зв`язку із необхідністю оформлення документів на квартиру. Заявники звернулись до суду із заявою про розгляд справи за їх відсутності, на задоволенні заяви наполягають. Заінтересована особа повідомлена належним чином про дату та час судового засідання, проте до суду не з`явились, із будь-якими заявами до суду не звертались, а тому факт відсутності представника заінтересованої особи не перешкоджає розгляду заяви по суті. Справа розглядається за відсутності сторін, на підставі наданих до суду документів. Дослідивши заяву та долучені до матеріалів справи письмові докази, суд встановив такі обставини та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що в Свідоцтві про право власності на житло від 25 січня 1994 року прізвище заявників зазначено як " [PERSON] ». У паспорті громадянина України правильні персональні дані заявників зазначені як [PERSON] та [PERSON] .. З довідок КП «Теплодарводоканал» та ТОВ «ЖЕБП» «Наше місто» саме [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] . Із письмової відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла» на ім`я заявників від 19 березня 2021 року вбачається, що в архівній справі про приватизацію квартири [ADDRESS] данні заявників вносились на підставі паспортів старого зразку, де прізвища були зазначенні російською мовою « [PERSON] », а тому переклад працівники органу приватизації здійснювали самостійно, що призвело до помилки. Паспорти громадянина України [PERSON] та [PERSON] отримали у 1996 році, тобто після видачі свідоцтва про право власності на квартиру. В паспортах вже було зазначено прізвище заявників як [PERSON] . Законодавством не передбачено внесення змін до свідоцтва про право власності на житло або виправлення помилок. Розглядаючи заяву, суд надає правову оцінку наявним в матеріалах справи доказам, а саме: паспортам [PERSON] та [PERSON] , довідок про присвоєння ідентифікаційного номеру, довідки КП «Теплодарводоканал» та ТОВ «ЖЕБП» «Наше місто», а також відповіді КП «Міське агентство з приватизації житла». Отже, досліджені докази в їх сукупності свідчать про належність спірного документу саме [PERSON] та [PERSON] .. У відповідності до ст.293 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені факти, що мають юридичне значення. Згідно з роз`ясненнями, які містяться в абз. 1 п. 12 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» зі змінами і доповненнями, суд може встановлювати також факти належності особі правовстановлюючих документів. Таким чином, суд дійшов висновку, що зібрані у справі докази та їх належна оцінка вказують на наявність підстав для задоволення заяви про встановлення факту належності правовстановлюючого документу, що передбачено ст.293 ЦПК України і сумніву у суду не викликає.. На підставі викладеного,

Outcome: approved