Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

09.06.2022 року Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради звернувся до Київського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути з відповідача на свою користь надміру виплачені суми допомоги у розмірі 11188 гривень 13 копійок та витрати по сплаті судового збору у розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування заявленого позову представник позивача посилається на те, що відповідач - [PERSON] перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до Закону України «Про соціальні послуги». Представник позивача зазначає, що [PERSON] звернувся до Управління із призначення допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги по догляду за [PERSON] , 1956 року народження, який мав інвалідність І групи. Допомогу було призначено на період з липня 2014 року по жовтень 2019 року. Представник позивача вказує, що при зверненні, [PERSON] було ознайомлено під особистий підпис, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги, він зобов`язується про них повідомити. Разом з тим, як зазначає представник позивача, за даними верифікації, Управлінням було встановлено, що [PERSON] помер [INFO] , про що [PERSON] не повідомив. Таким чином, представник позивача вказує, що відповідач втратив право на отримання допомоги з 03.07.2014 року, у зв`язку з чим, на підставі отриманих відомостей, виплату допомоги зупинено та здійснено перерахунок надміру нарахованої компенсації за період з липня 2014 року по вересень 2019 року, сума якої склала 14688,13 грн. У подальшому, як стверджує представник позивача, листами від 10.10.2019 року за вих. №13-11/3971, 16.11.2019 року за вих. №13-10/118/2Управлінням було повідомлено [PERSON] про припинення надання соціальної допомоги та про необхідність повернення отриманих коштів. На виконання зазначених вимог, [PERSON] було здійснено повернення отримання допомоги у загальному розмірі 3500,00 грн., а саме: у липні 2020 року в сумі 1000,00 грн., у листопаді 2020 року в сумі 1500,00 грн., у грудні 2020 року - 1000,00 грн. Як вказує представник позивача, станом на день звернення до суду з позовною заявою, відповідачем у добровільному порядку не повернуто залишок суми надміру отриманих коштів допомоги у розмірі 11188,13 грн. З урахуванням викладеного, Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради вимушений звернутись до суду з цим позовом. Відповідно до автоматизованої системи документообігу цивільну справу було розподілено судді Калініченко Л.В. Ухвалою судді Київського районного суду м. Одеси від 22.06.2022 року було прийнято вказану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження по цивільній справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено дату, час і місце проведення судового засідання з повідомленням сторін по справі. У судове засідання призначене на 08.11.2022 року сторони по справі не з`явились, про дату, час і місце проведення якого повідомлялись належним чином. Предстанвик позивача надав до канцелярії суду заяву, в якій просив розглянути справу за його відсутності, позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд їх задовольнити, а також зазначив, що не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач - [PERSON] про поважність причин відсутності не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. При цьому, суд зазначає, що відповідно до п.2 ч.7 ст. 128 ЦПК України у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається: фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Згідно з відповіддю з відділу адресної довідкової роботи ГУДМС України в Одеській області встановлено, що відповідач - [PERSON] , [INFO] , зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . За наслідком встановленого зареєстрованого місця проживання відповідача, уся судова кореспонденція суду, у тому числі копія ухвали про відкриття провадження по справі, копія позовної заяви з додатками до неї, судові повістки, скеровувались судом разом з рекомендованим поштовим повідомленням про відправлення поштової кореспонденції на ім`я [PERSON] за вказаною адресою місця реєстрації, яка не вручена. Відповідно до п.3 ч.8 ст. 128 ЦПК України днем вручення судової повістки є: день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду. Приймаючи вищевикладене, суд зазначає, що відповідач про час та місце судових засідань вважається повідомленим належним чином. При викладених підставах, судом було ухвалено провести розгляд справи за відсутності сторін по справі. Згідно з ч. 2 ст. 282 ЦПК України, розгляд справи і ухвалення рішення проводяться за правилами загального чи спрощеного позовного провадження з особливостями, встановленими цією главою. Відповідно до ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. На підставі зазначеного, у відповідності до ст.ст. 280, 281 ЦПК України, за згодою представника позивача Київським районним судом м. Одеси постановлена ухвала про заочний розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, виходячи з такого. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] , перебував на обліку в Управлінні соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради, як отримувач допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги відповідно до Закону України «Про соціальні послуги». Умови призначення і виплати зазначеної допомоги передбачені Законом України «Про соціальні послуги» та Порядком призначення і виплати компенсації фізичним особам, які надають соціальні послуги, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.04.2004 року №558, чинного на момент виникнення та припинення спірних правовідносин. Згідно з п. 1 Порядку, непрацюючим фізичним особам, які постійно надають соціальні послуги громадянам похилого віку, інвалідам, дітям-інвалідам, хворим, які не здатні до самообслуговування і потребують постійної сторонньої допомоги (крім осіб, що обслуговуються соціальними службами, призначається щомісячна компенсаційна виплата. 23.04.2014 року [PERSON] звернувся до Управління соціального захисту населення в Київському районі Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради із заявою про призначення допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги по догляду за [PERSON] , [INFO] , який мав інвалідність І групи. За наслідком розгляду вказаної заяви, Управлінням 13.05.2014 року було винесено рішення про призначення компенсації, відповідно до якого підлягало виплаті допомога на період з 23.04.2014 року по 05.11.2013 року, з розрахунку 182,70 грн. Як вбачається, при зверненні [PERSON] з заявою, Управлінням було ознайомлено останнього під особистий підпис, що у разі зміни обставин, які можуть вплинути на отримання допомоги, він зобов`язується про них повідомити (а.с. 9). Відповідно до п. 15 Порядку, фізичні особи, які одержують компенсацію, зобов`язані повідомити структурні підрозділи з питань соціального захисту населення, що призначають ці виплати, про обставини, які можуть вплинути на умови їх призначення та виплати. У разі виявлення таких обставин виплата компенсації припиняється з дня, що настає за днем виникнення таких обставин. У разі одержання у зв`язку з цим зайвих сум компенсації одержувачі повинні відшкодувати структурним підрозділам з питань соціального захисту населення надміру виплачені суми за весь період, коли фізична особа не мала права на одержання компенсації. З поданих до суду документів вбачається, що в подальшому Управлінням було встановлено, що [PERSON] , помер [INFO] , за наслідком чого 09.10.2019 року Управлінням винесено рішення про закриття особової справи №608347 стосовно надання допомоги [PERSON] .. Таким чином, [PERSON] втратив право на отримання допомоги з 04.07.2014 року. На підставі отриманих відомостей, виплату допомоги зупинено та здійснено перерахунок надміру нарахованої компенсації за період з липня 2014 року по вересень 2019 року, сума якої складає 14688 гривень 13 копійок. Листами від 10.10.2019 року за вих. №13-11/3971, від 16.11.2019 року за вих. №13-10/118/2, Управлінням здійснювалось повідомлення [PERSON] про припинення надання соціальної допомоги та про необхідність повернення отриманих коштів. Як зазначає позивач, [PERSON] було здійснено повернення отримання допомоги у загальному розмірі 3500,00 грн., а саме: у липні 2020 року в сумі 1000,00 грн., у листопаді 2020 року в сумі 1500,00 грн., у грудні 2020 року - 1000,00 грн. На підставі вищевикладеного вбачається, що сума неповернутої надміру нарахованої компенсації за період з липня 2014 року по вересень 2019 року, складає в сумі 11188 гривень 13 копійок. Відповідно до п.3.4 Положення про Департамент праці та соціальної політики Одеської міської ради, затвердженого рішенням Одеської міської ради від 31.07.2019 року №4876-VІІ до структур Департаменту входять структурні підрозділи Департаменту (управління, сектори, відділи). Відповідно до ч. 2 ст.19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Відповідно до ст. 4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених прав, а також в інтересах інших осіб у випадках встановлених законом. Частиною 1 ст. 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Згідно роз`яснень п.11 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 «Про судове рішення у цивільній справі», оскільки, правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. За вимогами статті 12, 80, 81, 83 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених кодексом. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до вимог ч. 1 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідачем не надано доказів щодо повернення позивачу надміру отриманої суми допомоги. Відповідно до ст. 1166 Цивільного кодексу України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України, особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. За таких обставин, оцінивши докази, подані сторонами, встановивши характер спірних правовідносин, суд приходить до висновку, що позов Департаменту праці та соціальної політики Одеської міської ради до [PERSON] про стягнення надміру отриманих коштів допомоги фізичним особам, які надають соціальні послуги є обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню у повному обсязі, оскільки обставини встановлені ст. 1212 ЦК України, якою передбачено поверненню безпідставно отриманою допомоги знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду. Одночасно ухвалюючи рішення суду в цій справі, судом враховується, що у відповідності до усталеної практики Європейського суду справ людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Приймаючи задоволення позову, у відповідності до вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню у відшкодування витрат зі сплати судового збору - 2481,00 гривень. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved