Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний банк «ПриватБанк» (далі - позивач, АТ КБ «ПриватБанк», Банк) звернулося до суду з позовом до [PERSON] (далі - відповідач-1, [PERSON] ), Приватного підприємства «Промтекс-Плюс» (далі - ПП «Промтекс-Плюс»), в якому просить стягнути солідарно з відповідачів на свою користь три проценти річних від суми простроченої заборгованості за кредитом за період з 20.07.2017 року до 20.07.2020 року в розмірі 38 856,64 дол. США. В обґрунтування позову позивач зазначає, що 25.01.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір, за умовами якого Банк надав позичальнику кредит у сумі 500 000,00 дол. США під відсотки, встановлені договором. Зобов`язання [PERSON] за вказаним кредитним договором були забезпечені порукою на підставі договорів поруки від 25.01.2008 року, укладеного між позивачем та ПП «Орга-Центр» (змінено назву на ПП «Промтекс-Плюс») та від 01.04.2010 року, укладеним між позивачем та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус». Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2010 року у справі № 2-12386/10 стягнуто солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ПП «Орга-Центр», [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» суму заборгованості у розмірі 5 527 697,7 грн. Після набрання законної сили зазначеного судового рішення мало місце часткове погашення заборгованості за тілом кредиту у розмірі 68 829,76 дол. США. У зв`язку з частковим погашенням заборгованості відповідачів за тілом кредиту було зменшено відповідно до 431 170,24 дол. США і станом на дату подачі даного позову ця сума відповідачами не сплачена. Враховуючи те, що відповідачі порушили грошове зобов`язання з виплати грошових коштів, у позивача відповідно до статті 625 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) виникло право на застосування наслідків такого порушення у вигляді стягнення 3 процентів річних за період із 20.07.2017 року по 20.07.2020 року у сумі 38 856,64 дол. США. Ухвалою Київського районного суду м. Харкова від 23.11.2020 року цивільну справу за позовом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» до [PERSON] , Приватного підприємства «Промтекс-Плюс» про стягнення трьох відсотків річних від суми боргу передано на розгляд за підсудністю до Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.01.2021 року прийнято до провадження та відкрито провадження в порядку загального позовного провадження у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , ПП «Промтекс-Плюс» про стягнення трьох відсотків річних від суми боргу та призначено підготовче засідання у справі на 18.03.2021 року. У зв`язку з зайнятістю головуючого судді в іншому судовому засіданні підготовче засідання, призначене на 18.03.2021 року, знято з розгляду та призначено на 27.04.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 27.04.2021 року відкладено підготовче засідання на 28.05.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 28.05.2021 року відкладено підготовче засідання на 29.07.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 29.07.2021 року відкладено підготовче засідання на 01.10.2021 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 01.10.2021 року відкладено підготовче засідання на 03.12.2021 року. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 03.12.2021 року закрито підготовче засідання у цивільній справі за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , ПП «Промтекс-Плюс» про стягнення трьох відсотків річних від суми боргу та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні на 07.03.2022 року. Протокольною ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 07.03.2022 року відкладено судове засідання на 28.07.2022 року. У зв`язку з повітряною тривогою судове засідання, призначене на 28.07.2022 року, знято з розгляду та призначено наступне судове засідання на 04.11.2022 року. На виконання вимог ст. 187 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) суд витребовував інформацію про зареєстроване місце проживання відповідача. З отриманої на запит суду відповіді компетентного державного органу вбачається, що місце проживання [PERSON] зареєстровано за адресою: [ADDRESS] . Згідно з наданою на виконання ухвали Печерського районного суду м. Києва від 14.07.2021 року інформацією Комунального підприємства Київської міської ради «Київське міське бюро технічної інвентаризації» від 23.09.2021 року № 062/14-12357 (И-2021) квартира [ADDRESS] зареєстрована на праві власності за [PERSON] на підставі свідоцтва про право власності, виданого 27.08.2008 року. Відповідно до ч.ч. 7, 8 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), у разі ненадання учасниками справи інформації щодо їх адреси судова повістка надсилається фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. Днем вручення судової повістки є день вручення судової повістки під розписку; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, повідомленою цією особою суду; день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Відповідно до ч. 10 ст. 130 ЦПК України, якщо місцеперебування відповідача невідоме, суд розглядає справу після надходження до суду відомостей щодо його виклику до суду в порядку, визначеному цим Кодексом. Відповідачу-1 направлялася судова повістка до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Згідно з відомостями, які містяться у Єдиному державному реєстрі юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань, місцезнаходження відповідача-2 ПП «Промтекс-Плюс» зареєстровано за адресою: 01133, м. Київ, бул. Лесі Українки, 5-А. ПП «Промтекс-Плюс» направлялась судова повістка про виклик до суду рекомендованим листом з повідомленням про вручення поштового відправлення на зазначену в позовній заяві адресу, проте конверт повернувся на адресу суду з відміткою поштового відділення «за закінченням терміну зберігання». Представник позивача в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлявся належним чином подав клопотання про розгляд справи без його участі, в якому позовні вимоги підтримав у повному обсязі та просив їх задовольнити. Відповідачі у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце судового засідання повідомлялися належним чином, причини неявки суду не повідомили, заяв про розгляд справи за їх відсутності до суду не надходило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відзив на позов відповідач не подав. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, враховуючи наступне. Судом встановлено, що 25.01.2008 року між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] укладений кредитний договір № 01-840\\2008, за умовами якого, Банк надав, а [PERSON] отримав кредит у розмірі 500 000,00 дол. США зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 20,5 % на рік на суму залишку заборгованості за кредитом, а у разі порушення умов договору - у розмірі 43% річних від суми простроченої заборгованості, а позичальник зобов`язався повернути отриманий кредит і сплатити відсотки у встановленому договором розмірі та строки. 25.01.2008 року між ПП «Орга-центр» (змінено назву на ПП «Промтекс-Плюс») та АТ КБ «ПриватБанк» укладений договір поруки, за умовами якого ПП «Орга-центр» зобов`язалося відповідати перед Банком за виконання [PERSON] своїх обов`язків за кредитним договором від 25.01.2008 року № 01-840\\2008. Рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2010 року у справі № 2-12386/10 стягнуто солідарно на користь АТ КБ «ПриватБанк» з ПП «Орга-Центр», [PERSON] та ТОВ «Українське фінансове агентство «Верус» суму заборгованості у розмірі 5 527 697,7 грн. Згідно з наданою позивачем випискою про рух коштів за період із 01.01.2000 року по 20.07.2020 року по рахунку № [NUMBER] , який відкритий [PERSON] , 16.11.2016 року останнім перераховано 68 829,76 дол. США на погашення заборгованості за кредитним договором від 16.11.2016 року № 01-840\\2008. За змістом положень статті 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін) (стаття 530 ЦК України). Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Згідно зі статтею 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Положеннями статті 611 ЦК України передбачено, що в разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Зокрема, статтею 625 ЦК України врегульовано правові наслідки порушення грошового зобов`язання, які мають особливості. Так, відповідно до наведеної норми боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3 % річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Формулювання статті 625 ЦК України, коли нарахування процентів тісно пов`язується із застосуванням індексу інфляції, орієнтує на компенсаційний, а не штрафний характер відповідних процентів, а тому 3 % річних не є неустойкою у розумінні положень статті 549 цього Кодексу. Отже, за змістом наведеної норми закону нараховані на суму боргу інфляційні втрати та 3 % річних входять до складу грошового зобов`язання і вважаються особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування ним утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Правовий аналіз положень статей 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення заборгованості, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Наведений правовий висновок сформульовано Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 04.06.2019 року у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18), від 08.11.2019 року у справі № 127/15672/16-ц (провадження № 14-254цс19). Таким чином, з ухваленням рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2010 року про стягнення солідарно з відповідачів на користь Банку заборгованості за кредитним договором на загальну суму 5 527 697,70 грн. зобов`язання відповідачів сплатити вказану заборгованість не припинилося та триває до моменту фактичного його виконання. На час розгляду справи судом відповідачами не надано даних, що свідчать про погашення цієї заборгованості у повному обсязі. За встановлених обставин, оскільки відповідачі не виконують судове рішення про стягнення із них солідарно на користь позивача заборгованості, відтак позивач має право на отримання сум, передбачених статтею 625 ЦК України. Водночас, суд не може погодитися із розрахунком трьох процентів річних, наданим позивачем. Внаслідок ухвалення судом рішення від 24.09.2010 року у справі № 2-12386/10 у відповідачів перед позивачем існує боргове зобов`язання, сума якого визначена в гривнях. За таких обставин позивач безпідставно здійснив розрахунок трьох процентів в іноземній валюті. Згідно з рішенням Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська від 24.09.2010 року у справі № 2-12386/10 заборгованість відповідачів перед позивачем становить 5 527 693,70 грн., із яких штрафні санкції ? 263 743,42 грн. Базою для нарахування трьох процентів річних, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, є сума основного боргу, необтяжена іншими нарахуваннями. Також судом встановлено, що 16.11.2016 року відповідачем перераховано 68 829,76 дол. США на погашення заборгованості за кредитним договором від 16.11.2016 року № 01-840\\2008, що за офіційним курсом НБУ (26,01 грн. за 1 дол. США) еквівалентно 1 790 262,06 грн. Таким чином, базою для нарахування трьох процентів річних, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, є сума заборгованості у розмірі 3 473 688,22 грн. (5 527 693,70 грн. - 1 790 262,06 грн. - 263 743,42 грн.). Позивачем визначений строк нарахування трьох процентів річних - з 20.07.2017 року по 20.07.2020 року. Відтак, позивач має право на отримання 3 процентів річних, згідно з ч. 2 ст. 625 ЦК України, у розмірі 313 045,39 грн.: З 20.07.2017 року по 31.12.2017 року (165 днів): 3 473 688,22 грн. ? 3 % / 100% ? 165 / 365 = 47 108,92 грн.; З 01.01.2018 року по 31.12.2018 року (365 днів): 3 473 688,22 грн. ? 3% / 100% ? 365 / 365 = 104 210,65 грн. З 01.01.2019 року по 31.12.2019 року (365 днів): 3 473 688,22 грн. ? 3 % / 100% ? 365 / 365 = 104 210,65 грн. З 01.01.2020 року по 20.07.2020 року (202 дні): 3 473 688,22 грн. ? 3 % / 100% ? 202 / 366 = 57 515,17 грн. Відповідно до ч.ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч. 3 ст. 12, ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Повно та всебічно з`ясувавши обставини справи, оцінивши зібрані у справі докази, суд вважає, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені певними засобами доказування, а тому, враховуючи факт не виконання відповідачами судового рішення протягом тривалого часу, суд приходить до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. Згідно ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, позивачем понесені в якості судових витрат витрати зі сплати судового збору в розмірі 15 947,11 грн. за подання позову до суду, що підтверджується платіжним дорученням від 21.07.2020 року № BOJ61B30W9. Оскільки суд задовольняє позовні вимоги частково, то з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сума судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог, у розмірі 4 695 грн. 60 коп. (по 2 347 грн. 80 коп.). На підставі викладеного,

Outcome: partial