Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

В серпні 2022 року\~позивач звернулася до суду з позовною заявою про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, в якій просила визнати відповідача, [PERSON] таким, що втратив право користування будинком [ADDRESS] . В обґрунтування позову вказала, що вона є власницею вищевказаного будинку. Крім неї в будинку зареєстровані дочка, два сини та [PERSON] .. З вересня 2021 року відповідач по даній справі не проживає, в добровільному порядку не бажає знятись з реєстрації, а тому виникла потреба в судовому порядку визнати відповідача таким, що втратив право користування жилим приміщенням та зняти його з реєстрації. 19 вересня 2022 року постановлено ухвалу про відкриття провадження та розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлявся належним чином шляхом направлення судової повістки про виклик до суду поштовим відправленням про день та час розгляду справи. Про причину неявки суд не повідомив, заяв, клопотань та відзиву до суду не надіслав. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу у відсутність сторін у справі за наявними матеріалами справи та ухвалити заочне рішення відповідно до ч. 1\~ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ч. 5,6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, дослідивши письмові докази та матеріали справи вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. [PERSON] , згідно свідоцтва на право власності належить житловий будинок, що розташований в [ADDRESS] . Відповідно довідки № 147 від 17.08.2022 року виданої Деремезнянським старостинським округом Обухівської міської ради Київської області вбачається, що за адресою: [ADDRESS] зареєстровано п`ятеро осіб, в тому числі відповідач по даній справі. Згідно довідки Деремезнянського старостинського округу №148 від 17.08.2022 року [PERSON] з 03 вересня 2021 року не проживає в будинку [PERSON] . Як вбачається з актів про підтвердження місця проживання від 16.08.2022 року та 28 жовтня 2022 року складених комісійно депутатом Обухівської міської ради в присутності свідків за адресою: [ADDRESS] , фактично проживають громадяни [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Відповідач у вказаному житлі не проживає з 03 вересня 2021 року. Конституцією України (ст.41) та ст.1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17.07.1997 року відповідно до Закону України\~від\~17.07.1997\~року\~№\~475/97-ВР\~«Про\~ратифікацію\~Конвенції про захист прав людини і\~основоположних\~свобод\~1950\~року,\~Першого\~протоколу\~та протоколів №\~2,\~4,\~7 та\~11 до\~Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, що також закріплено в статтях316,317,319,321 ЦК України. Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права хоч би ці порушення і не були поєднані з правом володіння. Способи захисту права власності передбачені нормами ст.ст.16,386,391 ЦК України. Об`єктом права власності може бути, зокрема, житло, житловий будинок, садиба, квартира, як то передбачено ст.ст.379,382 ЦК України. За приписами ч. 2\~ст. 2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією України, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмежень. Права власника житлового будинку, квартири визначені ст.383\~ЦК\~України та ст.150 ЖК України, які передбачають право власника використовувати житло для власного проживання, проживання членів сім`ї, інших осіб і розпоряджатися своїм житлом на власний розсуд. Обмеження чи втручання у право власника можливе лише з підстав, передбачених законом. Відповідно до ч.2 ст.405\~ЦК\~України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Враховуючи вищевказане, суд вважає позовні вимоги про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved