Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

позивач звернувся до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 13 жовтня 2007 року з відповідачем зареєстрував шлюб у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області, актовий запис № 143. Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Однак, спільне життя у них не склалося через різні погляди на сімейне життя та обов`язки. Оскільки вони втратили почуття любові одне до одного, з серпня 2021 року спільне господарство не ведуть, шлюбні стосунки не підтримують та живуть окремо, тобто їх сім`я розпалася та існує формально, тому просить позов задовольнити. У судове засідання позивач [PERSON] не з`явився, однак подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності, позов підтримує у повному обсязі, просить строк для примирення не надавати, а також витрати зі сплати судового збору покласти на нього. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явилася, подала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позов визнає у повному обсязі, просить строк на примирення не надавати, а також після розірвання шлюбу залишити їй прізвище « [PERSON] ».\~ Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Встановлено, що 13 жовтня 2007 року у Відділі державної реєстрації актів цивільного стану Свалявського районного управління юстиції Закарпатської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 143 (а. с. 4). Від даного шлюбу у них народилося двоє дітей, а саме сини [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а. с. 5, 6). Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося через різні погляди на сімейні життя та обов`язки, втрату почуття любові одне до одного. Питання розірвання шлюбу сторонами обдумане, відповідач позовні вимоги визнала, тому строк для примирення подружжю не надавався. Відповідно до ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» при розгляді справ українські суди повинні застосовувати Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Згідно ст. 5 «Рівноправність подружжя» Протоколу № 7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року (Конвенцію ратифіковано Законом України №475/97-ВР від 17 липня 1997 року) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу у шлюб, перебування в шлюбі та у випадку його розірвання. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя і збереження їх шлюбу буде суперечити інтересам кожного з них та інтересам їх дітей, суд вважає, що шлюб між сторонами слід розірвати. Відповідно до ч. 1 ст. 113 СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. За таких обставин, враховуючи, що відповідач у зв`язку з реєстрацією шлюбу із [PERSON] змінила своє прізвище, тому після розірвання шлюбу згідно ст. 113 СК України має право надалі іменуватися цим прізвищем. Крім цього, у судовому засіданні встановлено, що згідно квитанції №0.0.2682610447.1 від 21 вересня 2022 року позивачем сплачено 992,40 грн судового збору (а. с. 7). Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Як встановлено у судовому засіданні, позивач, з врахуванням принципу диспозитивності, просить не вирішувати питання розподілу понесених ним судових витрат, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, що оскільки таке його волевиявлення не суперечить вимогам закону та не порушує права відповідача, тому може бути задоволене судом. На підставі наведеного та

Outcome: approved