Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У січні 2022 року до Печерського районного суду м. Києва звернувся [PERSON] із вказаним позовом, в якому просить зобов`язати АТ КБ «ПриватБанк» перерахувати належні позивачу грошові кошти 18737,89 дол. США з рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок [NUMBER] , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine); 24703,00 дол. США з рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок [NUMBER] , відкритий в Райффайзен Банк Аваль (YURII IVANOV. SWIFT code: AVALUAUK Joint Stock Company Raiffeisen BANK, Kyiv, Ukraine); 4,50 дол. США з рахунку № [NUMBER] в АТ КБ «ПриватБанк» на рахунок [NUMBER] , відкритий в Райффайзен Банк Аваль, та стягнути з відповідача судові витрати. Позов обґрунтований тим, що 05.09.2013 зі свого карткового рахунку в ПАТ «КБ «ПриватБанк» (рахунок [NUMBER] ) перерахував 18000, 00 дол. США на свій депозитний рахунок № [NUMBER] та 30.10.2013 перерахував 24000, 00 дол. США на свій депозитний рахунок № [NUMBER] . Навесні 2014 року у зв`язку із припиненням функціонування банківських відділень відповідача на території АР Крим, рахунки Позивача були безпідставно заблоковані відповідачем. З метою отримання належних грошових коштів та нарахованих по ним відсоткам, за зазначеними договорами, позивач звертався до ПАТ КБ «ПриватБанк» із вимогами, зокрема, 10.01.2022 АТ КБ «ПриватБанк» отримав заяву [PERSON] від 08.11.2021. У своїй заяві позивач просив банк перерахувати належні йому кошти на його рахунок відкритий в Райффайзен Банк Аваль, проте банк вимоги заяви не виконав, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 26.01.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі у порядку загального позовного провадження. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2022 клопотання представника відповідача Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Кобзар Ю. Б. про закриття провадження у цивільній справі за позовом [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» про захист прав споживачів та зобов`язання вчинити дії, залишено без задоволення. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2022 залучено до участі в справі, у якості третьої особи, яка не заявляють самостійних вимог на предмет спору Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон». Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 05.07.2022 закінчено підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті у відкритому судовому засіданні у приміщенні суду. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 23.08.2022 в задоволенні клопотання представника Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» Кобзар Ю. Б. про зупинення провадження у цивільній справі № 757/1523/22-ц, відмовлено. У судовому засіданні представник позивача вимоги позовної заяви підтримав у повному обсязі, наполягав на його задоволенні. У судовому засіданні представник відповідача проти задоволення позовних вимог заперечувала, просила відмовити у їх задоволенні. У відзиві на позовну заяву від 02.06.2022 представник відповідача зазначає, що АТ КБ «ПриватБанк» на цей час не несе жодних зобов`язань за таким договором, а ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» є новим боржником за договорами, які є предметом спору, у відповідності до умов Договору про переведення боргу від 17.11.2014. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про місце і час судового розгляду повідомлений належним чином, заяв, клопотань до суду не подано. 13.06.2022 до суду надійшла відповідь на відзив відповідача, у якій представник позивача зазначив, що переведення боргу допускається лише за згодою кредитора, а відповідач є функціонуючим загальнонаціональним банком та укладання Договору з ТОВ «Фінансова компанія «Фінілон» не може вплинути на обов`язок банку щодо виплати відсотків та вкладів клієнтам банку. Суд, на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин цієї справи, які були досліджені судом, відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права, прийшов наступного висновку. Частиною 1 статті 4 ЦПК України, визначено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 (далі - Конвенція) кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом. Статтею 129 Конституції України встановлено, що основними засадами судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Вказані принципи знайшли своє втілення і в нормах цивільного процесуального законодавства, а саме ст. ст. 2, 12, 13 ЦК України. Судовим розглядом встановлено, що [PERSON] будучи клієнтом ПАТ «ПриватБанк» (правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк») перерахував на свій депозитний рахунок кошти, що підтверджується довідкою № 1HNVTTAS2VRBJL0A від 19.02.2018, згідно якої станом на 31.01.2018 на рахунку [PERSON] № [NUMBER] обчислювалось 18737,89 дол. США, на рахунку № [NUMBER] обчислювалося 24703,00 дол. США, на рахунку № [NUMBER] обчислювалося 4,50 дол. США. Згідно з інформацією про відкриті рахунки та залишки коштів від 19.02.2018, на ім`я [PERSON] в ПАТ КБ «Приват Банк» відкриті такі рахунки: № [NUMBER] , «Депозит Плюс» на 6 міс., валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 18737,89; № [NUMBER] «Депозит Плюс» на 6 міс., валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 24703,00; № [NUMBER] , Картка для виплат, валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів - 4,50. 17.11.2014 ПАТ КБ «ПриватБанк» уклало з ТОВ «ФК «Фінілон» договір про переведення боргу, згідно з яким ПАТ КБ «ПриватБанк» переводить на ТОВ «ФК «Фінілон» борг в обсязі та на умовах, що існують на момент укладення цього договору. Додатковою угодою від 18.11.2014 до договору про переведення боргу від 17.11.2014 сторони цього правочину погодили, що ПАТ КБ «ПриватБанк» зобов`язується перерахувати на рахунок ТОВ «ФК «Фінілон» грошові кошти, розміщені кредиторами на підставі договорів у розмірі відповідно до додатку № 1. Факт виконання АТ КБ «Приват Банк» у повному обсязі зобов`язань щодо перерахування на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» грошових коштів [PERSON] , відповідно до договору переведення боргу від 17.11.2014 та витягу з електронного додатку до цього договору підтверджується довідкою головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» від 04.05.2022. Згідно із Оригіналу Витягу з електронного додатку за підписом Головного бухгалтера АТ КБ «ПриватБанк» Ярмоленко В. В. від 04.05.2022, на рахунки ТОВ «ФК «Фінілон» перераховано ПАТ КБ «Приват Банк» кошти [PERSON] з рахунків останнього: -№ [NUMBER] валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів, в тому числі відсотки, які підлягають до виплати боржником - 18592,78 та 149,95, референс SAMDNWFD0070003002100; -№ [NUMBER] валюта грошових коштів USD, розмір грошових коштів, в тому числі відсотки, які підлягають до виплати боржником - 24594, 98, та 141,92, референс SAMDNWFD 0070010790400. Статтею 520 ЦК України визначено, що боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Частиною 1 ст.526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст.598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Статтею 610 ЦК України визначено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Відповідно до ч. 1 ст. 1059 ЦК України договір банківського вкладу укладається в письмовій формі. Письмова форма договору банківського вкладу вважається додержаною, якщо внесення грошової суми підтверджено договором банківського вкладу з видачею ощадної книжки або сертифіката чи іншого документа, що відповідає вимогам, встановленим законом, іншими нормативно-правовими актами у сфері банківської діяльності (банківськими правилами) та звичаями ділового обороту. В силу пункту 2.4 Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій, затвердженого постановою Правління Національного банку України від 03 грудня 2003 року № 516, зареєстрованого в Міністерстві юстиції України 29 грудня 2003 року № 1256/8577, за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від іншої сторони (вкладника) або для неї суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові цю суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, установлених договором. Частиною 1 ст. 1060 ЦК України передбачено, що договір банківського вкладу укладається на умовах видачі вкладу на першу вимогу (вклад на вимогу) або на умовах повернення вкладу зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад). За ч. 2 ст. 1060 ЦК України банк зобов`язаний видати вклад або його частину на першу вимогу вкладника, крім випадків, зроблених юридичними особами на інших умовах повернення, які встановлені договором. Обмеження прав клієнта щодо розпоряджання грошовими коштами, що знаходяться на його рахунку, не допускається, крім випадків обмеження права розпоряджання рахунком за рішенням суду або в інших випадках, встановлених законом, а також у разі зупинення фінансових операцій, які можуть бути пов`язані з легалізацією (відмиванням) доходів, одержаних злочинним шляхом, або фінансуванням тероризму, передбачених законом (ч. 1 ст. 1074 ЦК України). Договір банківського рахунка розривається за заявою клієнта у будь-який час (ч. 1 ст.1075 ЦК України). Відповідно до пункту 1.2 вказаного Положення договір банківського вкладу (депозиту) укладається на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу (вклад (депозит) на вимогу) або на умовах повернення вкладу (депозиту) зі спливом встановленого договором строку (строковий вклад (депозит). Європейський суд з прав людини у справі «Золотас проти Греції» зазначає, що якщо особа, яка кладе суму грошей у банк, передає йому право користування нею, то банк має її зберігати і, якщо він використовує її на власну користь, повернути вкладнику еквівалентну суму за умовами договору. Отже, власник рахунку може добросовісно очікувати, аби вклад до банку перебував у безпеці, особливо якщо він помічає, що на його рахунок нараховуються відсотки. Закономірно, він очікуватиме, що йому повідомлять про ситуацію, яка загрожуватиме стабільності договору, який він уклав з банком, і його фінансовим інтересам, аби він міг заздалегідь вжити заходів з метою дотримання законів і збереження свого права власності. Подібні довірчі стосунки невід`ємні для банківських операцій і пов`язаним з ними правом. Суд водночас нагадує, що принцип правової певності притаманний усій сукупності статей Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (далі - Конвенція) і є одним з основоположних елементів правової держави. Враховуючи практику застосування Європейським судом з прав людини поняття «власність», до неї слід також віднести грошові кошти, що знаходяться на рахунку позивача. Невиконання зі сторони відповідача обов`язку щодо повернення позивачу належних йому грошових коштів може мати наслідком порушення зобов`язання держави щодо захисту права позивача користуватися та розпоряджатися його майном - грошовими коштами в іноземній валюті, яке захищене частиною першою статті 1 Першого протоколу до Конвенції. Договір банківського вкладу є реальним, оплатним договором і вважається укладеним з моменту прийняття банком від вкладника або третьої особи на користь вкладника грошової суми (вкладу). Виходячи із зазначених норм права, відповідальність АТ КБ «ПриватБанк» за вкладами його клієнтів не обмежується виключно відповідальністю його відповідної Кримської філії. Таку відповідальність несе АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Тому відповідні доводи банку є безпідставними. Подібний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 01.06.2022 у справі № 757/38720/14. Відповідно до положень ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 6 ст.81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із ч. 1 ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У частині 1 ст.89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд приймає до уваги те, що наявні в матеріалах справи докази підтверджують факт виникнення між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договірних відносин щодо банківських вкладів SAMDNWFD0070003002100 та SAMDNWFD 0070010790400. АТ КБ «ПриватБанк», визнавши внесення грошей на депозитний рахунок та не повертаючи кошти, які належать на праві власності позивачу, порушило положення Конвенції, статтю 1 Першого протоколу до Конвенції, згідно з якою кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. При цьому, АТ КБ «ПриватБанк» вказувало, що воно є неналежним відповідачем у справі, оскільки між банком і ТОВ «ФК «Фінілон» укладено договір про переведення боргу, відповідно до якого останнє стало боржником за спірними договорами банківських вкладів. Суд враховує те, що 17.11.2014 між ПАТ КБ «ПриватБанк» та ТОВ «ФК «Фінілон» було укладено договір про переведення боргу. Разом із тим, посилання відповідача на те, що зміна боржника у зобов`язанні відбулася належним чином, оскільки від [PERSON] жодних письмових заперечень на адресу банку не надходило, суперечать вимогам статті 520 ЦК України. Відповідно до статті 520 ЦК України боржник у зобов`язанні може бути замінений іншою особою (переведення боргу) лише за згодою кредитора, якщо інше не передбачено законом. Матеріали справи такої згоди не містять. Стаття 520 ЦК України передбачає, що у правовідносинах із заміни боржника беруть участь три особи: кредитор, боржник, третя особа, яка має намір стати боржником. Звідси, боржником або особою, яка висловила намір стати боржником, кредитору може бути запропоновано здійснення заміни боржника, або сам кредитор запропонував здійснити заміну боржника. У будь-якому випадку для здійснення такої заміни має бути наявна тристороння згода: боржник виявив згоду на те, щоб він був замінений; третя особа виявила згоду на те, щоб набути обов`язків боржника; кредитор надав згоду на заміну боржника. Відсутність згоди хоча б однієї із сторін не дає підстав для заміни боржника. Відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (стаття 627 ЦК України). Статтею 205 ЦК України визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків. У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням. Крім того, згідно зі статтею 521 ЦК України форма правочину щодо заміни боржника у зобов`язанні визначається відповідно до положень статті 513 цього Кодексу. Статтею 513 ЦК України визначено, що правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредиторові. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. Встановлено, що позивач не надавав згоду на заміну боржника ПАТ КБ «ПриватБанк» на ТОВ «ФК «Фінілон», у зв`язку із чим безпідставні доводи банку про те, що відповідач не є стороною за договорами банківського вкладу. Договір про переведення боргу між новим та первісним боржниками не породив правових наслідків для кредитора ( [PERSON] ), тобто не відбулося переведення боргу, а тому саме АТ КБ «ПриватБанк» є належним відповідачем у справі. Вказані висновки узгоджуються з правовою позицією Верховного Суду, викладеною у постанові від 22.06.2022 у справі № 199/317/20. Оскільки стороною укладеного договору банківського вкладу є ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого виступає АТ КБ «ПриватБанк», то згідно зі статтями 526, 631, 651, 653, 1058, 1075 ЦК України зобов`язання за договором має виконувати саме АТ КБ «ПриватБанк» як юридична особа. Ліквідація філій або припинення у будь-який спосіб їх діяльності не звільняє юридичну особу - відповідача від виконання обов`язків за укладеними і дійсними договорами. Доказів повернення позивачу депозитних вкладів банком не надано. Отже, приймаючи до уваги те, що відповідач не виконав свій обов`язок з повернення коштів, суд вважає позов [PERSON] обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 12034, 26 грн, що становить 1% від ціни позову з урахуванням офіційного курсу дол. США станом на день подання позову.

Outcome: approved