Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

22 серпня 2022 року [PERSON] (надалі також позивач, [PERSON] ) звернулась до Новосанжарського районного суду з позовною заявою до Драбинівської ОТГ Полтавського району Полтавської області (надалі також відповідач), третя особа: [PERSON] (надалі також третя особа, [PERSON] ), за змістом якої вона просила визнати [PERSON] , [INFO] , який проживав за адресою: [ADDRESS] , та помер [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 313 від 01 липня 2022 року, батьком [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду від 26 серпня 2022 року позовна заява прийнята до розгляду, відкрито провадження у справі, вирішено розгляд справи здійснювати за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 22). Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 17 жовтня 2022 року відмовлено в задоволенні клопотання позивача про поновлення пропущеного процесуального строку та про витребування доказів у цивільній справі (а.с. 49-50). Своєю ухвалою від 17 жовтня 2022 року суд закрив підготовче провадження у справі, призначив справу до судового розгляду по суті (а.с. 51-52). Аргументи учасників справи В обґрунтування позовних вимог, [PERSON] зазначала, що з 1971 року в с. Варварівка, Полтавський (Новосанжарський) район, Полтавська область, проживали у незареєстрованому шлюбі її батьки [PERSON] (батько) та [PERSON] (мати). [INFO] народилась позивач [PERSON] . Батьки [PERSON] та [PERSON] шлюб не зареєстрували, продовжували жити разом без реєстрації шлюбу аж до сметрі [PERSON] . Позивач проживала та виховувалась у сім`ї своїх батьків у [ADDRESS] . Пізніше [PERSON] зареєструвала шлюб, змінила прізвище на « [PERSON] » та переїхала жити в с. Руденківка, Новосанжарський район. [INFO] помер [PERSON] , після його смерті відкрилась спадщина. Не маючи можливості прийняти спадщину після померлого батька за відсутності документів, що підтверджують факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , остання вирішила звернутись до суду із вказаним позовом про встановлення батьківства [PERSON] відносно неї - доньки [PERSON] . В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив суд позов задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві. Позивач у судовому засіданні позовні вимоги просила задовольнити у повному обсязі з підстав, викладених у позовній заяві. Відповідач у судове засідання не забезпечив явку свого уповноваженого представника, хоча про дату, час та місце судового засідання відповідач повідомлявся належним чином. 26 жовтня 2022 року до суду від Виконавчого комітету Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області надійшло клопотання про розгляд справи за відсутності його представника. У вказаному клопотанні відповідач зазначив, що позов визнає у повному обсязі, та не заперечує проти його задоволення (а.с. 59). Своєю ухвалою від 26 серпня 2022 року про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження у справі суд встановлював відповідачу п`ятнадцятиденний строк із дня отримання копій даної ухвали для надання до суду відзиву на позов разом з усіма додатками, на яких ґрунтуються заперечення відповідача. Своїм правом надати відзив на позовну заяву відповідач не скористався. В наданих до суду заявах від 06.09.2022 № 117 (а.с. 25), а також від 27.09.2022 № 164 (а.с. 36), від 21.10.2022 № 89 (а.с. 59), зазначено, що Виконавчий комітет Драбинівської сільської ради Полтавського району не має заперечень по суті позовної заяви, позов про визнання батьківства визнає. Третя особа [PERSON] у судове засідання, призначене на 31 жовтня 2022 року не з`явилась, хоча про час, дату та місце судового засідання повідомлялась належним чином (а.с. 57). 31 жовтня 2022 року від [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи без її участі. За змістом вказаної заяви [PERSON] також просила задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. 31 жовтня 2022 року від [PERSON] надійшли письмові пояснення, відповідно до яких вона зазначила наступне. [PERSON] є матір`ю позивачки [PERSON] . Позивачка народилась [INFO] під час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Після народження спільної доньки [PERSON] зареєструвала її народження на підставі своєї заяви, на своє прізвище « [PERSON] », по батькові - зі слів матері записала як « [PERSON] ». Разом із батьками, як зазначено у письмових поясненнях [PERSON] , донька [PERSON] проживала, поки не вийшла заміж. У подальшому піклувалась про батька [PERSON] до його смерті, та продовжує піклуватись про матір [PERSON] (а.с. 60). Частиною 1 статті 223 ЦПК України передбачено, що неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на викладене, суд вирішив розгляд справи здійснювати за даної явки та на підставі документів, наявних в матеріалах справи. Суд, заслухавши пояснення представника позивача, заслухавши пояснення свідків [PERSON] та [PERSON] у судовому засіданні, вивчивши та дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, встановив наступне. Обставини справи, встановлені судом З матеріалів справи вбачається, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого повторно Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04 серпня 2022 року, Виконавчим комітетом Кустолівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області зареєстровано народження [INFO] [PERSON] , про що 12 липня 1974 року складено відповідний актовий запис № 8. У вказаному свідоцтві про народження в графі «батько» зазначено - [PERSON] , а в графі «мати» - [PERSON] (а.с. 6). Відповідно до витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження із зазначенням відомостей про батька № 00036376990 від 04.08.2022, встановлено, що [PERSON] народилась [INFO] , в с. Варварівка, Новосанжарський район, Полтавська область, номер актового запису 8 від 12 липня 1974 року, відомості про батька зазначені за вказівкою матері за прізвищем останньої, як [PERSON] (відповідно до частини 1 статті 135 СК України), мати [PERSON] (а.с. 7). В подальшому, [PERSON] 04.05.1991 зареєструвала шлюб із [PERSON] та змінила дівоче прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 04 травня 1991 року (а.с. 9). Згідно зі свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим Новосанжарським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми), [PERSON] , помер [INFO] , про що 01 липня 2022 року складено відповідний актовий запис № 313 (а.с. 11). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина. Не маючи можливості прийняти спадщину після померлого батька за відсутності документів, що підтверджують факт батьківства [PERSON] щодо [PERSON] , остання звернулась до суду із відповідним позовом про встановлення батьківства, у зв`язку з тим, що позивач не має можливості документально підтвердити родинний зв`язок між нею та померлим [PERSON] та отримати свідоцтво про право на спадщину. Надаючи оцінку позовним вимогам [PERSON] , суд виходить з наступного. Норми права, які підлягають застосуванню Згідно із частиною 1 статті 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею 55 Конституції України кожному гарантовано право на судовий захист оспорюваних або не визнаних прав. Згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» і правової позиції Верховного Суду України у справі № 6-20цс15 від 25.02.2015 при розгляді справ про встановлення батьківства щодо дитини, народженої до 1 січня 2004 року (тобто до набрання чинності Сімейного кодексу) необхідно застосовувати відповідні норми Кодексу про шлюб та сім`ю. Виходячи з роз`яснень, що містяться у пункті 13 постанови Пленуму Верховного Суду України № 16 від 12 червня 1998 року «Про застосування судами деяких норм Кодексу про шлюб та сім`ю України», заяви про встановлення батьківства можуть бути прийняті до судового розгляду, якщо в органах РАГС проведено реєстрацію народження дитини. Питання про походження дитини від осіб, які не перебувають між собою в шлюбі й не подали в органи РАГС спільної заяви про їх реєстрацію як батьків, може вирішуватися судом за заявою про встановлення батьківства (факту батьківства, факту визнання батьківства), поданою одним із батьків або опікуном (піклувальником), іншою особою, на утриманні якої перебуває дитина, а також самою дитиною після досягнення повноліття. Згідно зі статтею 53 КпШС підставою для встановлення батьківства (факту батьківства) може бути не сам по собі факт біологічного походження дитини, а фактичні дані, які підтверджують спільне проживання матері й особи, яку та вважає батьком дитини, ведення ними спільного господарства до народження останньої, або спільне її виховання чи утримання, або ж докази, що достовірно підтверджують визнання особою батьківства. Спільне проживання та ведення спільного господарства в зазначених випадках може підтверджуватися наявністю обставин, характерних для сімейних відносин (проживання в одному жилому приміщенні, спільне харчування, спільний бюджет, взаємне піклування, придбання майна для спільного користування тощо). Припинення цих відносин до народження дитини може бути підставою для відмови в позові лише у випадках, коли це сталося до її зачаття. Спільне виховання дитини має місце, коли вона проживає з матір`ю та особою, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, або коли ця особа спілкується з дитиною, проявляє батьківську турботу щодо неї. Під спільним утриманням дитини слід розуміти як перебування її на повному утриманні матері й особи, яку остання вважає (або яка вважає себе) батьком дитини, так і, як правило, систематичне надання цією особою допомоги в утриманні дитини незалежно від розміру допомоги. Доказами визнання батьківства можуть бути листи, заяви, анкети, інші документи, а також показання свідків, пояснення самих сторін, які достовірно підтверджують визнання відповідачем батьківства. Батьківство може бути визнано як у період вагітності матері (наприклад, висловлення бажання мати дитину, піклування про матір майбутньої дитини тощо), так і після народження дитини. Відповідно до роз?яснень, що містяться у п.14 вищезазначеної постанови Пленуму Верховного Суду України, рішення про встановлення батьківства, факту батьківства, факту визнання батьківства має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина повинна містити відомості, необхідні для реєстрації батьківства в органах РАГС (прізвище, ім?я, по батькові батька, число, місяць, рік його народження, національність, громадянство, місце постійного проживання й роботи, номер запису акта про народження дитини, коли та яким органом його складено). Відповідно до статті 7 Указу Президії Верховної Ради УРСР від 29 грудня 1969 року «Про порядок введення в дію Кодексу про шлюб та сім`ю Української РСР» судове встановлення батьківства могло мати місце лише відносно дітей, що народилися після 1 жовтня 1968 року. Відповідно до роз`яснень, які містяться у пункті 15 постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31 березня 1995 року «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», суд розглядає заяви про встановлення факту батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує їх з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. Заяви про встановлення факту визнання батьківства щодо дитини, народженої до 1 жовтня 1968 року, розглядаються судом у випадках, коли померла особа визнавала себе батьком дитини до цієї дати. Заяви про встановлення фактів батьківства чи визнання батьківства розглядаються судом, якщо у свідоцтві про народження певна особа не вказана батьком дитини (наприклад, відповідно до частини 2 статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю запис про батька дитини проведено за вказівкою матері, яка не перебувала у шлюбі, або ж такий запис зовсім відсутній) і можуть бути подані матір`ю, опікуном чи піклувальником дитини чи самою дитиною після досягнення повноліття. Відповідно до частин 2, 3 статті 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, у разі народження дитини у батьків, які не перебувають у шлюбі, при відсутності спільної заяви батьків батьківство може бути встановлене в судовому порядку за заявою одного з батьків або опікуна (піклувальника) дитини, особи, на утриманні якої знаходиться дитина, а також самої дитини після досягнення нею повноліття. При встановленні батьківства суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матір`ю дитини і відповідачем до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Відповідно до статті 55 Кодексу про шлюб та сім`ю України, якщо батьки не перебувають у шлюбі між собою, запис про матір дитини провадиться за заявою матері, а запис про батька дитини - за спільною заявою батька і матері дитини, або батько записується згідно з рішенням суду. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис про батька дитини провадиться за заявою батька. При народженні дитини у матері, яка не перебуває в шлюбі, якщо немає спільної заяви батьків і рішення суду про встановлення батьківства, запис про батька дитини в книзі записів народжень провадиться за прізвищем матері, ім`я, по батькові та національність батька дитини записуються за її вказівкою. В разі смерті матері, визнання матері недієздатною, позбавлення її батьківських прав, а також при неможливості встановити місце її проживання, запис відомостей про матір і батька дитини провадиться за правилами, викладеними в цій статті, за заявою осіб, зазначених у статті 163 цього Кодексу Висновки щодо правозастосування Надаючи оцінку викладеним обставинам з урахуванням зазначених норм законодавства, суд виходить з наступного. Позивач [PERSON] народилась [INFO] , тобто зважаючи на викладені норми права, суд розглядає позовну заяву про встановлення батьківства в разі смерті особи, яку заявник вважає батьком дитини, і вирішує її з урахуванням обставин, передбачених статтею 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України. В свою чергу, стаття 53 Кодексу про шлюб та сім`ю України, передбачала, що при встановленні батьківства, суд бере до уваги спільне проживання та ведення спільного господарства матері дитини разом із батьком до народження дитини, або спільне виховання чи утримання ними дитини, або докази, що з достовірністю підтверджують визнання відповідачем батьківства. Досліджуючи вказані факти, судом встановлено, наступне. На підтвердження того, що позивачка є донькою [PERSON] , [PERSON] до суду надана довідка Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 02-19/132 від 08.08.2022, за змістом якої встановлено, що у житловому будинку станом на 1974 рік за адресою: [ADDRESS] , проживали: голова двору [PERSON] , 1915 року народження, члени [PERSON] , 1942 року народження, [PERSON] 1930 року народження, [PERSON] 1974 року народження, яка вибула 01.11.1991 в с. Мар`янівку, Новосанжарського (Полтавського) району, Полтавської області (а.с. 15). Відповідно до виписки з погосподарської книги № 3 станом на 1991 рік с. Варварівка Полтавського (Новосанжарського) району Полтавської області, номер об`єкта погосподарського обліку 364, встановлено, що головою домогосподарства [ADDRESS] , була [PERSON] , [INFO] , члени домогосподарства: дочка [PERSON] , [INFO] , зять [PERSON] , [INFO] , внучка [PERSON] , [INFO] (а.с. 39). Досліджуючи факт спільного проживання та ведення спільного господарства матір`ю позивачки та [PERSON] до народження дитини, спільне виховання, утримання ними дитини, суд встановив наступне. Згідно з довідкою Драбинівської сільської ради Полтавського району Полтавської області № 02-19/115 від 20.07.2022, [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований та постійно проживав в [ADDRESS] , де і помер. На момент смерті [PERSON] проживав разом із [PERSON] , [INFO] , та вели спільне господарство по день його смерті (а.с. 14). Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , пояснила наступне. Вона зазначила, що обіймає посаду старости Кустолівського старостинського округу Драбинівської ОТГ (с. Богданівка, с. Варварівка, с. Кустлове, с. Малі Солонці). Повідомила, що вона проживала із позивачкою в одному селі, у зв`язку з чим їй відомо, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , які спільно проживали, вели спільне господарство. Свідком повідомлено, що їй, як старості, достовірно відомо про визнання факту батьківства [PERSON] щодо доньки [PERSON] . Донька проживала разом із батьками до одруження. Батько [PERSON] здійснював утримання своєї доньки та займався її вихованням. Після одруження [PERSON] підтримувала спілкування з батьком та матір`ю, до останнього дня життя батька доглядала за ним. Допитаний в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] також підтверджував той факт, що [PERSON] є батьком [PERSON] [PERSON] зазначено, що він товаришував із самого дитинства із позивачкою, ходив разом з нею до школи, а їх батьки спільно працювали. Сумнівів у тому, що [PERSON] є батьком [PERSON] , ніколи не виникало, бо [PERSON] жив однією сім`єю з її матір`ю, вони разом вели спільне господарство, тримали худобу. [PERSON] визнавав себе батьком позивачки, опікувся нею, займався її вихованням та утриманням. У свою чергу, [PERSON] піклувалась про батька, допомогала йому по господарству, здійснила його поховання. Також, до суду представником позивача надана фотографія зі сімейного архіву позивача. Сімейна фотографія містить зображення позивачки з родичами її батька та самим [PERSON] (а.с. 12). В письмових поясненнях [PERSON] , яка є матір`ю позивачки [PERSON] , пояснила наступне. Позивачка народилась [INFO] під час спільного проживання однією сім`єю [PERSON] та [PERSON] . Після народження спільної доньки [PERSON] зареєструвала її народження на підставі своєї заяви, на своє прізвище « [PERSON] », по батькові - зі слів матері записала як « [PERSON] ». Разом із батьками, як зазначено у письмових поясненнях [PERSON] , донька [PERSON] проживала , поки не вийшла заміж. У подальшому піклувалась про батька [PERSON] до його смерті (а.с. 60). Враховуючи досліджені судом докази та пояснення учасників справи, пояснення свідків, суд приходить до висновку, що померла особа - [PERSON] , визнавав себе батьком дитини - [PERSON] , спільно проживав та вів спільне господарство з матір`ю дитини - [PERSON] - до народження дитини та спільно з матір`ю дитини виховував свою доньку [PERSON] . Відповідно до\~частин 1\~та 2\~статті 76\~ЦПК України,\~доказами є\~будь-які\~дані,\~на підставі\~яких суд\~встановлює наявність\~або відсутність\~обставин (фактів),\~що обґрунтовують\~вимоги і\~заперечення учасників\~справи,\~та інших\~обставин,\~які мають\~значення для\~вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2)\~висновками експертів; 3) показаннями свідків. Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про те, що обставини, на які посилається позивач у своїй позовній заяві, ніким не спростовані та знайшли своє підтвердження у наданих до суду доказах. Отже, суд приходить до висновку, що факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно [PERSON] , [INFO] , є таким, що доведений. Таким чином, позовні вимоги підлягають задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved