Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

04 липня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом. В обґрунтування заявлених вимог позивач посилалася на те, що на підставі договору дарування, посвідченого нотаріально від 30 листопада 2018 року є власником нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] . Умовами договору дарування визначено і правовий режим земельною ділянки за вказаною адресою, на якій розташовані вказані нежитлові приміщення. Для неї обов`язковими є умови договору оренди землі № 347 від 15 травня 2015 року, укладеного між Головним управлінням Держземагенства у Вінницькій області як орендодавцем та ПП «Агрофірма Батьківщина» і [PERSON] , як орендарями. Відповідно до умов договору вона зобов`язана використовувати земельну ділянку виключно для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель переробної промисловості, однак, таке використання суперечить функціональному призначенню належного їй на праві власності нерухомого майна. Нежитлові будівлі\~консервного цеху\~- «Б», котельні «Б1» та убиральні «Д» з огорожею № 1 по [ADDRESS] , до набуття нею права власності на них, були частиною комплексу будівель та споруд призначення, які будував колгосп «Родина» смт. Стрижавка для використання в сільськогосподарській діяльності та в подальшомму це майно та земельну ділянку використовували у сільськогосподарській діяльності і його правонаступники КСП «Батьківщина» та ПСП «Агрофірма Батьківщина». Рішенням зборів\~уповноважених пайовиків\~даного ПСП\~від 13\~січня 2007\~року вказане\~майно продано\~ПСП «Агрофірма\~Батьківщина».\~На підставі\~рішення виконавчого\~комітету Стрижавської\~селищної ради\~від 22\~грудня 2009\~року \~ПСП «Агрофірма\~Батьківщина» видано\~свідоцтво про\~право власності\~№ 11\~від 26\~квітня 2010\~на вказане\~майно;\~21\~липня 2010\~ -\~Ѕ частка\~даного майна\~була продана\~ [PERSON] ,\~договір купівлі\~продажу,\~зареєстрований за\~№ 1477;\~в 2017\~році дане\~майно стало\~предметом поділу\~в натурі\~між його\~колишніми власниками\~та за\~умовами мирової\~угоди по\~справі №\~128/4171/16-ц\~відповідно до\~ухвали суду\~від 23\~червня 2017\~року, будівлі\~консервного цеху\~- «Б», котельні «Б1» та убиральні «Д» з огорожею № 1 по [ADDRESS] відійшли у власність [PERSON] , від якого дане нерухоме майно набула [PERSON] . Наказом Головного управління Держземагентства у Вінницькій області від 08 вересня 2014 року № 2-2733/15-14-СГ затверджено проект землеустрою щодо відведення в оренду ПП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель підприємств переробної промисловості за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області та надано в спільну оренду терміном на 7 років земельні ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності у тому числі і земельну ділянку з кадастровим номером 0520655900:04:002:0577 площею 1,7830 га на території Стрижавської селищної ради Вінницького району зі зміною цільового призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості. Вказаний Наказ вона вважає протиправним в частині зміни цільового призначення земельної ділянки, оскільки на час його прийняття ця земельна ділянка юридично перебувала в колективній власності членів КСП «Батьківщина», а тому у Головного управління Держземагентства були відчутні повноваження розпоряджатися нею. Дозвіл на розроблення проекту землеустрою для відведення земельної ділянки зі зміною цільового призначення було надано особам, які не мали повноважень і підстав клопотати про його надання. Крім цього, сам проект землеустрою, який було затверджено спірним наказом, не відповідає вимогам, встановленим ст. 50 Закону України «Про землеустрій» та його розробником не було враховано зауважень державної експертизи цієї землевпорядної документації та не усунуто її недоліків. Посилаючись на вказані обставини позивач просила визнати протиправним та скасувати наказ Головного управління Держземагентсва у Вінницькій області від 8 вересня 2014 року № 2-2733/15-14-СГ, яким затверджено розроблений проект землеустрою щодо відведення в оренду ПП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] земельних ділянок для розміщення та експлуатації основних, підсобних та допоміжних будівель підприємств переробленої промисловості (для обслуговування господарських будівель та дворів колбасного, конспервного, сокорозливного цехів, овочесховища та бойні) за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області в частині зміни цільового призначення земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером 0520655900:04:002:0577 площею 1,7830 га на землі промисловості для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (код цільового призначення -11.2), а також вирішити питання про відшкодування понесених нею витрат на сплату судового збору. В судове засідання позивач не з`явилася, направила до суду свого представника, який позовні вимоги підтримав в повному обсязі. Представник відповідача проти задоволення позову заперечував, посилаючись на його безпідставність. При цьому зазначав, що Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації № 272 від 22 травня 2012 року надано дозвіл приватному сільськогосподарському підприємству «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом продажу та проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, орієнтовною площею 3,1 га під будівлями і спорудами, що належать цим сообам на праві власності, із земель запасу Стрижавської селищної ради Вінницького району за межами допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. На підставі зазначеного Розпорядження ДП Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою розробив Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПСП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] в оренду для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної промисловості за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Даним проектом передбачено відвести ПСП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] в оренду в тому числі земельну ділянку №1 1,7830 га для обслуговування господарських будівель та дворів ковбачного, консервного, сокорозливного цехів та овочесховища. Наказом Головного управління Держземагентства у Вінницькій області № 2-2733/15-14-СГ від 8 вересня 2014 року затверджено розроблений проект землеустроющодо відведення земельних ділянок ПСП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] в оренду для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної промисловості за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Надано в спільну оренду терміном на 7 років земельні ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,6348 га із кадастровим номером 0520655900:04:002:0578 та площею 1,7830 га із кадастровим номером 0520655900:04:02:0577 на території Стрижавської селижної ради Вінницького району із зміною цільового призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Зазначений наказ є законним та правомірним, підстави для його скасування відсутні, оскільки даний наказ вичерпав свою силу шляхом фактичного його виконання, а саме здійснення реєстрації речового права (права власності) у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно. Крім того, вимога про визнання наказу та його скасування не є ефективним шляхом захисту, адже задоволення такої вимоги не призведе до припинення права оренди земельної ділянки. Посилаючись на вказані обставини представник відповідача просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Крім цього заявив про застосування строків позовної давності. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору на стороні відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений своєчасно та належним чином. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Правом на подання письмових пояснень не скористався. Представник третьої особи Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області проти задоволення позову категорично заперечував, посилаючись на його безпідставність. Заявив про застосування до вимог позивача наслідків сплину строку позовної давності, враховуючи, що умовами договору дарування від 13 листопада 2018 року року № 777, зокрема, було передбачено, що нежитлові будівлі, які передаються в дарунок позивачу знаходяться на земельній ділянці, що перебуває в оренді згідно договору оренди землі № 347, укладеного 15 травня 2015 року зі строком дії договору 7 років. В абз. 3 п. 1.1 договору дарування також зазначено цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної машинобудівної та іншої промисловості. Таким чином, з моменту укладення договору дарування позивачці було відомо про цільове призначення земельної ділянки. Представник третьої особи ПП «Агрофірма Батьківщина» проти задоволення позовних вимог заперечував, посилаючись на їх безпідставність. Пр цьому зазначав, що оскаржуваний наказ є індивідуальним актом, оскільки стосувався конкретних осіб. На момент прийняття оскаржуваного наказу позивач не мала будь-яких речових прав ані на спірну земельну ділянку, ані на житлові будівлі, розташовані на ній. Відповідно до оскаржуваного наказу було укладено договір оренди землі № 347 від 15 травня 2015 року. Оскаржуваний наказ є формою волевиявлення орендодавця щодо зміни в майбутньому правовідносин сторін, які відповідно до закону врегульовані відповідним договором оренди земельної ділянки. Цей наказ не має самостійного характеру та був реалізований шляхом укладення договору оренди землі та вже безпосередньо таким договором були встановлені умови та порядок користування спірною земельною ділянкою. На момент набуття позивачем права власності на нежитлові будівлі, розташовані на спірній земельній ділянці, умови користування нею та обсяг прав землекористувача визначалися не оскаржуваним наказом, а договором оренди спірної земельної ділянки. Позивач мала право ініціювати виділення частини спірної земельної ділянки, а також право на зміну цільового призначення земельної ділянки. Однак жодних дій для цього відповідно до порядку визначеного чинним законодавством вона не вчиняла. Суд, заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши наявні в матеріалах докази в їх сукупності, приходить до висновку, що позовні вимоги задоволенню не підлягають з наступних підстав. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 20 Земельного кодексу України (в редакції чинній на момент прийняття оспорюваного наказу) віднесення земель до тієї чи іншої категорії здійснюється на підставі рішень органів державної влади, Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим та органів місцевого самоврядування відповідно до їх повноважень. Зміна цільового призначення земельних ділянок здійснюється за проектами землеустрою щодо їх відведення. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної або комунальної власності провадиться Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування, які приймають рішення про затвердження проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок та передачу цих ділянок у власність або надання у користування відповідно до повноважень, визначених\~статтею 122\~цього Кодексу. Згідно ч.4 ст. 122 Земельного кодексу України Центральний орган виконавчої влади з питань земельних ресурсів у галузі земельних відносин та його територіальні органи передають земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності, крім випадків, визначених частиною восьмою цієї статті, у власність або у користування для всіх потреб. Відповідно до ст. 123 Земельного кодексу України надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється Верховною Радою Автономної Республіки Крим, Радою міністрів Автономної Республіки Крим, органами виконавчої влади або органами місцевого самоврядування. Рішення зазначених органів приймається на підставі проектів землеустрою щодо відведення земельних ділянок у разі: надання земельної ділянки із зміною її цільового призначення; формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання). Встановлено та підтверджується наявними в матеріалах справи доказами, що Розпорядженням Вінницької обласної державної адміністрації № 272 від 22 травня 2012 року надано дозвіл приватному сільськогосподарському підприємству «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] на розроблення проекту землеустрою щодо відведення у власність шляхом продажу та проведення експертної грошової оцінки земельних ділянок, орієнтовною площею 3,1 га під будівлями і спорудами, що належать цим сообам на праві власності, із земель запасу Стрижавської селищної ради Вінницького району за межами допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. На підставі зазначеного Розпорядження ДП Вінницький науково-дослідний та проектний інститут землеустрою розробив Проект землеустрою щодо відведення земельних ділянок ПСП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] в оренду для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної промисловості за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Даним проектом передбачено відвести ПСП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] в оренду в тому числі земельну ділянку №1 1,7830 га для обслуговування господарських будівель та дворів ковбачного, консервного, сокорозливного цехів та овочесховища. Наказом Головного управління Держземагентства у Вінницькій області № 2-2733/15-14-СГ від 8 вересня 2014 року затверджено розроблений проект землеустроющодо відведення земельних ділянок ПСП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] в оренду для розміщення та експлуатації основних підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної промисловості за рахунок земель запасу сільськогосподарського призначення за межами населеного пункту на території Стрижавської селищної ради Вінницького району Вінницької області. Надано в спільну оренду терміном на 7 років земельні ділянки із земель запасу сільськогосподарського призначення державної власності площею 0,6348 га із кадастровим номером 0520655900:04:002:0578 та площею 1,7830 га із кадастровим номером 0520655900:04:02:0577 на території Стрижавської селижної ради Вінницького району із зміною цільового призначення для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель і споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості. Згідно договору оренди землі № 347 від 15 травня 2015 року Орендодавець, Головне управління Держземагентства у Вінницькій області, передало в оренду ПП «Агрофірма Батьківщина» та [PERSON] земельну ділянку площе. 1,7830 га зі зміною цільового призначення із земель запасу на території Стрижавської селищної ради за межами населеного пункту Вінницького району Вінницької області (а.с. 17-19). Відповідно до договору дарування від 30 листопада 2018 року, посвідченого нотаріально Бондарук І.О. безоплатно передав у власність, а [PERSON] прийняла в дарунок нежитлові будівлі, що розташовані в [ADDRESS] і знаходяться на земельній ділянці площею 1,7830 га. Земельна ділянка, на якій розташовані відчужувані нежитлові будівлі, перебуває в оренді згідно Договору оренди землі № 347, укладеного 15 травня 2015 року, строк дії договору 7 років. Цільове призначення земельної ділянки для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості (а.с. 15-16 том І). Відповідно до ч.ч.1,2 ст. 120 Земельного кодексу України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду, що перебувають у власності, користуванні іншої особи, припиняється право власності, право користування земельною ділянкою, на якій розташовані ці об`єкти. До особи, яка набула право власності на жилий будинок, будівлю або споруду, розміщені на земельній ділянці, що перебуває у власності іншої особи, переходить право власності на земельну ділянку або її частину, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення. Якщо жилий будинок, будівля або споруда розміщені на земельній ділянці, що перебуває у користуванні, то в разі набуття права власності на ці об`єкти до набувача переходить право користування земельною ділянкою, на якій вони розміщені, на тих самих умовах і в тому ж обсязі, що були у попереднього землекористувача. За змістом ст. 20 Земельного кодексу України віднесення земельних ділянок до певної категорії та виду цільового призначення земельних ділянок здійснюється щодо: земельних ділянок, якими розпоряджаються Верховна Рада Автономної Республіки Крим, Рада міністрів Автономної Республіки Крим, органи виконавчої влади та органи місцевого самоврядування, - за рішенням відповідного органу; земельних ділянок приватної власності - їх власниками. Зміна цільового призначення земельних ділянок державної та комунальної власності, віднесених до категорій земель житлової та громадської забудови, земель промисловості, транспорту, електронних комунікацій, енергетики, оборони та іншого призначення, а також земельних ділянок (крім земельних ділянок, розташованих на територіях, об`єктах природно-заповідного фонду, та земельних ділянок лісогосподарського призначення), на яких розташовані будівлі, споруди, що є у приватній власності землекористувача, який використовує земельні ділянки на правах постійного користування, оренди, емфітевзису, суперфіцію, може здійснюватися землекористувачем. У такому разі зміна цільового призначення земельної ділянки не потребує прийняття рішень Верховної Ради Автономної Республіки Крим, Ради міністрів Автономної Республіки Крим, органу виконавчої влади та органу місцевого самоврядування, який здійснює розпорядження відповідною земельною ділянкою. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. В порядку визначеним чинним законодавством позивач не зверталася за виділенням їй частини земельної ділянки з присвоєнням їй кадастрового номера та визначенням цільового призначення земельної ділянки. Таким чином цільове призначення земельної ділянки, на якій розташовані об`єкти нерухомості, які отримала в дар позивач були визначені до набуття нею права власності на ці приміщення на підставі акту індивідуальної дії, яким є оскаржуваний наказ від 8 вересня 2014 року. Оскаржуваний наказ від 8 вересня 2014 року жодним чином не стосувався прав та обов`язків позивача, яка є власником нежитлових приміщень розташованих на спірній земельній ділянці з 30 листопада 2018 року, а отже законні права, свободи та інтереси позивача не були порушені наказом Головного управління\~Держземагентства у\~Вінницькій області\~від 08\~вересня 2014\~року №\~2-2733/15-14-СГ. Посилання позивача на те, що спірним наказом порушено права членів КСП "Батьківщина", оскільки на час його прийняття земельна ділянка юридично перебувала в колективній власності членів КСП "Батьківщина", а тому у Головного управління Держземагенства були відсутні повноваження розпоряджатися нею, суд не бере до уваги, оскільки [PERSON] у даній справі не представляє інтереси інших осіб, в тому числі й колишніх членів КСП "Батьківщина". З врахуванням вищезазначеного підстави для задоволення позовних вимог відсутні. Враховуючи, що суд відмовляє в задоволенні позовних вимог по суті, підстави для застосування наслідків спливу строків позовної давності до вимог позивача відсутні. Питання про розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed