Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

06 жовтня 2021 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради Полтавської області про визнання за нею права на отримання земельної частки (паю), розташованої на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0051334 від 11.02.2000 та зобов`язання виділення земельної ділянки із земель запасу створеного Хомутецькою сільською радою Миргородського району Полтавської області під час передачі землі у колективну власність . Обґрунтовуючи позов посилалася на те, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка на її ім`я видавався сертифікат серії ПЛ №0051334 від I1.02.2000 року на земельну частку (пай) розташованого на території Хомугецької сільської ради Миргородського району Полтавської області площею 2.7 га. Особисто даний сертифікат вона не отримувала, оскільки він був виданий на руки сторонній особі. Наразі сертифікат втрачений. Оскільки КСП імені Шевченка давно ліквідоване вона усно зверталася у 2020 році у Хомутецьку сільську раду по питанню виділення їй вказаної земельної частки (паю), де їй повідомили, що вона не була внесена до списку власників земельних паїв на території Хомутецької сільської ради Миргородського району згідно Проекту розташування земельних ділянок часток (паїв) в межах реформованого КСП ім. Шевченка та складання державних актів на право власності на землю на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, У відділі у Миргородському районі Головного Управління Держгеокадастру у Полтавській області їй повідомили, що видати сертифікат на її ім`я замість втраченого не має можливості по причині того, що наразі видача такого документу законодавством не передбачена. З вищезазначених причин вона як колишній член КСП імені Шевченка не має можливості на отримання із земель запасу сільради земельної ділянки в рахунок земельної частки ( паю), у зв`язку з чим вимушена звертатися до суду з даним позовом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до ухвали судді від 23 серпня 2022 року прийнято до розгляду позовну заяву в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання . Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області 12.09.2022 направив на адресу суду пояснення, де вказував, що згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка, розташованого на території Хомутецької сільської ради Миргородського району, видано сертифікат на ім`я [PERSON] серії ПЛ №0051334 від 11.02.2000 року, зареєстрований під № 1092. Розмір земельної частки (паю) 2,70 га. (в Книзі наявна відмітка про отримання даного сертифікату «отримала сестра [PERSON] »). [PERSON] не внесена до списку власників земельних паїв на території Хомутецької сільської ради Миргородського району згідно Проекту розташування земельних часток (паїв) в межах реформованого КСП ім.Шевченка та складання державних актів на право власності на землю на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області. Також зазначаємо, що у Відділі відсутні відомості стосовно уточнених списків громадян - членів колективного сільськогосподарського товариства. Згідно книги записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі, відомості щодо видачі державного акту на право власності на земельну ділянку взамін сертифікату на земельну частку (пай), на ім`я [PERSON] на території Хомутецької сільської ради, Миргородського району, Полтавської області, станом на 01.01.2013 року, відсутні. У відділі відсутні відомості щодо виділення в натурі (на місцевості) земельної частки (паю), що належить [PERSON] (оскільки невідомо який номер земельної частки (паю)). Особа набуває права на земельну частку (пай) у разі, якщо на момент одержання колективним сільськогосподарським підприємством акта на право колективної власності на землю вона працювала в цьому підприємстві, була його членом та включена до списку, що додається до державного акта на право колективної власності на землю. Натомість позивач не надає підтверджуючих документів, що на момент одержання КСП ім. Шевченка державного акту, вона була членом даного КСП. Вважав, що позивачем також пропущений встановлений законодавством строк позовної давності, так як [PERSON] не надала до суду документального підтвердження поважності причин пропуску строку на звернення до суду з вказаним позовом з 2000 року (часу реєстрації сертифікату на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка та рішення Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області про виділення земельної частки (паю) та видачі державного акту на її ім`я). Крім того, позивач в своєму позові не заперечує, що сертифікат особисто вона не отримувала, документально позивачем не доведено на підставі яких документів був виданий сертифікат на земельну частку (пай) колишнього КСП ім. Шевченка (ліквідованого), розташованого на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області серії ПЛ№0051334 від 11.02.2000 року. Позивач, звертаючись до суду із даним позовом, не вказує, в чому саме полягає порушення, невизнання або оспорювання її прав Миргородською ОТГ в особі Миргородської міської ради, якими доказами це підтверджується, з яких дій не вбачається. Отже, позивачем не підтверджено взагалі права на звернення до суду, оскільки не обґрунтовано підстав для подачі позовної заяви. Ухвалою суду від 27.10.2022 підготовче провадження по справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач, в судовому засіданні позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити з підстав викладених в позові. Суду пояснила, що так як вона працювала в КСП ім. Шевченка, тому на її ім`я був виданий сертифікат на право на отримання земельної частки (паю). Сертифікат отримала її сестра [PERSON] . Однак пізніше із сільської ради їй повідомили, що сертифікат не її, так як була ще одна жінка з таким прізвищем, і вона його віддала. Після навчання в Хомутецькому технікумі, вона поїхала до смт. Котельва, де також працювала в КСП, однак на той час землі уже були розпайовані. Заяви про відрахування з членів КСП ім. Шевченка не подавала. Вважала, що оскільки вона працювала в КСП ім. Шевченка та була внесена в списки осіб, які мають право на отримання земельної частки (паю), тому вона має право на отримання земельної частки. До суду раніше звернутися не мала можливості у зв`язку із важким матеріальним становищем. Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області вважав, що позивачем пропущений строк звернення до суду, тому просив застосувати строк позовної давності та відмовити в задоволенні позову. Вказував, що позивач знала про розпаювання земель, так як отримувала сертифікат, однак звернулася до суду з пропуском строку позовної давності. Крім того не надала доказів, що вона має право на отримання земельної ділянки (паю). Представник третьої особи Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, в направленому клопотання просив проводити розгляд справи у його відсутність. (а.с. 46). Суд, заслухавши сторони, вивчивши матеріали цивільної справи, надані сторонами докази, дослідивши їх всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши всі обставини справи, приходить до наступного висновку. Відповідно до Державного акту на право колективної власності на землю серії ІІ- ПЛ №000103 від 28.10.1996 Хомутецькою сільською радою Миргородського району Полтавської області передано КСП ім. Шевченка у колективну власність 3356,6 га землі в межах згідно з планом (а.с. 20-22). Згідно інформації наданої Відділом №2 управління надання адміністративних послуг Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області [PERSON] була занесена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства під № 713, який знаходиться в додатку 1 до державного акту на право колективної власності на землю виданого КСП ім. Шевченка, зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право колективної власності на землю 28.10.1996 року (а.с. 18-23,26-27). Згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім.Шевченка, розташованого на території Хомутецької сільської ради Миргородського району, видано сертифікат на ім`я [PERSON] серії ПЛ №0051334 від 11.02.2000 року, зареєстрований під № 1092. Розмір земельної частки (паю) 2,70 га. (в Книзі наявна відмітка про отримання даного сертифікату «отримала сестра [PERSON] ») (а.с. 4,24,25,30) . В ході судового розгляду встановлено, що позивач була внесена до списку громадян - членів колективного сільськогосподарського кооперативу або товариства під № 713, та згідно Книги реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) колишнього КСП ім.Шевченка, розташованого на території Хомутецької сільської ради Миргородського району, видано сертифікат на ім`я [PERSON] серії ПЛ №0051334 від 11.02.2000 року, зареєстрований під № 1092. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини третьої статті 12, частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною шостою статті 81 ЦПК України передбачено, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно із частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). У частині першій статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Відповідно до ч. 2 п. 17 Перехідних положень ЗК України сертифікати на право на земельну частку (пай) є дійсними до виділення власникам земельних часток (паїв) у натурі (на місцевості) земельних ділянок та видачі їм державних актів на право власності на землю. Оскільки державний акт не видано, то є дійсним сертифікат на право на земельну частку (пай). Таким чином, позивач мала право на отримання земельної частки (паю) колишнього КСП ім. Шевченка. Враховуючи вищенаведені обставини, підлягає визнанню право на отримання [PERSON] земельної частки (паю), розташованої на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0051334 від 11.02.2000.. Відповідно до частини четвертої статті 267 ЦПК України cплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Тобто позовна давність встановлює строки захисту цивільних прав. Визначення початку відліку позовної давності міститься в статті 261 ЦК України, відповідно до частини першої якої перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення в зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Відповідно до ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи було порушене право, за захистом якого позивач звернувся до суду. Якщо це право порушене не було, суд відмовляє у позові через необґрунтованість останнього. І тільки якщо буде встановлено, що право позивача дійсно порушене, але позовна давність за відповідними вимогами спливла, про що заявила інша сторона у спорі, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності у разі відсутності визнаних судом поважними причин її пропуску, про які повідомив позивач. Як встановлено вище, позов у цій справі доведений, а право позивача, за захистом якого він звернувся до суду, було порушеним. Для визначення моменту виникнення права на позов важливими є як об`єктивні (сам факт порушення права), так і суб`єктивні (особа довідалася або повинна була довідатись про це порушення) чинники. Порівняльний аналіз термінів «довідався» та «міг довідатися» у статті 261 ЦК України дає підстави для висновку про презумпцію можливості й обов`язку особи знати про стан її майнових прав. А тому недостатньо доведення факту, через який позивач не знав про порушення його цивільного права і саме з цієї причини не звернувся за захистом до суду. Позивач повинен також довести, що він не міг дізнатися про порушення його цивільного права. Цей обов`язок випливає із загального правила, встановленого статтею 81 ЦПК України, про обов`язковість доведення стороною спору тих обставин, на які вона посилається як на підставу її вимог і заперечень. Аналогічні за змістом висновки викладені у постановах Великої Палати Верховного Суду від 30 січня 2019 року у справі № 706/1272/14-ц (провадження № 14-456цс18), від 19 листопада 2019 року у справі № 911/3680/17 (провадження № 12-104гс19). Для визначення початку перебігу позовної давності має значення не лише безпосередня обізнаність особи про порушення її прав, але й суб`єктивна можливість цієї особи знати про обставини порушення її прав. В ході судового розгляду позивач пояснила, що після отримання на початку 2000-х років сторонньою особою належного [PERSON] сертифікату на право на отримання земельної частки (паю), даний сертифікат був переданий позивачу, що об`єктивно підтверджується відміткою в Книзі реєстрації сертифікатів на право на земельну частку (пай) (а.с.25). З цього часу, позивач не вчиняла будь які дії для отримання Державного акут на право приватної власності на землю, з метою використання земельної ділянки, не з`ясовувала її місцезнаходження та користувача земельної ділянки. Із матеріалів справи вбачається, що позивачу було відомо з 2000 року про наявність у неї права на отримання земельної частки (паю) після отримання сертифікату на право на земельну частку (пай), що вказує в позовній заяві позивач. Позивач з позовом звернулася 18.08.2022 (а.с.1). Оскільки судом встановлено, що позивачу про порушення її права стало відомо з 2000 року, однак, з позовом до суду [PERSON] звернулася в 2022 році, та позивач не заявила про поновлення строку позовної давності, за таких обставин порушене право позивача не підлягає захисту в зв`язку зі спливом строку позовної давності, що є підставою для відмови у позові [PERSON] про визнання права на отримання [PERSON] земельної частки (паю), розташованої на території Хомутецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, розміром 2,7 в умовних кадастрових гектарах, згідно Сертифікату на земельну частку (пай) серії ПЛ № 0051334 від 11.02.2000. Не підлягає задоволенню вимога про зобов`язання виділення земельної ділянки із земель запасу створеного Хомутецькою сільською радою Миргородського району Полтавської області під час передачі землі у колективну власність, як похідна. Відповідно до п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача.

Outcome: dismissed