Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

До Новоукраїнського районного суду Кіровоградської області звернувся [PERSON] із позовною заявою до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», код ЄДРПОУ 40340222, треті особи, які не заявляють самостійних вимог на предмет спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Юлія Сергіївна, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позовна заява мотивована тим, що 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, вчинено виконавчий напис №128342, яким звернено стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 40340222), якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код 43311346) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код 35017877) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код 35625014) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому АТ «АЛЬФА-БАНК» (код 23494714) на підставі договору факторингу №15112019 від 15.11.2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором №975265 від 16.06.2019 року, укладеного між [PERSON] і АТ «АЛЬФА-БАНК», на загальну суму 15974,00 грн. 17.08.2022 року приватним виконавцем виконавчого округу Кіровоградської області Городецькою Юлією Сергіївною відкрито виконавче провадження ВП №69658867 по примусовому виконанню виконавчого напису №128342 від 10.06.2021 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем. Позивач вважає, що виконавчий напис не відповідає нормам чинного законодавства України, оскільки здійснений з грубими порушеннями порядку вчинення виконавчих написів, а тому, не підлягає виконанню, з наступних підстав. Так, при вчинені виконавчого напису, нотаріусом не було належним чином перевірено безспірність сум заборгованості, які були нараховані відповідачем, оскільки відповідачем на адресу позивача не направлялися жодні повідомлення (письмова вимога) про усунення порушення, так як, повідомлення, яке надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджує безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчинені виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Отже, враховуючи формальний підхід приватного нотаріуса до виконання покладених на нього обов`язків щодо перевірки безспірної заборгованості, просить суд, визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис №128342 від 10.06.2021 року, вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Євгеном Михайловичем, яким звернено стягнення з [PERSON] , невиплачених в строк грошових коштів на користь ТОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 40340222), якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код 43311346) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код 35017877) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код 35625014) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому АТ «АЛЬФА-БАНК» (код 23494714) на підставі договору факторингу №15112019 від 15.11.2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором №975265 від 16.06.2019 року, укладеного між [PERSON] і АТ «АЛЬФА-БАНК», на загальну суму 15974,00 грн. Стягнути з відповідача на його користь понесені судові витрати в розмірі 7488,60 грн. за надання правничої (правової) допомоги, які складаються з: - судового збору за подання позовної заяви у розмірі 992,40 грн.; - заяви про забезпечення позову у розмірі 496,20 грн. та витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 6000,00 грн. Позивач [PERSON] та його представник, адвокат Шестаков В.Ю., який діє на підставі договору про надання правничої (правової) допомоги №18/08-22 від 18.08.2022 року (а.с.21-22) та свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльність №1358 від 22.06.1999 року (а.с.24) в судове засідання не прибули, надавши до суду клопотання про слухання справи у відсутності позивача та представника, просить позов задовольнити на підставі наявних доказів (а.с.49). Відповідач ТзОВ «Фінансова компанія «ЕЛІТ ФІНАНС», будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи до суду представника не направила, відзиву не надано, як вважає суд без поважних причин. Разом з тим, 19.10.2022 року на адресу суду від відповідача надійшла заява про визнання позову, в якій відповідач позовні вимори визнав та просить суд, повернути позивачу 50 відсотків судового збору сплаченого при зверненні до суду та розглянути справу у відсутності представника (а.с.64-65). Крім того, надано клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, в якій вважають, що під час визначення суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (установлення їх дійсності та необхідності), а також критерію розумності їх розміру, зважаючи на конкретні обставини справи та фінансовий стан обох сторін. А тому, вважають, що відшкодування відповідачем витрат на професійну правничу допомогу можливе в обсязі 1000,00 грн. (а.с.66-67). Третя особа Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. до суду не з`явився, пояснень не надав, оскільки поштові повідомлення були повернуті на адресу суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою», а тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Кіровоградської області Городецька Ю.С. до суду не з`явилася, пояснень не надала, як вважає суд без поважних причин, при цьому будучи своєчасно повідомленою про дату, час та місце розгляду справи, про що свідчить поштове повідомлення про вручення судових повісток (а.с.51, 52, 61), а тому суд розглядає справу за наявними у ній доказами. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч.2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Розглянувши справу, вивчивши зібрані по справі докази, з`ясувавши дійсні обставини справи, суд виходить з такого. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше, як за звернення особи, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Статтею 12 ЦПК України, передбаченео, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. Згідно вимог ч.1 ст.1049 ЦК України,\~позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що 10.06.2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, вчинив виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №128342, яким звернено стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЕЛІТ ФІНАНС» (код ЄДРПОУ 40340222), якому ТОВ «ФІНПРОМ МАРКЕТ» (код 43311346) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25.05.2021 року, якому в свою чергу ТОВ «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ УПРАВЛІННЯ АКТИВАМИ» (код 35017877) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №24122020-ФК від 24.12.2020 року, якому в свою чергу ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» (код 35625014) відступлено право вимоги на підставі договору факторингу №23/12/20 від 23.12.2020 року, якому АТ «АЛЬФА-БАНК» (код 23494714) на підставі договору факторингу №15112019 від 15.11.2019 року відступлено право вимоги за кредитним договором №975265 від 16.06.2019 року, укладеного між [PERSON] і АТ «АЛЬФА-БАНК», на загальну суму 15974,00 грн. Стягнення заборгованості проводиться за період з 25.05.2021 року по 03.06.2021 року. Загальна сума що підлягає стягненню 15974,00 грн. (а.с.11). Після вчинення виконавчого напису, відповідач 18.02.2022 року звернувся із заявою до приватного виконавця виконавчого округу Кіровоградська область Городецької Юлії Сергіївни (а.с.12). На підставі поданої заяви приватним виконавцем винесено постанову про відкриття виконавчого провадження ВП №69658867 від 17.08.2022 року (а.с.13-14), з винесенням постанов про стягнення з боржника основної винагороди в розмірі 1597,40 грн. (а.с.15-16) та постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження в розмірі 500,00 грн. (а.с.17-18). Крім того, 17.08.2022 року винесено постанову про арешт коштів боржника (а.с.19-20). Крім того, 19.10.2022 року від відповідача на адресу суду надійшла заява, де останній, позовні вимоги визнав та просить суд, повернути позивачу 50 відсотків судового збору з державного бюджету України, оскільки позовні вимоги визнані на підготовчому судовому засіданні (а.с.64-65), з чим суд погодитися не може, виходячи з наступного. Так, ухвалою суд від 30.08.2022 року постановлено відкрити провадження у справі та призначити до підготовчого судового засідання на 11.10.2022 року о 14.00 годині (а.с.30), копію ухвали разом з позовною заявою та додатками до неї було направлено сторонам у справі в тому числі і відповідачу. Відповідно до поштового повідомлення про вручення, зазначена ухвала суду про відкриття провадження, була вручена відповідачу 06.10.2022 року (а.с.53). В подальшому, а саме 11.10.2022 року ухвалою судді закрито підготовче провадження та призначено справу до удового розгляду по суті на 31.10.2022 року о 16.00 годині, яку відповідач отримав 18.10.2022 року, про що свідчить поштове повідомлення про вручення зазначеної ухвали (а.с.63). Відповідно до п.1 ч.2 ст.49 ЦПК України … відповідач має право визнати позов (всі або частину позовних вимог) на будь-якій стадії судового процесу; Згідно ч.1 ст.142 ЦПК України 1. У разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову\~відповідачем до\~початку розгляду\~справи по\~суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Таким чином, враховуючи зазначені обставини, відповідач направив заяву про визнання позову лише 19.10.2022 року, а саме вже після закриття підготовчого судового засідання та призначення справи до розгляду її по суті, а тому відсутні підстави для застосування вимог ч.1 ст.142 ЦПК України, оскільки відповідач мав достатньо часу для подачі заяви про визнання позову, так як 06.10.2022 року отримав ухвалу суду про відкриття провадження та призначення справи до підготовчого судового засідання, але жодних клопотань про відкладення підготовчого судового засідання не надав, як не надано і відзиву на позовну заяву, а тому суд вважає, що заява про визнання позову в частині повернення позивачу 50 відсотків судового збору не заслуговує на увагу. Також, суд, залишає поза увагою заяву відповідача про зменшення витрат на правничу допомогу (а.с.66-67), оскільки дана заява не мотивована та не підтверджується жодними належними та допустимими доказами в розумінні ст.81 ЦПК України, на підставі чого відповідач робив розрахунок витрат на правничу допомогу в розмірі 1000,00 грн. За приписами ст.15, ст.16 ЦПК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.18 ЦК України,\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно з частиною 1 статті 39 Закону України «Про нотаріат», порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом\~та іншими актами законодавства України. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 ст.34 Закону України «Про нотаріат»)\~. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим Постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 №1172. У\~ст.8 Закону України «Про нотаріат»,\~визначено, що для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Відповідно до ст.88 Закону України «Про нотаріат», \~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Главою 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого Наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року №296/5, передбачено порядок вчинення виконавчих написів. Згідно з підпунктами 1.1., 1.2. пункту 1, підпунктами 3.1., 3.5. пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, встановлено, що для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунку боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Тобто, законодавець зобов`язує вчинити певні дій та надати підтвердження їх здійснення нотаріусу, з чого він може пересвідчитись, що є безспірність заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі №826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та нечинною\~постанову Кабінету міністрів України від 26.11.2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями». Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Постановою Великої Палати Верховного Суду № 11-174ас18 від 20.06.2018 року у задоволенні заяви про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 1 листопада 2017 року відмовлено. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Відтак, вчинення виконавчого напису на кредитному договорі, який нотаріально не посвідчений, є порушенням вимог ст.87 Закону України «Про нотаріат»,\~Постанови Кабінету Міністрів України №1172 від 29.06.1999 р., а тому такий виконавчий напис виконанню не підлягає. Оскаржуваний виконавчий напис вчинений нотаріусом 10.06.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Кредитний договір №975265 від 16.06.2019 року, укладений між Акціонерним товариством «АЛЬФА БАНК» та\~ [PERSON] не був нотаріально посвідчений, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку. Зазначена позиція узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Слід зазначити, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак, характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно із Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Проте, сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України , статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат»,\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не потрібно обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі необхідно перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Із пояснень позивача, викладених у позові, та які не спростовані відповідачем також встановлено, що позивач не отримував вимоги про усунення порушення кредитних зобов`язань, вимог про погашення заборгованості, а тому не мав можливості подати свої заперечення стосовно розміру заборгованості, також не ознайомлювався із договорами про відступлення права вимоги. Таким чином, матеріалами справи підтверджуються доводи позивача, що виконавчий напис було вчинено щодо стягнення заборгованості, яку не можна вважати безспірною. На підставі викладеного та враховуючи те, що оспорюваний виконавчий напис нотаріусом вчинено з порушенням діючого законодавства, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підставні та підлягають задоволенню. Крім того, 30.08.2022 року, відповідно до поданої до суду заяви про забезпечення позову, Новоукраїнським районним судом Кіровоградської області винесено ухвалу, якою зупинено стягнення на підставі виконавчого напису №128342 вчиненого 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. (а.с.37-38). Відповідно до ч.7 ст.158 ЦПК України, у разі ухвалення судом рішення про задоволення позову заходи забезпечення позову продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили або можуть бути скасовані за вмотивованим клопотанням учасника справи. Враховуючи те, що клопотань від учасників справи з приводу скасування заходів забезпечення позову не надходило, а тому встановлені судом заходи забезпечення позову, шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису №128342 вчиненого 10.06.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., продовжують діяти протягом дев`яноста днів з дня набрання вказаним рішенням законної сили, що відповідає вимогам ч.7 ст.158 ЦПК України. Щодо стягнення з відповідача на користь позивача понесених ним витрат на професійну правничу допомогу, суд зазначає наступне. Відповідно дост.133 ЦПК України, \~судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч.2 ст.137 ЦПК України,\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Відповідно до ч.3 ст.137 ЦПК України, \~для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. При стягненні витрат на правову допомогу слід враховувати, що особа, яка таку допомогу надавала, має бути адвокатом ( ст.6 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність») або іншим фахівцем у галузі права незалежно від того, чи така особа брала участь у справі на підставі довіреності, чи відповідного договору (ст.ст.12, 46, 56 ЦПК України), витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Судом встановлено та підтверджується матеріалами справи, що між позивачем та адвокатом Шестаковим Віталієм Юрійовичем укладено договір про надання правничої (правової) допомоги №18/08-22 від 18.08.2022 року, відповідно до умов якого винагорода адвоката за надання послуг згідно цього договору визначена у розмірі 6 000 грн. (а.с.21-22). Згідно з договору про надання правничої (правової) допомоги від 18.08.2022 року, акту наданих послуг від 22.08.2022 року (а.с.47), квитанції №Р24А179873134D22142 від 21.08.2022 року позивач здійснив оплату у розмірі 7724,72 грн., але разом з тим в позовних вимогах позивач просить суд стягнути з відповідача судові витрати в розмірі 7488, 60 грн., з яких: 6000,00 грн. витрати на професійну правничу допомогу; 992,40 грн. судовий збір за подання позовної заяви та 496,20 грн. за подачу заяви про забезпечення позову. Відтак, із відповідача на користь позивача слід стягнути 6 000 грн. витрат на правову допомогу. Відповідно до вимог\~ст.141 ЦПК України,\~з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем судовий збір в розмірі 1488, 60 грн., з яких: 992,40 грн. за подання до суду позовної заяви та 496,20 грн. за подання до суду заяви про забезпечення позову (а.с.25, 34). На підставі викладеного, ст.ст.12, 13, 15, 16, 18, 1049, 1054 ЦК України, Закону України «Про нотаріат»,

Outcome: approved