Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У листопаді 2021 року на адресу Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява Приватного акціонерного товариства «Страхова компанія «Арсенал Страхування» до [PERSON] про стягнення заборгованості в порядку регресу, згідно з якою позивач просив суд: стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Страхова компанія «Арсенал Страхування» 128 500,00 грн. як відшкодування витрат та сплачений судовий збір. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 30.10.2019 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» та [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі №117906299 на автомобіль «Audi A5», д/н. [NUMBER] згідно якого позивач взяв на себе зобов`язання здійснити відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальника. 05.10.2020 року в м. Києві, на площі Перемоги, 2 сталася ДТП за участю автомобіля «Audi A5», д/н. [NUMBER] під керуванням відповідача та автомобіля та автомобіля «Honda Accord», д/н. [NUMBER] під [PERSON] . Дана ДТП сталася в результаті порушення ПДР водієм автомобіля «Audi A5», д/н. [NUMBER] , що підтверджується постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року по справі №761/36235/20. Позивач зазначає, що у зв`язку із вказаною подією, згідно Звіту №518-2020 від 19.10.2020 року, наданого ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи в ДТП «Honda Accord», д/н. [NUMBER] склала 287 901,00 грн. З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодування витрати на ремонт автомобіля в розмірі 128 500,00 грн. з врахування ліміту на полісу страхування та за вирахуванням франшизи в розмірі 1500,00 грн. за полісом. При цьому, позивачем вказано, що вони мають право подати регресний позов з врахування вимог п.п. в п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до відповідача оскільки вона відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, факт вказаний постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року по справі №761/36235/20. У позовній заяві зазначено, що 27.08.2021 року позивач для досудового врегулювання спору направив відповідачу досудову претензію про відшкодування шкоди, однак на дану претензію відповідач не отримав поштову відділенні. У зв`язку із викладеним позивач зазначає, що у нього виникло право регресної вимоги та з відповідача підлягає стягненню сплачена позивачем сума страхового відшкодування у сумі 122 934,91 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 02.11.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі та призначено розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 26.04.2022 року до суду надійшла заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] з процесуальних питань. 21.06.2022 року до суду надійшла повторна заява представника відповідача [PERSON] - [PERSON] з процесуальних питань. 16.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача на позову заяву у якому останній просив останній просив відмовити у задоволенні позову у повному обсязі. У відзиві зазначено, що не відповідають дійсності обставини, що у постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2020 по справі №761/36235/20 встановлені преюдиційні обставини. Передусім відповідач вважає, що у вказаній постанові не встановлений факт перебування відповідача у стані алкогольного сп`яніння, у тесті постанови є лише висновок про її відмову від проходження огляду на стан сп`яніння, а отже твердження позивача, що у цій постанові встановлений факт перебування відповідача у алкогольному сп`янінні, не відповідає дійсності. Крім того, відповідачем зазначено, що факт керування автомобілем та факт відмови від огляду - не підтверджуються жодними допустимими та належними доказами у матеріалах справи. У відзиві вказано, що до поданого позову не надано жодного доказу в підтвердження керування [PERSON] автомобілем 05.01.2020, що саме вона була за кермом, а не інша особа, тобто не доказано, що вона виступає водієм , який відмовився від огляду на стан сп`яніння у розумінні пп. «в» п. 381.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». 31.08.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзив у якому викладені аналогічні обставини тим, що викладені у позові та зазначено, що позивач має право подати регресний позов з врахування вимог п.п. в п. 38.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» до відповідача оскільки вона відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння в присутності двох свідків, факт вказаний постанові Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року по справі №761/36235/20 щодо притягнення до адміністративної відповідальності за ч.1 ст. 130 КУпАП та визнано винною відповідача. Позивач в судове засідання не з`явився до суду подав заяву про розгляд справи без участі представника ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» на підставі наявних в ній доказів. Представник відповідача в судовому засіданні заперечував проти задоволення позову у повному обсязі та просив відмовити у задоволенні позову. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши матеріали справи та оцінивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.10.2019 року між ПАТ «СК «Арсенал Страхування» на [PERSON] було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобі №117906299 на автомобіль «Audi A5», д/н. [NUMBER] , строк дії договору щ 13:22 30.10.2019 по 29.10.2019 включно. Згідно умов Полісу страхова сума на одного потерпілого: - за шкоду, заподіяну життю і здоров`я - 260 000,00 грн.; - за шкоду, заподіяну майну - 130 00,00 грн., розмір франшизи - 1500,00 грн. (а.с. 7). Судом встановлено, що [PERSON] 05.10.2020 о 01 год. 20 хв. на площі Перемоги, 2 в м. Києві керуючи автомобілем «Audi» д.н.з. [NUMBER] , при виїзді на нерегульоване перехрестя, не надала перевагу у русі автомобілю «Honda» д.р.н. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] , внаслідок чого сталося зіткнення, що призвело до пошкодження транспортних засобів. Таким чином [PERSON] порушила п. 16.12 Правил дорожнього руху, за що передбачена відповідальність ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення. Зазначені обставини також встановлені постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року у справі №761/36235/20, якою [PERSON] визнано винною у вчиненні правопорушень, передбачених ст..124, ч.1 ст. 130 Кодексу України про адміністративні правопорушення, та накладено адміністративне стягнення у вигляді штрафу в розмірі 10200 (десять тисяч двісті) гривень на користь держави з позбавленням права керування транспортними засобами строком на один рік. Постанова набрала законної сили 12.12.2020 року (а.с. 17). Крім того вказаною постановою Шевченківського районного суду м. Києва від 01.12.2020 року у справі №761/36235/20 встановлені наступні обставини (а.с. 17). [PERSON] 05.10.2020 о 01 год. 20 хв. на площі Перемоги, 2 в м. Києві керувала автомобілем «Audi» д.н.з. [NUMBER] з явними ознаками алкогольного сп`яніння, від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку відмовилася в присутності двох свідків. Таким чином, [PERSON] порушила п.2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за яке передбачена ч.1 ст. 130 КУпАП. Суд, вивчивши матеріали адміністративної справи, заслухавши пояснення водія автомобіля «Honda» д.р.н. [NUMBER] , вважав, що вина [PERSON] у скоєнні правопорушень, передбачених ч.1 ст. 130, ст.124 Кодексу України про адміністративні правопорушення, є доведеною та підтверджується протоколом про адміністративне правопорушення, додатком до протоколу, а саме схемою місця та наслідків дорожньо-транспортної пригоди, в якій відображено місце зіткнення, зафіксованою локалізацією пошкоджень транспортних засобів, письмовими поясненнями учасників дорожньо-транспортної пригоди, які містять дані про обставини ДТП, письмовими поясненнями свідків [PERSON] , [PERSON] , відеозаписом з нагрудної камери поліцейського, який містить дані щодо відмови [PERSON] від проходження огляду на стан сп`яніння як із застосуванням спеціального приладу так і безпосередньо у медичному закладі та іншими матеріалами адміністративної справи. Згідно ч.ч. 4, 6 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Відповідно до правового висновку, відображеного в постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 18 лютого 2020 року в справі № 917/154/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 06 лютого 2020 року в справі № 922/5787/15, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16, постанові Касаційного господарського суду Верховного Суду від 11 грудня 2019 року в справі 923/1382/16 та багатьох інших: «Преюдицію утворюють ті обставини, які безпосередньо досліджувалися і встановлювалися судом, що знайшло відображення в мотивувальній частині судового акта». Згідно з постановою Касаційного господарського суду Верховного Суду від 21 січня 2020 року в справі № 911/3883/16: «Преюдиціальність - обов`язковість фактів, установлених судовим рішенням, що набрало законної сили в одній справі для суду при розгляді інших справ. Преюдиціально встановлені факти не підлягають доказуванню, оскільки вони вже встановлені у рішенні чи вироку і немає необхідності встановлювати їх знову, тобто піддавати сумніву істинність і стабільність судового акта, який вступив в законну силу. Преюдиціальне значення мають рішення зі справи, в якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини». Згідно рішення Європейського суду з прав людини від 25 липня 2002 року у справі за заявою № 48553 / 99 «Совтрансавто - Холдинг» проти України», а також згідно рішення Європейського суду з прав людини від 28 жовтня 1999 року у справі за заявою № 28342 / 95 «Брумареску проти Румунії» встановлено, що існує усталена судова практика конвенційних органів щодо визначення основним елементом верховенства права принципу правової певності, який передбачає серед іншого і те, що у будь - якому спорі рішення суду, яке вступило в законну силу, не може бути поставлено під сумнів. Крім того, з матеріалів справи вбачається, що [PERSON] згідна з протоколом про адміністративне правопорушення серії ДПР18 №019756 за ст. 124 КУпАП, про що нею зазначено у протоколі (а.с. 13). Також з копії схеми місця ДТП від 05.10.2020 року вбачається, що [PERSON] погодилась з нею про що свідчать її підпис з відсутністю зауважень (а.с. 14). Відповідно до п. 2.5 Правил дорожнього руху, водій повинен на вимогу поліцейського пройти в установленому порядку медичний огляд з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції. Таким чином відмова водія від проходження відповідно до п.2.5 Правил дорожнього руху на вимогу поліцейського в установленому порядку медичного огляду з метою встановлення стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або перебування під впливом лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, є самостійним складом адміністративного правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 130 КУпАП. В свою чергу, водій [PERSON] була притягнута до відповідальності саме за відмову від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку, порушення п. 2.5 Правил дорожнього руху, відповідальність за що передбачена ч. 1 ст. 130 КУпАП. У зв`язку із викладеним судом критично оцінюється посилання сторони відповідача, що до поданого позову не надано жодного доказу в підтвердження керування [PERSON] автомобілем 05.01.2020, що саме вона була за кермом, а не інша особа, тобто не доказано, що вона відступала водієм , який відмовився від огляду на стан сп`яніння у розумінні пп. «в» п. 381.1.1 ст. 38 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Таким чином, судом встановлено, що ДТП 05.10.2020 сталось із вини [PERSON] та остання відмовилась від проходження огляду на стан сп`яніння у встановленому законом порядку. В результаті зазначеної ДТП було пошкоджено транспортні засоби «Audi» д.н.з. [NUMBER] та «Honda» д.н.з. [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . Судом встановлено, що цивільна відповідальність водія забезпеченого транспортного засобу винуватця ДТП, була застрахована в ПРАТ «СК «Арсенал Страхування» згідно Полісу № 117906299 (а.с. 7). Так з матеріалів справи вбачається, що власник пошкодженого в ДТП ТЗ «Honda» д.н.з. [NUMBER] звернувся до позивача із повідомленням про ДТП та заявою щодо напрямку виплати та/або доплати страхового відшкодування (а.с. 8, 12). Відповідно до Звіту №518-2020 від 19.10.2020 року, наданого ТОВ «Незалежна експертно-асистуюча компанія» вартість відновлювального ремонту автомобіля потерпілої особи в ДТП «Honda Accord», д/н. [NUMBER] склала 287 901,00 грн. (а.с. 19-30). З огляду на викладене і відповідно до умов договору страхування позивач відшкодувало витрати на ремонт автомобіля в розмірі 128 500,00 грн. з врахуванням ліміту на полісу страхування та за вирахуванням франшизи в розмірі 1500,00 грн. за полісом. 03.11.2020 р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» складено розрахунок страхового відшкодування, та 09.12.2020 р. Страховий акт № 109.02526420-1 за Договором ОСЦПВ власників наземних транспортних засобів №117906299 від 30.10.2019 на суму 128 500,00 грн. розмір франшизи 1500,00 грн. за полісом (а.с. 17,18). 09.12.2020р. ПрАТ «СК «Арсенал Страхування» здійснило виплату страхового відшкодування на користь власника пошкодженого транспортного засобу «Honda Accord», д/н. [NUMBER] у розмірі 128 500,00 грн. що підтверджується платіжним дорученням № 66778005 від 09.12.2020 р. (а.с. 31). Таким чином, судом встановлено, що загальна сума, яка була виплачена позивачем на користь власника пошкодженого в ДТП транспортного засобу ««Honda Accord», д/н. [NUMBER] , складає 128 500,00 грн. З матеріалів справи вбачається, що 27.08.2021 року позивач для досудового врегулювання спору направив відповідачу досудову претензію про відшкодування шкоди, однак на дану претензію відповідач не отримав поштову відділенні (а.с. 32-33). Крім цього, враховуючи, що було укладено договір добровільного страхування наземного транспорту (майна), тому до даних правовідносин застосовуються вимоги Закон України «Про страхування». Відповідно до Закону України «Про страхування» добровільне страхування - це страхування, яке здійснюється на основі договору між страхувальником і страховиком. Загальні умови і порядок здійснення добровільного страхування визначаються правилами страхування, що встановлюються страховиком самостійно відповідно до вимог цього Закону. Конкретні умови страхування визначаються при укладенні договору страхування відповідно до законодавства. Відповідно до ст. 25 Закону України «Про страхування» здійснення страхових виплат і виплата страхового відшкодування проводиться страховиком згідно з договором страхування на підставі заяви страхувальника (його правонаступника або третіх осіб, визначених умовами страхування) і страхового акта (аварійного сертифіката), який складається страховиком або уповноваженою ним особою (аварійним комісаром) у формі, що визначається страховиком. Відповідно до ст. 990 ЦК України, страховик здійснює страхову виплату відповідно до умов договору на підставі заяви страхувальника (його правонаступника) або іншої особи, визначеної договором, і страхового акта (аварійного сертифіката). Згідно вимог ч. 1 ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Так, ч. 1 ст. 1191 ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. В той же час, згідно з ч. 2 ст. 1187 Цивільного кодексу України (надалі - ЦК України) шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Положеннями ст. 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закону) у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. При цьому, як передбачено п.36.2 ст. 36 Закону якщо відшкодування витрат на проведення відновлювального ремонту пошкодженого майна (транспортного засобу) з урахуванням зносу здійснюється безпосередньо на рахунок потерпілої особи (його представника), сума, що відповідає розміру оціненої шкоди, зменшується на суму визначеного відповідно до законодавства податку на додану вартість. Відповідно до абзацу «в» п.п. 38.1.1 п. 38.1 ст. 38 Закону Украйни «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховик після виплати страхового відшкодування має право подати регресний позов до страхувальника або водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив дорожньо-транспортну пригоду, якщо він після дорожньо-транспортної пригоди за його участю самовільно залишив місце пригоди чи відмовився від проходження відповідно до встановленого порядку огляду щодо стану алкогольного, наркотичного чи іншого сп`яніння або щодо вживання лікарських препаратів, що знижують увагу та швидкість реакції, або вжив алкоголь, наркотики чи лікарські препарати, виготовлені на їх основі (крім тих, що входять до офіційно затвердженого складу аптечки або призначені медичним працівником). Відповідно до п. 9.1 ст. 9 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страхова сума - це грошова сума, у межах якої страховик зобов`язаний здійснити виплату страхового відшкодування відповідно до умов договору страхування. Тобто, ліміт відповідальності у розмірі 100 тисяч грн. не означає 100% виплату у даному розмірі. Отже, страхова сума визначає лише максимальний розмір страхової виплати за шкоду, завдану майну потерпілих, але при цьому, не змінює порядок визначення страхової виплати та не збільшує відповідальність страховика у випадах, якщо до нього з заявою про виплату звернувся не безпосередньо потерпілий, а страховик за договором майнового страхування. Такого ж висновку дійшов і Верховний Суд 07.02.2019 р. під час розгляду касаційної скарги по справі № 645/3746/16. Беручи до уваги наведене, суд приходить до висновку, що враховуючи вищезазначене та

Outcome: approved