Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

11 травня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить: - зобов`язати відповідача за власний кошт здійснити ремонт каналізаційної стокової труби в туалетному приміщенні її квартири [ADDRESS] (далі - Квартира-1), усунувши таким чином протікання каналізаційних стоків до квартири позивача [ADDRESS] (далі - Квартира-2); - стягнути із відповідача моральну шкоду у сумі 6500 гривень 00 копійок. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що позивач є співвласником Квартири-2. Окрім позивача у цій квартирі зареєстрований та проживає її чоловік [PERSON] , який є іншим співвласником квартири. Поверхом вище в цьому будинку, розташована Квартира-1 власником та мешканцем якої є відповідач [PERSON] . Протягом більше одного року, Квартиру-2 заливає каналізаційними стоками з Квартири-1, внаслідок чого є пошкодженою стеля та стіна в приміщенні туалету Квартири-2, а в самій Квартирі-2 стоїть сморід каналізаційних стоків. На неодноразові звернення щодо усунення протікань каналізації, відповідач не бажає реагувати. За результатом звернення до організації, яка обслуговує будинок [ADDRESS] - Комунального підприємства ПВО «Енергія» (далі - КП «ПВО «Енергія») з приводу фіксації факту залиття Квартири-2, спеціалістами цього комунального підприємства було складено відповідний Акт від 10 грудня 2021 року. В даному акті зазначено, шо за результатами обстеження виявлено залиття стелі в туалеті Квартири-2 біля каналізаційної труби, залиття утворилось в наслідок протікання з Квартири-1. Для обстеження причин протікання квартиронаймач Квартири-1 слюсарів КП «ПВО «Енергія» не допускає. 28 квітня 2022 року, у зв`язку із не усуненням відповідачем причини затоплення, позивач черговий раз звернулась до КП «ПВО «Енергія» з письмовою вимогою щодо обстеження Квартири-1 та Квартири-2. На письмову вимогу, від КП «ПВО «Енергія» було отримано листа від 02 травня 2022 року, в якому позивачу повідомлялось про те, що мешканка Квартири-1 відмовила в ремонті каналізаційної труби, так як необхідно бити перекриття в її туалеті. Протікання на даний час не усунуті. В судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлена, до суду надала заяву в якій просить розглядати справу за її відсутності, позовні вимоги підтримує. (а.с.27) В судове засідання відповідач [PERSON] не з`явилася, про дату, час та місце його проведення повідомлялася, шляхом направлення судової повістки з рекомендованим повідомленням про вручення поштового відправлення, яке відповідно до Тrack Results АТ «Укрпошти» - станом на 05.10.2022 «Відправлення не вручене під час доставки». (а.с. 28) В судове засідання представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору КП «ПВО «Енергія» не з`явився, про дату, час та місце його проведення повідомлений. Заяв та клопотань про відкладення розгляду справи не надав. (а.с.24) Отже, відповідно до вимог Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України), якщо судове рішення про вчинення відповідної процесуальної дії направлено судом за належною адресою і повернуто поштою у зв`язку з посиланням на відсутність (вибуття) адресата, відмову від одержання, закінчення строку зберігання поштового відправлення тощо, то вважається, що адресат повідомлений про вчинення відповідної процесуальної дії. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Станом на 02 листопада 2022 року відзив на позов та заперечення від відповідача [PERSON] до суду не надійшли. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до наступного. Судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Із витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно виданого 06 квітня 2009 року Шосткинським міськ-районним бюро технічної інвентаризації за №22386931, вбачається, що на праві приватної спільної часткової власності Квартира-2 належить: [PERSON] -1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] - 1/4 частина, [PERSON] -1/4 частина. (а.с.5) Із довідки наданої КП «ПВО «Енергія» 06 травня 2022 року, вбачається, що у Квартирі-2 зареєстровані: позивач [PERSON] та її чоловік [PERSON] з 17 березня 1987 року. (а.с.6) Із довідки наданої КП «ПВО «Енергія» 06 травня 2022 року, вбачається, що відповідач [PERSON] зареєстрована з 30 жовтня 1987 року за адресою: [ADDRESS] . (а.с.7) Із звернення [PERSON] до начальника КП «ПВО «Енергія» від 10 грудня 2021 року, вбачається, що остання звернулася для вирішення питання щодо ліквідування протікання до приміщення її туалету каналізаційних стоків з квартири [ADDRESS] , яка розташована поверхом вище. (а.с.8) Як вбачається з Акта про залиття Квартири-2 холодним водопостачанням складеного 10 грудня 2021 року та затвердженого директором КП «ПВО «Енергія», при обстеженні виявлено залиття стелі біля каналізаційної труби в туалеті розміром 40X40 см; та знизу по трубі до перекриття стелі. Залиття стелі утворилося внаслідок протікання з квартири [ADDRESS] . Також зазначено, що для обстеження та виявлення причини протікання квартиронаймач квартири [ADDRESS] , слюсарів КП «ПВО «Енергія» не допускає. (а.с.9) Із звернення [PERSON] до начальника КП «ПВО «Енергія» від 28 квітня 2022 року, вбачається, що останній звернувся для вирішення питання щодо ліквідування протікання в його Квартирі-2 до приміщення туалету каналізаційних стоків з Квартири-1, яка розташована поверхом вище. (а.с. 10) З відповіді КП «ПВО «Енергія» №31 від 02 травня 2022 року, вбачається повідомлення [PERSON] , що з метою усунення аварії 02.05.2022 була направлена бригада, але мешканка Квартири-1, відмовилася починати ремонт каналізаційної труби так як необхідно бити перекриття в її квартирі. (а.с.11) З фотокарток наданих позивачем [PERSON] вбачається факт протікання каналізаційних стоків біля каналізаційної труби на стелі в приміщенні туалету її Квартири-1. (а.с.12, 13) Відповідно до ч. 1 ст. 379 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України), житлом фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше жиле приміщення, призначені та придатні для постійного або тимчасового проживання в них. Стаття 24 Конституції України закріплює принцип рівності конституційних прав і свобод та рівність громадян перед законом. Згідно з правовою позицією Конституційного Суду України "правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, якщо воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах" (абзац десятий пункту 9 мотивувальної частини Рішення від 30 січня 2003 року №3-рп/2003). У відповідності до ст. 41 Конституції України, використання власності не може завдавати шкоди правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію і природні якості землі. Згідно із ст. 317 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. На зміст права власності не впливають місце проживання власника та місцезнаходження майна. За правилом ч. 1, 2, 4 та 5 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Власність зобов`язує. Власник не може використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Статтями 151,177,179 Житлового кодексу України (далі - ЖК України) та статтями 322, 323 ЦК України передбачений обов`язок громадян забезпечувати схоронність жилих приміщень, бережно ставитися до санітарно - технічного та іншого обладнання, дотримуватися Правил користування приміщеннями житлових будинків, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 8 жовтня 1992 року №572 (з наступними змінами). Згідно із пунктом 11 Правил користування приміщеннями житлових будинків, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 08 серпня 1992 року №572 (зі змінами затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 24 січня 2006 року №45) власники, наймачі (орендарі) приміщень житлових будинків несуть відповідальність згідно із законодавством. Таким чином, тягар утримання майна, тобто обов`язок здійснювати за свій рахунок поточний та капітальний ремонти квартири, належить власнику квартири і саме власник приватизованого житла зобов`язаний забезпечувати збереження житлових і підсобних приміщень квартири, при наявності несправностей вживати заходів щодо їх усунення. Крім того, відповідно до ч.1 ст.2 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року за №2189-УІІІ (далі - Закон №2189-VIII) предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з, серед іншого - централізованого водовідведення. Відповідно до п.1 ч.1 ст.29 Закону №2189-VIII, споживач зобов`язаний забезпечити представникам виконавця комунальної послуги доступ до свого житла, іншого об`єкта нерухомого майна для ліквідації та відвернення аварій пов`язаних із наданням відповідної послуги, - цілодобово. Згідно із ч. 3 ст. 12, ст. 76, 77, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. При цьому, частина 6 цієї статті вказує на те, що доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З матеріалів справи вбачається, що у зв`язку із протіканням каналізаційної труби, яка знаходиться у Квартирі-1, до Квартири-2 потрапляють каналізаційні стоки, внаслідок чого у приміщенні туалету Квартирі-2 пошкоджено стелю та стіну. [PERSON] , яка зареєстрована та проживає у Квартирі-1 не надала можливості бригаді КП «ПВО «Енергія» усунути аварію каналізаційної труби. На думку суду, спосіб захисту порушеного права обраний позивачем є неефективним, не сприяє відновленню порушеного права позивача, оскільки не передбачає який саме ремонт необхідно провести відповідачу, за рахунок яких коштів, хто має зробити та якими засобами, а також вартість такого ремонту. В той же час, із досліджених доказів вбачається, що дійсно має місце протікання каналізаційної труби у туалетному приміщенні із Квартири-1 до Квартири-2. Із ст. 29 Закону №2189-VІІІ вбачається, що є певна процедура у випадку аварій при наданні житлово-комунальних послуг. А тому, суд вважає, що доцільним буде позовні вимоги у цій частині задовольнити частково, а саме зобов`язати відповідача надати доступ до туалетного приміщення Квартири-1 представнику житлового комунальної організації або аварійній бригаді (службі) для обстеження та ремонту каналізаційної труби. Відповідно до ст. 16 ЦК України відшкодування моральної шкоди є способом захисту цивільних прав та інтересів судом. За змістом ст. 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно роз`яснень п. 9 Постанови Пленуму Верховного Суду України, з подальшими змінами «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» від 31 березня 1995 року, розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану, добровільне - за власною ініціативою чи за зверненням потерпілого - спростування інформації редакцією засобу масової інформації. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Виходячи, з наведених у позовній заяві обґрунтувань позовних вимог про відшкодування шкоди та доказів, зібраних під час спрощеного позовного провадження з цього приводу, суд дійшов висновку, що позивачу була завдана моральна шкода внаслідок залиття Квартири-2 із Квартири-1 каналізаційними стоками, що триває впродовж року, позивач баче пошкоджену в наслідок цього свою квартиру і самі каналізаційні стоки, дихає парами каналізації, що викликає переживання, пригнічує емоційний стан, та відповідно шкодить здоров`ю. Відповідно до статті 79 ЦПК України, достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Визначаючи розмір моральної шкоди, суд враховує тривалість та характер душевних страждань позивача. Залиття квартири каналізаційними стоками - здатне привести до забруднення стелі та стін каналізаційними стоками, що в даному випадку видно із фотокарток (а.с.12, 13), до утворення антисанітарного стану у Квартирі-2, бактеріологічного забруднення, постійних переживань, що як наслідок негативно відбивається в цілому на стан здоров`я. Враховуючи вищезазначене, а також виходячи з аналізу наведених норм, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовної вимоги щодо стягнення моральної шкоди. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає у 5000 грн 00 коп., виходячи з фізичних та моральних страждань позивача, характеру ушкоджень завданих Квартирі-2, не виявлення бажання у відповідача усунути протікання каналізаційної труби, що впливає на ступінь душевних страждань позивача, а також враховуючи вимоги розумності та справедливості, суд вважає, що саме такий розмір моральної шкоди буде необхідний і достатній для відшкодування завданої моральної шкоди. Слід зазначити, що моральну шкоду не можна відшкодувати в повному обсязі, так як не має і не може бути точних критеріїв майнового виразу душевного болю, спокою. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь- який її розмір може мати суто умовний вираз. Щодо витрат на правову допомогу суд вважає зазначити наступне. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» №5076-VІ (далі - Закон №5076-VI) встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону №5076- VI). Відповідно до статті 19 Закону №5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону №5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно- процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. Згідно із ст.137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 27.06.2018 у справі №826/1216/16 зробила висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. З огляду на вищевикладене та беручі до уваги, що позивачем на підтвердження витрат на професійну правничу допомогу додано до позовної заяви квитанцію №003 від 11.05.2022, фотокопію свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю серія СМ №000609 від 12 серпня 2019 року, із якого вбачається, що його видано [PERSON] , суд вважає, що витрати [PERSON] на професійну правничу допомогу підлягають задоволенню частково, відповідно до задоволеної частини позовних вимог. Відповідно до ст. 141 ЦПК України стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Позивачем [PERSON] сплачено судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. (квитанція №30 від 06 травня 2022) за позовну вимогу немайнового характеру - про зобов`язання вчинити дії, та судовий збір в розмірі 992 грн 40 коп. (квитанція №31 від 06 травня 2022 року) за позовну вимогу майнового характеру - моральна шкода. Оскільки, позовні вимоги задоволено частково, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Так, моральна шкода задоволена в розмірі 5000 гривень 00 копійок, що становить 76,92 відсотка від позовної вимоги 6500 гривень 00 копійок (5000 х 100 / 6500). А тому, з відповідача на користь позивача слід стягнути судовий збір: - за позовну вимогу немайнового характеру - про зобов`язання вчинити дії - в розмірі 992 гривні 40 копійок; - за позовну вимогу майнового характеру - моральна шкода - в розмірі 763 гривні 35 копійок, що становить 76,92 відсотка від 992 гривень 40 копійок сплаченого судового збору за цю позовну вимогу. Враховуючи вказане, з відповідача на користь позивача слід стягнута судовий збір в загальному розмірі 1755 гривень 75 копійок (992,40 + 763,35). Крім того, з відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати на професійну правничу допомогу пропорційно розміру задоволених позовних вимог, а саме - 1769 гривень 20 копійок, що становить 88,46 відсотка від 2000 гривень 00 копійок ((100 відсотків + 76,92 відсотка) / 2), де 100 відсотків - за позовну вимогу немайнового характеру, 76,92 відсотка - за позовну вимогу майнового характеру. На підставі викладеного,

Outcome: partial