Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду із даним позовом, в його обґрунтування посилаючись на те, що від шлюбу із позивачем має доньку [PERSON] , [INFO] , яка мешкає разом із позивачем та продовжує навчання - є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету економіки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара. До досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти, після досягнення донькою повноліття сплата аліментів припинилася. Оскільки донька навчається на 1 курсі, вона не може працевлаштуватися на роботу та отримувати заробіток, позивач зі своїх доходів не може забезпечити повноцінне навчання доньки та її утримання. Предмет позову становить вимога про стягнення з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки, яка продовжує навчання, в розмірі ј частини усіх видів заробітку відповідача до досягнення донькою 23 років, за умови, якщо вона буле продовжувати навчання. Відповідач у відзиві на позовну заяву повідомив, що не має можливості належним чином утримувати себе та свою повнолітню дитину, готовий надавати матеріальну допомогу в розмірі 1 000,00 грн. На переконання відповідача, позивач не довів та не підтвердив доказами, що повноцінне навчання доньки потребує матеріальних витрат, що витрати пов`язані саме із навчанням (оплата навчання, література тощо) і що розмір витрат є неспівмірним із доходами позивача, позивач не надала докази, що донька не має змоги отримувати самостійний дохід або не може виконувати роботу, яка не заважає навчанню. У судовому засіданні відповідач підтримав викладене у відзиві на позовну заяву, пояснив, що у зв`язку з війною не міг знайти роботу, лише 07.11.2022 р. працевлаштувався на роботу з мінімальною заробітною платою. Як встановлено судом на підставі доказів, наданих у порядку ст.ст. 76- 80 ЦПК України, сторони у даній справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с. 6), яка мешкає разом із позивачем та продовжує навчання: є студенткою 1 курсу денної форми навчання факультету економіки Дніпровського національного університету імені Олеся Гончара, що підтверджується відповідною довідкою (а.с. 2). Термін замкнення навчання - до 30 червня 2025 року До досягнення дитиною повноліття відповідач сплачував аліменти на утримання дитини (а.с. 7); після досягнення донькою повноліття сплата аліментів припинилася (ч. 1 ст. 82 ЦПК України). Дослідив докази в межах заявлених суду позовних вимог, суд дійшов до висновку про наявність підстав для задоволення позову частково, виходячи з наступного. Статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. На відміну від правовідносин щодо участі батьків у додаткових витратах на дитину (стаття 185 СК України), правовідносини щодо обов`язку батьків утримувати повнолітніх дочку, сина на період навчання регулюються главою 16 СК України, яка зокрема, передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, у спосіб сплати аліментів (статті 199, 200, 201 цього Кодексу). При визначенні розміру аліментів необхідно враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Норми цієї глави не встановлюють самостійного, окремого від аліментних зобов`язань, обов`язку батьків брати участь у додаткових витратах на дочку, сина, що викликані особливими обставинами. Вочевидь, що нормальне існування людини, функціонування її організму та збереження її здоров`я потребує матеріальних цінностей (грошових коштів) для придбання набору продуктів харчування, а також мінімального набору непродовольчих товарів та мінімального набору послуг, необхідних для задоволення основних потреб людини. Матеріальних цінностей потребує навіть мінімально прийнятий рівень життя (ч. 3 ст. 82 ЦПК України). Таким чином, обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18 років, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Відповідно до ст. 198 СК України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання (ч. 2 ст. 199 СК України). Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ч. 1 ст. 83 ЦПК України сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Вимоги щодо належності, допустимості, достатності та достовірності доказів сформульовані у статтях 77-80 ЦПК України. За ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи (ч. 5 ст. 81 ЦПК України). Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях (ч. 6 ст. 81 ЦПК України). Як встановлено судом, можливості позивача в утриманні повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, обмежені: відповідач працює з 07.11.2022 р., його заробітна плата складатиме щомісяця 6 700,00 грн. Виходячи з вищенаведеного, вочевидь порушення прав повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, на утримання від батька. Задовольняючи позов частково, суд враховує, що можливості відповідача утримувати повнолітню доньку, яка продовжує навчання, обмежені, а також враховує обов`язок позивача утримувати доньку, яка продовжує навчання. Виходячи з вищенаведеного, позов підлягає задоволенню частково: в розмірі 1/5 частини зі всіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] , [ADDRESS] ), починаючи проводити стягнення з 28 липня 2022 року і до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2025 року включно. На виконання п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення в межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial