Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до ПП «ЗІС», третя особа на стороні відповідача відділ Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області про визнання договору оренди землі недійсним. В подальшому 19.04.2021 представником позивача [PERSON] адвокатом Клінчиковим С.О., було подано заяву про зміну предмету позову, відповідно до якої просить усунути перешкоди, які їй чиняться ПП «ЗІС», шляхом зобов`язання, останнього повернути позивачу земельну ділянку, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Гайсинського району Вінницької області та заборонити ПП «ЗІС» проведення будь-яких сільськогосподарських робіт на вказаній земельній ділянці.\~ Позовні вимоги мотивовані тим, що [PERSON] є власником земельної ділянки з кадастровим номером 0523785000:02:002:0089, яку успадкувала 12.12.2014 після смерті [PERSON] . Позивачу стало відомо, що існує договір оренди землі від 21.04.2006 укладені нібито між [PERSON] та ПП «ЗІС», відповідно до якого відповідач має право користуватися належною позивачу земельною ділянкою. Вказує, що [PERSON] вказаного договору оренди землі не підписувала та нікого не уповноважувала на їх підписання, а тому ПП «ЗІС» на даний час користується, належною їй земельною ділянкою, на підставі неукладеного договору оренди землі. Просить усунути перешкоди у користуванні земельною ділянкою, що чиняться відповідачем та повернути її вказану земельну ділянку. Також просить стягнути з відповідача понесені нею судові витрати. Представник позивача [PERSON] адвокат Клінчиков С.О. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив їх задовольнити. Вказав, що [PERSON] договору оренди землі, не підписувала, а позивач, як спадкоємець на підставі свідоцтва про право на спадщину бажає самостійно обробляти свою земельну ділянку та просить повернути належну їй земельну ділянку. Представник відповідача ПП «ЗІС» адвокат Притула В.Л. в судовому засіданні заперечив проти задоволення позовних вимог, оскільки [PERSON] за власним волевиявленням 21 квітня 2006 року уклала договір оренди землі з ПП «ЗІС», 07.05.2010 підписала з ПП «ЗІС» зміни (доповнення) до договору оренди землі. Вказує, що договір оренди землі та зміни (доповнення) до договору оренди землі підписувалися [PERSON] , при підписанні останньою було надано правовстановлюючі документи на земельну ділянку, а також паспорт та ідентифікаційний код. Також просить зменшити розмір витрат на правову допомогу заявлених позивачем до 3000 грн., оскільки вважає їх недоведеними та неспівмірними із складністю справи. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] , яка працює бухгалтером ПП «ЗІС», вказала, що [PERSON] успадкувала після смерті [PERSON] земельну ділянку, яка перебуває в оренді ПП «ЗІС». В 2006 році між [PERSON] та ПП «ЗІС» було укладено договір оренди землі, у 2010 [PERSON] особисто було підписана зміни (доповнення) до договору оренди землі. Орендну плату [PERSON] отримувала вчасно, жодних нарікань та претензій, щодо отримання орендної плати не мала. Свідок [PERSON] , яка працює завідувачем складських приміщень ПП «ЗІС» вказала, що в 2006 році між [PERSON] та ПП «ЗІС» було укладено договір оренди землі, у 2010 [PERSON] було підписано зміни (доповнення) до договору оренди землі. Від третьої особи на стороні відповідача відділу Держгеокадастру у Теплицькому районі Вінницької області (відділ № 5 Управління у Гайсинському районі ГУ Держгеокадастру у Вінницькій області) надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника, рішення просять прийняти на розсуд суду. Заслухавши учасників справи, свідків, вивчивши та дослідивши матеріали справи, відзив на позов, всебічно та повно з`ясувавши обставини, на яких ґрунтуються вимоги та заперечення, об`єктивно оцінивши за сукупністю докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення її по суті суд вважає, що позов підлягає задоволенню повністю, виходячи з наступного. Судом встановлено, що на підставі свідоцтва про право на спадщину від 12 грудня 2014 року [PERSON] успадкувала земельну ділянку на підставі державного акту серії ЯА № 104733 від 15.03.2005, [PERSON] є власником земельної ділянки площею 3,9363 га, яка розташована на території Петрашівської сільської ради Теплицького району та має цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва. Згідно з договором оренди землі №36 від 21.04.2006, про визнання недійсним якого пред`явлено позов, земельна ділянка площею 3,9363 га, що належить позивачу, передана в оренду ПП «ЗІС»». Пунктом 9 вказаного договору установлено розмір орендної плати\~422,45 грн., яка вноситься орендарем грошовою формою у розмірі 1,5% нормативної грошової оцінки земельної ділянки. Вказаний договір зареєстрований Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної Філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис від 09.08.2006 за № 040685000016. Відповідно до змін (доповнень) до договору оренди землі зареєстрованого у Теплицькому районному відділі ДП «Центр ДЗК» від 09.08.2006 за № 040685000016, термін договору оренди землі продовжується до 2025 року та орендну плату установлено розмір 1059,86 грн., яка вноситься орендарем грошовою формою у розмірі 3,0% нормативної грошової оцінки земельної ділянки, вказані зміни зареєстровані Теплицьким районним відділом Вінницької регіональної Філії ДП «Центр ДЗК» про що у Державному реєстрі земель вчинено запис №041005900230 від 12.05.2010. Подаючи позовну заяву, позивач стверджувала, що оспорюваний договір та зміни (доповнення) [PERSON] не підписувала, підпис у них вчинено іншою особою. Відповідно до висновку експерта № 6126/6127/17-21 від 15.12.2017 року підпис в оспорюваному договорі оренди землі в примірнику наданому відділом Держгеокадастру у Теплицькому районі в графі «Орендодавець», виконаний не самою [PERSON] , а іншою особою. За змістом статті 11 ЦК України - цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України - правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін (частина четверта цієї ж статті). Частиною третьою\~статті 203 ЦК України - передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини першої\~статті 215 ЦК України, а також із застосуванням спеціальних правил про правочини, вчинені з дефектом волевиявлення - під впливом помилки, обману, насильства, зловмисної домовленості, тяжкої обставини. У тому ж випадку, коли сторона не виявляла свою волю до вчинення правочину, до набуття обумовлених ним цивільних прав та обов`язків правочин є таким, що не вчинений, права та обов`язки за таким правочином особою не набуті, а правовідносини за ним - не виникли. Стаття 207 ЦК України - встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину. Так, на підставі частини першої цієї статті правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною ж другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Згідно із частиною першою статті 627 ЦК України\~і відповідно до\~статті 6 цього Кодексу, сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди (частина перша статті 638 ЦК України). За частиною першою\~статті 14 Закону України «Про оренду землі»\~(тут і далі - у редакції, чинній на дату, зазначену в спірних договорах) договір оренди землі укладається в письмовій формі, а за\~статтею 18 цього Закону\~договір оренди набирає чинності після його державної реєстрації. Частиною першою\~статті 15 Закону України «Про оренду землі»\~- визначено істотні умови договору оренди землі, відсутність хоча б однієї з них, а також порушення вимог статей\~4-6,\~11,\~17,\~19\~цього\~Закону\~є підставою для відмови в державній реєстрації договору оренди, а також для визнання договору недійсним відповідно до закону (частина друга цієї ж статті). У разі ж якщо сторони не досягли згоди щодо встановлення істотних умов договору, такий договір є неукладеним, тобто таким, що не відбувся, а наведені в ньому умови не є такими, що регулюють спірні відносини. Згідно правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 у справі № 6-127цс13, вільне волевиявлення учасника правочину, передбачене ст. 203 ЦК України, є важливим чинником, без якого неможливо укладення договору оренди земельної ділянки. Своє волевиявлення на укладення договору учасник правочину виявляє в момент досягнення згоди з усіх істотних умов, складання та скріплення підписом письмового документа. Аналогічна правова позиція висловлена Верховним Судому у постанові від 11.06.2018 у справі № 151/117/17. Крім того, у іншій постанові Верховного Суду України у справі № 6-162цс13 від 19.02.2014, вказано, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Сторони договору, дійшовши згоди щодо істотних умов договору оренди землі скріплюють його своїми підписами. За змістом статей\~15\~і\~16 ЦК України\~кожна особа має право на звернення до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права у разі йогопорушення, невизнання або оспорювання та інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до частини другої статті 16 цього Кодексу способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути: визнання права, визнання правочину недійсним, припинення дії, яка порушує право, відновлення становища, яке існувало до порушення, примусове виконання обов`язку в натурі, зміна правовідношення, припинення правовідношення, відшкодування збитків тощо. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам. Подібні висновки сформульовані, зокрема, у постановах Великої Палати Верховного Суду від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17, від 11 вересня 2018 року у справі № 905/1926/16, від 30 січня 2019 року у справі № 569/17272/15-ц. Враховуючи підстави позову, наведені позивачем у позовній заяві, де позивач наполягає на поверненні її земельної ділянки, вважаючи, що ця ділянка знаходяться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав, зайняття земельної ділянки фактичним користувачем (тимчасовим володільцем) треба розглядати як таке, що не є пов`язаним із позбавленням власника його права володіння на цю ділянку. Тож, у цьому випадку ефективним способом захисту права, яке позивач як власник земельних ділянок, вважає порушеним, є усунення перешкод у користуванні належним йому майном, зокрема шляхом заявлення вимоги про повернення таких ділянок. Більше того, негаторний позов можна заявити впродовж усього часу тривання порушення прав законного володільця відповідних земельних ділянок. Такий висновок викладений у постановах Великої Палати Верховного Суду від 28 листопада 2018 року у справі № 504/2864/13-ц (пункт 71), від 4 липня 2018 року у справі № 653/1096/16-ц (пункт 96), від 12 червня 2019 року у справі № 487/10128/14-ц (пункт 81), від 11 вересня 2019 року у справі № 487/10132/14-ц (пункт 97)). Позивач звернувся до суду з вимогою про визнання недійсним договору оренди землі, посилаючись на те, що даний договір не підписувала, а умови не погоджувала, в подальшому, шляхом подання заяви про уточнення позовних вимог, змінила предмет позову, просила усунути перешкоди у користуванні належною їй земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача повернути її власнику з тих же підстав, що не підписувала договір оренди землі та не погоджувала його умов. Судом встановлено,\~що договір\~оренди землі\~№36\~від 21\~квітня 2006\~року,\~зареєстрований в\~Теплицькому районному\~відділі Вінницької\~регіональної філії\~ДП «Центр\~ДЗК» 09.08.2006\~за №\~040685000016\~ є\~неукладеним,\~оскільки не\~підписаний спадкодавцем\~позивача,\~ [PERSON] ,\~а тому\~земельна ділянка, кадастровий номер 0523785000:02:002:0089, площею 3,9363 га, що належить позивачу, знаходиться у фактичному користуванні відповідача без установлених законом підстав. Згідно ст.391 ЦК України - власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. У відповідності з ч.2\~ст.152 ЗК України - власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його права на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою. Також, суд враховує правову позицію Верховного Суду, висловлену в постанові від 16.06.2020 № 145/2047/16-ц, так як позивач є власником земельної ділянки кадастровий номер 0523785000:02:002:0089, площею 3,9363 га, а відповідач у фактичному користуванні якого без установлених законом підстав знаходиться вказана земельна ділянка, своїми діями, не пов`язаними з позбавленням володіння, порушує права позивача, як власника земельної ділянки та створює перешкоди у користуванні позивачем своїм майном, тому порушене право позивача підлягає захисту, що полягає в усуненні перешкод у користуванні земельною ділянкою, шляхом зобов`язання відповідача повернути її власнику та забороні проведення будь-яких робіт на вказаній земельній ділянці. Витрати, понесені позивачем у вигляді сплаченого судового збору в розмірі 551,20 грн. та витрати на проведення судово-почеркознавчої експерти в розмірі 1857,00 грн., відповідно до ч. ч. 3-7 ст. 139, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача. Вирішуючи питання про стягнення витрат на правничу допомогу, розмір яких підтверджується угодою про надання правової допомоги та опис-розрахунком судових витрат у цивільній справі № 144/829/16-ц та складає: вивчення документів - 1000,00 грн.; складання заяви про зміну предмету позову 5000,00 грн.; витрати на приїзд в Теплицький районний суд (мінімум 3 рази) 1000,00 грн.; ведення справи в суді 8000,00 грн., та в загальній сумі складає 15000,00 грн., суд враховуючи клопотання представника відповідача про зменшення розміру витрат на правничу допомогу, при визначенні суми відшкодування виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін, також звертає увагу та ну обставину, що у суді першої інстанції перебуває значна кількість справ за позовоами фізичних осіб до ПП «ЗІС», де інтереси позивачів представляє адвокат Клінчиков С.О., що значно спрощує адвокатську роботу, вважає, що дана сума є неспівмірною із складністю справи та обсягом наданих адвокатом послуг, а тому з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати на правничу допомогу в сумі 3000,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: approved