Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

До Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська звернувся [PERSON] із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить розірвати шлюб між [PERSON] та [PERSON] , який був зареєстрований Бабушкінським відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, про що 14 червня 2014 року складено відповідний актовий запис № 309. В обґрунтування позовних вимог вказує, що з відповідачем більше десяти років до реєстрації шлюбу проживали у фактичних шлюбних відносинах, без реєстрації шлюбу. За всі роки спільного життя стосунки між сторонами були добрими, ніколи не виникало сварок та непорозумінь. Позивач зазначає, що із відповідачем спільних неповнолітніх дітей не має. Проте, позивач повністю замінив батька сину відповідача, виховував його як власного сина, яким його і вважав. Зокрема, позивач вказує, що завжди підкувався про родину, поважав та цінував відповідача. Починаючи з зими 2021 року між сторонами стали виникати часті сварки, які влаштовувались з різних причин відповідачкою. [PERSON] , на думку [PERSON] , стала прискіпливо до нього ставитися, дратувалася без причин. З кожним днем стосунки між сторонами ставали все гіршими, позивач та відповідач віддалялися один від одного, а на початку березня припинили шлюбні стосунки, але продовжували мешкати в одному будинку. На початку вересня 2021 року [PERSON] забрала деякі свої речі та виїхала з будинку, де мешкала разом зі мною та сином, не повідомивши причину своєї поведінки, а також нову адресу перебування. [PERSON] зазначено, що примирення між ним та відповідачем неможливе. Сторони наразі проживають окремо, шлюб існує лише формально. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 22 червня 2022 року зазначена цивільна справа передана для розгляду судді Кондрашову І.А. Ухвалою Бабушкінського районного\~суду м.\~Дніпропетровська від 26 вересня 2022 року вищевказану позовну заяву залишено без руху та надано час на усунення недоліків. 21 вересня 2022 року за запитом суду надійшла інформація про зареєстроване у встановленому порядку місце проживання відповідача. Заявою від 19 жовтня 2022 року позивач усунув недоліки, зазначені в ухвалі про залишення позову без руху. Ухвалою Бабушкінського\~районного суду\~м.\~Дніпропетровська від 20 жовтня 2022 року було відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час розгляду справи повідомлений належним чином, через загальну канцелярію суду було надано заяву позивача, в якій він прохає розглянути справу без його участі, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі. [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про день, час розгляду справи повідомлена належним чином, через загальну канцелярію суду було надано заяву відповідача, в якій вона прохає розглянути справу без її участі та зазначила, що позовні вимоги визнає у повному обсязі. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Перевіривши матеріали справи, вирішивши питання чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та якими доказами вони підтверджуються, чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження, яку правову норму належить застосувати до цих правовідносин, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до положень ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України, шлюб ґрунтується на добровільній згоді жінки та чоловіка, та примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Згідно із положеннями п. 3 ч. 2 ст. 18, ст. 51, ч. 3 ст. 56, ч. 1 ст. 110 СК України, дружина і чоловік мають рівне право на повагу до своєї індивідуальності, своїх звичок та уподобань, при цьому способом захисту сімейних прав та інтересів, у тому числі, є право на припинення шлюбних відносин шляхом пред`явлення до суду позову про розірвання шлюбу одним із подружжя. Так, відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Згідно з вимогами ч. 1 ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що має істотне значення. Як роз`яснено у п.10 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 11 від 21.12.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. З матеріалів справи встановлено, що 14 червня 2014 року сторони уклали шлюб у Бабушкінському відділі державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Дніпропетровського міського управління юстиції, актовий запис № 309. Як зазначено позивачем та визнається відповідачем, між ними припинені шлюбні стосунки, не ведеться спільне господарство, разом не проживають. Причиною цього стали різні погляди на шлюб, відсутність взаєморозуміння, втрата почуття любові та поваги один до одного. Враховуючи викладене та задовольняючи позов про розірвання шлюбу, суд виходить з того, що добровільність шлюбу одна з основних його засад. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу. Оскільки, як встановлено судом, примирення між сторонами не можливе, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд вважає, що причини, що спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б їх інтересам та вважає за можливе розірвати шлюб між сторонами, а тому позов [PERSON] підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). Матеріалами справи підтверджено сплату позивачем при зверненні до суду судового збору у розмірі 992 гривень 40 копійок, про що свідчить квитанція про сплату судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. З врахуванням того, що відповідачем до початку розгляду справи по суті визнано позов, суд,

Outcome: approved