Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернулася до Першотравневого районного суду м.Чернівці із вказаним вище позовом. Посилалась на те, що 22 липня 2009 року відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції зареєстровано шлюб між нею та відповідачем [PERSON] . \~ \~ \~ \~Від шлюбу у них народилося двоє дітей: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] . \~ \~ \~ \~Разом з тим, спільне життя не склалось через відсутність між ними взаєморозуміння та постійні суперечки, внаслідок чого вони втратили почуття любові та поваги один до одного. \~ \~ \~ \~Вже півроку вони не ведуть спільного господарства, не підтримують шлюбних відносин та не спілкуються, хоча і тимчасово проживають в одній квартирі. Вважає, що подальше спільне життя з відповідачем і збереження шлюбу неможливе і суперечить її інтересам. На даний час їх з відповідачем шлюб носить лише формальний характер. \~ \~ \~ \~Після фактичного припинення сімейних відносин малолітні [PERSON] та [PERSON] знаходиться на її утриманні. Однак їй важко самостійно утримувати дітей, оскільки вона не працює. При цьому, відповідач не бере участі в утриманні та вихованні своїх синів, тим самим фактично самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Відповідач [PERSON] є працездатною особою, інших неповнолітніх дітей у нього на утриманні немає. Зі слів відповідача, він працює кухарем в ресторані та щомісяця отримає дохід у розмірі 14000грн. Просила позов задовольнити: розірвати шлюб; стягувати з відповідача на її користь на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] \~та [PERSON] \~аліменти в\~розмірі 1/2\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~щомісячно до\~досягнення дітьми\~повноліття.\~Також стягнути з відповідача понесені судові витрати. Ухвалою суду від 28.09.2022 за клопотанням відповідача [PERSON] сторонам надано строк для примирення терміном один місяць. Під час розгляду справи [PERSON] позовні вимоги підтримала та просила їх задовольнити. Додатково пояснила, що за час,\~який надавався\~судом їм\~з відповідачем\~для примирення,\~вони не\~примирилися. Після припинення фактичних шлюбних відносин, відповідач самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків по відношенню до своїх малолітніх дітей. Щомісяця вона витрачає на дітей приблизно 5000грн. Оскільки їй самій вкрай важко утримувати дітей, просила позов задовольнити. Відповідач [PERSON] під час розгляду справи позовні вимоги визнав частково. Пояснив, що примирення між ним та позивачкою не вдалося. Оскільки дружина наполягає на розірванні шлюбу, то він не заперечував щодо його розірвання. Також не заперечував щодо стягнення з нього аліментів на утримання дітей. Однак, на його думку, заявлений позивачкою розмір аліментів є дещо завищеним. У нього є можливість сплачувати аліменти у розмірі 5000грн. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази по справі, вважає, що позовні вимоги [PERSON] обґрунтовані, однак підлягають частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав: Так, судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] перебувають у шлюбі, який між ними зареєстровано відділом реєстрації актів цивільного стану Чернівецького міського управління юстиції, про що зроблено актовий запис за №1211 (а.с.4). Від шлюбу у подружжя народилося двоє дітей: [INFO] [PERSON] та [INFO] [PERSON] (а.с.7-8). Спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння та різні погляди на шлюб та сім`ю. На даний час вони не підтримують подружніх відносин та проживають окремо. Судом надавався сторонам строк для примирення, однак сторони так і не помирилися. Таким чином, суд вважає, що збереження сім`ї неможливе, оскільки сім`я сторін розпалася остаточно, на даний час їх шлюб носить формальний характер. Шлюбні відносини між ними фактично припинені. Враховуючи наведені вище обставини та фактичні взаємини сторін, суд приходить до висновку, що сім`я у сторін остаточно розпалась і зберегти її уже неможливо. Відповідно до ч.2 ст.112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Отже, враховуючи зазначені вище вимоги закону, спільне небажання сторін зберегти сім`ю, суд вважає, що шлюб між необхідно розірвати. Одним із найголовніших та найважливіших обов`язків батьків, що випливає не тільки з усталених моральних принципів суспільства, а й чинного законодавства, є моральне виховання та матеріальне утримання дитини. Це, зокрема, виявляється у забезпеченні неповнолітньої дитини мінімально необхідними благами, що потрібні для її життя та виховання. Діти рівні у своїх правах незалежно від походження, а також від того, народжені вони у шлюбі чи поза ним. Отже, батьки зобов`язані утримувати своїх неповнолітніх дітей і непрацездатних повнолітніх дітей, які потребують матеріальної допомоги, незалежно від того чи перебувають вони у шлюбі чи ні (у випадку народження дитини під час фактичних шлюбних відносин), чи визнаний шлюб недійсним, чи позбавлені вони батьківських прав, чи дитина від них відібрана тимчасово без позбавлення батьківських прав. Цей обов`язок закріплений в Конституції України (статті 51, 52), а також в Сімейному кодексі України (статті 180-201). У відповідності до положення ст.27 Конвенції про права дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1989 року (ратифікована 27.02.1991 року), Держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (-ки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Крім цього, статтею 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці зобов`язуються забезпечити дитині такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом, і з цією метою вживають всіх відповідних законодавчих і адміністративних заходів. Судом встановлено, що після фактичного припинення подружніх стосунків між сторонами, їхні малолітні діти [PERSON] та [PERSON] перебувають на утриманні матері. Згідно ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Нормами ст.182 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина;3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина (ч.3 ст.181 СК України). Частиною 1 ст.183 СК України передбачено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. При призначенні аліментів суд враховує те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Як було встановлено судом, стан здоров`я відповідача [PERSON] задовільний, у нього немає на утриманні інших неповнолітніх дітей чи непрацездатних осіб. Згідно пояснень відповідача, він офіційно працевлаштований, середньомісячний його заробіток становить приблизно 20 000грн. Таким чином, враховуючи зазначені вище вимоги закону, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання малолітніх дітей аліменти в розмірі\~1/3\~з усіх\~видів його\~заробітку (доходу),\~щомісячно,\~починаючи з\~25.08.2022\~до досягнення\~найстаршою дитиною\~повноліття.При цьому суд виходить з розумності та достатності вказаного розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб позивачки на утримання дітей, а також з реальної можливості відповідача вказаний розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно вимог\~ч.1\~ст.141\~ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. \~Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України (ч.6 ст.141 ЦПК України).\~ З урахуванням вказаних вимог закону, суд вважає, що з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню сплачений нею судовий збір за подання позовної заяви до суду (в частині вимог про розірвання шлюбу), що становить 992,40грн. Крім того, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір за позовну вимогу щодо стягнення аліментів, від сплати якого позивачка звільнена, що становить 992,40грн.

Outcome: partial