Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про зменшення розміру стягуваних аліментів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2019 з нього на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.10.2019 року і до досягнення сином повноліття. 09.04.2021 позивач одружився вдруге з відповідачкою [PERSON] , і у даному шлюбі [INFO] народився син [PERSON] . За судовим наказом Калинівського районного суду Вінницької області №132/981/22 від 18.05.2022 на користь [PERSON] з нього стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] в розмірі також ј частини всіх видів доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи стягнення з 17.05.2022 і до досягнення сином повноліття. З огляду на те, що дані стягнення складають 50 % його заробітку, тоді як ст. 183 СК України передбачено розмір аліментів на двох дітей 1/3 заробітку платника аліментів, з часу ухвалення рішення Вінницьким районним судом Вінницької області від 20.11.2019 року змінився його сімейний та матеріальний стан у зв`язку із стягненням аліментів на утримання сина [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] , тому просив зменшити розмір аліментів, що з нього стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з ј заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку; на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , з ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/6 заробітку (доходу) , але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відкликати з Калинівського ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) судовий наказ Калинівського районного суду Вінницької області №132/981/22 від 18.05.2022 року. Ухвалою Калинівського районного суду Вінницької області від 27.07.2022 року у справі було відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) учасників справи, надано сторонам строк для надання заяв по суті справи. Позивач [PERSON] в судове засідання, призначене на 27.10.2022 року не з`явився, про час та місце судового розгляду повідомлений належним чином, що підтверджується розпискою про повідомлення про час та місце судового розгляду (а.с.35,39), подав до суду заяву від 20.10.2022 за № 7296/22 у якій просив розгляд справи здійснювати у його відсутність, позовні вимоги підтримав в повному обсязі (а.с.42). Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилася, про час та місце судового розгляду повідомлена належним чином, що підтверджується довідкою про доставку SMS- повідомлення на адресу відповідачки (а.с.40). 03.10.2022 за вх № 6733/22 подала до суду заяву, у якій просила розгляд справи здійснювати у її відсутність. Позовні вимоги до неї про зменшення розміру аліментів визнала у повному обсязі (а.с.33). Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, причин неявки не повідомила, правом відзиву не скористалася, заяв та клопотань щодо розгляду справи не подавала, про час та місце судового розгляду сповіщалася шляхом направлення судової кореспонденції та викликів за зареєстрованим місцем проживання, які поверталися до суду неврученими з відміткою відділення поштового зв`язку «За закінченням терміну зберігання» (а.с.41), розміщенням оголошення на офіційному сайті суду (а.с.44-45), а також направленням SMS-повідомлення - судового виклику за вказаним позивачем номером контактного телефона (а.с.39 звор.). Судом було вжито всіх можливих заходів, спрямованих на сповіщення відповідачки [PERSON] про час та місце судового засідання, а тому суд вважає за можливе розглянути справи за відсутності учасників справи, які належним чином повідомлені, за наявними у справі матеріалами. Відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази у справі, судом було встановлено наступне. Рішенням Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2019 року у справі № 128/2790/19 з позивача [PERSON] на користь відповідачки [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі ј заробітку (доходу), але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18.10.2019 року і до досягнення сином повноліття. Рішення набуло законної сили 27.04.2022 (а.с.6). Відомості щодо примусового виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2019 року у справі відсутні. Згідно з довідкою про доходи, виданої ВЧ А3028 НГУ 29.04.2022 №18 , за період з жовтня 2021 по березень 2022 року [PERSON] фактично виплачено дохід в сумі 133804,74 грн (а.с.14 звор.) Згідно з довідкою про сплату аліментів на користь [PERSON] , виданої ВЧ А3028 НГУ 29.04.2022 №18, за період з жовтня 2021 року по березень 2022 року з заробітку [PERSON] , який займає посаду начальника служби захисту інформації РСВ фактично утримано 30829,60 грн аліментів. Заборгованість за аліментами відсутня (а.с.14). Згідно з копії свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] між [PERSON] та [PERSON] 09.04.2021 зареєстровано шлюб, про що Вінницьким міським відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вчинено актовий запис за № 657. Прізвище подружжя після реєстрації шлюбу « [PERSON] » (а.с.11). Відповідно до копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 05.04.2022 року у шлюбі [PERSON] та [PERSON] народився [PERSON] , [INFO] , про що Калинівським районним відділом ДРАЦС Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) вчинено актовий запис за № 107 (а.с.11 звор). На підставі судового наказу Калинівського районного суду Віннциької області від 18.05.2022 у справі №132/981/22 з [PERSON] на користь [PERSON] стягуються аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів його заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення заяви, тобто з 17.05.2022 року до досягнення сином повноліття (а.с. 10). Головним державним виконавцем Калинівського ВДВС у Хмільницькому районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Бабейком О.С. 29.06.2022 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу №132/981/22 виданого 16.06.2022 Калинівським районним судом (ВП №69309135) (а.с. 12-13, 43). Вирішуючи даний спір суд враховує наступне. На підставі ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: 1) керує ходом судового процесу; 2) сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; 3) роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; 4) сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; 5) запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд має право збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи лише у випадках, коли це необхідно для захисту малолітніх чи неповнолітніх осіб або осіб, які визнані судом недієздатними чи дієздатність яких обмежена, а також в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Згідно ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Статтею 51 Конституції України та статтею 180 СК України передбачено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» встановлено розмір прожиткового мінімуму для дитини віком до 6 років з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Стаття 15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. У частині першій статті 3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі статтею 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до статей 150,180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно з положеннями статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частина третя статті 181 СК України визначає, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Частиною першої статті 192 СК України встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Згідно з пунктом 23 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст статей 181, 192 СК України, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів один із батьків дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища платника аліментів може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Звертаючись до суду з позовом про зміну (зменшення) розміру аліментів, позивач посилався на те, що у нього змінився сімейний стан, оскільки він вдруге одружився, у такому шлюбі народився син [PERSON] , [INFO] , а також змінився матеріальний стан у зв`язку з видачею судового наказу від 18.05.2022 про стягнення на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] ј його заробітку (доходу) платника, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Щодо позовних вимог в частині зменшення розміру аліментів стягуваних на користь відповідача [PERSON] на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] , суд зазначає наступне. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного і зміни матеріального стану. Проте, факт народження у платника аліментів дитини у іншому шлюбі, без належних та допустимих доказів погіршення його матеріального стану, не є безумовною підставою для зменшення розміру аліментів. До таких висновків дійшов Верховний суд у постановах від 03 червня 2020 року у справі № 760/9783/18-ц (провадження № 61-9460св20), від 16 вересня 2020 року у справі № 565/2071/19 (провадження № 61-9460св20), від 28 травня 2021 року у справі № 715/2073/20 (провадження № 61- 1031св21). Суд також враховує, що виховання дитини одним із батьків, коли інший проживає окремо, створює додаткове навантаження по догляду та вихованню дитини, а особливо на перших роках її життя, у зв`язку з чим, певним чином, з`являється дисбаланс між зусиллями, які мають докладати обоє батьків для розвитку дитини, таким чином, що тягар здебільшого лягає лише на одного, в даному випадку матір. Згідно з частиною першою статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (частини перша та друга статті 77 ЦПК України). Відповідно до частини другої статті 78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі статтею 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною першою статті 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Позивач, не надав суду будь-яких доказів того, що його матеріальний стан погіршився, з матеріалів справи не вбачається, що позивач змінив місце роботи чи його заробітна плата зменшилась. Навпаки, позивачем не надано доказів будь-якої зміни його матеріального стану з часу ухвалення рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2019 року. [PERSON] надано лише відомості про розмір доходів і розмір відрахововуваних аліментів на утримання сина [PERSON] , [INFO] станом на березень 2022 року, тобто до народження сина [PERSON] , [INFO] , у іншому шлюбі, а також до видачі судового наказу про стягнення аліментів на утримання останнього та відкриття виконавчого провадження з виконання судового наказу Калинівського районного суду Вінницької області від 18.05.2022. Відомості ж про доходи позивача після видачі судового наказу не надано. Як уже було зазначено, відомості про примусове виконання рішення Вінницького районного суду Вінницької області від 20.11.2019 року, наявність відкритого виконавчого провадження, в матеріалах справи відсутні, як і не надано доказів того, що з березня 2022 року на утримання сина [PERSON] , [INFO] , продовжується добровільне відрахування аліментів з заробітку (доходу) платника аліментів. Тобто [PERSON] належними та допустимими доказами не підтверджено погіршення його майнового стану, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини від іншого шлюбу. Крім того, батьки не мають компенсувати зменшення розміру аліментів за рахунок збільшення утримання однієї дитини порівняно з іншою. Посилання позивача з приводу того, що загальний розмір аліментів, який присуджений з нього за різними судовими рішеннями, становить 50%, що суперечить вимогам ст. 183 СК України, є безпідставним з огляду на наступні обставини. Так, ст. 128 КЗпП передбачено, що при кожній виплаті заробітної плати загальний розмір усіх відрахувань не може перевищувати двадцяти процентів, а у випадках, окремо передбачених законодавством України, - п`ятдесяти процентів заробітної плати, яка належить до виплати працівникові. При відрахуванні з заробітної плати за кількома виконавчими документами за працівником у всякому разі повинно бути збережено п`ятдесят процентів заробітку. Разом з тим, обмеження, встановлені частинами першою і другою цієї статті, не поширюються на відрахування із заробітної плати при відбуванні виправних робіт і при стягненні аліментів на неповнолітніх дітей. У цих випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати сімдесяти відсотків. Також, відповідно до частини третьої статті 70 Закону України «Про виконавче провадження» загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Таким чином, оскільки в даному випадку мова йде у тому числі і про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей, то загальний розмір аліментів , які будуть утримуватись за різними виконавчими документами, можуть перевищувати 50 відсотків заробітної плати відповідача. Аналогічну позицію висловлено Верховним судом у Постанові від 05 листопада 2018 року по справі № 522/19526/16-ц. Частиною ж 5 ст. 183 СК України передбачено право того із батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина, звернутися до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення аліментів у розмірі на одну дитину - однієї чверті, на двох дітей - однієї третини, на трьох і більше дітей - половини заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку на кожну дитину. Тобто дана норма передбачає право стягнути грошову суму у порядку непозовного провадження, щодо якої відсутній спір або про його наявність заявнику невідомо без розгляду обґрунтованості заявлених стягувачем вимог по суті, однак жодним чином не встановлює обмежень щодо розміру стягуваних аліментів на двох дітей за вимогами позовного провадження чи стягнення аліментів за кількома виконавчими документами за різними видами проваджень розміром 1/3 від суми заробітку (доходу) платника аліментів. Щодо позовних вимог про зменшення розміру стягуваних аліментів на користь відповідачки [PERSON] , на утримання сина [PERSON] , [INFO] , суд виходить з такого. Оскільки відповідачка [PERSON] позовні вимоги, заявлені до неї, визнала, таке визнання не суперечить закону, не порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, є реалізацією права відповідача, передбаченого п. 1 ч.2 ст. 49 ЦПК України, та для нього наявні законні підстави суд вважає за можливе визначити розмір аліментів, що стягуватимуться з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , до його повноліття в розмірі 1/6 частини заробітку (доходу) позивача, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. З огляду на викладене, позов [PERSON] підлягає частковому задоволенню: зменшенню розміру аліментів, що стягуються з позивача на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] до 1/6 частки заробітку (доходу) платника аліментів щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. У задоволенні вимог позивача про зменшення розміру аліментів, які стягуються на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] відмовити. На підставі ст. ст. 181-184, 192 СК України, ст. 128 КзпП України, ст. 70 ЗУ «Про виконавче провадження», ст. ст. 259, 263, 264, 265, 266, 268, п. 15.5 Перехідних положень ЦПК України, суд

Outcome: approved