Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

13 червня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із зазначеним позовом до відповідача [PERSON] \~із вимогою\~про розірвання шлюбу (а. с. 1-3, 19-21). В обґрунтування позову вказала на те, що 07 листопада 2018 року між ними був укладений шлюб. Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Наразі сторони проживають окремо, припинили шлюбні відносини, подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечить їх інтересам та інтересам дитини. Дитина проживає з позивачкою і спір щодо місця її проживання відсутній. Тому прохає суд розірвати шлюб. Ухвалою суду від 14 червня 2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачці надано термін на усунення недоліків (а. с. 16). 23 червня 2022 року зазначені в ухвалі суду від 14 червня 2022 року недоліки позивачкою усунуті. (а. с. 18-21). Ухвалою суду\~від 13\~вересня 2022\~року у\~справі відкрито\~спрощене позовне\~провадження з\~викликом сторін\~та призначено\~судове засідання\~на 25\~жовтня 2022\~року (а.\~с.\~30), копія якої надіслана сторонам за вихідним № 16018/22-вих/2/204/1578/22 від 13 вересня 2022 року (а. с. 31). 12 жовтня 2022 року від [PERSON] на адресу суду надійшов відзив на позовну заяву (а. с. 37-40), в якому він позовні вимоги не визнає, проти задоволення позову заперечує. В обґрунтування відзиву зазначив, що позивачка не подавала даний позов, оскільки знаходиться у Норвегії та всі додані до позову додатки не завірені належним чином, тому прохав залишити позов без розгляду, а у разі відмови у задоволенні заяви про залишення позову без розгляду розглядати справу в порядку загального позовного провадження. Зазначає, що позивачка приховала від суду, що останнім часом вони мешкали разом, шлюбні відносини не припиняли, вели спільне господарство, мали спільні фінанси, займались вихованням дитини, і тільки у зв`язку з військовою агресією ними було прийнято рішення про виїзд позивачки з дитиною до Норвегії, де 15 років мешкає її рідна сестра. Також зазначив, що у них є спір щодо визначення місця проживання дитини, оскільки після закінчення воєнного стану хоче, щоб донька проживала з ним. 24 жовтня 2022 року від представника позивачки [PERSON] адвоката Ігнатова Д.І., на адресу суду надійшла відповідь на відзив. В обґрунтуванні відповіді на відзив зазначено, що сторона позивача не погоджується з доводами, викладеними у відзиві на позовну заяву. Зазначає, що твердження відповідача про те, що додані до позовної заяви документи не засвідчені належним чином є абсурдними, оскільки вони підписані електронним підписом. Заява відповідача про розгляд справи у загальному провадженні є необґрунтованою. Зазначив, що [PERSON] не дозволяв дружині без його дозволу виходити з дому, контролював її телефон, часто вчиняв сварки, які поступово призвели до того, що вони стали чужими людьми. На час подання відповіді на відзив сторона вже кілька місяців жили окремо, припинили спільне господарство і не мають спільного бюджету; позивачка має інші відносини та збереження шлюбу суперечить її інтересам. Тому наполягає на розірванні шлюбу. Позивачка у судове засідання не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи повідомлена належним чином, у позовній заяві прохала проводити розгляд справи за її відсутності (а. с. 2 на звороті). Відповідач у судовому засідання не заперечував проти розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням кожен окремо та в їх сукупності, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 07 листопада року у Амур-Нижньодніпровському районному у м. Дніпрі відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області між [PERSON] , [INFO] , уродженим у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, та [PERSON] , [INFO] , уродженою у м. Кривому Розі Дніпропетровської області, укладено шлюб, про що складено актовий запис № 683, що підтверджується повторно виданим свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 24). Від шлюбу мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 21 грудня 2019 року (а. с. 7). Відповідно до вимог ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Приписами ст.\~13\~ЦПК України визначено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з вимогами ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Вимогами ст.\~77\~ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. Нормою ст.\~81\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставі своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ст.\~24\~СК України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 55 СК України, дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. Положеннями ч. ч. 3, 4 ст.\~56СК\~України визначено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до вимог ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Згідно з вимогами ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Приписами ч. 2 ст.\~112\~СК України визначено, що суд ухвалює рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них. Як роз`яснено у п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України N 11 від 21 грудня 2007 року "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя", суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції "Про дискримінацію жінок" в ч. 1 підпункту "с", "однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання". Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово "сімейний" засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово "союз" підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Оскільки жоден з подружжя не висловив бажання щодо примирення, приймаючи до уваги договірну природу шлюбу та принцип добровільності, суд доходить висновку, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам, тому шлюб слід розірвати. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача понесені позивачкою судові витрати. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved