Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У січні 2022 року представник позивачів звернувся до суду з позовом про скасування рішення Державного реєстратора ПН КМНО Єгорової М.Є. про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 60809808 від 07.10.2021 року; номер запису про право власності/довірчої власності: 44352812, на підставі якого було здійснено державну реєстрацію права власності на квартиру [ADDRESS] з одночасним припиненням права власності у ТОВ «ФК «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ». код ЄДРПОУ: 38489695 на квартиру [ADDRESS] та стягнути судові витрати В обгрунтування позовних вимог посилався на те, що [PERSON] та [PERSON] є власниками квартири [ADDRESS] , на підставі Свідоцтва про право власності від 16.03.1998 року. Відповідно до Інформаційної довідки № 295581550 від 20.01.2022 року 05.10.2021 року Державним реєстратором приватним нотаріусом КМНО Єгоровою М.Є. було винесено рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 60809808 від 07.10.2021 року, (номер запису про право власності/довірчої власності: 44352812), підставою для державної реєстрації став: договір іпотеки. 84667, серія та номер: 97, виданий 30.04.2008, видавник: ПН КМНО Данич О. Ф. Вказаним рішенням, квартиру [ADDRESS] , перереєстровано право власності, а саме право власності на вказану квартиру було зареєстровано за ТОВ «ФАКТОРИНГОВА КОМПАНІЯ «СТАНДАРТ КЕПІТАЛ». Рішення винесене державним реєстратором є незаконним і необгрунтованим, оскільки приватним нотаріусом були порушені вимоги іпотечного договору на вказану квартиру не мав права проводити державну реєстрацію за іншою особою, оскільки єдиною підставою для переходу права власності на предмет іпотеки або його продаж від імені іпотекодавця відбувається лише на підставі укладання окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя, як спосіб стягнення на предмет іпотеки. Іншого способу переходу права власності договором іпотеки не передбачено. Таким чином, окремий договір про задоволення вимог Іпотекодержателя, згідно з умовами Договору іпотеки, є єдиною підставою для реєстрації права власності на предмет іпотеки за ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» на підставі ст. 37 ЗУ « Про іпотеку». Іпотекодержатель - ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» мав довести факт наявності невиконання кредитного договору, що зроблено не було, також реєстратор жодним чином не перевірив наявність та розмір боргу у скаржника перед кредитором, хоча така вимога також передбачена п. 61 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою КМУ №1127 від 25.12.2015 року. Також представник позивача наголошує, що 23.04.2021 року вступили в силу зміни до ЗУ «Про споживче кредитування», які надають право позичальникам реструктуризувати свої кредитні зобов`язання виражені в іноземній валюті. Здійснивши спірну реєстрацію на майно позивачів ТОВ «ФК «Стандарт Кепітал» позбавив позивача скористатися правом позичальника реструктуризувати свої кредитні зобов`язання виражені в іноземній валюті. Просить позов задовольнити. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2022 року вжито захід забезпечення позову, шляхом накладення арешту на квартиру [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2473735780000). Представник позивача у судове засідання не з`явився про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки не відомі. Відповідачі у судове засідання не з`явилися про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином, явку своїх представників у судове засідання не забезпечили. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши обставини справи, встановив наступне. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 16.03.1998 р. [PERSON] та [PERSON] належить по Ѕ частині квартири [ADDRESS] /а.с.15/. 30.04.2008 р. між АК інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] було укладено договір про надання споживчого кредиту № 11342131000/а.с.19/. 30.04.2008 р. між АК інноваційний банк «УкрСиббанк» та [PERSON] , [PERSON] було укладено договір іпотеки № 84667, відповідно до якого (п. 1.1) іпотекодавець передає в іпотеку нерухоме майно, а саме: двокімнатну квратиру, розмір жилої площі - 27,50 кв.м., загальною площею - 45,20 кв.м, що розтащована на дев`ятому поверсі дев`ятиповерхового будинку, яка належить іпотекодавцю на праві власності та розташована за адресою: [ADDRESS] . та належить іпотекодавцям на підставі свідоцтва про право власності на житло, виданого Ленінградською районною державною адімінстрацією м.Києва 16.03.1998р. виданого згідно з розпорядженням № 2601. /а.с.23-24/. Як вбачається із витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іпотеки, було укладено договір купівлі-продажу прав вимоги між ПАТ «Укрсиббанк» та ПАТ «Дельта Банк», серія та номер 2949 виданий 08.12.2011, видавник: Черленюх Л.В. , Київський міський ноатріальний округ, м. Київ/а.с.124/. 17.06.2020р. між ПАТ «Дельта Банк» та ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» укладено договір № 2260/К про відступлення прав вимоги відповідно, до якого ТОВ «Вердикт Капітал» набуло право вимоги за кредитними договорами. З реєстру боржників вбачається, що право вимоги за кредитним договором № 11342131000 від 30.04.2008 р. [PERSON] перейшло до ТОВ «Факторингова компанія «Стандарт Кепітал» та відповідно до договору іпотеки № 84667. Таким чином відбулася заміна кредитора у зобов`язаннях , що є підставою для процесуального правонаступництва в цьому спорі. Відповідно до ст.33 Закону Украни «Про іпотеку» передбачено, що разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель вправі задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. Право іпотекодержателя на звернення стягнення на предмет іпотеки також виникає з підстав, встановлених статтею 12 цього Закону. Звернення стягнення на предмет іпотеки здійснюється на підставі рішення суду, виконавчого напису нотаріуса або згідно з договором про задоволення вимог іпотекодержателя. Статтею 35 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що у разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Положення частини першої цієї статті не є перешкодою для реалізації права іпотекодержателя звернутись у будь-який час за захистом своїх порушених прав до суду у встановленому законом порядку. Статтею 36 Закону України «Про» іпотеку» встановлено порядок позасудового врегулювання та проголошено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповіднодо цього Закону. Визначений договором спосіб задоволення вимог іпотекодержателя не перешкоджає іпотекодержателю застосувати інші встановлені цим Законом способи звернення стягнення на предмет іпотеки. Статтею 37 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що Іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Пунктом 5.2., п.п. 5.2.1., п.п. 5.2.2. договору іпотеки № 84667 від 30.04.2008 року передбачено, що позасудове врегулювання здійснюється одним з наступних способів звернення стягнення на предмет іпотеки: передача Іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя в порядку, встановленому законом «Про іпотеку». Отримання Іпотекодержателем права продати предмет іпотеки будь-якій особі на підставі договору від імені іпотекодавця на підставі окремого договору про задоволення вимогІпотекодержателя в порядку встановленому Законом України «Про іпотеку». Тобто, сторони за договором іпотеки дійшли згоди, що право власності на об`єкт заставленого майна виникає лише у певному випадку, а саме: на підставі окремого договору про задоволення вимог Іпотекодержателя, у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку». За договором іпотеки сторони погодили можливість виникнення в іпотекодержателя права власності на предмет іпотеки на підставі окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя та у порядку, встановленому Законом України «Про іпотеку» (підпункти 5.2.1 і 5.2.2 пункту 5.2 договору іпотеки), однак доказів укладення такого договору про задоволення вимог іпотекодержателя у матеріалах справи відсутні, а тому суд приходить до висновку, що прийняте нотаріусом рішення про державну реєстрацію права власності як такого, що виникає на підставі договору іпотеки, є протиправним та підлягає скасуванню. Згідно з ст. 1 Конвенції про захист прав людини та основних свобод, кожна фізична та юридична особа має право володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений свого майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 319 ЦК України, власник володіє користується, розпоряджається своїм майно на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Усім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Також, фактично відповідачі незаконно позбавили позивачів права власності на квартиру , не укладаючи окремого договору про задоволення вимог іпотекодержателя., а тому спірна квартира незаконно вибула із володіння позивачів та підлягає поверненню. На підставі наведеного та

Outcome: approved