Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

26.08.2021 року позивач [PERSON] звернувся до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 24.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. В п. 3 договору вказано, що продаж вчинено за 401 400 гривень 00 копійок. Вказану суму грошей продавець отримала від покупця повністю до посвідчення даного договору. Продавець заявляє, що розрахунок з нею проведено у повному обсязі. Станом на 24.06.2020 року офіційний курс долара США становить 26,6078 за 1 долар. Отже, позивач зазначає, що станом на 24.06.2020 року позивач передав, а відповідач 2 отримала грошові кошти в розмірі 401 400 гривень 00 копійок, що становить 15085,80 доларів США за купівлю-продаж вказаної вище квартири. В подальшому [PERSON] почав вимагати від позивача додаткових грошових коштів за купівлю-продаж вказаної вище квартири. 24.01.2021 року відповідачем 1 було складено розписку, згідно якої вказано, що [PERSON] зі свої сторони не має претензій до [PERSON] з приводу укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Покупець розрахувався з [PERSON] в повному обсязі, а також з продавцем [PERSON] . Вказано суму 30\~000 доларів США, яку [PERSON] отримав від [PERSON] . Таким чином, станом на 24.01.2021 року позивач передав, а відповідач 1 отримав грошові кошти в розмірі 30000 доларів США за купівлю-продаж вказаної вище квартири. Однак, станом на час укладення договору [PERSON] не мав жодного відношення до вказаної вище квартири, не був її власником, в тому числі не мав жодних правових підстав отримувати грошові кошти 24.01.2021 року в сумі 30000 доларів США від [PERSON] . Зважаючи на те, що в договорі купівлі-продажу квартири вказано грошові кошти в розмірі 401\~400 гривень, що становить 15085,80 доларів США, а в розписці від 24.01.2021 року вказано грошові кошти в розмірі 30000 доларів США, а тому грошові кошти в розмірі 14\~914,20 доларів США (різниця між 30000 доларів США та 15085,80 доларів США) підлягають поверненню позивачу, як безпідставно отриманні кошти. На підставі вище наведеного, позивач просив суд, стягнути солідарно з [PERSON] та з [PERSON] на його користь безпідставно отримані грошові кошти в розмірі 14\~914,20 доларів США та суму судових витрат в розмірі 4\~085,95 гривень. 22.10.2021 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області відкрито загальне позовне провадження у справі. 15.02.2022 року представник відповідача 1 через канцелярію суду подала відзив на позовну заяву, в якій зазначила, що просить суд відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі та закрити провадження у справі відносно [PERSON] . 25.05.2022 року та 23.06.2022 року представником позивача через канцелярію суду зареєстровано відповідь на відзив, в якому він просив суд задовольнити позов у повному обсязі. 06.07.2022 року представник відповідача 1 через канцелярію суду зареєструвала заперечення, в яких просила суд закрити провадження у справі відносно [PERSON] та відмовити [PERSON] в задоволенні позовних вимог у повному обсязі. 09.08.2022 року представник позивача через канцелярію суду зареєстрував письмові пояснення по справі щодо закриття провадження у справі відносно [PERSON] та виклику позивача у якості свідка, в яких просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача 1 щодо закрити провадження у справі відносно [PERSON] та просив відмовити в задоволенні клопотання представника відповідача 1 щодо виклику позивача у якості свідка. 09.08.2022 року представник позивача через канцелярію суду зареєстрував клопотання про залучення правонаступника [PERSON] [PERSON] 25.08.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено у задоволенні клопотання представника позивача [PERSON] про залучення правонаступника у справі № 369/11794/21 за позовом представника позивача [PERSON] , адвоката Кравця Дмитра Миколайовича до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відмовити. Клопотання представника відповідача 1 Пухальської Н.С. про закриття провадження у справі відносно [PERSON] задовольнити. Закрити провадження у справі № 369/11794/21 за позовом представника позивача [PERSON] , адвоката Кравця Дмитра Миколайовича до [PERSON] , [PERSON] про стягнення безпідставно отриманих грошових коштів - відносно вимог до [PERSON] . 25.08.2022 року ухвалою Києво-Святошинського районного суду Київської області постановлено закрити підготовче провадження у справі та призначити справу до розгляду по суті. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав у повному обсязі, просив позов задовольнити. Представник відповідача 1 в судовому засіданні заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила суд відмовити у задоволенні позову. Суд, заслухавши думку сторін, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до спірних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 24.06.2020 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] , яка складається з трьох житлових кімнат, загальною площею 80,2 кв.м., житловою площею 42,7 кв.м. В п. 3 договору вказано, що продаж вчинено за 401 400 гривень 00 копійок. Вказану суму грошей продавець отримала від покупця повністю до посвідчення даного договору. Продавець заявляє, що розрахунок з нею проведено у повному обсязі. Станом на 24.06.2020 року офіційний курс долара США становить 26,6078 за 1 долар. 24.01.2021 року відповідачем 1 було складено розписку, згідно якої вказано, що [PERSON] зі свої сторони не має претензій до [PERSON] з приводу укладення договору купівлі-продажу квартири за адресою: [ADDRESS] . Покупець розрахувався з [PERSON] в повному обсязі, а також з продавцем [PERSON] . Вказано суму 30\~000 доларів США, яку [PERSON] отримав від [PERSON] . Однак, станом на час укладення договору та написання розписки про отримання коштів [PERSON] не мав жодного відношення до вказаної вище квартири, не був її власником. Даний факт не заперечувався представником відповідача 1 у судовому засіданні. Згідно з копією письмової вимоги від 19.04.2021 року та копіями інформації про відправлення з оголошеною цінністю Укрпошти, адвокат Кравець Д.О., який діяв від імені позивача, надсилав на адресу [PERSON] вимогу щодо повернення безпідставно набутих грошових коштів у сумі 30000 доларів США. Вимога позивача до відповідача 1 повернути безпідставно набуті грошові кошти в розмірі 30000 доларів США не виконана до теперішнього часу. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до ч. 1 ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого ст. 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Відповідно до ст. 1213 ЦК України, набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Аналогічна правова позиція висловлена в постанові Верховного Суду від 30.08.2018 року по справі № 334/2517/16-ц, згідно якої набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але в подальшому відпала. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Суд касаційної інстанції, зокрема, зазначив, що у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Вказана правова позиція у силу ст. 417 ЦПК України є обов`язковою для усіх судів України та може бути застосована при розгляді цивільної справи про повернення безпідставно отриманих грошових коштів. З урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності й диспозитивності цивільного процесу на відповідача покладено обов`язок спростування презумпції вини шляхом доведення відсутності його вини у завданні шкоди позивачу. Відповідно до ч. 2 ст. 530 ЦК України, якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Положеннями п. 2.35 Постанови Національного банку України № 22 від 21.01.2004 року «Про затвердження Інструкції про безготівкові розрахунки в Україні в національній валюті» встановлено, що кошти, що помилково зараховані на рахунок неналежного отримувача, мають повертатися у строки, установлені законодавством України, за порушення яких неналежний отримувач несе відповідальність згідно із законодавством України. У разі неповернення неналежним отримувачем за будь-яких причин коштів у зазначеній строк повернення їх здійснюється в судовому порядку. За правилами ч. 3 ст. 12, ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Так, вирішуючи даний спір суд бере до уваги те, що позивачем заперечується, а відповідачем не доведено договірний характер стосунків між сторонами та правомірності отримання відповідачем спірних коштів. Встановивши, що відповідачем 1 [PERSON] 24.01.2021 року було за відсутності договірних правовідносин отримано від позивача кошти за квартиру, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] та належала [PERSON] , приходить до висновку про відсутність правових підстав на отримання зазначених коштів. Суд звертає увагу, що крім встановленого вище факту про те, що відповідач 1 не володів будь-якими речовими правами на квартиру за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що договір купівлі-продажу від 24.06.2020 року укладений між [PERSON] та [PERSON] та розписка від 24.01.2021 року, яка була надана відповідачем 1 позивачу не оспорювались в суді та не визнавались недійсними. Таким чином, суд визнає грошові кошти в розмірі 14\~914,20 доларів США (різниця між 30000 доларів США та 15085,80 доларів США) безпідставно набутим майном і приходить до висновку про задоволення позовних вимог. Усі інші доводи і твердження сторін не спростовують вище викладених висновків суду. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6\~Конвенції про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006 року). Згідно ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню на користь позивача сума судового збору в розмірі 4 085 (чотири тисячі вісімдесят п`ять) гривень 95 копійок. Враховуючи викладене,

Outcome: approved