Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом до Державної казначейської служби України, Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), в якому просив стягнути з Державної казначейської служби України за рахунок коштів Державного бюджету України шляхом безспірного списання з єдиного казначейського рахунку на його користь 5000,00 грн., у відшкодування моральної шкоди, завданої неправомірною бездіяльністю та неправомірним рішенням начальника управління ДВС П`ятницького Андрія Васильовича у виконавчому провадженні № 44936519 при розгляді скарги від 25.09.2017 за період із вересня 2017 року до травня 2018 року. В обґрунтування позову зазначив, що 02.10.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковським О.М. та відкрито виконавче провадження № 44936519 з примусового виконання рішення Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 30.11.2012 року по справі № 2-6510/11. Проте, вказане рішення суду не виконано, та при ознайомленні позивача із матеріалами виконавчого провадження, ним було встановлено, що державний виконавець не вчинила жодної виконавчої дії, направленої на виконання вказаного рішення суду. Позивач звернувся до управління забезпечення примусового виконання рішень у Дніпропетровській області Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) із скаргою на бездіяльність начальника Дніпропетровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю., у виконавчому провадженні № 44936519. Листом від 10.10.2017 за вих. №Л-503-02/1 начальник управління ДВС П`ятницький А.В. повідомив позивача про те, що в задоволені його скарги відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2017 по справі №175/3995/17-ц, залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 та постановою Верховного Суду від 25.03.2020, скаргу позивача на неправомірне рішення начальника управління ДВС П`ятницького А.В. задоволено в повному обсязі. Тому, позивач вважає, що йому завдана моральна шкоду, яку він оцінив у 5000,00 грн. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 25.03.2021 відкрито провадження у справі та вирішено розглянути її за правилами спрощеного позовного провадження з повідомлення сторін. 29.10.2021 представником Державної казначейської служби України було подано відзив на позовну заяву в якій останній зазначив, що державні органи як юридичні особи несуть юридичну відповідальність лише за своїми договірними зобов`язаннями. Держава не відповідає по зобов`язаннях державних організацій, які є юридичними особами, а ці організації не відповідають по зобов`язаннях держави. Така юридична особа, тобто державна установа, відповідає за своїми зобов`язаннями коштами, які є в її розпорядженні. У разі їх недостатності відповідальність за її зобов`язаннями несе власник відповідного майна. Крім того, просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі, так як позивачем не було обґрунтовано пред`явлені вимоги щодо відшкодування моральної шкоди у сумі 5000,00 грн. 15.11.2021 на адресу суду від представника Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) надійшов відзив на позовну заяву, в якому останній зазначив, що Південно-Східне міжрегіональне управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) не погоджується із викладеними у позовній заяві обставинами, а позовні вимоги вважає безпідставними, необґрунтованими. Вважає, що моральна шкода у даному випадку стягнута не може бути, оскільки позивачем не доведено причинний зв`язок та відсутні докази завдання моральної шкоди [PERSON] . Сторони в судове засідання не з`явилися, в про дату на місце проведення судового засідання повідомлятися належним чином. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи без його участі. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України, при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Як встановлено, ч. 4 вказаної статті Кодексу, у разі ненадання учасником розгляду заяви по суті справи у встановлений судом або законом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що Дніпропетровським районним судом Дніпропетровської області видано виконавчий лист № 2-6510/2011, на виконання рішення суду від 30.11.2012 у цивільній справі за позовом [PERSON] до фізичної особи-підприємця [PERSON] , яким вирішено зобов`язати ФОП [PERSON] повторно виконати роботи з виготовлення та монтажу металопластикових виробів відповідно договору № ДК 06/12-10 від 02.12.2010 року та чинного на момент виконання сертифікату відповідності таких виробів. 02.10.2014 державним виконавцем відділу державної виконавчої служби Дніпропетровського районного управління юстиції Біляковським О.М., винесена постанова про відкриття виконавчого провадження № 44936519. 25.09.2017 [PERSON] подав скаргу на бездіяльність начальника Дніпровського районного ВДВС Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) Дзіжка Р.Ю. у виконавчому провадженні № 44936519. Листом від 10.10.2017 за вих. №Л-503-02/1 начальник управління ДВС П`ятницький А.В. повідомив позивача про те, що в задоволені його скарги відмовлено у повному обсязі. Ухвалою Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2017 по справі №175/3995/17-ц, залишено без змін постановою Апеляційного суду Дніпропетровської області від 19.04.2018 та постановою Верховного Суду від 25.03.2020, скаргу позивача на неправомірне рішення начальника управління ДВС П`ятницького А.В. задоволено в повному обсязі. 16.06.2018, на виконання ухвали Дніпропетровського районного суду Дніпропетровської області від 22.11.2017 по справі №175/3995/17-ц, яка набрала законної сили 19.04.2018, начальник управління ДВС П`ятницький А.В. повторно розглянув скаргу позивача від 25.09.2017 та прийняв постанову №55/2018, якою задовольнив вимоги скарги від 25.09.2017 у повному обсязі. В той же час вимоги позивача про відшкодування моральної шкоди задоволенню не підлягають, з наступних підстав. Відповідно до ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діяти чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. Згідно ст. 1173 ЦК України, шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до загальних підстав цивільно - правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Крім того, умовою відповідальності за моральну шкоду є неправомірне рішення, дія чи бездіяльність, внаслідок яких завдано моральну шкоду. Зобов`язання відшкодувати моральну (немайнову) шкоду виникає лише за умови, що вказана шкода ж безпосереднім наслідком певної протиправної дії (бездіяльності). Відповідно до п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», заподіяна моральна шкода відшкодовується тій фізичній чи юридичній особі, права якої були безпосередньо порушені протиправними діями (бездіяльністю) інших осіб. Враховуючи відсутність доказів того, що незаконні дії відповідача Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) призвели до моральних страждань та психологічних переживань, втрати нормальних життєвих зав`язків позивача, які б вимагали від нього додаткових зусиль для організації свого життя, тому факт заподіяння позивачу моральної шкоди з боку відповідача не знайшов свого підтвердження в ході розгляду справи. За таких обставин у задоволенні позову про стягнення з відповідача Державної казначейської служби України та користь позивача моральної шкоди у розмірі 5000,00 грн. слід відмовити. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed