Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

\~ \~ \~ \~Заявник 12.08.2022 звернувся до суду із вищезазначеною заявою та просить встановити факт його постійного проживання на час відкриття спадщини зі спадкодавцем [PERSON] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] . Вказує, що після смерті матері відкрилася спадщина у виді будинку за адресою: [ADDRESS] , власником якого був його померлий [INFO] батько [PERSON] , після смерті якого матір спадщину фактично прийняла, оскільки проживала разом з померлим за однією адресою, але на своє ім`я документи на домоволодіння не оформила. На час смерті матері заявник дійсно був\~зареєстрований за\~іншою адресою,\~але проживав\~постійно разом\~з матір`ю\~у її\~будинку,\~щоб мати\~можливість допомагати\~їй,\~доглядати за\~нею.\~Інших спадкоємців\~після смерті\~матері немає.Встановлення даного факту необхідно йому для прийняття спадщини після смерті матері, оскільки нотаріус своєю постановою відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину з тієї причини, що заявник не був зареєстрований з померлою на момент смерті за однією адресою і не подала відповідну заяву у встановлений законом шестимісячний строк. Ухвалою від 16.08.2022 року було відкрито провадження у справі, судове засідання призначено на 14.09.2022 року, за клопотанням заявника було витребувано докази. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, надіслав клопотання про розгляд справи за його відсутності, зазначивши, що при ухваленні рішення покладається на розсуд суду. Представник заявника в судовому засіданні заяву підтримала, просила задовольнити з підстав, викладених в ній. Допитана в судовому засіданні свідок [PERSON] пояснила, що вона з 1978 року мешкає із заявником на одній вулиці в будинку [ADDRESS] , їй відомо, що заявник приїхав до матері у 64-й будинок з дружиною у 2005 році, коли мати стала слабою, і постійно там проживав, доки не померла матір. Вона ходила до них у гості. Свідок [PERSON] пояснила, що вона є сусідкою заявника, з 1990 року проживає поряд у будинку [ADDRESS] жила сім`я [PERSON] з чоловіком, який потім помер. Син [PERSON] (заявник) з дружиною приїхав до матері, коли вона вже залишилася сама, у 2005 році, і з того часу проживав разом з нею до її смерті. Вислухавши представника заявника, свідків, дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно з\~п.5\~ч.2\~ст.293 ЦПК України суд розглядає в порядку окремого провадження справи, зокрема про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до ч.2 ст.315 ЦПК України у судовому порядку можуть бути встановлені інші факти, від яких належить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. В судовому засіданні встановлено, що заявник [PERSON] є сином [PERSON] та [PERSON] /а.с. 7/. Батько заявника [PERSON] помер [INFO] /а.с.11/. Відповідно до свідоцтва про право власності йому належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] і земельна ділянка за цією адресою /а.с.8,9/. Батьки заявника були зареєстровані і проживали за цією ж адресою /а.с.12, 13/. Мати заявника померла [INFO] /а.с.6/. Після її смерті відкрилася спадщина у вигляді будинку та земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] , які вона у відповідності до ст.1268 ЦК України прийняла у спадок після смерті чоловіка [PERSON] . Заявник зареєстрований за адресою: [ADDRESS] /а.с.4/. Заявник через свого представника звернувся до нотаріуса із заявою про отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на майно, що належало його матері [PERSON] , але постановою приватного нотаріуса Криворізького районного нотаріального округу Дніпропетровської області Перекопською О.О. у видачі свідоцтва про право на спадщину йому було відмовлено, оскільки за однією адресою з померлою він не проживав, заяву про прийняття спадщини у встановлений законом строк не подав /а.с.15/. Актом від 22.07.2022 року, складеним мешканцями [ADDRESS] , затвердженого головою вуличного комітету, підтверджено, що заявник по справі [PERSON] з 2005 року постійно проживав з матір`ю [PERSON] до дня її смерті [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , доглядав за нею, здійснив її поховання /а.с.30/. Згідно з матеріалами спадкової справу № 78/2022, відкритої після смерті [PERSON] , її заведено на підставі заяви представника [PERSON] [PERSON] , заповіти та спадкові договори спадкодавцем не складалися, свідоцтва про право на спадщину не видавалися. Представнику заявника 16.06.2022 року було видано постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії, оскільки він пропустив строк для прийняття спадщини /а.с.34-74/. Суд встановив, що факт відсутності реєстрації заявника за однією адресою разом з померлою матір`ю на день її смерті став перешкодою в отриманні заявником свідоцтва про право власності на спадкове нерухоме майно. Водночас, згідно з ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місце проживання необхідно відрізняти від місця перебування фізично: тобто того місця, де вона не проживає, а тимчасово знаходиться. Статтями\~2,\~3 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~передбачено, що реєстрація місця проживання чи місця перебування особи або її відсутність не можуть бути умовою реалізації прав і свобод, передбачених\~Конституцією, законами чи міжнародними договорами України, або підставою для їх обмеження. Разом з тим, показаннями свідків та наданими письмовими матеріалами судом встановлено, що заявник, хоч і не був зареєстрований з матір`ю, яка померла [INFO] , за однією адресою, однак постійно проживав з нею на момент смерті останньої за адресою: [ADDRESS] . Таким чином, суд вважає, що відсутність постійної реєстрації місця проживання заявника за місцем проживання спадкодавиці не може бути доказом того, що вони не проживали разом на момент смерті останньої, оскільки сама по собі відсутність такої реєстрації згідно з положеннями ст.2 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини, встановлені ч.3 ст.1268 ЦК України, підтверджуються іншими належними і допустимими доказами. Таку позицію висловив Верховний Суд у постанові від 10.01.2019 по справі № 484/747/17, яка відповідно до ст.13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів», ч.4 ст.263 ЦПК України має бути врахована судом, що розглядає справу з відповідними правовідносинами. Іншого способу, окрім як звернення до суду для встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою, заявник не має. Встановлення даного факту має для заявника юридичне значення, оскільки дозволить здійснити йому право на спадщину. Отже, судом встановлено, що заява обґрунтована та підлягає задоволенню.

Outcome: approved