Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з даним позовом, мотивуючи його тим, що перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі 18.01.2003 по березень 2008 року. В шлюбі у них [INFO] народився син [PERSON] , а [INFO] дочка [PERSON] . Зазначає, що з відповідача на підставі рішення суду від 14.09.2018 стягувалися аліменти на утримання дочки в розмірі по 1600,00 гривень щомісячно до досягнення нею повноліття. На даний дочка [PERSON] досягла повноліття та навчається на першому курсі денної форми навчання Івано-Франківського юридичного фахового коледжу Національного університету «Одеська юридична академія», термін навчання до 30.06.2025. [PERSON] зазначає, що відповідач матеріальної допомоги на утримання дочки не надає, хоча має можливість, так як є фізично здоровою працездатною особою, працює на високооплачуваній роботі, однак навмисно не працевлаштовується, щоб приховати свій дохід. На даний час в неї склалося скрутне матеріальне становище, самій їй важко утримувати повнолітню дитину, яка навчається на контрактній формі навчання, вартість якого за 2022-2023 навчальний рік становить 26\~000,00 гривень, а також сплачувати комунальні послуги. Тому позивач просить суд стягувати з відповідача аліменти на дочку, яка продовжує навчання, в розмірі 1/4 частини від заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, до закінчення дочкою навчання, але не довше досягнення нею 23-річного віку, рішення в частині стягненні аліментів за один місяць допустити до негайного виконання, а також покласти на відповідача судові витрати та витрати на правничу допомогу. Відповідач 11.10.2022 подав суду відзив на позов, в якому просив відмовити в його задоволенні. Свою позицію мотивує тим, що викладені в позовній заяві твердження позивача не відповідають дійсності. Зокрема вказує, що являється інвалідом другої групи та непрацездатним, проживає з мамою, яка також являється інвалідом другої групи внаслідок психічного розладу. Щомісячно він отримує державну соціальну допомогу в розмірі 2100,00 гривень, інших доходів не має. Аналогічну пенсію отримує і його мама. Зазначає, що вони проживають в тяжких умовах, коштів, які він отримує, не вистачає на забезпечення належного лікування, оздоровлення та проживання. Після розірвання шлюбу він сплачував аліменти на утримання дітей, був здоровий та працював на роботі. Однак з огляду на стан здоров`я на даний час він не має матеріальної можливості допомагати дочці. Він не придбав жодного рухомого чи нерухомого майна, інших дорогих покупок, в нього відсутні грошові кошти на рахунках. У судове засідання позивач не з?явилася, однак її представник адвокат Жовнір М.Й. подав суду заяву про розгляд справи за його відсутності та за відсутності позивача, позовні вимоги підтримав та просив їх задоволити. Відповідач в судове засідання не з`явився, однак подав суду заяву про розгляд справи в його відсутності. Просив відмовити в задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до наступних висновків. Як встановлено у судовому засіданні, сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 18.01.2000 по 27.03.2008, який був розірваний, що підтверджується свідоцтвом про розірвання шлюбу (а.с. 8). В шлюбі [INFO] народилася дочка [PERSON] , яка на даний час досягнула повноліття (а.с. 7). Згідно довідки № 829966, ЦНАП Калуської міської ради 09.09.2022, [PERSON] проживає разом із матір`ю (а.с. 13). Як вбачається з довідки № 189 від 05.09.2022 [PERSON] є студенткою першого курсу денної форми навчання (за рахунок коштів фізичних/юридичних осіб) Івано-Франківського юридичного фахового коледжу Національного університету «Одеська юридична академія» за спеціальністю «Право». Термін навчання до 30.06.2025 року (а.с. 12). Згідно ст.199\~Сімейного кодексу\~України якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Зазначене випливає також з Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», у п.20 якої роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Враховуючи, що в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] хоча і навчається у м. Івано-Франківську, однак проживає разом з матір`ю, то в силу положень ст. 199 Сімейного кодексу України у матері наявне право на звернення до суду з даним позовом. При встановленні потреби в утриманні повнолітньої дитини суд повинен враховувати всі джерела, що утворюють її дохід, обов`язок обох батьків із надання відповідної матеріальної допомоги та спроможність останніх її надавати. У даному випадку суд враховує пояснення сторін, викладені ними у заявах про справі. При цьому, суд зважає на те, що [PERSON] досягнула повноліття, однак навчається на денній формі навчання, та не може в повній мірі себе матеріально забезпечувати, відтак потребує матеріальної допомоги батьків. Разом з тим, однією з обов`язкових обставин, що підлягають доказуванню у цій справі, є наявність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дитині. Твердження позивача про те, що відповідач є фізично здоровою працездатною особою, працює на високооплачуваній роботі та може надавати дочці матеріальну допомогу на період навчання спростовуються матеріалами справи. Зокрема, в судовому засіданні встановлено, що [PERSON] не працює, являється інвалідом другої групи (загальне захворювання) (а.с. 27), та отримує державну соціальну допомогу по інвалідності в розмірі 2100,00 гривень щомісячно (а.с. 26). Доказів наявності у відповідача інших доходів, придбання після досягнення дочкою повноліття рухомого чи нерухомого майна в судовому засіданні не здобуто. Згідно довідки № 842151 від 23.09.2022, виданої ЦНАП Калуської міської ради, відповідач [PERSON] зареєстрований та проживає разом із матір`ю [PERSON] (а.с. 25), яка також визнана інвалідом другої групи довічно (а.с. 28). З урахуванням встановлених обставин суд приходить до висновку про відсутність у відповідача можливості надавати матеріальну допомогу своїй повнолітній дочці, яка продовжує навчання, що є підставою для відмови у позові. Відповідно до ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Оскільки позивач відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а відповідач відповідно до п. 9 ч.1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнені від сплати судового збору, судовий збір у даній справі компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Також в силу положень п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України витрати на правничу допомогу слід покласти на позивача. На підставі наведеного та

Outcome: dismissed