Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

В серпні 2022 року [PERSON] звернувся із позовом до Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] . Свої позовні вимоги обґрунтовує тим, що будучи членом житлово-будівельного кооперативу «50 років Жовтня» м. Старокостянтинова Хмельницької області, на підставі ордеру №495, виданого 09 вересня 1976 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області, отримав кооперативну квартиру [ADDRESS] . Відповідно до рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 21 травня 1997 року за №51 він здійснив обмін даної квартири на квартиру [ADDRESS] і на підставі ордеру на жиле приміщення, виданого 06 травня 1997 року виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області вселився в дану квартиру. Законодавством, що діяло на час повного внесення пайових внесків на вищевказану квартиру, момент виникнення права власності на майно у члена кооперативу не пов`язувався із державною реєстрацією права власності. Сплативши повністю пайові внески за надану у користування квартиру він, як член житлово-комунального кооперативу «50 років Жовтня» він набув право власності на дану квартиру. На даний час для державної реєстрації речового права на дане нерухоме майно він не може надати довідку про членство в кооперативі, так як з липня 2004 року житлово-будівельний кооператив припинив своє існування і будинок передано на баланс Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. Оскільки, законом не передбачено інший спосіб захисту його майнового права на квартиру, крім звернення до суду, просить визнати за ним право власності на заявлену нерухомість. Представник позивача підтримала позовні вимоги за обставин на їх обґрунтування та просила справу розглянути без участі сторін, про що подала клопотання. Представник відповідача в письмовому клопотанні визнав позов, також просив розглянути справу у його відсутність. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновків про наступне. Судом встановлено, що 09 вересня 1976 року на ім`я [PERSON] виконавчим комітетом Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області (на підставі рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 27 серпня 1976 року за№203) видано ордер №495 на право зайняття однієї кімнати в квартирі [ADDRESS] . Рішенням виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 21 травня 1997 року за №51 надано дозвіл на обмін на квартиру [ADDRESS] . У відповідності до змісту листа виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області 19 серпня 2022 року за №63/42-14-1574/22 згідно рішення виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області від 12 липня 2007 року №325, будинок [ADDRESS] передано на баланс Старокостянтинівської житлово-експлуатаційної контори виконавчого комітету Старокостянтинівської міської ради Хмельницької області. За інформацією останньої квартира [ADDRESS] належить [PERSON] , внески за вказану квартиру сплачені повністю. У зв`язку із ліквідацією житлово-будівельного кооперативу «50 років Жовтня» м. Старокостянтинова Хмельницької області і за відсутності його правонаступників, отримати необхідні підтверджуючі документи та зареєструвати право власності на квартиру у визначеному чинним законодавством порядку позивач не має можливості. Факту виключення позивача з членів кооперативу судом не встановлено, він проживає в квартирі з моменту обміну та по даний час. Статтею 328 ЦК України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Кооперативна квартира спочатку є приватною власністю кооперативу як юридичної особи, а після повної виплати членом кооперативу пайового внеску переходить в його приватну власність як фізичної особи (ст. 384 ЦК України). При цьому всі господарські, прибудинкові споруди, а також прибудинкова територія залишаються у власності кооперативу. Згідно з ч.3 ст.384 ЦК України у разі викупу квартири член житлово-будівельного (житлового) кооперативу стає її власником. У відповідності з положеннями ст.15 Закону України «Про власність», який діяв на час виплати пайових внесків за кооперативну квартиру, член житлово-будівельного кооперативу, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває права власності на це майно. Відповідно до роз`яснень, наданих у пункту 11 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22 грудня 1995 року № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності», при вирішенні спорів про право власності на жилий будинок, на квартиру в житлово-будівельному або житловому кооперативі, на інші будівлі судам слід виходити з роз`яснень, які дані Пленумом Верховного Суду України у прийнятих ним постановах з цих питань. Крім цього, слід враховувати, що при повному внесені пайових внесків за квартиру, дачу, гараж, іншу будівлю або приміщення, надані члену житлового, житлово-будівельного, дачного, гаражного чи іншого кооперативу або товариства, у особи, яка має право на частку в пайових внесках, виникає право власності на відповідну частку квартири, дачі, гаража чи іншої будівлі. Відповідно до ч. 1 ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Таким чином власнику речі належить право на подання петиторного позову у разі захисту права від його невизнання. Право власності в Україні повинно спиратися на певний титул (правовстановлюючий документ), для того, щоб бути доведеним перед іншими особами. Відповідно до ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Згідно ст. 128 Цивільного кодексу України (в редакції 1963 року) право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передачі речі, якщо інше не передбачено законом або договором. Передачею визнається вручення речі набувачу. З пункту 5-1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 вересня 1987 року № 9 «Про практику застосування судами законодавства про житлово-будівельні кооперативи» вбачається, що судам слід мати на увазі, що згідно зі ст. 15 Закону України «Про власність» член ЖБК, який повністю вніс свій пайовий внесок за квартиру, надану йому в користування, набуває право власності на квартиру і вправі розпоряджатись нею на свій розсуд. Відтак, зважаючи на сплату всіх пайових внесків позивачем, останній вважається таким, що має права власності заявлену на квартиру. На час виникнення права власності на вказаний об`єкт нерухомості вимога щодо його обов`язкової державної реєстрації не діяла. На даний час у позивача існують перешкоди щодо підтвердження відповідними правовстановлюючими документами його права власності на кооперативну квартиру, набутого ним свого часу правомірно. За заявою позивача комунальним підприємством «Старокостянтинівське міське бюро технічної експлуатації» 01 липня 2022 року виготовлено технічний паспорт на об`єкт нерухомого майна - квартиру [ADDRESS] . Відповідно до ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Стаття 16 ЦК України встановлює, що одним із способів захисту судом цивільних прав та інтересів особи є визнання права. З огляду на наведене, а також враховуючи, що позовні вимоги є обґрунтованими, підтверджуються наявними в матеріалах справи доказами, судом встановлено наявність законних підстав для їх задоволення у повному обсязі.

Outcome: approved