Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулась із позовом до суду та просить постановити судове рішення, яким стягнути з відповідача на свою користь моральну шкоду завдану кримінальним правопорушенням у розмірі 100000 грн. В обґрунтування позову позивачка зазначила, що 22.05.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області ухвалений вирок по справі №183/5705/18, яким [PERSON] визнано винним за ч.2 ст. 152 та ч.2 ст. 153 КК України. Так, вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області було встановлено, що 02 липня 2018 року приблизно о 18.00 год. знаходився поблизу ринку м. Новомосковська Дніпропетровської області, де зустрівся з позивачкою. Після вказаного у відповідача виник умисел, спрямований на зґвалтування. Попрямувавши за нею, через деякий час [PERSON] повалив її на землю та почав вчиняти дії насильницького характеру, спрямовані на задоволення статевої пристрасті неприроднім способом. Своїми протиправними діями [PERSON] , спричинив їй тілесні ушкодження легкого ступеня тяжкості та значні моральні страждання. Злочин, вчинений відповідачем, призвів до того, що позивачка отримала психологічний стрес, змушена була переживати події вчиненого злочину як в ході досудового розслідування, так і судового розгляду. Таким чином, завдана їй моральна шкода знаходиться в причинно- наслідковому зв`язку між неправомірними діями відповідача, що відповідно підтверджуються вироком суду, який набрав законної сили, та настанням такої шкоди, що змусило її звернутися до суду за захистом своїх порушених прав. Ухвалою суду від 22 серпня 2022 року відкрито провадження по справі та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Сторони про розгляд справи повідомлялись належним чином. Зокрема, відповідач повідомлявся по місцю відбування покарання у ДУ «Синельниківська виправна колонія (№94). Згідно власноруч написаної відповідачем розписки від 02.09.2022 року, він отримав копію позовної заяви [PERSON] з додатками та копію ухвали про відкриття провадження по справі. Відзиву на позов відповідач до суду не направив. Частиною восьмою статті 178 ЦПК України визначено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин, суд вирішує справу за наявними матеріалами. Аналогічне положення міститься і в ч. 2 ст. 191 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Судом встановлено, що вироком Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області, який набрав законної сили 23.10.2019 року [PERSON] визнано винним у скоєнні кримінальних правопорушень, передбачених ч. 2 ст. 152, ч. 2 ст. 153 КК України та призначено покарання у виді дванадцяти років позбавлення волі. Даним вироком02 липня 2018 року приблизно о 18 год. 00 хв. [PERSON] знаходився поблизу центрального ринку, що розташований на пл.. Перемоги м. Новомосковська Дніпропетровської області, де зустрів [PERSON] , яка йшла до місця свого тимчасового мешкання за адресою: [ADDRESS] . Під час спілкування у [PERSON] , виник злочинний умисел, спрямований на зґвалтування [PERSON] . З цією метою [PERSON] запропонував [PERSON] провести її додому, на що остання відмовилася та пішла далі сама. В свою чергу [PERSON] , з метою реалізації свого умислу прямував слідом за [PERSON] . Коли [PERSON] перейшла через міст р. Самара, який розташований в кінці [ADDRESS] та пройшла від вказаного мосту приблизно 200м в напрямку с. Піщанка Новомосковського району Дніпропетровської області, [PERSON] її наздогнав. Після чого [PERSON] ,, діючи умисно, з метою зґвалтування та задоволення своєї статевої пристрасті природнім та неприроднім способом, ззаду обхватив своєю рукою шию [PERSON] та потяг її за ліву руку у лісосмугу, що розташована ліворуч від дороги, в свою чергу [PERSON] почала чинити опір [PERSON] , і вони разом впали та скотилися схилом мосту до лісосмуги. [PERSON] почав хапати [PERSON] за волосся та відтяг її у глибину лісу, де почав зривати з неї одяг, та з метою подавити опір, сів на потерпілу [PERSON] зверху та наніс їй п`ять ударів рукою в область голови та обличчя, таким чином [PERSON] подавив волю останньої. Доводячи свій злочинний умисел, спрямований на зґвалтування, подавивши волю [PERSON] , [PERSON] примусив останню роздягнутися та стати на коліна. Потім надів на свій татевий орган засіб контрацепції (презерватив) та проти волі [PERSON] почав її ґвалтувати. В цей час у [PERSON] , виник злочинний умисел, спрямований на зґвалтування [PERSON] до кінця, усвідомлюючи, що продовжує скоювати злочин, передбачаючи та бажаючи настання суспільно небезпечних наслідків, погрожуючи застосуванням фізичного насильства, розвертув [PERSON] спиною до себе примусив стати на коліна. В свою чергу [PERSON] намагалася чинити опір, але [PERSON] схопив у руку дерев`яну палицю та з метою подавити опір зі сторони потерпілої, наніс два удари по спині. Після того як [PERSON] подавив опір потерпілої [PERSON] , проти волі останньої, вступив з нею в насильницький статевий акт, зґвалтувавши її. [PERSON] , своїми умисними діями спричинив потерпілій [PERSON] тілесні ушкодження у виді синців навколо очей, на носі, правій щоці, забиття м`яких тканин, навколо лівого ока, саден на лівому плечі, лівому передпліччі, кистях, лівій молочній залозі, спині в області лівого гомілково-ступневого суглобу, які у своїй сукупності та кожне окремо, відностяться до легкого ступеня тяжкості, а також тілесні ушкодження у виді вогнищевого крововиливу на слизовій оболонці присінка піхви, які відносяться до легкого ступеню тяжкості. Відповідно до ч. 6 ст. 82 ЦПК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. До спірних правовідносин, які виникли між сторонами, підлягають застосуванню норми Цивільного кодексу України. За змістом частини першої та п`ятої статті 23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Відповідно до частини другої статті 1168 ЦК України моральна шкода, завдана смертю фізичної особи, відшкодовується її чоловікові (дружині), батькам (усиновлювачам), дітям (усиновленим), а також особам, які проживали з нею однією сім`єю. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи (частина 2 ст. 23 ЦК України). Відповідно до частини 3 ст. 23 ЦК України моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Під моральною шкодою, згідно з пунктом 3 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, слід розуміти: втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Відповідно до абзацу 1 пункту 9 постанови Пленуму Верховного Суду України розмір відшкодування моральної (немайнової) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» N 4 від 31 березня 1995 року, суд визначає залежно від характеру та обсяг страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, ступінь зниження престижу, ділової репутації, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Застосовані судом вищенаведені норми права регулюють спірні правовідносини та визначають обсяг суб`єктивних прав та юридичних обов`язків, якими наділені сторони в цих правовідносинах. Також, суд бере до уваги роз`яснення, викладені у пунктах 3, 5, 9 постанови Пленуму ВСУ №4 від 31.03.95 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» та у пункті 24 постанови Пленуму ВСУ №6 від 27.03.92 «Про практику розгляду судами цивільних справ за позовами про відшкодування шкоди». Відповідно до п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку вини відповідача та інших обставин. Зокрема, враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, тяжкість завданої травми, наслідки тілесних ушкоджень, істотних вимушених змін у його життєвих та виробничих стосунках. Також, у відповідності із статтею 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини», суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику суду як джерело права. Зокрема, в рішенні ЄСПЛ від 28.05.1985р. у справі «Абдулазіз, Кабалес і Балкандалі», зазначається, що «з огляду на її природу, стверджувана моральна шкода не завжди може бути предметом чіткого доведення. Проте, розумно припустити, що особи, які…зіткнулися з проблемами...можуть зазнати страждань і тривоги». Звідси випливає, що фактичною основою для висновку про наявність негативних наслідків у немайновій сфері потерпілої особи у більшості ситуацій може бути як таке розумне припущення про природність їх виникнення за подібних обставин. Суд також враховує рішення Європейського суду з прав людини у справі «Ромашов проти України» від 27.07.2004 р. і вважає, що завдана позивачу моральна шкода не може бути виправлена лише шляхом Констатації Судом факту порушення. Крім того, суд констатує, що моральну шкоду не можна відшкодувати у повному обсязі, так як немає (і не може бути) точних критеріїв майнового виразу душевного болю. Будь-яка компенсація моральної шкоди не може бути адекватною дійсним стражданням, тому будь-який її розмір може мати суто умовний вираз. Таким чином, встановлені у справі фактичні обставини справи та аналіз наведених правових норм, які регулюють виниклі між сторонами правові відносини щодо підстав та порядку відшкодування шкоди, дають суду підстави дійти висновку, що протиправними діями відповідача [PERSON] , позивачці [PERSON] заподіяно моральної шкоди, які знаходяться в причинному зв`язку з їх настанням, за які відповідач повинен нести відповідальність по їх відшкодуванню. Враховуючи нематеріальність моральних страждань, відсутність чітких критеріїв майнового виразу душевного болю, з урахуванням принципів розумності та справедливості, суд вважає, що позивачці [PERSON] завдана моральна шкода, яка полягає в перенесенні стресу під час події, ушкодженні її здоров`я, що має триваючий характер. Визначаючи суму грошового відшкодування моральної шкоди, суд враховує, що здоров`я людини є найвищою цінністю, є важливою складовою активного творчого життя, радості та благополуччя людини, а тому позовні вимоги про відшкодування моральної шкоди слід задовольнити повністю, стягнувши з [PERSON] на користь [PERSON] 100 000 грн. у відшкодування завданої останній моральної шкоди, що з урахування глибини страждань, негативних наслідків для фізичного та морально-психічного здоров`я не може вважатися завищеним або надмірним. Позивач [PERSON] відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» звільнена від сплати судового збору при подачі позову про відшкодування шкоди, завданої злочином. Суд розподіляє судові витрати відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, та стягує з відповідача в дохід держави судовий збір у розмірі 1000 грн.

Outcome: approved