Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вищевказаним позовом, який обґрунтовувала тим, що з 2002 року вона перебувала у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] , з яким проживали разом однією сім`єю в належній їй квартирі за адресою: [ADDRESS] . [INFO] від фактичних шлюбних відносин в них народився син [PERSON] . [PERSON] визнавав себе батьком дитини, однак, у зв`язку з труднощами, які виникли під час розлучення з першою дружиною, він не мав можливості зареєструвати батьківство. Відповідно до ст. 135 Сімейного кодексу України запис про батька дитини зроблений за прізвищем матері « [PERSON] », ім`я та по-батькові записано « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] помер. Після його смерті відкрилася спадщина у вигляді частки квартири [ADDRESS] , яка належала померлому на праві власності. Спадкоємцями померлого першої черги за законом є донька померлого [PERSON] та син позивача [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Криворізького міського нотаріального округу Бурлака Р.О. від 29.09.2021 у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на майно померлого [INFO] [PERSON] відмовлено у зв`язку з тим, що позивач не підтвердила родинні відносини між спадкодавцем та спадкоємцем. Оскільки, встановлення факту батьківства має юридичне значення, так як від його встановлення залежить право неповнолітнього сина на спадкування після смерті померлого. За таких обставин, позивач просила суд: встановити факт батьківства [PERSON] , [INFO] , уродженця села Кендоба Ахсуінського району Азербайджанської ССР, який помер [INFO] , відносно сина [PERSON] , [INFO] , та внести до актового запису про народження дитини [PERSON] , [INFO] , складеного 29.08.2005 Жовтневіим відділом державної реєстрації актів цивільного стану Криворізького міського управління юстиції Дніпропетровської області за №874 зміни, вказавши батьком дитини [PERSON] , [INFO] , - [PERSON] , [INFO] , уродженця села Кендоба Ахсуінського району Азербайджанської ССР, який помер [INFO] . Позивач та її представник адвокат Калашнікова В.С. у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце засідання повідомлялись належним чином, надали до суду заяви про розгляд справи без їх участі, на задоволенні позову наполягали. Відповідач у судове засідання не з`явилась, про дату, час і місце судового розгляду була повідомлена належним чином, надала суду письмовий відзив, який обґрунтований тим, що обставини на які посилається позивач не обґрунтовані належними та допустимими доказами. На момент смерті батька, сину позивача виповнилося 15 років, протягом яких він мав можливість зареєструвати сина на своє ім`я, проте не здійснив цього, що свідчить про те, що [PERSON] не визнавав батьківства відносно [PERSON] . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце засідання повідомлявся належним чином. Відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України\~у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, надавши відповідну правову оцінку зібраним у матеріалах справи доказам, суд приходить до висновку про те, що позов підлягає задоволенню з таких підстав. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 (ратифікована Україною 27.02.1991, дата набуття чинності для України 27.09.1991), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини, а також на положення ч. 8\~ст. 7 Сімейного Кодексу України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Судом встановлено, що [PERSON] , який помер [INFO] є батьком [PERSON] , який народився [INFO] в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , довідкою №149 від 29.08.2005, виданою Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану КМУ юстиції Дніпропетровської області, а також наданою копією витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про народження №00021966172 від 26.01.2019 із зазначенням відомостей про батька відповідно до частини першої статті 135 СК України. Факт батьківства [PERSON] , який помер [INFO] , відносно дитини [PERSON] , який народився [INFO] в місті Кривому Розі Дніпропетровської області, було встановлено та підтверджується наданим висновком експерта №1111 молекулярно-генетичної експертизи від 17.08.2022 року, в підсумках якої зазначено молекулярно-генетичним порівняльним аналізом встановлено, що [PERSON] дійсно є біологічним батьком [PERSON] , [INFO] , і це не є наслідком випадкового збігу генетичних ознак у осіб, що не мають родинних зв`язків, вірогідність за результатами даної експертизи складає не менше 99,99999998%. Відповідно до ч. 1 ст. 128\~СК України за відсутності заяви, право на подання якої встановлено ст. 126 СК України, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Частиною 3 статті 128\~СК України передбачено, що позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Відповідно до змісту ч.ч. 1, 2 ст. 121 СК України, права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статтями 122 та 125 цього Кодексу. Якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 128 СК України, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до частини першої статті 135 цього Кодексу. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій статті 128 цього Кодексу. Згідно з п.7 постанови Пленуму Верховного суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня 2006 року № 3, у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, або смерті жінки, котра вважалась матір`ю останньої, факт їхнього батьківства (материнства) може бути встановлено за рішенням суду в окремому провадженні. Заяви про встановлення факту як батьківства, так і материнства суд приймає до розгляду, якщо запис про батька (матір) дитини в Книзі реєстрації народжень учинено згідно зі ст. 135 СК. Із заявою про встановлення факту батьківства до суду мають право звернутися матір, опікун (піклувальник) дитини, особа, яка її утримує та виховує, а також сама дитина, котра досягла повноліття, а факту материнства - батько й інші перелічені особи. Усі вони беруть участь у справі як заявники, а органи опіки та піклування й інші особи (залежно від обставин справи) - як заінтересовані особи. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Згідно з ч. 1 ст. 134\~СК України на підставі заяв осіб, зазначених у статті 126 цього Кодексу, або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Стаття 130 СК України, регламентує, що у разі смерті чоловіка, який не перебував у шлюбі з матір`ю дитини, факт його батьківства може бути встановлений за рішенням суду. Заява про встановлення факту батьківства може бути подана особами, зазначеними у частині третій\~ст. 128\~цього Кодексу\~ матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, як досягла повноліття. Таким чином, заява може бути подана певним колом осіб, зазвичай встановлення факту батьківства проводитися в порядку окремого провадження, а не позовного, проте, якщо встановлення факту батьківства зачіпає інтереси спадкоємців померлого, справа має бути розглянута в порядку позовного провадження. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 21 лютого 2020 року у справі № 643/9245/18 (провадження № 61-16732св19) зроблено висновок щодо застосування статті 130\~СК України та вказано, що закон не встановлює конкретного переліку доказів для встановлення факту батьківства. Підставою для встановлення факту батьківства можуть бути будь-які відомості, що свідчать про походження дитини від даної особи, зібрані відповідно до вимог ЦПК України. За вищевикладених обставин, суд приходить до висновку про наявність кровного споріднення між померлим [PERSON] та дитиною - [PERSON] , [INFO] , та вбачає наявність підстав для задоволення вимог позивача. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved