Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

23 вересня 2022 року позивач [PERSON] (далі- Позивач, [PERSON] ) звернувся до суду з позовом до відповідача Приватного акціонерного товариства «Суха Балка» (далі Відповідач, ПрАТ «Суха Балка») про відшкодування моральної шкоди, у зв`язку з ушкодженням здоров`я в сумі 200 000 гривень без урахування утримання податку з доходів фізичних осіб. В обґрунтування позовних вимог послався на те, що з 07 серпня 2006 року по 17 квітня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював у шкідливих умовах з повним робочим днем на підприємстві відповідача - шахті «Ювілейна» доставщиком кріпильних матеріалів, підземним кріпильником та кріпильником. Був звільнений з підприємства за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, на підставі п.2 ст. 40 КЗпП України. Рішенням МСЕК від 12 липня 2022 року позивачу вперше та безстроково було встановлено втрату професійної працездатності 40% по радикулопатії, та третю групу інвалідності безстроково. Вказує, що у зв`язку із отриманим профзахворюванням порушено та порушуються нормальні життєві зв`язки позивача, він позбавлений можливості реалізовувати свої звички та бажання, його турбує біль в хребті, переважно у попереково-крижовому відділі хребта з іррадіацією в ліву ногу, частий біль та скутість рухів в шийному відділі хребта, порушення ходи, оніміння зовнішнього краю лівої ступні, слабкість у лівій ступні, судоми у м`язах лівої ноги та обмеження рухів у ліктьових суглобах, задишка при фізичному навантаженні. Крім того у зв`язку з отриманим професійним захворюванням позивач вимушений постійно проходити курси лікування. Зазначив, що внаслідок професійного захворювання та втрати працездатності з вини відповідача, йому спричинена моральна шкода, яка полягає у душевних та фізичних стражданнях, усвідомлення того, що у 50 років він залишився без улюбленої, високооплачуваної, престижної роботи, визнаний особою з інвалідністю пригнічує його морально, він відчуває себе тягарем для своєї родини, не може на належному матеріальному рівні утримувати свою родину. Ухвалою судді Жовтневого районного суду міста Кривого Рогу Дніпропетровської області від 26 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено її до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення учасників справи. 18 жовтня 2022 року від відповідача надійшов відзив на позов, в якому просив відмовити позивачу у задоволенні позову посилаючись на те, що при укладенні з відповідачем трудового договору позивача було ознайомлено з умовами праці, наявністю на робочому місці небезпечних і шкідливих виробничих факторів та можливі наслідки їх впливу на здоров`я, права та пільги позивача, і компенсації за роботу в таких умовах. При цьому позивач свідомо приймав наявні умови праці і усвідомлював можливість нанесення шкоди його здоров`ю. Також зазначив, що відповідач надавав позивачу встановлені чинним законодавством і колективними договорами пільги і компенсації, зокрема оплату праці у підвищеному розмірі, додаткові відпустки, профілактичне харчування, перераховував до Пенсійного фонду кошти для забезпечення виплати пенсії за віком на пільгових умовах за Списком №1. Вказав, що відповідач не приховував важкість та шкідливість технологічного процесу, технологію виробництва не порушував. Крім того зазначив, що ймовірною причиною професійного захворювання [PERSON] є незастосування ним у процесі виконання трудових обов`язків засобів захисту. Також вказав, що позивачем не доведений факт спричинення йому моральної шкоди, а надані докази свідчать лише про наявність у нього професійного захворювання. Крім того вказав, що позивач частково втратив працездатність, а тому він має здатність до самообслуговування, та не потребує стороннього догляду чи допомоги. Зазначив, що заявлена позивачем сума моральної шкоди не є аргументованою, є необґрунтованою та завищеною, не відповідає принципам розумності та справедливості. Згідно ст. 279 ЦПК України суд проводить розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази та оцінивши їх в сукупності, судом встановлені наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що [PERSON] з 13 квітня 2004 року по 17 квітня 2020 року перебував у трудових відносинах з відповідачем та працював у шкідливих умовах з повним робочим днем з 07 серпня 2006 року по 17 квітня 2020 року на шахті «Ювілейна» доставщиком кріпильних матеріалів, підземним кріпильником, кріпильником, і був звільнений з підприємства 17 квітня 2020 року, за станом здоров`я, що перешкоджає роботі, за п.2 ст. 40 КЗПП України, що підтверджується копією трудової книжки на ім`я [PERSON] (а.с. 7-10). Відповідно до Акту розслідування причин виникнення хронічного професійного захворювання від 16 травня 2022 року, складеного на підприємстві ПрАТ «Суха Балка» встановлено наявність у [PERSON] професійного захворювання: радикулопатія попереково-крижова (L5, S1), переважно ліворуч та шийна ( С5, С6, С7) білатеральна в стадії загострення з вираженими статико-динамічними порушеннями, м`язево-тонічним та больовим синдромами, рецидивуючий перебіг, із зазначенням його причин: важкість праці, пил переважно фіброгенної дії (а.с. 14-20). Відповідно до пункту 20 вказаного Акту зазначено, що враховуючи роботу [PERSON] впродовж 13 років 04 місяців в умовах впливу шкідливих виробничих факторів, неодноразову зміну керівництва, конкретних посадових осіб, які порушили законодавство про охорону праці, гігієнічні регламенти та нормативно-правові акти, встановити неможливо. Внаслідок зазначеного вище професійного захворювання, Позивач 12 липня 2022 року пройшов огляд медико-соціальною експертною комісією (надалі - МСЕК), де йому первинно встановлено 40% втрати професійної працездатності по радикулопатії, та встановлено третю групу інвалідності з 27 червня 2022 року безстроково, що підтверджується копіями: довідки про результати визначення ступеня втрати професійної працездатності у відсотках, потреби у наданні медичної та соціальної допомоги серії 12ААА №060430 від 12 липня 2022 року, довідки до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААВ №130384 від 12 липня 2022 року (а.с.21-22). У зв`язку з професійним захворюванням [PERSON] неодноразово перебував на стаціонарному та амбулаторному лікуванні, що підтверджується виписними епікризами та виписками з медичної картки (а.с. 24-30). Статтею 3 Конституції України\~передбачається, що людина, її життя і здоров`я, честь і гідність, недоторканність і безпека визнаються в Україні найвищою соціальною цінністю. Права і свободи людини та їх гарантії визначають зміст і спрямованість діяльності держави. Держава відповідає перед людиною за свою діяльність. Утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави. Частина 4 статті\~43, частина 1 статті\~46 Конституції України\~передбачають, що кожен має право на належні, безпечні і здорові умови праці, на заробітну плату, не нижчу від визначеної законом. Громадяни мають право на соціальний захист, що включає право на забезпечення їх у разі повної, часткової або тимчасової втрати працездатності, втрати годувальника, безробіття з незалежних від них обставин, а також у старості та в інших випадках, передбачених законом. Відповідно до ст.12 Закону України «Про охорону праці» відшкодування моральної шкоди провадиться власником, якщо небезпечні або шкідливі умови праці призвели до моральної втрати потерпілого, порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. \~Під моральною втратою потерпілого розуміються страждання, заподіяні працівникові внаслідок фізичного або психічного впливу, що спричинило погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру.\~ Відшкодування моральної шкоди можливе без втрати потерпілим працездатності.\~ Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Відповідно до\~статті 153 КЗпП України\~забезпечення безпечних і нешкідливих умов праці покладається на власника або уповноважений ним орган. Статтею 237-1 КЗпП України\~передбачено проведення відповідно до законодавства власником або уповноваженим ним органом відшкодування моральної шкоди працівнику у разі, якщо порушення його законних прав призвели до моральних страждань, втрати нормальних життєвих зв`язків і вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. У зв`язку з тим, що відповідно до положень\~ст. 237-1 КЗпП України\~відшкодувати працівнику моральну шкоду у випадку, передбаченому даною статтею, покладено на власника або уповноважений ним орган, і, як встановлено судом, втрата працездатності позивача настала внаслідок професійного захворювання, спричиненого негативними виробничими факторами під час виконання позивачем трудових обов`язків, і моральну шкоду йому заподіяно ушкодженням здоров`я, пов`язаним із виконанням трудових обов`язків, а роботодавець не забезпечив створення безпечних умов праці, суд дійшов висновку про необхідність відшкодування позивачу моральної шкоди за рахунок відповідача. Відповідно до роз`яснень Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди)» з наступними змінами, факт заподіяння моральної шкоди пов`язують не лише зі станом напруженості під впливом сильнодіючого впливу, яким є стрес, а із наявністю втрат фізичного і психічного характеру, які тягнуть за собою порушення нормальних життєвих зв`язків потерпілого, зменшення його суспільної активності, потребують від нього додаткових зусиль для організації життя. Як зазначено в п. 4.1. Рішення Конституційного Суду України від 27 січня 2004 року по справі № 1-9/2004 ушкодження здоров`я, заподіяні потерпілому під час виконання трудових обов`язків, незалежно від ступеня втрати професійної працездатності, спричинюють йому моральні та фізичні страждання. У випадку каліцтва потерпілий втрачає працездатність і зазнає значно більшої моральної шкоди, ніж заподіяна працівникові, який не втратив професійної працездатності. Судом встановлено, що у зв`язку з отриманням професійного захворювання та встановленням стійкої втрати працездатності вперше у розмірі 40%, встановлення третьої групи інвалідності, безстроково, позивачу заподіяно моральну шкоду. Внаслідок отриманого професійного захворювання у позивача змінилися умови життя, він змушений проходити лікування. Крім того, відчуває фізичний біль, обмеженість у неможливості продовжувати колишній спосіб життя. Визначаючи розмір відшкодування моральної шкоди, суд виходить із засад розумності, виваженості та справедливості, відповідно до п.9 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31.03.1995 року з подальшими змінами, яким передбачено, що розмір моральної шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. При цьому, суд враховує загальний період роботи позивача у шкідливих умовах на підприємстві відповідача впродовж 13 року 04 місяців, характер та тривалість отриманого професійного захворювання, відсоток втрати позивачем професійної працездатності, тяжкість вимушених змін в його життєвих і виробничих стосунках, що\~позивачу первинно та безстроково встановлено 40% втрати професійної працездатності в зв`язку з професійним захворюванням, встановлення третьої групи інвалідності, незворотність негативних наслідків профзахворювання на житті позивача, і виходячи з цих обставин, суд, вважає за необхідне визначити розмір моральної шкоди 160 000 гривень. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню в дохід держави судовий збір в сумі 1600 гривень.

Outcome: partial