Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

\~ \~ \~ \~У серпні 2022 року позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. \~ \~ \~ \~В позовній заяві позивач вказала, що є власником будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . У даному будинку зареєстровані відповідачі, однак вони фактично понад рік в зазначеній квартирі не проживають. У зв`язку з цим у позивачки виникають проблеми зі сплатою надмірних комунальних послуг. Тому, [PERSON] просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування вищевказаним будинком. \~ \~ \~ \~Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в судове засідання не з`явилися, надали суду заяву про визнання позову, просять розгляд справи проводити у їх відсутність. Суд, вивчивши та дослідивши докази в справі, приходить до висновку, що позов слід задовольнити з наступних мотивів. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 200 Цивільного процесуального кодексу України ухвалення в підготовчому судовому засіданні судового рішення у разі визнання позову проводиться в порядку, встановленому статтею 206 цього Кодексу. Згідно з ч. 4 ст. 206 вищезазначеного Кодексу в разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Визнання відповідачем позову в даній справі не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 82 цього ж Кодексу обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником житлового будинку із надвірною спорудою, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується договором купівлі-продажу від 03 вересня 2021 року. Згідно копії будинкової книги вбачається, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] зареєстровані в житловому будинку по [ADDRESS] . Актом про не проживання особи за місцем реєстрації від 17 серпня 2022 року підтверджується, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] по місцю прописки не проживають. Отже, вищезазначеними доказами підтверджується, що [PERSON] є власником будинку по [ADDRESS] , і в цьому будинку значуться зареєстрованими відповідачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які фактично там не проживають і ним не користуються. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 405 Цивільного кодексу України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. \~ \~ \~ \~За таких обставин, позовні вимоги позивача підлягають задоволенню, оскільки судом встановлено, що відповідачі без поважних причин не користуються житлом понад один рік.

Outcome: approved