Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

04.07.2022 року заявник [PERSON] звернувся до суду з заявою у порядку ч.8 ст.141 ЦПК України, в якій просить винести додаткове рішення щодо вирішення витрат на правову допомогу. Заява мотивована тим, що ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 22.06.2022 року скарга [PERSON] , яка подана в порядку статті 447 ЦПК України, задоволена повністю, однак питання щодо витрат на правову допомогу залишились не вирішеними. З урахування положень ч. 4\~ст. 270 ЦПК України, присутність сторін не є обов`язковою, у зв`язку з чим суд вважає за можливим вирішити вказане питання за відсутністю сторін. У зв`язку з цим, згідно з ч 2\~ст.247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Вивчивши заяву [PERSON] , оглянувши матеріали цивільної справи, суд приходить до висновку про наявність підстав для ухвалення додаткового рішення по справі з огляду на наступне. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів. Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи за власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Згідно положень ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У відповідності до ст. 26 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», адвокатська діяльність здійснюється на підставі договору про надання правової допомоги. Згідно із ч. 3 ст. 27 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність» до договору про надання правової допомоги застосовуються загальні вимоги договірного права. Договір про надання правової допомоги за своєю правовою природою є договором про надання послуг, який в свою чергу, врегульовано Главою 63 ЦК України. Відповідно до ст. 903 ЦК України якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Згідно із ст. 632 цього Кодексу ціна в договорі встановлюється за домовленістю сторін, зміна ціни після укладення договору допускається лише у випадках і на умовах, встановлених договором або законом, а якщо ціна у договорі не встановлена і не може бути визначена виходячи з його умов, вона визначається виходячи із звичайних цін, що склалися на аналогічні товари, роботи або послуги на момент укладення договору. Згідно зі статтею 30 Закону України «Про адвокатуру і адвокатську діяльність», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. З матеріалів справи вбачається, що позивачем надано договір про надання правової допомоги від 24 листопада 2021 року, предметом якого є надання адвокатом правової допомоги Клієнту, а саме, підготовка на оформлення до Полтавського районного суду скарги в порядку ст.447 ЦПК про визнання протиправною бездіяльність посадових осіб (начальника Усатого Сергія Миколайовича та старшого державного виконавця Троян Інною Володимирівною) Полтавського відділу державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) під час виконання виконавчого листа Полтавського районного суду №2-498/2010 про стягнення із [PERSON] коштів (п.1.1. договору) (а.с.59). В пункті 2.3.1. зазначено, що клієнт зобов`язується сплатити гонорар адвокату в розмірі 2000,00 грн. Як вбачається з додаткової угоди до договору про надання правової допомоги від 24 листопада 2021 року, яка складена 26.11.2021 року, сторони погодили доповнити Договір про надання правової допомоги від 24.11.2021 року п.1.2. наступного змісту: 1.2. предметом даного договору є також надання адвокатом правової допомоги клієнту, а саме, підготовка та оформлення до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу Полтавського районного суду від 25.11.2021 року у справі №2-498/10. Пунктом 2 зазначеної додаткової угоди зазначено, що сторони погодили змінити п.2.3.1. договору про надання правової допомоги від 24.11.2021 року зазначено: сплатити гонорар адвокату в розмірі 3000 грн. (а.с.60) Відповідно до квитанції №20/1/22 від 20 січня 2022 року адвокат Пушко І.О. 20 січня 2022 року прийняв від [PERSON] 3000 грн. за підготовку скарги до суду від 25.11.2021 року та написання апеляційної скарги від 26.11.2021 року. Заявник [PERSON] та Полтавський відділ державної виконавчої служби Полтавського району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми) є учасниками Електронного суду. Суд зауважує, що від зацікавленої особи Полтавський відділ державної виконавчої служби Полтавського району Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), який є учасником Електронного суду, жодних заяв та клопотань стосовно поданої заяви заявника [PERSON] щодо стягнення витрат на правничу допомогу, не надходило. Велика Палата Верховного Суду у постанові від 12 травня 2020 року (справа № 904/4507/18) вказує на те, що при визначенні суми відшкодування судових витрат суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, застосовує аналогічний підхід та вказує, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, якщо вони були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. При вирішенні питання розподілу судових витрат суд повинен оцінювати витрати, що мають бути компенсовані за рахунок іншої сторони, ураховуючи як те, чи були вони фактично понесені, так і оцінювати їх необхідність. Так, відповідно до укладеного договору від 24 листопада 2021 року, правова допомога надана адвокатом заявника тільки на підготовку на оформлення до Полтавського районного суду скарги в порядку ст.447 ЦПК, яка складає 3 сторінки, за що визначений гонорар адвоката в розмірі 2000 грн. Відповідно до додаткової угоди до договору від 24 листопада 2021 року, яка складена 26.11.2021 року, правова допомога надана адвокатом заявника тільки на підготовку та оформлення до Полтавського апеляційного суду апеляційної скарги на ухвалу Полтавського районного суду від 25.11.2021 року, яка складає півтори сторінки, за що визначений гонорар адвоката в розмірі 1000 грн. Обов`язок спростування співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (частина 6\~статті 137 ЦПК України). Таким чином, зменшення судових витрат судом можливо лише за клопотанням іншої сторони. Матеріалами справи встановлено, що Полтавський відділ державної виконавчої служби у Полтавському районі Полтавської області Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Суми), який є учасником Електронного суду, однак заперечень чи клопотань про зменшення витрат на оплату професійної правничої допомоги адвоката ним не заявлялось. Таким\~чином,\~Полтавський відділ\~державної виконавчої\~служби у\~Полтавському районі\~Полтавської області\~Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Суми) своїм правом щодо зменшення заявленої суми не скористався, хоча не був позбавлений такої можливості. Відтак, немає підстав для зменшення розміру витрат заявлених позивачем. Указаний висновок відповідає правовій позиції викладеній в постанові Об`єднаної палати Верховного Суду від 03 жовтня 2019 року у справі №922/445/19, у якій Верховний Суд зазначив, що право суду зменшити розмір витрат на професійну правничу допомогу адвоката, що підлягає розподілу між сторонами, можливе лише за клопотанням іншої сторони. З огляду на викладене, суд дійшов висновку про доведеність понесених витрат заявником на оплату професійної правничої допомоги в розмірі 3000,00 грн та їх співмірність з обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Враховуючи зазначене,\~ суд\~вважає,\~що зПолтавського\~відділу державної\~виконавчої служби\~у Полтавському\~районі Полтавської\~області Північно-Східного\~міжрегіонального управління\~Міністерства юстиції\~(м.Суми) на користь заявника слід стягнути понесені ним і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу понесених у зв`язку з розглядом скарги в розмірі 3000,00 грн

Outcome: approved