Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

27.05.2019 року до Бабушкінського районного суду м. Дніпропетровська надійшла позовна заява\~ [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Стройбетонпроект», третя особа Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради про розірвання трудового договору. В обґрунтування позову позивач зазначив, що з 22.03.2010 року позивача призначено на посаду директора ТОВ «Стройбетонпроект» та внесено відомості, як директора та підписанта цього товариства до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. З 20.12.2013 року єдиним учасником ТОВ «Стройбетонпроект» є ТОВ «Майстер-ЗБК-Україна», що підтверджується протоколом загальних зборів учасників ТОВ «Стройбетонпроект» від 20.12.2013 року та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Підприємство не виконує поставлені економічні завдання, працівників на ньому не має, а тому позивач втратив економічну та будь-яку зацікавленість у перебуванні на посаді директора та виявив бажання припинити трудові відносини. З цією метою 26.03.2019 року позивач направив до ТОВ «Майстер-ЗБК-України» повідомлення від 25.03.2019 року про проведення 30.04.2019 року загальних зборів учасників ТОВ «Стройбетонпроект» щодо відкликання (звільнення) директора ТОВ «Стройбетонпроект», заяву від 25.03.2019 року про звільнення 30.04.2019 року з посади директора ТОВ «Стройбетонпроект» [PERSON] за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП Країни. ТОВ «Майстер-ЗБК-України» повідомлення про проведення загальних зборів учасників товариства та заяву про звільнення проігноровано та не вчинено будь-яких дій щодо цих вимог, а тому зазначене стало підставою для звернення до суду, оскільки вказане позбавляє його, як директора Товариства, можливості реалізувати належним чином свого права на звільнення на підставі ч.1 ст.38 КЗпП України. Окрім того, позивач просить зобов`язати Департамент адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про нього, як директора Товариства. Ухвалою суду від 31.05.2019 року відкрито провадження по справі. Ухвалою суду від 30.03.2021 року справу прийнято до провадження цим складом суду та вирішено розглядати її за правилами спрощеного позовного провадження, без виклику сторін. Сторонам встановлено строк на подання заяв по суті справи. Відповідачу та третій особі надсилалась ухвала про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками до неї. Відповідно до вимог ст. ст.128, 272 ЦПК України, відповідач та третя особа є таким, що належним чином повідомленні про розгляд цієї цивільної справи та про свої процесуальні права та обов`язки, однак правом на подання відзиву, будь-якої письмової заяви або клопотання не скористались. Дослідивши матеріали справи, перевіривши фактичні обставини справи у межах наданих позивачем письмових доказів, суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 22.03.2010 року згідно протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Стройбетонпроект» № 2 [PERSON] було обрано на посаду директора та внесено відомості до Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань. Відповідно до протоколу загальних зборів учасників ТОВ «Стройбетонпроект» № 4 від 20.12.2013 року та даними Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань єдиним учасником ТОВ «Стройбетонпроект» є ТОВ «Майстер-ЗБК-Україна». Відповідно до п.7.1.1. Статуту товариства, загальні збори учасників вважаються повноважними, якщо на них присутні учасники, які володіють більш як 60 % голосів. Відповідно до п.7.3 (в) статуту товариства до компетенції загальних зборів учасників товариства належить створення та відкликання виконавчого органу та ревізійної комісії. 26.03.2019 року [PERSON] направив до ТОВ «Майстер-ЗБК-України» повідомлення від 25.03.2019 року про проведення 30.04.2019 року загальних зборів учасників ТОВ «Стройбетонпроект» щодо відкликання (звільнення) директора ТОВ «Стройбетонпроект», заяву від 25.03.2019 року про звільнення 30.04.2019 року з посади директора ТОВ «Стройбетонпроект» [PERSON] за власним бажанням на підставі ст.38 КЗпП Країни. Згідно частини другої\~статті 8 Конституції України\~передбачено, що звернення до суду для захисту конституційних прав та свобод громадян, на підставі\~Конституції України\~гарантується. Відповідно до\~статті 43 Конституції України\~кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Використання примусової праці забороняється. Конституційний Суд України у рішеннях від 7 липня 2004 року № 14-рп/2004, від 16 жовтня 2007 року № 8-рп/2007 та від 29 січня 2008 року № 2-рп/2008 зазначав, що визначене статтею 43 Конституції України право на працю розглядає як природну потребу людини своїми фізичними і розумовими здібностями забезпечувати своє життя. Це право передбачає як можливість самостійно займатися трудовою діяльністю, так і можливість працювати за трудовим договором чи контрактом. Свобода праці передбачає можливість особи займатися чи не займатися працею, а якщо займатися, то вільно її обирати, забезпечення кожному без дискримінації вступати у трудові відносини для реалізації своїх здібностей. За своєю природою право на працю є невідчужуваним і по суті означає забезпечення саме рівних можливостей для його реалізації. Відповідно до\~частини першої\~статті 21\~КЗпП України трудовий договір є угода між працівником і власником підприємства, установи, організації або уповноваженим ним органом чи фізичною особою, за якою працівник зобов`язується виконувати роботу, визначену цією угодою, з підляганням внутрішньому трудовому розпорядкові, а власник підприємства, установи, організації або уповноважений ним орган чи фізична особа зобов`язується виплачувати працівникові заробітну плату і забезпечувати умови праці, необхідні для виконання роботи, передбачені законодавством про працю, колективним договором і угодою сторін. За змістом\~статті 22 КЗпП України\~будь-яке пряме або непряме обмеження прав чи встановлення прямих або непрямих переваг при укладенні, зміні та припиненні трудового договору не допускається. За змістом\~статті 38 КЗпП України\~працівник має право розірвати трудовий договір, укладений на невизначений строк, попередивши про це власника або уповноважений ним орган письмово за два тижні. З наведених приписів чинного законодавства вбачається, що елементом конституційного права особи на працю - є й право бути звільненим. Встановлені у справі обставини, а саме: написання позивачем заяви про звільнення за власним бажанням, ознайомлення із вказаною заявою усіх учасників товариства,\~ініціювання позивачем проведення позачергових загальних зборів із винесенням питання звільнення директора на порядок денний, свідчать про те, що позивачем дотримана процедура звільнення із займаної посади директора товариства. Відповідно до трудового законодавства України, керівник товариства (директор), як будь-який інший працівник, має право звільнитися за власним бажанням, попередивши власника або уповноважений ним орган про таке звільнення письмово за два тижні. Разом з тим особливість звільнення директора полягає в тому, що воно відбувається за рішенням загальних зборів учасників товариства. Зазначене відповідає приписам\~статті 61 Закону України «Про господарські товариства», за змістом якої скликання та проведення загальних зборів товариства відноситься до виключної компетенції голови товариства, його виконавчого органу та учасників товариства, як носіїв відповідних корпоративних прав. У випадку відсутності рішення загальних зборів учасників товариства про звільнення керівника, зокрема через неможливість зібрати кворум для проведення загальних зборів, керівнику із метою захисту свої прав надано можливість звернутися до суду із вимогою про\~визнання трудових відносин припиненими. Такі висновки викладені Верховним Судом у постановах від 03.07.2019 року у справі № 520/11437/16-ц (провадження № 61-11763св18), від 24.12.2019 року у справі №758/1861/18 (провадження № 61-49113св18) та від 17 лютого 2021 року у справі №390/1449/19 (провадження № 61-7087св19). Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до\~ст. 15 Цивільного Кодексу України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ч. 1\~ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 4\~ст. 263 ЦПК України\~визначено, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Враховуючи наведене вище, суд належним чином оцінивши всі надані сторонами докази та встановивши усі обставини справи, дійшов до висновку про наявність правових підстав для визнання припиненими трудових відносин [PERSON] із ТОВ «Стройбетонпроект» на підставі частини першої\~статті 38 КЗпП України,\~оскільки не вирішення загальними зборами учасників товариства питання про звільнення працівника з посади директора є порушенням його права щодо вільного вибору праці. В той же час, суд звертає увагу, що вимоги [PERSON] про зобов`язання Департаменту адміністративних послуг та дозвільних процедур Дніпровської міської ради виключити з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань відомості про [PERSON] , як про директора ТОВ «Стройбетонпроект» задоволенню не підлягають, оскільки суд не вправі втручатися у діяльність органу державної реєстраційної служби, зобов`язуючи його вносити будь-які відомості до єдиного державного реєстру. Частиною 1 статті 25 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань» передбачено, що державна реєстрація та інші реєстраційні дії проводяться на підставі документів, що подаються заявником для державної реєстрації та судових рішень, що набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в Єдиному державному реєстрі. Вичерпний перелік підстав для відмови у здійснення державної реєстрації міститься у ч. 1 ст. 28 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань». Аналіз зазначених правових норм дає підстави дійти висновку про те, що законодавством регламентовано перелік підстав для відмови у державній реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, які містяться в Єдиному державному реєстрі чи ЄДР, який є вичерпним і не підлягає розширеному тлумаченню. Частиною 4 ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію юридичних осіб, фізичних осіб - підприємців та громадських формувань» визначено документи для державної реєстрації змін до відомостей про юридичну особу, що містяться в Єдиному державному реєстрі чи ЄДР, у тому числі змін до установчих документів юридичної особи. Отже, зі змісту наведених правових норм убачається, що внесення відомостей до ЄДР здійснюється державним реєстратором на підставі поданих заявником документів або на підставі визначеного переліку судових рішень, які набрали законної сили та тягнуть за собою зміну відомостей в державному реєстрі. Отже, рішення суду, яке набрало законної сили, є самостійною та достатньою підставою для внесення відповідних змін до відомостей про юридичну особу - ТОВ «Стройбетонпроект» у ЄДР щодо директора товариства, тому вказана вимога [PERSON] не є ефективним способом захисту для відновлення його прав. З урахуванням викладеного, суд дійшов висновку про наявність підстав лише про задоволення позовних вимог в частині припинення трудових відносин між [PERSON] та ТОВ «Стройбетонпроект» на підставі ч. 1 ст. 38 КЗпП України. Відповідно до частини 1 статті 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат між учасниками справи, суд\~вважає за необхідне стягнути з відповідача\~\~на користь позивача судовий збір за подання позовної заяви в сумі 768,40 грн. пропорційно до задоволених позовних вимог. На підставі викладеного та

Outcome: partial