Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] (далі - позивач) звернувся до Чорнобаївського районного суду Черкаської області з цивільним позовом до [PERSON] , (далі - відповідач), третя особа - Чорнобаївський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Золотоніському районі Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Київ),про визнання батьківства. В обґрунтування позовних вимог зазначалося, що з 2012 по 2013 рік позивач проживав з відповідачем однією сім`єю без реєстрації шлюбу. Під час спільного проживання у них народився син [PERSON] , [INFO] . Про сина позивач дізнався лише коли знов почав проживати з відповідачем. Однак у документах про народження сина запис про батька проведений на підставі ч.1 ст.135 СК України. Тобто батьком записаний [PERSON] , який являється дідусем відповідачці. Позивач бажає брати участь у вихованні сина, бути йому справжнім батьком. У зв`язку з цим позивач просив визнати його батьком [PERSON] . Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 09 вересня 2022 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою Чорнобаївського районного суду Черкаської області від 20 вересня 2022 року відкрито провадження у справі та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. У підготовче засідання позивач [PERSON] не з`явився, в поданій до суду телефонограмі повідомив, що він призваний на військову службу, з`явитися до суду не має можливості, просив розгляд справи проводити в його відсутність на позовних вимогах наполягав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні позов визнала, не заперечувала проти його задоволення. Пояснила, що батьком [PERSON] дійсно є [PERSON] , з яким вона у 2012-2013 роках мала стосунки. В подальшому вони розійшлися та вона йому не повідомляля, що у них є дитина. Представник третьої особи - [PERSON] в судовому засіданні не заперечувала проти задоволення позову. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] , показала, що відповідач є її дочкою, вона дійсно знає позивача оскільки останній з 2012 року проживав з [PERSON] у неї вдома до 2014 року. Під час спільного проживання у сторін виникали сварки, з приводу чого сказати не може. З січня 2014 року позивач залишив її дочку, а потім пішов служити в АТО. У [INFO] в [PERSON] народився син [PERSON] . Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , показав, що дійсно позивач проживав разом із відповідачем з 2012 року по 2014 рік. Допитаний в судовому засіданні свідок [PERSON] , показав, що відповідач це його рідна сестра і з її слів він знає, що остання проживала разом з [PERSON] , і що у них народився син. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Судом встановлено наступні обставини справи та визначені відповідно до них правовідносини. Згідно з копією свідоцтва про народження від 09 жовтня 2014 року серії [NUMBER] [PERSON] народився [INFO] ; матір`ю записана [PERSON] , а батьком записано [PERSON] (а.с.6), відомості про батька записані відповідно до ч. 1 ст. 135 СК України, що підтверджується витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію народження (а.с.20). Відповідач (мати [PERSON] ) після укладення шлюбу змінила прізвище " [PERSON] " на шлюбне прізвище " [PERSON] ", що підтверджується копією свідоцтва про шлюб від 27 вересня 2022 року (а.с. 30). Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Органи державної влади не можуть втручатись у здійснення цього права, за винятком випадків, коли втручання здійснюється згідно із законом і є необхідним у демократичному суспільстві в інтересах національної та громадської безпеки чи економічного добробуту країни, для запобігання заворушенням чи злочинам, для захисту здоров`я чи моралі або для захисту прав і свобод інших осіб. Вжите у зазначеній статті конвенції поняття "сімейне життя" має автономне значення і, виходячи із прецедентної практики ЄСПЛ, включає фактичні сімейні відносини, зокрема і ті, що виникли, або можуть виникнути між дітьми і їх біологічним батьком, а також ті, що виникають між партнерами, що підтримують фактичні шлюбні відносини (Keegan v. Ireland, § 44; Kroon and Others v. the Netherlands, § 30). З норм ст. 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод випливають і позитивні зобов`язання держави. Так, відповідно до прецедентної практики ЄСПЛ, у разі встановлення існування сімейного зв`язку з дитиною, держава має діяти в порядку, розрахованому на надання можливості розвитку цього зв`язку і юридичні гарантії мають бути встановлені з моменту народження або якнайшвидше після інтеграції дитини до її сім`ї (Kroon and Others v. the Netherlands, § 32). Згідно з ч. 2 ст. 125 СК України якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається за заявою матері та батька дитини або за рішенням суду. Відповідно до ч.ч. 2-4 ст. 128 СК України підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до ЦПК України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. Позов про визнання батьківства приймається судом, якщо запис про батька дитини у Книзі реєстрації народжень вчинено відповідно до ч. 1 ст. 135 цього Кодексу Нормами ст. 134 СК України передбачено, що на підставі, зокрема рішення суду орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до актового запису про народження, складеного органами державної реєстрації актів цивільного стану України, та видає нове Свідоцтво про народження. Пунктом 1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12 січня 2011 року № 96/5, (далі - Правила) передбачено, що внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться відділами державної реєстрації актів цивільного стану районних, районних у містах, міських (міст обласного значення), міськрайонних, міжрайонних управлінь юстиції у випадках, передбачених чинним законодавством. Згідно з п.п. 2.13.1 Правил підставою для внесення змін в актові записи цивільного стану є: рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану. Відповідно до п.п. 2.16.7 Правил на підставі рішення суду про внесення змін, доповнень або виправлень в актові записи цивільного стану вносяться відповідні зміни, які зазначені в рішенні суду. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Судом встановлено, що визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. За таких обставин, враховуючи те, що позивач позбавлений можливості встановити юридичний зв`язок з дитиною у позасудовому порядку, що становить перешкоду у реалізації ним свого права на повагу до сімейного життя, досліджені судом докази та показання свідків у їх сукупності, відсутність заперечень відповідача, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. На підставі викладеного вище,

Outcome: approved