Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

15.06.2022 року [PERSON] звернулась в суд із позовом до Ужанського національного природного парку, третьої особи на стороні відповідача: [PERSON] про поновлення на роботі та стягнення середнього заробітку за час вимушеного прогулу. Позов мотивовано\~тим,\~що вона\~перебувала у\~трудових відносинах\~із Ужанським\~національним природним\~парком,\~із 23.02.2021\~року,\~наказом № 49 від 27.04.2021 року «Про переведення» її переведено на посаду заступника начальника Лубнянського ПНДВ Ужанського національного природного парку. Враховуючи те, що вона свою роботу виконує сумлінно, тому відсутні\~щодо неї дисциплінарні стягнення. Позивач зазначає, що із вересня місяця 2021 року їй не виплачувалася заробітна плата. Оскільки, Ужанський національний природний парк перед позивачем мав заборгованість із заробітної плати, тому останньою було подано позов про стягнення заробітної плати. Причини не виплати заробітної плати їй були не відомі. Від голови ради трудового колективу Ужанського НПП дізналася про наявність наказу № 26-к від 01.09.2021 року про її звільнення, які голова ради трудового колективу 07.06.2022 року отримала від журналіста газети\~«Журналісти проти корупції» Івана Ладжуна. Зазначає, що з наказом про звільнення вона не ознайомлена, у трудову книжку запис не внесений. Звертає увагу, що [PERSON] та [PERSON] звертались до Управління Держпраці у Закарпатській області щодо невиплати заробітної плати Ужанським національним природним парком. 22.02.2022 року до Управління Держпраці у Закарпатській області була направлена Колективна скарга щодо колективного трудового спору про грубе порушення трудового законодавства, що має ознаки кримінального правопорушення, крім того, 22.02.2022 року до Управління Держпраці у Закарпатській області нею була направлена Індивідуальна скарга про грубе порушення трудового законодавства, у тому числі, не виплати заробітної плати та допомоги у витребувані документів в Ужанського національного природного парку щодо неї. Позивач зазначає, що наказом № 26-к від 01.09.2021 року її було звільнено з посади заступника начальника відділення Лубнянського природоохоронного науково-дослідного відділення за прогул згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Посилається на те, що підставою для видання наказу був акт про відсутність на робочому місці від 26.08.2021 року підписаний начальником відділу державної охорони природно-заповідного фонду Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , начальником Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В., що [PERSON] була відсутня на робочому місці 26 серпня 2021 року з 08.00 до 12.00 год.. Позивач зазначає, що робоче місце згідно чинного законодавства, це вся територія підприємства, де працівник згідно своєї посадової інструкції виконує свої посадові обов`язки, а не робочий кабінет. Площа Лубнянського ПНДВ становить 2637,7 гектарів, вона як заступник начальника Лубнянського ПНДВ, 26 серпня 2021 року, знаходилась на території Лубнянського ПНДВ виконуючи свої посадові обов`язки. Також зазначає, що робоче місце повинно бути затверджене відповідним наказом, якщо такий наказ відсутній, то згідно позиції Верховного Суду України, взагалі відповідач не може складати акт про відсутність на робочому місці. \~ \~ \~ \~Відносно акту про відмову надати письмові пояснення вказує на те, що про надання письмових пояснень до неї ніхто не звертався, так, як особи зазначені в акті не були присутні на території Лубнянського ПНДВ, де в цей момент перебувала позивач 26.08.2021 року, а тому не могли фізично звернутись із такою пропозицією. Згідно акту про відмову надати письмові пояснення, [PERSON] 26 серпня 2021 року о 12.10 год. було запропоновано надати письмове пояснення щодо відсутності на робочому місці 26 серпня 2021 року з 08.00 год. до 12.00 год., згідно цього ж акту [PERSON] надати пояснення відмовилась, однак згідно графіку робочого часу обід в Ужанському НПП починається з 12.00 год., тобто о 12.10 год. був обід. Також звертає увагу суду на те, що до [PERSON] як до голови ради трудового колективу ніхто не звертався на погодження звільнення її та інших працівників Ужанського НПП і з нею не проведено розрахунок при звільненні у строки зазначені у ст. 116 КЗпП України. Окрім цього позивач вказує на те, що наказ № 33-к від 20.09.2021 року про її звільнення підписаний не повноважною особою, так як рішенням Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 скасовано наказ про призначення директором Ужанського НПП [PERSON] .. Постановою Восьмого апеляційного адміністративного суду від 25.05.2022 р. рішення Закарпатського окружного адміністративного суду від 26 січня 2022 року у справі №260/1657/21 залишено без змін. Таким чином, надумку позивача наказ № 33-к від 20.09.2021 року про її звільнення підписаний не повноважною особою. Вважає, що підстави для її звільнення з посади на підставі п. 4\~ст. 40 КЗпП України були відсутні. У звязку із вищенаведеним, просить суд поновити її на посаді начальника Лубнянського ПНДВ, стягнути з Ужанського національного природного парку середній заробіток за час вимушеного прогулу з 21.09.2021 р. по дату ухвалення рішення суду та судові витрати покласти на відповідача. 04.07.2022 року представником відповідача [PERSON] \~подано до суду відзив на позовну заяву, відповідно до якого проти задоволення позову заперечує та зазначає, що 01 вересня 2021 року відповідно до наказу директора Ужанського національного природного парку № 26-к [PERSON] звільнено із займаної посади на підставі п.4 ст.40\~КЗпП України (відсутність на роботі більше трьох годин). Підставою для видачі даного наказу слугували: доповідна записка начальника Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В. від 26 серпня 2021 року на ім`я директора Ужанського НПП про те, що [PERSON] була відсутня на робочому місці 26 серпня 2021 року; акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 26 серпня 2021 року складений начальником відділу державної охорони природно-заповідного фонду Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , начальником Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В.; акт від 26 серпня 2021 року про відмову [PERSON] надавати письмові пояснення з приводу відсутності на роботі 26 серпня 2021 року у період з 08.00 год. до 12.00 год.; протокол №6 чергових зборів працівників Ужанського НПП від 27 серпня 2021 року. Відповідно до Правил внутрішнього трудового розпорядку для працівників Ужанського національного природного парку, затверджених директором від 25 червня 2018 року, встановлено п`ятиденний робочий тиждень з двома вихідними. Початок роботи з 08.00 години, перерва на обід з 12.00 години до 12.48 години, кінець робочого часу (понеділок- четвер) - 17.00 годин, в п`ятницю о 16.00 годин. Залишати працівнику робоче місце без дозволу безпосереднього керівника неприпустимо. Копія наказу про звільнення [PERSON] від 01 вересня 2021 року № 26-к була відправлена такій рекомендованим листом. Щодо тверджень позивача, що до неї ніхто не звертався про надання пояснень про причини відсутності на робочому місці, зазначає, що такі твердження є голослівними та не підтвердженні жодними належними і допустимими доказами, що спростовано відповідним актом від 26 серпня 2021 року. \~ \~ \~ \~Також звертає увагу, що твердження позивача про те, що до [PERSON] як до голови ради трудового колективу ніхто не звертався на погодження її звільнення є безпідставними, оскільки [PERSON] звільненна з Ужанського НПП в липні 2021 року і відповідно головою ради трудового коленктиву на час звільнення [PERSON] не являлась. Представник відповідача зазначила, що відповідач на час звільнення позивача здійснив з ним остаточний розрахунок по заробітній платі, заборгованість відсутня, оскільки позивачка кілька раз скаржилась на невиплату їй заробітної плати, тривалий час таку не отримувала, то на їх думку, повинна була знати про звільнення. 15.07.2022 року позивач [PERSON] подала до суду відповідь на відзив, у якій просила повернути відзив відповідачу з підстав пропущення строку для його подачі та відсутності доказів про повноваження\~ [PERSON] , якою підписаний даний відзив. 21.10.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про закриття провадження у якому зазначено, що оскільки чинним законодавством України посада заступника начальника Лубнянського ПНДВ Ужанського НПП віднесена до категорії посад, що мають статус правоохоронного органу, а суть спору полягає у звільненні позивача з такого, тому відповідач вважає, що дана справа має розглядатися за правилами визначеними Кодексом адміністративного судочинства України, а саме адміністративним судом. 08.11.2022 року на адресу суду від представника відповідача надійшло клопотання про застосування строку позовної давності, відповідно до якого просив застосувати позовну давність щодо позовних вимог [PERSON] та відмовити у позові та надійшло клопотання про доручення довідки про доходи [PERSON] .. У судовому засіданні позивач, позовні вимоги підтримала в повному обсязі та надала розрахунок сум середнього заробітку на день розгляду справи. Представник відповідача у судове засідання не прибув, проте надав до суду клопотання про розгляд справи без його участі, у задоволенні позовних вимог просить суд відмовити у повному обсязі, подане клопотання про застосування строків позовної давності підтримує. У вступному слові в судовому засіданні 08.09.2022 року представник відповідача просив в задоволенні позову відмовити з підстав зазначених у відзиві також зазначив, що 26 серпня 2021 року в приміщенні Лубнянського ПНДВ проводилась нарада, на якій позивач була відсутня, яким чином позивача було повідомлено про нараду, йому не відомо. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог,\~ [PERSON] \~22.07.2022 року надав суду пояснення, в якому просив у задоволенні позовних вимог відмовити, провести розгляд справи без його участі. Заслухавши думку позивача, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач [PERSON] \~перебувала у трудових відносинах із Ужанським національним природним\~парком. Наказом Ужанського національного природного парку за № 49 від 27.04.2021 року «Про переведення» майстра з охорони природи Лубнянського ПНДВ [PERSON] , призначено шляхом переведення на посаду заступника начальника Лубнянського ПНДВ з 30.04.2021 року, з окладом згідно із штатним розписом. Наказом Ужанського\~національного\~природного парку № 26-к від 01.09.2021 року,\~ [PERSON] \~звільнено із посади заступника начальника відділення Лубнянського ПНДВ з 02.09.2021 року за прогул (відсутність на роботі більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин) згідно п. 4 ст. 40 КЗпП України. Відповідно до ст.\~43\~Конституції України кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Громадянам гарантується захист від незаконного звільнення. За положеннями п.4 ч.1 ст.40\~КЗпП України трудовий договір може бути розірваний власником або уповноваженим ним органом у випадку прогулу (в тому числі відсутності на роботі більше трьох годин протягом робочого дня) без поважних причин. За змістом даної норми обов`язковою умовою звільнення працівника за прогул є його відсутність на роботі без поважних причин більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня. Положеннями статей 139-142\~КЗпП України визначено, що працівники зобов`язані працювати чесно і сумлінно, своєчасно і точно виконувати розпорядження власника або уповноваженого ним органу, додержувати трудової і технологічної дисципліни, вимог нормативних актів про охорону праці, дбайливо ставитися до майна власника, з яким укладено трудовий договір. Власник або уповноважений ним орган повинен правильно організувати працю працівників, забезпечувати трудову і виробничу дисципліну, неухильно додержувати законодавства про працю і правил охорони праці, уважно ставитися до потреб і запитів працівників, поліпшувати умови їх праці та побуту. Трудовий розпорядок на підприємствах, в установах, організаціях визначається правилами внутрішнього трудового розпорядку. Відповідно до норм ст.ст.\~147-149\~КЗпП України за порушення трудової дисципліни до працівника може бути застосовано тільки один з таких заходів стягнення: 1) догана; 2) звільнення. Дисциплінарні стягнення застосовуються органом, якому надано право прийняття на роботу (обрання, затвердження і призначення на посаду) даного працівника. Дисциплінарне стягнення застосовується власником або уповноваженим ним органом безпосередньо за виявленням проступку, але не пізніше одного місяця з дня його виявлення. До застосування дисциплінарного стягнення власник або уповноважений ним орган повинен зажадати від порушника трудової дисципліни письмові пояснення. За кожне порушення трудової дисципліни може бути застосовано лише одне дисциплінарне стягнення. При обранні виду стягнення власник або уповноважений ним орган повинен враховувати ступінь тяжкості вчиненого проступку і заподіяну ним шкоду, обставини, за яких вчинено проступок, і попередню роботу працівника. Стягнення оголошується в наказі (розпорядженні) і повідомляється працівникові під розписку. Як роз`яснено в п. 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.1992 року №9 «Про практику розгляду судами трудових спорів», при розгляді позовів про поновлення на роботі осіб, звільнених за п. 4 ст.40 КЗпП, суди повинні виходити із того, що передбаченим цією нормою закону прогулом визнається відсутність працівника на роботі як протягом усього робочого дня, так і більше трьох годин безперервно або сумарно протягом робочого дня без поважних причин. Для встановлення факту прогулу, тобто факту відсутності особи на робочому місці більше трьох годин протягом робочого дня без поважних причин, суду необхідно з`ясувати поважність причин такої відсутності. Поважними причинами визнаються такі причини, що виключають вину працівника. Отже, визначальним фактором для вирішення питання про законність звільнення позивача з роботи за п. 4 ст. 40 КЗпП Україниє з`ясування поважності причин його відсутності на роботі. Із наказу № 26-к від 01.09.2021 року вбачається, що підставою видачі цього наказу є: доповідна записка начальника Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В. від 26.08.2021 року; акт про відсутність на робочому місці [PERSON] від 26 серпня 2021 року; акт про відмову [PERSON] надати письмові пояснення від 26.08.2021 року; протокол чергових зборів від 27.08.2021 року. Згідно доповідної записки начальника Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В. від 26 серпня 2021 року, заступник начальника відділення Лубнянського ПНДВ Кобилич Оксана Іванівна була відсутня на робочому місці, заздалегідь не попередивши про свою відсутність, з 08.00 до 12.00 год. 26 серпня 2021 року. У відповідності до акту про відсутність на робочому місці від 26 серпня 2021 року встановлено, що у ньому також зазначено, що заступник начальника відділення Лубнянського ПНДВ Кобилич Оксана Іванівна була відсутня на робочому місці, заздалегідь не попередивши про свою відсутність з 08.00 до 12.00 год. 26 серпня 2021 року. Цей акт складено начальником відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В., начальником відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , начальником Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В.. Відсутній підпис [PERSON] про ознайомлення з актом. Також,\~26.08.2021 року був складений акт комісією у складі начальника відділу державної охорони ПЗФ Каменца В.В., начальника відділу рекреації та благоустрою [PERSON] , начальника Лубнянського ПНДВ Васильняк В.В. про відмову [PERSON] 26.08.2021 року о 12 год. 10 хв. надати письмові пояснення з приводу відсутності її на робочому місці 26.08.2021 року у період з 08.00 до 12.00 год.. Протоколом чергових зборів № 6 від 27.08.2021 року було ухвалено звільнити [PERSON] з посади заступника начальника відділення Лубнянського ПНДВ з 02.09.2021 року за прогул одного дня без поважних причин. Судом констатовано, що вищезазначені підстави для видачі наказу про звільнення позивача є неналежними та недостовірними і спростовуються наступними доказами. А саме, показами свідків. Свідок [PERSON] у судовому засіданні що проводилось 08.09.2022 року повідомив, що він проживає в с. Луг, урочище Анкалу, його земельна ділянка межує із територією Ужанського НПП. Позивача він знає, бачив як вона 2-3 рази на тиждень, разом з [PERSON] приїжджали і залишали автомобіль біля його будинку та йшли в ліс, це був період приблизно з зими 2021 року та до червня 2022 року. Відносно того чи позивач ходила саме на роботу, підтвердити не може. Свідок [PERSON] дав покази, що він працює в Лубнянському ПНДВ з 2018 року інспектором, до його обов`язків входило: обхід лісового масиву, виявлення правопорушень та браконєрства. Діні обов`язки він зазвичай виконував разом з позивачем. Про нараду 26.08.2021 року йому не відомо. Також зазначив, що в день звільнення [PERSON] , він та вона були в обході. Про те що позивача звільнили йому відомо не було, начальником відділення в той час була [PERSON] . Свідок [PERSON] в судовому засіданні повідомив, що він працював в Ужанському НПП, в Лубнянському ПНДВ з 2019 року працював інспектором. В його обов`язки входила охорона природи. 26 серпня 2021 року до обіду, він та [PERSON] були в лісі. Про нараду його ніхто не повідомляв. Чи після обіду [PERSON] була на роботі він не пам`ятає. Також зазначив, що начальником відділення була [PERSON] , а заступником начальника [PERSON] , про призначення нового начальника йому не було відомо. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він працює начальником Лубнянського ПНДВ, 26 серпня 2021 року була нарада на яку позивач не з`явилася, причини неявки йому були невідомі, на підставі цього було написано доповідну. Поїхали до позивача додому, однак до них ніхто не вийшов. Також зазначив, що на нараді були присутні [PERSON] та [PERSON] . Після наради свідок написав доповідну на ім`я директора, склали акт відсутності на робочому місці. Свідок зазначив, що його було прийнято на роботу директором [PERSON] 11.08.2021 року, на його представленні 12.08.2021 року були присутні тільки [PERSON] та [PERSON] , позивачки на представленні не було. Оскільки було викрадено документи свідок не міг подивитись хто працює в штаті, 25 серпня свідок взяв штатний розпис, взнав хто у нього заступник і призначив 26.08.2021 року нараду. Також пояснив, що 26.08.2021 року приблизно о 07.30 год. він приїхав на роботу (с. Лубня, 10) та відкрив своїм ключем відділення, приблизно о 08.10 год. прийшли [PERSON] та [PERSON] , ще були [PERSON] та [PERSON] . Була виробнича нарада приблизно до 12.00 год., потім свідок подзвонив [PERSON] , написав доповідну, склали акт і поїхали до [PERSON] додому, до них ніхто не виходив і вони склали акт про відмову надати пояснення, приїжджали вони до [PERSON] біля 2 3 години. Доповідну та акт свідок передав [PERSON] 26.08.2021 року через Каменцу та [PERSON] . Свідок пояснив, що до обов`язків служби державної охорони входить охорона лісів. Свідок [PERSON] в суді пояснив, що він працює начальником відділу державної охорони в Ужанському НПП. 26 серпня 2021 року було призначено нараду в Лубнянському ПНДВ на яку його було запрошено. Він з [PERSON] на 8 годину приїхали, на місці був лише [PERSON] . Нарада була з приводу того, що працівники неодноразово не з`являлися на роботу, про що [PERSON] неодноразово звертався до керівництва. Також зазначив, що з 08.00 год. до 12.00 год. з працівників більше ніхто не з`явився, скільки працівників мало бути на нараді він не знає. Пояснив, що він приїхав в с. Лубня, оскільки таке рішення було прийнято керівництвом, його робоче місце в [ADDRESS] . Оскільки позивач була відсутня на роботі, вони склали відповідний акт, після чого поїхали до неї додому в с. Волосянка, приїжджали неодноразово, приблизно 3 рази, однак до них ніхто не вийшов. Оскільки позивач уникала їх, ними було складено акт про відмову від дачі пояснень. В подальшому всі складені документи було передано до адміністрації Ужанського НПП. Зазначив, що до повноважень служби державної охорони парків входить забезпечення охоронної системи, заступник начальника має повноваження виїжджати на обстеження, виявляти незаконні порубки. Хто на той час був головою ради трудового колективу та секретарем, свідок не знає. Чи була позивач та інші працівники запрошені на нараду 26.08.2021 року йому не відомо. Територія Лубнянського відділення велика, приблизно 4 тисячі гектарів. Також повідомив, що точний час коли приїжджали до позивачки додому він не пам`ятає. Свідок [PERSON] дав покази, що 26 серпня 2021 року була запланована нарада по виробничих питаннях, на яку з`явилися біля 08.00 год. він з [PERSON] , був [PERSON] та в подальшому прийшли ще двоє працівників. Хто свідка повідомляв про нараду, він не пам`ятає. Оскільки позивач до 12.00 год. була відсутня, було складено відповідний акт про відсутність на робочому місці. Потім вони поїхали до позивача додому в с. Волосянка, оскільки до них ніхто не вийшов, вони склали акт про відмові від дачі пояснень. На той час в лице позивача він не знав. Свідок [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що він 04.10.2021 року був прийнятий на роботу в Лубнянське ПНДВ. В жовтні 2021 року була незаконна порубка лісу і його викликали на місце події як свідка. Він будучи там, бачив [PERSON] і казав їй, що вона вже не працює, про те, щоб він повідомив [PERSON] про звільнення його ніхто не просив, однак йому про це було відомо від керівництва. У постанові Верховного Суду України від 06 березня 2018 року у справі № 235/2284/17 (провадження № 61-72св17) зроблено висновок, що основним критерієм віднесення причин відсутності працівника на роботі до поважних є наявність об`єктивних, незалежних від волі самого працівника обставин, які повністю виключають вину працівника. Із показів свідка [PERSON] вбачається, що позивачка із зими 2021 року по травень 2022 року регулярно приїжджала на територію Ужанського НПП та ішла в ліс, однак суд не може розцінювати дані обставини, як такі, що позивачка після звільнення ходила на роботу, оскільки свідок не знає з якою метою позивач приїжджала і чи ходила на роботу. Свідок [PERSON] зазначив, що станом на 26.08.2021 року він працював в Лубніянському ПНДВ, в цей день він та позивач зранку були на обході території, про нараду йому ніхто не повідомляв, а начальником їхнього відділення була [PERSON] .. Свідок [PERSON] також зазначив, що 26.08.2021 року він працював в Лубнянському ПНДВ, в цей день, до обіду, був на обході території, про нараду його ніхто не повідомляв, начальником відділення була [PERSON] , а заступником позивач. Свідок [PERSON] в суді зазначив, що його прийнято на посаду начальника Лубнянського ПНДВ 11.08.2021 року, хто працював у його відділенні він не знав, на його представленні було всього двоє людей, нарада проводилась з приводу того, що працівники не ходять на роботу. З його показів вбачається, що він 25.08.2021 року дізнався, що в нього є заступник [PERSON] , про проведення наради він її не повідомляв, оскільки вважає, що відповідно до посадової інструкції вона постійно повинна бути в приміщенні Лубнянського ПНДВ. Свідки [PERSON] та [PERSON] пояснили, що вони були запрошені на нараду 26.08.2021 року, при цьому [PERSON] вирішило запросити керівництво Ужанського НПП, а [PERSON] не пам`ятає хто його повідомляв про нараду. Свідок [PERSON] зазначив, що на нараді були він, [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] зазначив, що було ще двоє працівників. Із показів свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] вбачається, що оскільки [PERSON] 26.08.2021 року не з`явилася на нараду, яка проходила з 08.00 до 12.00 год., ними було складено акт про відсутність на робочому місці, а в подальшому вони поїхали до позивача додому та оскільки вона не вийшла з хати, склали акт, що вона відмовилась від дачі пояснень. Тобто, із вищенаведених пояснень свідків, вбачається, що підставою для складання доповідної записки та акту про відсутність на робочому місці було те, що позивач не прийшла на нараду, на яку її не запрошували та яку проводив начальник відділення, якого позивачу та іншим працівникам, окрім двох, ніхто не представляв. За змістом пункту 3 частини першої статті 29 КЗпП України до початку роботи за укладеним трудовим договором власник або уповноважений ним орган зобов`язаний визначити працівникові робоче місце, забезпечити його необхідними для роботи засобами. В наказі роботодавця про прийняття позивача на роботу від 27 квітня 2021 року відсутня інформація щодо визначення робочого місця. Суд встановивши, що Ужанський національний природний парк не визначив відповідно до статті 29 КЗпП України робоче місце [PERSON] , дійшов висновку, що самого факту порушення трудової дисципліни не має, оскільки не може бути поставлено в провину працівнику відсутність на робочому місці, місцезнаходження якого не було повідомлено. Аналогічну правову позицію висловив Верховний Суд України у складі колегії суддів Третьої судової палати Касаційного цивільного суду у Постанові від 03 лютого 2021 року у справі № 278/1232/18. Окрім того, відповідачем в оскаржуваному наказі не вказано день і час прогулу позивача, хоча така інформація в ньому має бути присутня, а також не зазначено номер протоколу чергових зборів, який був підставою для прийняття наказу про звільнення. Також слід зазначити, що розірвання трудового договору з підстав, передбачених пунктами 1 (крім випадку ліквідації підприємства, установи, організації), 2-5, 7 статті 40 КЗпП України, може бути проведено лише за попередньою згодою виборного органу (профспілкового представника), первинної профспілкової організації, членом якої є працівник (ч. 1 ст. 43 КЗпП України). Суд вважає, що атк про відмову [PERSON] надати письмові пояснення від 26.08.2021 року складено не належним чином, оскільки в такому зазначено, що надати пояснення [PERSON] відмовилась у присутності осіб, які в ньому підписались, однак [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] в суді пояснили, що вони 26.08.2021 року [PERSON] не бачили та з нею не спілкувались, окрім того в акті зазначено, що позивач відмовилась від дачі пояснень 12.10 год., тобто під час обідньої перерви. Вказані порушення вимог закону і процедури звільнення позивача з роботи не були спростовані відповідачем. Вищезазначені обставини в сукупності, на переконання суду, є беззаперечними підставами для визнання звільнення позивача за п.4 ст.40\~КЗпП України таким, що відбулося без законної підстави. Таким чином, кожна з наведених обставин виключає законність звільнення позивача з роботи, ці обставини тягнуть його поновлення на роботі, а саме на посаді заступника начальника Лубнянського ПНДВ, на якій позивач працювала до дня звільнення. Щодо клопотання представника відповідача про закриття провадження у справі, суд зазначає наступне. Ужанський національний природний парк у своїй роботі керується положенням про Ужанський національний парк, яке затверджене наказом Міністерства захисту довкілля та природних ресурсів України, де зазначено що Ужанський НПП є юридичною особою, має самостійний баланс, рахунки у відділенні казначейства. Даним положенням не передбачено, що Ужанський національний парк відноситься до правоохоронних органів. Також відсутній документ, що відносить посаду позивача у штатному розкладі Ужанського НПП до правоохоронних посад. Правоохоронні органи органи прокуратури, Національної поліції, служби безпеки, Військової служби правопорядку у Збройних Силах України, Національне антикорупційне бюро України, органи охорони державного кордону, Бюро економічної безпеки України, органи і установи виконання покарань, слідчі ізолятори, органи державного фінансового контролю, рибоохорони, державної лісової охорони, інші органи, які здійснюють правозастосовні або правоохоронні функції. Так, під час розгляду справи судом встановлено, а стороною відповідача неспростовано, що у посадовій інструкції позивача щодо обов`язків заступника начальника Лубнянського ПНДВ\~не зазначено, що вона здійснює правозастосовні або правоохоронні функції. З урахуванням наведеного, суд відмовляє у задоволенні клопотання про закриття провадження. Щодо клопотання представника відповідача про застосування строку позовної давності, суд виходить з наступного. Згідно з частиною першою ст.\~233\~КЗпП України працівник може звернутися з заявою про вирішення трудового спору безпосередньо до районного, районного у місті, міського чи міськрайонного суду в тримісячний строк з дня, коли він дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, а у справах про звільнення - в місячний строк з дня вручення копії наказу про звільнення або з дня видачі трудової книжки. Відповідно до ч.1 ст.9\~ЦК України положення цього Кодексу застосовуються до врегулювання відносин, які виникають у сферах використання природних ресурсів та охорони довкілля, а також до трудових та сімейних відносин, якщо вони не врегульовані іншими актами законодавства. Згідно приписів частини першої статті 261\~ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності встановлення судом факту доведеності порушення права особи, яка звернулася до суду з позовом. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 01 квітня 2019 року по справі №752/12158/14-ц виклав правовий висновок, згідно якого строки звернення до суду у справах щодо трудових правовідносин врегульовано нормами КЗпП України. Зазначені строки звернення до суду застосовуються виключно щодо спорів, які за своєю юридичною природою належать до трудового права. Верховний Суд указав, що спір про звільнення - це спір за заявою про поновлення на роботі. Для звернення з позовами про поновлення на роботі встановлено місячний строк. Повторюючи загальне правило про те, що строк для звернення обчислюється з дня, коли працівник дізнався або повинен був дізнатися про порушення свого права, ст.\~233\~КЗпП України конкретизує це правило стосовно звільнення працівника. Судом встановлено, що в день звільнення 02.09.2021 року позивача не було ознайомлено з наказом про звільнення та не вручено копію наказу про звільнення, надсилання рекомендованого листа, без відповідного опису вмісту такого, не підтверджує надсилання саме копії наказу про звільнення. Встановлено, що про порушення свого трудового права [PERSON] дізналась від [PERSON] , а остання в свою чергу про дані обставини дізналась із отриманої відповіді з додатками від журналіста газети\~«Журналісти проти корупції» Івана Ладжуна 07.06.2022 року. З даним позовом до суду вона звернулась 15.06.2022 року. Таким чином, в разі встановлення судом пропуску передбачених ст.\~233\~КЗпП України строків, суд при розгляді трудового спору повинен з`ясувати всі обставини справи. При необґрунтованості вимог працівника по суті суд відмовляє позивачу в задоволенні вимог саме з цієї підстави. Якщо вимоги позивача є обґрунтованими, але строк, встановленийст. 233 КЗпП України, пропущено без поважних причин, суд також відмовляє у позові, але у зв`язку з пропуском встановленого строку. При обґрунтованості позовних вимог і пропуску строку з поважних причин, строк для звернення до суду поновлюється, а позов задовольняється. Із огляду на наведене, суд вважає, що трудове право позивача порушено, строк, встановлений ст.233 КЗпП України позивачем не пропущено. Щодо заявлених позовних вимог у частині про стягнення на користь позивача середнього заробітку за час вимушеного прогулу, суд зазначає. При винесенні рішення про поновлення на роботі орган, який розглядає трудовий спір, одночасно приймає рішення про виплату працівникові середнього заробітку за час вимушеного прогулу або різниці в заробітку за час виконання нижче оплачуваної роботи, але не більш як за один рік. Якщо заява про поновлення на роботі розглядається більше одного року, не з вини працівника, орган, який розглядає трудовий спір, виносить рішення про виплату середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу (частина друга статті 235 КЗпП). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 26 серпня 2020 року в справі № 501/2316/15-ц (провадження № 61-37956св18) вказано, що: «статтею 235 КЗпП передбачено, що виплата середнього заробітку за час вимушеного прогулу здійснюється у випадках: звільнення без законної підстави або незаконного переведення на іншу роботу (частина перша); у разі визнання формулювання причини звільнення неправильним або таким, що не відповідає чинному законодавству (частина третя); у разі затримки видачі трудової книжки з вини власника або уповноваженого ним органу (частина четверта). Отже, вимушений прогул визначається як період часу, з якого почалось порушення трудових прав працівника (незаконне звільнення або переведення на іншу роботу, неправильне зазначення формулювання причин звільнення або затримки видачі трудової книжки при звільненні) до моменту поновлення таких прав, тобто ухвалення рішення про поновлення працівника на роботі, чи визнання судом факту того, що неправильне формулювання причини звільнення в трудовій книжці перешкоджало працевлаштуванню працівника.» Середній заробіток працівника визначається за правилами, передбаченими Порядком обчислення середньої заробітної плати, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 08 лютого 1995 року №100. Відповідно до п. 8 Порядку нарахування виплат, що обчислюються із середньої заробітної плати за останні два місяці роботи, провадяться шляхом множення середньоденного (годинного) заробітку на число робочих днів/годин, а у випадках, передбачених чинним законодавством, календарних днів, які мають бути оплачені за середнім заробітком. Середньоденна (годинна) заробітна плата визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - на число календарних днів за цей період. У разі коли середня місячна заробітна плата визначена законодавством як розрахункова величина для нарахування виплат і допомоги, вона обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати, розрахованої згідно з абзацом першим цього пункту, на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді. Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства. Враховуючи наведені обставини, а також те, що позивач підлягає поновленню на роботі, суд дійшов висновку, що з відповідача на його користь підлягає стягнення середнього заробітку за весь час вимушеного прогулу. З урахуванням цих норм, зокрема, абзацу третього пункту 2 Порядку, середньомісячна заробітна плата за час затримки розрахунку обчислюється виходячи з виплат за останні два календарні місяці роботи, що передують події, з якою пов`язана виплата, тобто дню звільнення працівника з роботи. Відповідно до пункту 5 розділу ІV Порядку основою для визначення загальної суми заробітку, що підлягає виплаті за час затримки розрахунку, є середньоденна (середньогодинна) заробітна плата працівника, яка згідно з пункту 8 цього Порядку визначається діленням заробітної плати за фактично відпрацьовані протягом двох місяців робочі (календарні) дні на число відпрацьованих робочих днів (годин), а у випадках, передбачених чинним законодавством, - календарних днів за цей період. Після визначення середньоденної заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплат працівнику здійснюється нарахування загальної суми середнього заробітку за час затримки розрахунку, яка обчислюється шляхом множення середньоденної заробітної плати на середньомісячне число робочих днів у розрахунковому періоді (абзац другий пункту 8 Порядку). Середньомісячне число робочих днів розраховується діленням на 2 сумарного числа робочих днів за останні два календарні місяці згідно з графіком роботи підприємства, установи, організації, встановленим з дотриманням вимог законодавства (абзац третій пункту 8 Порядку). Крім того, положеннями розділу ІІІ Порядку передбачені виплати, які підлягають і не підлягають урахуванню (зокрема, одноразові виплати, соціальні виплати, окремі види премій тощо) при обчисленні середньої заробітної плати як розрахункової величини для нарахування виплати за час затримки розрахунку. Останніми місяцями перед звільненням позивача є липень в якому було 22 робочі дні та серпень, в якому було 21 робочий день. Позивачем подано довідку про отримання заробітної плати АТ «Акцент-Банку» № 4131 від 19.07.2022 року: За липень 2021 року заробітна плата становить 12000,00 гривень (в місяці 22 робочих дня). За серпень 2021 року заробітна плата становить 6000,00 гривень (в місяці 21 робочий день). Однак із поданої відповідачем довідки про доходи, вбачається, що заробітна плата за червень, липень та серпень становила 6000 гривень на кожен місяць. Із довідки наданої позивачем видно, що у червні вона зарплату не отримала, а така була виплачена в липні, що не заперечувала позивачка в судовому засіданні. Таким чином, за липень 2021 року та серпень 2021 року 43 робочі дні. Середня заробітна плата складає (6000,00+6000,00/43 робочі дні) 279,07 гривень за один робочий день. За період з 03.09.2021 по 07.11.2022 року 303 робочих днів (вересень 2021-19 днів; жовтень 2021- 20 днів; листопад 2021-\~22 дня; грудень 2021\~- 22 дня, січень 2022 -\~19 днів, лютий 2022 -20 днів, березень 2022 -\~22 дні, квітень\~21 день, травень 2022\~- 22 дня, червень 2022 -\~22 дня, липень 2022 - 21 день, серпень 2022 - 23 дня, вересень 2022 - 22 дні, жовтень 2022 -\~21 день, листопад\~- 7 днів). Сума виплати середньомісячного заробітку за час вимушеного прогулу за період з 03.09.2021 по 07.11.2022 року становить 84558,21 гривень (279,07 * 303 робочих днів). Враховуючи наведене, суд визначив позивачу точну грошову суму середньої заробітної плати за весь час вимушеного прогулу за період з 03.09.2021р. по 07.11.2022 р. що становить 84558,21 гривень, яку слід стягнути із відповідача на її користь. Згідно ч.1 ст.141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, таким чином із відповідача на користь позивача слід стягнути судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 845,58 гривень. Крім того, на підставі статті 141\~Цивільного процесуального\~кодексу України з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір в сумі 992,40 гривень.

Outcome: approved