Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

В лютому 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до [PERSON] , третя особа: орган опіки та піклування Шевченківського районної в місті Києві державна адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів, згідно з якою з урахування заяви про зменшення розміру позовних вимог просила суд: 1. Визначити місце проживання малолітньої дитини, [PERSON] , [INFO] , разом із матір`ю [PERSON] за фактичним місцем її проживання. 2. Стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 12 000,00 грн. щомісячно з 31.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 16 лютого 2019 року між відповідачем [PERSON] та позивачем було укладено шлюб та зареєстровано Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис за 296. Після шлюбу Позивачу присвоєно прізвище - [PERSON] . У шлюбі у сторін народилася донька, [PERSON] , [INFO] . Позивачем зазначено, що сімейне життя у сторін не склалося через систематичні непорозуміння, різні погляди на життя, несумісні звички та характери. На зазначених вище підставах рішенням Шевченківського районного суду міста Києва від 12 жовтня 2021 року у справі №761/22528/21 шлюб між позивачем та відповідачем розірвано. Після припинення фактичних шлюбних відносин, дитина проживає разом із матір`ю, за адресою: [ADDRESS] . Необхідність звернення із цими позовними вимогами, позивачем обумовлене тим, що існує правова невизначеність місця проживання малолітньої дитини, а також питання утримання, що порушує права та законні інтереси матері та дитини, наявний спір між сторонами щодо реалізації батьківських прав та обов`язків, а тому, їхній спільний розгляд є доцільним та сприятиме захисту прав та інтересів малолітньої дитини на гармонійний розвиток в спокійному та стійкому середовищі. У позовній заяві вказано, що між сторонами не існує жодної домовленості щодо визначення місця проживання малолітньої дитини та способів участі іншого із батьків, який проживає окремо у вихованні дитини як в усному порядку, так і в договірному порядку. Так, позивачем вказано, що вона проживає у квартирі, з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Зокрема, для доньки у позивача спеціально виділено кімнату, в якій є ліжко, місце для ігор та відпочинку, а також є іграшки, книжки, особисті речі, що сприяє здоровому та комфортному відпочинку та організованому дозвіллю дитини. Отже, Позивачем створені для малолітньої дитини належні умови проживання, умови для розвитку та навчання. Позивач слідкує за розпорядком дня, харчуванням, у разі необхідності надає рекомендоване лікарем лікування, організовує відпочинок, здобуття дошкільної освіти, дозвілля тощо. З огляду на вік дитини, яка потребує материнської турботи, проживання дитини з матір`ю є життєво необхідним, а тому, відповідає інтересам дитини. На противагу вищенаведеному, бездіяльність Відповідача у частині виховання, відсутність участі у забезпеченні її культурного, освітнього, оздоровчого та матеріального благополуччя позивач вважає неналежними та такими, що суперечать інтересам дитини. Зважаючи на материнські почуття, материнські любов та турботу за дитину, Позивач вважає, що в інтересах малолітньої доньки їй краще проживати разом із матір`ю, а не з батьком, який не виконував та жодним чином не зможе виконувати батьківські обов`язки так, як це робить мати. Позивачем зазначено, що вона веде здоровий спосіб життя, схильностей до негативних звичок не має, антисоціальними проявами не вирізняється, до адміністративної чи кримінальної відповідальності не притягувалася, у психоневрологічному диспансері та у нарколога на обліку не перебуває, за місцем роботи та проживання характеризується позитивно, у взаємовідносинах із малолітньою донькою має тісний фізичний та емоційний контакт, зважаючи на її вік не може бути відірвана від матері, мати має стабільний дохід, а від так, має можливість у повному обсязі забезпечити оптимальні умови для проживання та задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, підтримки, моральної та матеріальної забезпеченості, оскільки, сторони не дійшли згоди щодо того, з ким буде проживати їх малолітня дитина, з метою уникнення та запобігання негативних наслідків для психологічного здоров`я дитини, що може зашкодити розвиткові дитини, з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини на гармонійний розвиток в спокійному та стійкому середовищі, Позивач просить суд визначити місце проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] разом із матір`ю за фактичним місцем її проживання. Окрім того, у позовній заяві вказано, що після припинення фактичних шлюбних відносин між сторонами було погоджено, що відповідач щомісячно сплачує позивачці 22 000,00 гривень на утримання спільної доньки. В період з травня 2021 року по вересень 2021 року відповідач сплачував позивачці 22 000 (двадцять дві тисячі) гривень на утримання дочки. Починаючи з жовтня 2021 року Відповідач зменшив суму утримання до 12 000 (дванадцяти тисяч) гривень без попереднього погодження із Позивачкою і без належного обґрунтування, чим допустив порушення усних домовленостей між сторонами. Позивачем зазначено, що витрати на утримання малолітньої доньки на сьогодні є досить високими. До припинення фактичних шлюбних відносин з Відповідачем дитина звикла до певного рівня забезпеченості та комфорту, та Позивач продовжує підтримувати утримання та забезпечення дитини на високому рівні. Так, до обов`язкових витрат на утримання входять: придбання продуктів харчування, необхідного одягу, взуття, придбання речей для розвитку та навчання, лікування, оплата няні тощо. Окрім зазначеного, необхідно постійно здійснювати сплату за комунальні послуги та нести інші непередбачувані витрати. У зв`язку із зазначеним, перелік витрат на утримання малолітньої дитини є наступним: - харчування (в т.ч. вітаміни): у зв`язку із розвитком дитина потребує п`ятиразового, збалансованого харчування - 4000 грн. / міс.; - комунальні послуги: позивачка проживає у власній квартирі, але сплата за комунальні послуги залежить від кількості проживаючих, оскільки, у квартирі зареєстровані та проживають 3-є осіб, то дитина є повноцінним користувачем комунальних послуг- 6000 грн. / на дитину припадає: 2000 грн. / міс.; - витрати, пов`язані із відвідуванням навчального закладу: наразі, дитина проходить адаптивний період у ясла-садочку, а відтак, необхідно придбання товарів та речей для відвідування навчального закладу - 1 000 грн. / міс.; - послуги няні: у зв`язку із тим, що відповідач покинув сім`ю у січні 2021 року коли позивачка перебувала у відпустці по догляду за дитиною, то для можливості забезпечення себе та доньки змушена вийти на роботу та скористатися послугами няні - 14 000 грн. /міс.; - проїзд: у зв`язку із дією карантину, позивачка обмежила користування громадським транспортом - 1 000 грн. / міс.; - засоби догляду та побутові засоби: у зв`язку із чутливим типом шкіри за рекомендацією дерматолога для догляду за шкірою дитини використовуються засоби - Лярош позе. Крім того, для дівчинки потрібні засоби для волосся, заколки, резинки, обручі - 1 500 грн. /міс. - одяг (в т.ч. взуття)- 4 000 грн. /міс. (12 000грн. /сезон); - книги, іграшки, канцелярські товари: для повноцінного розвитку дитини необхідні є книжки, іграшки відповідно до віку, картон, альбоми для малювання, олівці тощо - 2 000 грн. / міс.; - дозвілля (кінотеатри, цирк, дитячі кафе, атракціони тощо) - 3 000 грн. /міс.; - домашні витрати - постільна білизна, полотенця, ковдри, подушки, домашнє взуття відповідно до віку - 1000 грн. / міс.; - медичні витрати планові відвідини педіатра (750 грн. одна консультація), медикаменти при простудних захворюваннях, пластирі, мікстури від кашлю, вітаміни, крем від сонця, назальні спреї тощо - 1000 грн./міс.; Базові витрати: 34500,00 грн. Планові витрати: меблі, ремонт кімнати (покупка настільної лампи, ліжка, матраца, шафи та інших одиниць для зберігання речей, стола і стільців для відповідного віку дитини) - 50 000,00грн. У позові зазначено, що позивачка несе фактичні витрати на утримання доньки близько 34500 грн. щомісячно. При визначенні розміру коштів, що стягуються як аліменти, суд має прагнути не до зрівняння матеріального становища платника й одержувача аліментів, а до того, щоб одержувач аліментів у разі їх сплати перестав бути таким, що потребує матеріальної допомоги. Окрім того розмір призначених аліментів має бути виправданий дійсними потребами та з урахуванням матеріального становища сторін, має виходити з фактичних обставин справи та мети зобов`язання щодо утримання. Визначаючи розмір аліментних платежів, позивачка виходила з віку дитини та особливостей організації життя, витрат Позивача для духовного, фізичного та естетичного розвитку, нормального харчування та підтриманням стану здоров`я, придбання одягу, товарів для забезпечення потреб дитини, відвідування закладів та зон відпочинку, забезпечення її підручниками та розвиваючими іграми, канцтоварами та літературою, які є виправданими та відповідають інтересам дитини. У зв`язку із чим позивач просить суд позов задовольнити у повному обсязі. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 09.02.2022 року було відкрито провадження в цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. 03.08.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про долучення до матеріалів справи доказів, а саме копії квитанцій, які підтверджують участь відповідача в утриманні дитини. 01.08.2022 року до суду надійшов відзив відповідача у якому останні просив позовні вимоги задовольнити частково, а саме в частині стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі 3000,00 грн. та визначити місце проживання малолітньої доньки [PERSON] з матір`ю - [PERSON] . У відзиві зазначено, що після розірвання шлюбу із [PERSON] відповідач не ухилявся та не ухиляється на сьогодні щодо надання матеріальної допомоги в добровільному порядку на утримання дитини в межах своїх можливостей та регулярно пересилає кошти на її утримання на підтвердження чого надано копії квитанцій. Відповідачем вказано, що вважає, що доводи [PERSON] про стягнення витрат на послуги няні по заслуговують на увагу, оскільки, такі витрати не пов`язані із особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо) щодо дитини в розумінні ст. 185 СК України. У відзиві вказано, що діючим законодавством чітко передбачено, що витрати на комунальні послуги не відносяться ні до аліментів, ні до додаткових витратах на дітей, що викликані особливими обставинами. Крім того, [PERSON] не надано будь-яких належних доказів на підтвердження цих обставин та про наявність таких доказів не зазначено. Відповідачем вказано, що вказані позивачем витрати у розмірі 34 500,00 грн., нічим не підтверджені та частково відносять до додаткових витрат на дитину. Так, відповідачем у відзиві зазначено, що він наразі перебуває в ЗСУ та отримує офіційно заробітну плату, що підтверджується відповідною довідкою про доходи та враховуючи, що позивачем не надано до суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про його спроможність сплачувати аліменти у заявленому позивачем розмірі 22 000, 00 грн., а тому вважає, за доцільне стягувати аліменти на утримання доньки в розмірі 3000,00 грн. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 03.08.2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника позивача [PERSON] - адвоката Кухаренко Ольги Володимирівни, про забезпечення доказів в межах розгляду цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] , третя особа: Орган опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини та стягнення аліментів. 02.08.2022 року до суду надійшла копія висновку від 01.08.2022 № 109-3268 про визначення місця проживання малолітньої [PERSON] , [INFO] . 16.08.2022 року до суду надійшла відповідь позивача на відзиву у якій позивачем викладено обставини аналогічні тим, що викладені у позовній заяві. 30.08.2022 року до суду надійшов лист з Головного управління ДПС у Сумській області. 19.09.2022 року до суду надійшла заява позивача про зменшення розміру позовних вимог, в частині стягнення аліментів, відповідно до якої просить стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] у розмірі 12 000,00 грн. щомісячно з 31.01.2022 року і до досягнення дитиною повноліття, з урахуванням індексації. Ухвалою від 20.09.2022 року закрито підготовче засідання у вказаній цивільній справі та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні вимоги підтримали з урахування заяви про зменшення їх розміру та просили задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, подав до суду заяву у якій просить розгляд справи проводити за його відсутності, задовольнити позовні вимоги частково, в частині стягнення з нього на утримання дитини аліменти в розмірі 3000,00 грн. Проти позовних вимог щодо визначення місця проживання доньки з матір`ю - не заперечує. Третя особи Орган піки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації у судове засідання не з`явилися свого представника не направили, про дату час та місце розгляду повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомили. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Вислухавши позивача та представника позивача, дослідивши матеріали справи у їх сукупності, всебічно та повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають істотне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд вважає заявлений позов таким, що підлягає частковому задоволенню, виходячи із наступного. Відповідно до ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків , встановлених цим Кодексом. Визначення обставин, що можуть бути визнані істотними, закон відносить до компетенції суду. У будь-якому разі істотними є такі обставини, як стан здоров`я, матеріальне становище відповідача, наявність у нього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних дружини, чоловіка, батьків, повнолітніх дітей тощо. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до частини другої ст. 89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] між сторонами 16.02.2019 року зареєстровано шлюб Печерським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, про що складено відповідний актовий запис за 296. Після шлюбу Позивачу присвоєно прізвище - [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] , яке виданого 22.08.2019 року Шевченківським районним у місті Києві відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у місті Києві, актовий запис за №1274, встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] є: [PERSON] та [PERSON] (а.с. 17). Рішенням Шевченківського районного суду м. Києва від 12.10.2021 року шлюб, укладений між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , зареєстрований, 16.02.2019 у Печерському районному у місті Києві відділі державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в м. Києві, актовий запис №296, - розірвано (а.с. 18-19). За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно ст. ст. 9, 18 Конвенції «Про права дитини», ратифікованої Постановою Верховної Ради України 27 лютого 1991 року, № 780-Х11 батьки несуть основну відповідальність за виховання дітей. Найважливіший обов`язок матері і батька це обов`язок виховувати, ростити дитину; батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дітей, їх фізичний, духовний та моральний розвиток, готувати до самостійного життя, забезпечити здобуття повної загальної освіти, держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Згідно з ч. 1, 2 і ст. 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Згідно ст.180 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до довідки про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру №126415-2019 від 15.03.2019 року [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 15). Слід зазначити, що згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Також, судом встановлено, що згідно довідки від 07.10.2021 року № 565 виданої [PERSON] , в тому, що вона дійсно працює в Акціонерному товаристві «Ідея Банк» з 01.07.2021 року на посаді начальника Відділу онлайн-маркетингу та продажу та дохід за період липень 2021 - Вересень 2021 становить 181 125,00 грн. (а.с. 25). Згідно ч.1 ст. 160 , ч.1 ст. 161 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. У випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Згідно із п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 року № 11 при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Однак, зважаючи на вік дитини сторін, її думка не з`ясовувалась. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959р., зокрема у принципі 6, проголошено, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Статтею 9 Конвенції про права дитини, яку ратифіковано постановою ВР за № 789-XII від 27 лютого 1991р., визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. При вирішенні спору щодо місця проживання дітей, суд бере до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, вік дітей, майновий стан батьків, що мають істотне значення. Враховуючи висновок від 01.08.2022 року № 109-3268 органу опіки та піклування Шевченківської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , в якому вказано, що

Outcome: partial