Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

І. Зміст позовних вимог та заперечень сторін. Позивач звернувся із позовом до [PERSON] про позбавлення останнього батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування своїх вимог вказує на те, що вона перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем у період з 01.03.2005 року по 10.07.2007 року. У шлюбі в них народилась спільна донька. Після розлучення позивач та відповідач фактично сумісне проживання, після чого дитина залишилась проживати разом із матір`ю. Відповідач будь-якої участі у житті дитини не приймає, матеріальної допомоги не надає. У зв`язку із викладеним позивач вважає, що відповідач свідомо нехтує своїми батьківськими обов`язками, а тому наявні підстави для позбавлення його батьківських прав. Відповідач відзиву на позов не надав. ІІ. Заяви, клопотання та інші процесуальні рішення у справі. Ухвалою суду від 30.08.2022 року відкрито провадження у справі у загальному порядку, підготовче засідання у справі призначено на 19.09.2022 року. Ухвалою суду від 04.10.2022 року закрито підготовче провадження у справі, призначено розгляд справи по суті на 25.10.2022 року. Позивач та третя особа у вказане судове засідання не з`явились, подали до суду відповідні заяви про розгляд справи за їх відсутності. Відповідач, належним чином повідомлений про дату, час і місце проведення судового засідання, у судове засідання не з`явився, заяв чи клопотань з цього приводу суду не надав. Частиною восьмою статті 178 Цивільного процесуального кодексу України (далі за текстом - ЦПК України) встановлено, що у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Враховуючи наявність підстав, визначених частиною першою статті 280 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи. ІІІ. Фактичні обставини встановлені судом. У період з 01.03.2005 року по 10.07.2007 року [PERSON] та [PERSON] перебували у шлюбі. Під час спільного проживання в них народилася донька - [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] . Відповідач матеріальної допомоги на утримання доньки не надає. Шевченківським районним судом м. Запоріжжя 24.01.2020 року у справі №336/5804/19 видано виконавчий лист про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки. Відповідний виконавчий лист, пред`явлений до примусового виконання до Дніпровського ВДВС у м. Запоріжжя. Згідно із довідкою від 28.07.2022 року, наданою відділом виконавчої служби, позивач аліментів від відповідача не отримувала. Станом на 01.08.2022 року наявна заборгованість у сумі 42 688,50 грн. Сама [PERSON] пояснила суду, що не заперечує проти задоволення позову, оскільки фактично і не знає відповідача, своїм батьком не вважає. ІV. Норми права, які підлягають застосуванню та мотиви суду щодо оцінки аргументів наведених учасниками справи. У відповідності до вимог ч. 1 ст. 12 ЗУ «Про охорону дитинства», виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки, або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Статтею 150 СК України визначено, що батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини; зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток; зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя; зобов`язані поважати дитину; передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Вимогами ч. 1 ст. 164 СК України унормовано, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до п. 15 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Згідно із п. 16 постанови Верховного Суду України від 30.03.2007р. №3 «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Частиною 8 ст. 7 СК України передбачено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно ст. 12 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, Держави-учасниці забезпечують дитині, здатній сформулювати власні погляди, право вільно висловлювати ці погляди з усіх питань, що торкаються дитини, причому поглядам дитини приділяється належна увага згідно з її віком і зрілістю. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою в ході будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що торкається дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Закріплення цього права підкреслює, що дитина є особистістю, з якою слід рахуватись, особливо при вирішенні питань, які безпосередньо її стосуються. Відповідач не підтримує зв`язок з позивачем та донькою. Про дитину він не піклується, її життям не цікавиться та не виявляє такого бажання, матеріально не забезпечує, засобами зв`язку не зв`язується, до органів опіки та піклування з приводу встановлення порядку участі у вихованні та спілкуванні не звертався. Згідно із вимогами ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: approved