Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~ Виклад позиції позивача та заперечень відповідача. 11 серпня 2022 року представник ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» звернувся до суду з даним позовом в якому просить: визнати недійсним договір № 16 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 01.11.2017 року, укладений між [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» щодо земельної ділянки площею 1,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки : 0523986800:01:000:0548, яка розташована на території Яланецької сільської ради Тульчинського (колишнього Томашпільського) району Вінницької області; визнати протиправним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер 39192985 від 15.01.2018 року 09:58:23, ухвалене державним реєстратором Томашпільської районної державної адміністрації Вінницької області Савчуком Романом Анатолійовичем, щодо реєстрації права іншого речового права (права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»» на підставі договору №16 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) від 01.11.2017 року щодо земельної ділянки площею 1,1300 га, кадастровий номер земельної ділянки : 0523986800:01:000:0548 та одночасно припинити речове право право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) за Товариством з обмеженою відповідальністю «Агрокомплекс «Зелена долина»». Позов позивачем обґрунтований наступним. 16 травня 2017 року між [PERSON] та ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» було укладено договір оренди землі відносно належної [PERSON] земельної ділянки, яка знаходиться на території Яланецької сільської ради, загальною площею 1,1300 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0548. Договір укладено на 7 років. Право оренди було зареєстровано 09.06.2017 року. Після смерті [PERSON] право власності на земельну ділянку перейшло до [PERSON] , як спадщина за законом. Угодою від 19.05.2021 року внесено зміни в договір оренди, відповідно до яких замінено орендодавця на [PERSON] . Термін дії договору оренди закінчувався 16.05.2024 року. 26 травня 2022 року між [PERSON] та ПрАТ «ПК «Поділля»» було укладено додаткову угоду до договору оренди, якою продовжено договір оренди на 7 років, тобто до 16.05.2031 року. 27 червня 2022 року представником ПрАТ «ПК «Поділля»» було подано заяву до державного реєстратора для проведення державної реєстрації права оренди щодо земельної ділянки відповідно до додаткової угоди до договору оренди. Однак зміни до права оренди за договором оренди, передбачені додатковою угодою зареєструвати не зміг з огляду на наявність в даному реєстрі зареєстрованого іншого речового права на зазначену земельну ділянку. Так, 01 листопада 2017 року між ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» та [PERSON] укладено договір №16 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) строком на сім років. Оскільки, договір емфітевзису укладений та речове право на підставі нього зареєстровано під час дії договору оренди, то первісний орендар позбавлений можливості реалізувати своє право на поновлення (продовження) договору оренди. Тому позивач вимушений звернутися до суду. Позивач вказує, що право оренди на підставі договору оренди укладеного між позивачем та відповідачем, було зареєстровано у передбаченому законом порядку, що підтверджується відповідним записом в Державному реєстрі. За таких обставин, наразі позивач є законним належним користувачем вказаної земельної ділянки. Право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб і право оренди земельної ділянки є речовими правами, які за своєю правовою природою не можуть одночасно встановлюватись щодо однієї земельної ділянки для різних правонабувачів. Чинне законодавство у сфері земельних відносин не передбачає можливості спільного (одночасного) використання земельних ділянок кількома особами на умовах договору емфітевзису і договору оренди. На момент укладення оспорюваного договору емфітевзису, законним користувачем вказаної земельної ділянки був позивач. До повноважень державного реєстратора входить дослідження документів щодо встановлення суперечностей між заявленими та зареєстрованими правами на нерухоме майно. Одночасне існування державної реєстрації кількох прав на одну земельну ділянку суперечить засадам офіційного визнання і підтвердження державою фактів виникнення прав на нерухоме майно. У державного реєстратора були відсутні підстави для внесення до державного реєстру відомостей про емфітевзис до припинення прав оренди за договором оренди на земельну ділянку. Позивач вказує, що скасування рішення державного реєстратора має супроводжуватись припиненням права користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб. Заяви, клопотання, процесуальні дії у справі. Ухвалою Томашпільського районного суду від 30 серпня 2022 року відкрито загальне позовне провадження у справі, підготовче засідання призначено на 23 вересня 2022 року. Ухвалою Томашпільського районного суду від 23 вересня 2022 року закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду на 01 листопада 2022 року. Фактичні обставини, встановлені судом, норми права, які застосовував суд, мотиви суду. Представник позивача, адвокат Хитрук І.С. в судовому засіданні позовні вимоги підтримав та просив їх задовольнити за обставин викладених у позові. Вказав, що в травні 2022 року між [PERSON] та ПрАТ «ПК «Поділля» було укладено договір оренди. Право оренди було зареєстровано, укладено акт прийому передачі. В травні 2022 року було укладено додаткову угоду, згідно якої було продовжено дію договору оренди. Однак позивач зареєструвати своє право не зміг, оскільки було вже зареєстровано право користування земельною ділянкою за договором емфітевзису, укладеним між [PERSON] і ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» від 01.11.2017 року, під час дії договору оренди землі. Таким чином у позивача існують перешкоди в користуванні орендованою земельною ділянкою. Представник позивача зазначає, що договір емфітевзису не був укладений для настання реальних правових наслідків. Оскільки державна реєстрація договору емфітевзису була здійснена з порушенням порядку реєстрації, просить скасувати рішення державного реєстратора про державну реєстрацію права за договором емфітевзису та одночасно припинити емфітевтичне право. Також представник позивача уточнив, що площа земельної ділянки вказаної в позові 1,3000 га. Представник відповідача, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»», [PERSON] в судовому засіданні, до початку розгляду справи по суті, позов визнав, з ним погодився та не заперечував проти його задоволення. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, однак надіслав до суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги визнає повністю. Адвокат Хитрук І.С. окрім вказаного, до закінчення судових дебатів просив в порядку ч.8 ст. 141 ЦПК України не визначати розмір витрат на надання правової допомоги та судового збору, оскільки ним протягом п`яти днів після ухвалення рішення буде подано докази щодо витрат на правову допомогу. Суд, заслухавши сторін, розглянувши заяву відповідача [PERSON] дослідивши матеріали справи, оцінивши належність і допустимість доказів по справі, сприяючи всебічному й повному з`ясуванню обставин справи, що має істотне значення для правильного вирішення спору, прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.129 Конституції України суддя, здійснюючи правосуддя, є незалежним та керується верховенством права. Основними засадами судочинства є: рівність усіх учасників судового процесу перед законом і судом; забезпечення доведеності вини; змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості; підтримання публічного обвинувачення в суді прокурором; забезпечення обвинуваченому права на захист; гласність судового процесу та його повне фіксування технічними засобами; розумні строки розгляду справи судом; забезпечення права на апеляційний перегляд справи та у визначених законом випадках - на касаційне оскарження судового рішення; обов`язковість судового рішення. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст.13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення.\~ \~ Судом встановлено, що 16.05.2017 року між позивачем та [PERSON] було укладено договір оренди землі відносно земельної ділянки площею 1,3000 га, належної [PERSON] , яка знаходиться на території Яланецької сільської ради та належить останньому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №413066, від 12.12.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 0523986800:01:000:0548. Згідно акта приймання-передачі земельної ділянки в оренду від 10.06.2017 року до договору оренди землі від 16.05.2017 року, орендодавець передав, а орендар прийняв в строкове платне користування земельну ділянку площею 1,3000 га, належну [PERSON] , яка знаходиться на території Яланецької сільської ради та належить останньому на підставі державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №413066, від 12.12.2007 року, кадастровий номер земельної ділянки 0523986800:01:000:0548. Відповідно до умов вищевказаного договору оренди землі від 16.05.2017 року, зокрема, п. 8 договір укладено на 7 років. Після закінчення строку договору орендар має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі орендар повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово орендодавця про намір продовжити його дію. Пунктом 43 договору передбачено, що договір набирає чинності після його підписання сторонами. Таким чином, строк дії договору оренди землі від 16.05.2017 року право за яким зареєстровано у Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно про реєстрацію іншого речового пава 09.06.2017 року 11.24:47, закінчувався 16.05.2024 року. Згідно угоди про заміну сторони від 19.05.2021 року у договорі оренди землі від 16 травня 2017 року, сторони дійшли згоди про внесення змін до договору від 16.05.2017 року, зазначивши орендодавцем [PERSON] замість [PERSON] . 01.11.2017 року, у період дії договору оренди, між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» було укладено договір № 16 про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) відносно земельної ділянки загальною площею 1,3000 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0548, яка знаходиться на території Яланецької сільської ради Томашпільського району Вінницької області та належить [PERSON] на підставі державного акта на землю серії ЯД №413066, який зареєстровано в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за №010786800043. Відповідно до умов даного договору, зокрема, п. 3.1. договір укладено на 7 років з дати передачі емфітевтичного права. Після закінчення строку дії договору землекористувач має переважне право поновлення його на новий строк. У цьому разі землекористувач повинен не пізніше ніж за 30 днів до закінчення строку дії договору повідомити письмово власника про намір продовжити його дію. Якщо власник не надає землекористувачу заперечень до дня закінчення строку дії договору, договір поновлюється автоматично на той самий строк і на тих самих умовах. Відповідно до п. 5.1. договору емфітевзису, ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 29 жовтня 2010 року, який зареєстрований у відділі Держкомзему в Томашпільському районі 27 грудня 2012 року за № 052390004002825 строком дії десять календарних років з дати його державної реєстрації, об`єктом оренди якого є земельна ділянка загальною площею 1,3000 га, у тому числі рілля 1,3000 га, кадастровий номер 0523986800:01:000:0548. Згідно п. 5.2. договору передача емфітевтичного права проводиться власником землекористувачу 28 грудня 2022 року автоматично без оформлення акта приймання передачі та інших додаткових документів. Пунктом 5.3 договору емфітевзису визначено, що власник земельної ділянки гарантує, що до підписання цього договору ним або його представником не було укладено, а також після підписання цього договору не буде укладено правочину, спрямованого на продовження (поновлення) строку договору оренди землі від 29 жовтня 2010 року або будь-якого нового договору оренди землі об`єктом оренди якого буде земельна ділянка зазначена у цьому договорі. Відповідно до п.8.1. договір набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації емфітевзису. Згідно угоди про розірвання договору оренди землі віл 29 жовтня 2010 року від 15 травня 2017 року, орендодавець [PERSON] та орендар ПрАТ «ПК «Поділля», в особі директора Гавріш Олександра Олексійовича прийшли до взаємної згоди розірвати договір оренди землі, на право оренди земельної ділянки площею 1,3000 га, розташованої на території Яланецької сільської ради Томашільського району, Вінницької області, яка належить орендодавцю відповідно до Державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 413066 від 12 грудня 2007 року, кадастровий номер земельної ділянки: 0523986800:01:000:0548. Дана угода набирає чинності з моменту її підписання сторонами. Відповідно до державного акта на право власності на земельну ділянку серії ЯД №413066 виданого на підставі розпорядження Томашпільської райдержадміністрації від 04 грудня 2006 року №486, [PERSON] є власником земельної ділянки, площею 1,3000 га, що розташована на території Яланецької сільської ради для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер земельної ділянки 0523986800:01:000:0548. Згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 18 травня 2021 року зареєстрованого в реєстрі за № 564 спадкоємцем майна [PERSON] , померлого [INFO] є його син [PERSON] . До складу спадщини на яку видано свідоцтво входить земельна ділянка площею 1,3000 га в межах згідно з планом розташованої на території Яланецької сільської ради, Томашпільського району, Вінницької області та передана для ведення особистого селянського господарства, належної померлому на підставі державного акта серії ЯД № 413066, виданого Томашпільською районною державною адміністрацією 12.12.2007 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державний актів на право власності на землю за № 010786800043. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 15.07.2022 року № 305054152, земельну ділянку, кадастровий номер 0523986800:01:000:0548, площею 1,3 га, належну [PERSON] , як встановлено із запису про інше речове право № 20917314, згідно договору оренди землі №б/н, виданого 16.05.2017 року передано в оренду ПрАТ «ПК «Поділля». Договір укладено на сім років з правом пролонгації. Підстава внесення запису: рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 35682481 від 15.06.2017 10:16:18, [PERSON] , Центр надання адміністративних послуг виконавчого комітету Ямпільської міської ради, Вінницька область. Разом з тим із запису про інше речове право № 24375885, згідно договору про право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзис) №16, виданий 01.11.2017 року передано в користування для сільськогосподарських потреб ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»». Дата реєстрації 20.11.2017 року, договір укладено на сім років, з дати передачі емфітевтичного права, землекористувач набуває емфітевтичне право на наступний день після закінчення договору оренди землі від 29.10.2010 року, який зареєстрований відділом Держкомзему в Томашпільському районі 27.12.2012 року. Підстава внесення запису : рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 39192985 від 15.01.2018 09:58.23, [PERSON] , Томашпільська районна державна адміністрація Вінницької області, Вінницька область. 26.05.2022 року між [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Продовольча компанія «Поділля» укладено додаткову угоду про внесення змін до договору оренди землі від 16 травня 2017 року. Відповідно до п.1.1 додаткової угоди сторони дійшли згоди викласти п.8 договору оренди землі від 16 травня 2017 року в наступній редакції: «Строк дії договору становить 14 років з урахуванням періоду ротації основної сівозміни, але в будь якому випадку діє до моменту закінчення збирання врожаю орендарем. У разі, якщо на момент припинення дії договору на земельній ділянці знаходиться незібраний врожай орендаря (у тому числі незавершене виробництво, під яким розуміється здійснення орендарем на момент припинення дії цього договору будь-яких дій, спрямованих на підготовку до посіву нового врожаю, згідно технології посіву відповідної культури), то орендар має право закінчити сільськогосподарський рік та зібрати такий врожай у строки, що передбачені технологією вирощування відповідної сільськогосподарської культури (до моменту збирання врожаю подовжується строк оренди земельної ділянки та за цей період нараховується орендна плата)». Відповідно до п.3 додаткової угоди, ця угода є невід`ємною частиною договору та набирає чинності після підписання сторонами та державної реєстрації речового права (внесення змін) в державний реєстр речових прав на нерухоме майно. Відповідно до рішення про відмову в державній реєстрації прав та їх обтяжень від 18 липня 2022 року №64202673, державний реєстратор Штифурко О.Д. розглянув заяву про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та вирішив відмовити у державній реєстрації іншого речового права, права оренди земельної ділянки на земельну ділянку з кадастровим номером 0523986800:01:000:0548 за суб`єктом : ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» у зв`язку з тим, що на дану земельну ділянку зареєстровано інше речове право (емфітевзис) з іншою юридичною особою ТОВ «АК Зелена долина» від 20.11.2017 року. Діючим законодавством визначено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України, Цивільним кодексом України, Законом України «Про оренду землі», тощо. Статтею 41 Конституції України закріплено принцип непорушності права приватної власності, тобто права власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею. Згідно із частиною першою статті 626 Цивільного Кодексу України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків. Договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору (ч. 1 ст. 638 ЦК України). Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (ч.1 ст.627 ЦК України). Так, частиною 4 статті 124 ЗК України передбачено, що передача в оренду земельних ділянок, які перебувають у власності громадян і юридичних осіб, здійснюється за договором оренди між власником земельної ділянки і орендарем. Відповідно до ст. 95 ЗК України, землекористувачі, якщо інше не передбачено законом або договором, мають право: самостійно господарювати на землі; власності на посіви і насадження сільськогосподарських та інших культур, на вироблену продукцію; використовувати у встановленому порядку для власних потреб наявні на земельній ділянці загальнопоширені корисні копалини, торф, ліси, водні об`єкти, а також інші корисні властивості землі; на відшкодування збитків у випадках, передбачених законом; споруджувати жилі будинки, виробничі та інші будівлі і споруди. Порушені права землекористувачів підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Відповідно до ст. 24 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 19.10.2016 року чинною на час укладення договору оренди землі від 16.05.2017 року) орендодавець зобов`язаний не вчиняти дій, які б перешкоджали орендареві користуватися орендованою земельною ділянкою. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом (ст.525 ЦК України). Частиною 1 ст. 27 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 19.10.2016 року чинною на час укладення договору оренди землі від 16.05.2017 року) передбачено, що орендареві забезпечується захист його права на орендовану земельну ділянку нарівні із захистом права власності на земельну ділянку відповідно до закону. Згідно ст.13 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 19.10.2016 року чинною на час укладення договору оренди землі від 16.05.2017 року) під договором оренди землі розуміється договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. Статтею 33 Закону України «Про оренду землі» (у редакції від 19.10.2016 року чинною на час укладення договору оренди землі від 16.05.2017 року) встановлено, що по закінченню строку, на який було укладено договір оренди землі, орендар, який належно виконував обов`язки за умовами договору, має переважне право перед іншими особами на укладення договору оренди землі на новий строк (поновлення договору оренди землі). При поновленні договору оренди землі його умови можуть бути змінені за згодою сторін. У разі недосягнення домовленості щодо орендної плати та інших істотних умов договору переважне право орендаря на укладення договору оренди землі припиняється. У разі якщо орендар продовжує користуватися земельною ділянкою після закінчення строку договору оренди і за відсутності протягом одного місяця після закінчення строку договору листа-повідомлення орендодавця про заперечення у поновленні договору оренди землі такий договір вважається поновленим на той самий строк і на тих самих умовах, які були передбачені договором. У частині 1 статті 777 ЦК України законодавець закріпив переважне право наймача, який належно виконує свої обов`язки за договором, на укладення договору на новий строк та передбачив певну процедуру здійснення цього права. Права наймача, що встановлено статтею 777 ЦК України, є переважними, тобто за своєю правовою природою вони є привілеями носія таких прав, який має перевагу на укладення відповідних договорів перед третіми особами. За відсутності заперечень орендодавця щодо поновлення договору оренди землі з попереднім добросовісним орендарем та за відсутності попереднього повідомлення останнього щодо наміру укладення нового договору оренди з новим орендарем, право особи на реалізацію свого переважного права, що передбачено статтею 777 ЦК України та статтею 33 Закону № 161-ХІV, буде порушено, а така поведінка орендодавця стосовно попереднього орендаря буде недобросовісною. Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 23 травня 2018 року у справі № 379/672/16-ц. Викладене дозволяє зробити висновок, що доводи представника позивача ПрАТ «ПК «Поділля» про наявність у ПрАТ «ПК «Поділля» переважного права на укладення договору оренди із [PERSON] є такими, що відповідають нормам закону. Згідно із частиною першою статті 202 ЦК України правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Відповідно до частини першої статті 203 ЦК України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. За змістом частини першої статті 215 ЦК України підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою-третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Враховуючи підстави поданого позову та вищезазначені положення законодавства, суд дійшов висновку, що [PERSON] не мав права укладати договір емфітевзису належної йому земельної ділянки з ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» із огляду на те, що вказана земельна ділянка перебувала в оренді у ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до 16 травня 2024 року та оспорюваний правочин позбавляє позивача права на пролонгацію договору оренди землі від 16 травня 2017, що передбачене статтею 33 Закону України «Про оренду землі». Вказаний висновок відповідає правовій позиції викладеній Верховним Судом у постанові від 23 липня 2018 року у справі № 390/1736/16-ц. та правовій позиції викладеній Верховним Судом у складі Великої Палати Верховного Суду в постанові від 29 вересня 2020 року у справі №\~378/596/16-ц. Окрім того, на момент укладення договору емфітевзису №16 від 01.11.2017, договір оренди від 29.10.2010 було розірвано, та відповідно право оренди було припинено, також між [PERSON] та ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» було укладено інший договір оренди від 16 травня 2017 року. Під час розгляду справи судом встановлено, що додаткова угода про внесення змін до договору оренди землі від 16 травня 2017 року вчинена у письмовій формі, підписана сторонами, що в свою чергу свідчать про те, що волевиявлення сторін було вільним, відповідало їх внутрішній волі, сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору, їх дії були спрямовані на набуття та зміну цивільних прав та обов`язків. Таким чином, оскільки договір емфітевзису № 16 від 01.11.2017 року укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» не відповідає вимогам законодавства, так як укладений до закінчення строку дії попереднього договору оренди землі від 16 травня 2017 рокута з порушенням процедури реалізації переважного права орендаря, який належно виконує свої обов`язки за договором, суд приходить до висновку про наявність підстав для визнання його недійсним. Згідно з пунктом 1 частини першої статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних записів до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. За змістом статті 18 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» перелік документів, необхідних для державної реєстрації прав, та порядок державної реєстрації прав визначаються Кабінетом Міністрів України у Порядку державної реєстрації прав на нерухоме майно та їх обтяжень, а державній реєстрації підлягають виключно заявлені речові права на нерухоме майно та їх обтяження, за умови їх відповідності законодавству і поданим документам. Відповідно до статті 11 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державний реєстратор самостійно приймає рішення за результатом розгляду заяв у сфері державної реєстрації прав. Втручання, крім випадків, передбачених цим Законом, будь-яких органів влади, їх посадових осіб, юридичних осіб, громадян та їх об`єднань у діяльність державного реєстратора під час проведення реєстраційних дій забороняється і тягне за собою відповідальність згідно із законом. Відповідно до ч.3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» у разі скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав на підставі судового рішення чи у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону, а також у разі визнання на підставі судового рішення недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, скасування на підставі судового рішення державної реєстрації прав, державний реєстратор чи посадова особа Міністерства юстиції України (у випадку, передбаченому підпунктом "а" пункту 2 частини шостої статті 37 цього Закону) проводить державну реєстрацію набуття, зміни чи припинення речових прав відповідно до цього Закону. Ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Відповідно до п.12 Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень затвердженого Постановою Кабінету міністрів України від 25.12.2015 року № 1127 в редакції чинній на момент державної реєстрації договору емфітевзису № 12 від 01.11.2017 року, розгляд заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, здійснюється державним реєстратором, який встановлює черговість розгляду заяв, що зареєстровані в базі даних заяв на таке майно, відповідність заявлених прав і поданих документів вимогам законодавства, відсутність суперечностей між заявленими та вже зареєстрованими речовими правами та їх обтяженнями, а також наявність підстав для проведення державної реєстрації прав, зупинення розгляду заяви, зупинення державної реєстрації прав, відмови в державній реєстрації прав. Під час розгляду заяви та документів, поданих для державної реєстрації прав, державний реєстратор обов`язково використовує відомості з Реєстру прав власності на нерухоме майно, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек, які є архівною складовою частиною Державного реєстру прав, а також відомості з інших інформаційних систем, доступ до яких передбачено законодавством, у тому числі відомості з Державного земельного кадастру та Єдиного реєстру документів що дають право на виконання підготовчих та будівельних робіт і засвідчують прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, відомостей про повернення на доопрацювання, відмову у видачі, скасування та анулювання зазначених документів. Однак державним реєстратором при проведенні державної реєстрації речових прав за договором емфітевзису не було виявлено наявність зареєстрованого права оренди. Відповідно до ст. 16 ЦК України способами захисту цивільних прав та інтересів можуть бути, зокрема, припинення дії, яка порушує право; припинення правовідношення. Оскільки, наразі, без скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору емфітевзису, висновку про недійсність якого дійшов суд, орендар фактично позбавлений свого права користування земельною ділянкою, суд приходить до висновку, що порушене право позивача підлягає захисту шляхом скасування рішення про державну реєстрацію іншого речового права на підставі договору емфітевзису. Відповідно до ч.2 ст. 412 ЦК України, право користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб може бути припинене за рішенням суду в інших випадках, встановлених законом. У відповідності до абз. 2 ч. 3 ст. 26 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», ухвалення судом рішення про скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав, визнання недійсними чи скасування документів, на підставі яких проведено державну реєстрацію прав, а також скасування державної реєстрації прав допускається виключно з одночасним визнанням, зміною чи припиненням цим рішенням речових прав, обтяжень речових прав, зареєстрованих відповідно до законодавства (за наявності таких прав). Таким чином, вимоги позивача про припинення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідача на спірну земельну ділянку також підлягають задоволенню. Відповідно ч.ч.1-5 ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Аналізуючи норми закону та представлені сторонами докази, дослідивши обставини справи, оскільки договір оренди землі від 16 травня 2017 року, укладений між позивачем та [PERSON] не був припинений на момент укладення оспорюваного правочину, є чинним та недійсним визнаний не був, суд приходить до висновку про те, що укладений між [PERSON] та ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина» договір емфітевзису № 16 порушує права та законні інтереси позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»», яке на законних підставах користується земельною ділянкою, у зв`язку із чим правочин, укладений під час дії іншого договору, підлягає визнанню недійсним із скасуванням рішення про державну реєстрацію іншого речового права та припиненням права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (емфітевзису) відповідача на спірну земельну ділянку. Таким чином, оскільки позивачем підтверджено обставини викладені у позові, відповідачами позов визнано, суд приходить до висновку, про задоволення позовних вимог. Відповідно до ч.5 ст.265 ЦПК України, у резолютивній частині рішення зазначається розподіл судових витрат. Відповідно до положень ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1\~ст. 142 ЦПК України, у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Позивачем ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» сплачено судовий збір у сумі 4962 грн., що підтверджується платіжними дорученнями №Р20719044 від 20.07.2022 року. Враховуючи, що позов було задоволено, відповідачами позов було визнано, суд приходить до висновку, що з відповідача ТОВ «Агрокомплекс «Зелена долина»» на користь позивача підлягає стягненню 1240,50 грн. сплаченого судового збору, з відповідача [PERSON] на користь позивача підлягає стягненню 1240,50 грн. сплаченого судового збору та позивачу необхідно повернути з державного бюджету 2481 грн. сплаченого судового збору. Водночас, відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. Як вбачається з п.1 ч.3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Оскільки представник позивача «ПрАТ «Продовольча компанія «Поділля»» до закінчення судових дебатів повідомив суд, про намір у 5-денний строк після ухвалення рішення суду подати заяву щодо розподілу судових витрат у справі, зокрема витрат на правничу допомогу, питання розміру витрат на правову допомогу пов`язану з розглядом справи при винесенні рішення розгляду не підлягає. На підставі викладеного,

Outcome: approved