Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

15.11.2019 р. адвокат Зотіков Сергій Євгенович, як представник [PERSON] , звернувся до Заводського районного суду м. Миколаєва із позовною заявою до Акціонерного товариства «Укрсоцбанк», третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Чуловський Володимир Анатолійович, просить: визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, вчинений 31.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 24583, яким запропоновано стягнути з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту від 18.08.2008 року № 640/767-К767, за період з 01.12.2014 року по 19.09.2017 року, в загальній сумі 125\~304,36 доларів США. Позовна заява мотивована тим, що у листопаді 2019 року позивач дізналася з Єдиного реєстру боржників, що відносно неї Інгульським районним відділом Державної виконавчої служби м. Миколаїв ведеться виконавче провадження № 60490284 про стягнення коштів на користь ПАТ «Укрсоцбанк» згідно виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. Вважає, що виконавчий напис здійснено без підтвердження в установленому порядку безспірності заборгованості, на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Цей пункт Переліку на час винесення оскаржуваного виконавчого напису втратив чинність, що унеможливлювало стягнення заборгованості. Позивач також зазначає, що заборгованість за оскаржуваним виконавчим написом не є безспірною, оскільки строк повернення кредиту був змінений на 09.02.2009 року на підставі п. 4.5. Договору кредиту № 640/767-К767 від 18.08.2008 року, та з цієї дати банк втратив право нарахування процентів, які були стягнуті за виконавчим написом по вересень 2017 року. Зазначає, що на день вчинення виконавчого напису сплив визначений ст. 88 Законом України «Про нотаріат» трирічний строк для вчинення виконавчого напису. Крім того позивач вказує, що не укладав і не підписував договір від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту № 640/767-К767 від 18.08.2008 року та Додаток № 1 до нього, яким затверджено графік погашення кредитної заборгованості, сплати прострочених процентів, що міститься в матеріалах виконавчого провадження № 60490284. Вважає нікчемним Договір від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту, з Додатком №1 до нього. Ухвалою від 19.11.2019 р. позовну заяву прийнято до розгляду в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче засідання. За клопотанням позивача витребувано у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського В.А. засвідчені ним копії документів, на підставі яких 31.10.2017 року ним був вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24583, та у Інгульського районного відділу ДВС міста Миколаїв ГТУЮ у Миколаївській області копії документів з матеріалів виконавчого провадження № 60490284: Договору від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту від 18.08.2008 року № 640/767-К767, Додатку № 1 до Договору від 12.12.2013 року, Детального розпису сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту. На забезпечення позову, ухвалою від 19.11.2019 року зупинено стягнення за виконавчим написом нотаріуса від 31.10.2017 року, зареєстрованим в реєстрі за № 24583. Ухвалою від 16.01.2020 року залучено до участі у справі правонаступника відповідача АТ «Укрсоцбанк» - Акціонерне товариство «Альфа-Банк». 04 березня 2020 року до суду надійшла заява представника позивача адвоката Зотікова С.Є. про зміну предмету позову, в якій він просить визнати таким, що не підлягає виконанню, виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича, вчинений 31.10.2017 року, зареєстрований в реєстрі за № 24583, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість за Договором кредиту від 18.08.2008 року № 640/767-К767, за період з 01.12.2014 року по 19.09.2017 року, в загальній сумі 125\~304,36 доларів США, та встановити нікчемність Договору від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту № 640/767-К767 від 18.08.2008 року та Додатку №1 до нього. Ухвалою від 11.03.2020 року заяву представника позивача про зміну предмету позову прийнято до розгляду та за клопотанням позивача витребувано\~із Заводського відділу державної виконавчої служби у місті Миколаїв Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) оригінали документів з матеріалів виконавчого провадження № 60490284: Договору від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту від 18.08.2008 року № 640/767-К767, Додатку № 1 до Договору від 12.12.2013 року, Детального розпису сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 10.12.2013 року. 06.07.2020 до суду з Заводського ВДВС ПМУ МЮ (м. Одеса) надані оригінали документів з матеріалів виконавчого провадження № 60490381. Ухвалою від 06.07.2020 року за клопотанням представника позивача по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені питання: чи виконані підписи від імені [PERSON] самим [PERSON] , чи іншою особою на оригіналі Договору від 12 грудня 2013 року про внесення змін до договору кредиту № 640/767-К767 від 18 серпня 2008 року: на сторінці 1 в правому нижньому куті під написом «Позичальник»; на сторінці 2 в розділі «Реквізити та підписи Сторін» перед написом прізвища та ініціалів « [PERSON] », та в правому нижньому куті під написом «Позичальник»; на оригіналі Додатку №1 до Договору від 12 грудня 2013 року про внесення змін до договору кредиту № 640/767 -К767 від 18 серпня 2008 року: в розділі «Реквізити та підписи Сторін» під написом «СТОРОНА 2 [PERSON] » та в правому нижньому куті в графі «Позичальник»; на оригіналі Детального розпису сукупної вартості кредиту, зазначення процентної ставки та абсолютного значення подорожчання кредиту (поточна дата 10.12.2013 року), на сторінці 2 в графі «Позичальник». Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України, експерта попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдивий висновок та за відмову без поважних причин від виконання покладених на нього обов`язків. Підготовче провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою від 26.08.2020 року провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням до суду клопотання експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України про надання додаткових вільних зразків підпису [PERSON] в оригіналах документів назв та граф документів, які містять ці зразки; експериментальних зразків почерку [PERSON] . Ухвалою від 23.09.2020 року за клопотанням позивача по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені ті ж самі питання, що і в ухвалі від 06.07.2020 року. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України. За клопотанням експерта до Миколаївського НДЕКЦ МВС України направлені додаткові вільні зразки підпису та експериментальні зразки почерку позивача. Підготовче провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. Ухвалою від 06.11.2020 р. провадження у справі поновлено у зв`язку з надходженням до суду клопотання експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України з проханням перевірити факт виконання зазначених в ухвалі умовно-вільних та вільних зразків підписів [PERSON] ; надати додаткові вільні зразки підпису та почерку [PERSON] . Ухвалою від 17.12.2020 року за клопотанням позивача по справі призначено судову почеркознавчу експертизу, на вирішення якої поставлені ті ж самі питання, що і в ухвалі від 06.07.2020 року. Проведення експертизи доручено експертам Миколаївського НДЕКЦ МВС України. Суд перевірив виконання умовно-вільних та вільних зразків підписів позивача, та зазначив про необґрунтованість клопотання експерта в частині надання вільних зразків почерку позивача, оскільки предметом експертизи є дослідження справжності підпису, а не почерку. Підготовче провадження по справі на час проведення експертизи зупинено. 30 грудня 2020 року до суду надійшли копії виконавчого напису від 31.10.2017, зареєстрованого в реєстрі за № 24583 та матеріали,Ґ на підставі яких вчинявся вищезазначений виконавчий напис. 28.04.2021 року до суду надійшов висновок експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України № СЕ-19/115-21/2842-ПЧ з матеріалами справи, у зв`язку з чим ухвалою від 29.04.2021 року підготовче провадження у справі поновлено. Ухвалою від 12.10.2021 року підготовче провадження закрито, справу призначено до розгляду по суті. В судове засідання 27.10.2022 р. представники сторін і третьої особи не з`явились, при цьому представник позивача подав до канцелярії суду заяву про розгляд справи у відсутність позивача та його представника, позовні вимоги підтримує, проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце проведення судового засідання був повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив, відзив до суду не надав. При цьому, надіслав електронною поштою письмовий виступ у судових дебатах, в якому посилався на те, що нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевіряє безспірність заборгованості, не встановлює права та обов`язки учасників правовідносин, а лише перевіряє наявність документів з урахуванням Переліку та Порядку, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку. Визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в судовому порядку можливе в разі виникнення спору, який ґрунтується на доказах, що боржниками заборгованість сплачено. Проте із матеріалів справи не випливає, що заборгованість за виконавчим написом боржниками сплачено, а отже відсутній спір між сторонами. Позивачем не наводиться жодного доказу неправильності нарахування сум і жодною нормою закону не передбачено погодження суми боргу з боржником. З наведених підстав, просив у задоволенні позову відмовити. Представник третьої особи приватного нотаріуса Чуловського В.А. в судове засідання не з`явився, пояснень по суті спору від третьої особи не надійшло. У відповідності до положень ст.ст. 280, 281 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення по справі. Дослідивши матеріали справи, суд дійшов такого висновку. Судом встановлено, що 18.08.2008 року між АКБ соціального розвитку «Укрсоцбанк» (правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк») та [PERSON] укладено Договір кредиту № 640/767-К767, за умовами якого позичальник [PERSON] отримав від банка грошові кошти в сумі 56\~993,00 доларів США зі сплатою 13,5 % річних та поверненням основної суми заборгованості: з вересня 2008 року по липень 2022 року щомісячно до 10 числа 317,00 доларів США, та в серпні 2023 року 250,00 доларів США, з кінцевим терміном повернення основної заборгованості до 17 серпня 2023 року (п.п. 1.1., 1.1.1. договору). Відповідно до п.п. 2.4.1., 2.4.5. п. 2.4. Договору кредиту нарахування процентів за користування кредитом здійснюється у валюті кредиту в останній робочий день поточного місяця за період з останнього робочого дня попереднього місяця по день, що передує останньому робочому дню поточного місяця (включно). Сплата процентів здійснюється щомісячно у валюті кредиту не пізніше 10 числа місяця, наступного за звітним місяцем, в якому нараховані проценти, а також в день повернення заборгованості за кредитом в повній сумі. 31.10.2017 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Чуловським Володимиром Анатолійовичем вчинений виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 24583, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» заборгованість за вказаним Договором кредиту, за період з 01.12.2014 року по 19.09.2017 року, в загальній сумі 125\~304,36 доларів США, в тому числі заборгованість за кредитом 56\~358,76 доларів США; заборгованість за відсотками за користування кредитом 68\~945,60 доларів США. Постановою головного державного виконавця Інгульського районного відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області від 04.11.2019 року [PERSON] було відкрите виконавче провадження № 60490284 з виконання даного виконавчого напису. Постановою цього ж державного виконавця від 10.12.2019 року це виконавче провадження було передане до Заводського відділу державної виконавчої служби Головного територіального управління юстиції у Миколаївській області, який в подальшому перейменовано у Заводський відділ державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Стосовно вимоги позивача про встановлення нікчемності Договору про внесення змін до Договору кредиту, суд дійшов таких висновків. Заводським відділом державної виконавчої служби на вимогу суду надані оригінали Договору від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту від 18.08.2008 року № 640/767-К767, Додатку № 1 до Договору від 12.12.2013 року, Детального розпису сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту від 10.12.2013 року. Позивач зазначає що не укладав та не підписував вказаних документів. Висновком експерта Миколаївського НДЕКЦ МВС України від 31.08.2020 року № СЕ-19/115-21/2842-ПЧ встановлено, що підпис на першій сторінці Договору від 12 грудня 2013 року про внесення змін до Договору кредиту № 640/767-К767 від 18 серпня 2008 року під записом «Позичальник» та підписи на його другій сторінці зліва від запису « [PERSON] » і під записом «Позичальник» виконані не [PERSON] , а іншою особою (особами). Підписи у нижній частині Додатку №1 до Договору від 12 грудня 2013 року про внесення змін до Договору кредиту № 640/767-К767 від 18 серпня 2008 року під записом « [PERSON] » та під записом «Позичальник» виконані не [PERSON] , а іншою особою. Підпис на другій сторінці Детального розпису сукупної вартості кредиту, значення процентної ставки та абсолютне значення подорожчання кредиту (поточна дата 10.12.2013 року) у графі «Позичальник» виконаний не [PERSON] , а іншою особою. За змістом статті 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема договори та інші правочини, інші юридичні факти. Згідно ч.ч. 1,2,4 ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ч. 1 ст. 626 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частиною 3 ст. 203 ЦК України передбачено, що волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Порушення вимог законодавства щодо волевиявлення учасника правочину є підставою для визнання його недійсним у силу припису частини 1 ст. 215 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 205 ЦК України, правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Стаття 207 ЦК України встановлює загальні вимоги до письмової форми правочину: правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Частиною другою цієї статті визначено, що правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Отже, підпис є невід`ємним елементом, реквізитом письмової форми договору, а наявність підписів має підтверджувати наміри та волевиявлення учасників правочину, а також забезпечувати їх ідентифікацію. Статтею 1055 ЦК України встановлено, що кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Згідно ст. 654 ЦК України, зміна або розірвання договору вчиняється в такій самій формі, що й договір, що змінюється або розривається, якщо інше не встановлено договором або законом чи не випливає із звичаїв ділового обороту. Також умовами Договору кредиту № 640/767-К767 встановлено, що всі додатки, зміни та/або доповнення до цього Договору мають бути вчинені в письмові формі та підписані належним чином уповноваженими на те представниками Сторін, з обов`язковим посиланням на цей Договір (п 7.1.). Згідно ч. 2 абзац 1 ст. 215 ЦК України, недійсним є правочин, якщо його недійсність встановлена законом (нікчемний правочин). У цьому разі визнання такого правочину недійсним судом не вимагається. Враховуючи висновок судової почеркознавчої експертизи, суд переконаний, що Договір від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту № 640/767-К767 від 18.08.2008 року та Додаток № 1 до нього, які не підписувались позивачем, не породжують правових наслідків для позивача та не можуть вважатись вчиненими в письмовій формі, а відтак є нікчемними (ст.ст. 654, 1055 ЦК України). Велика Палата Верховного Суду звертала увагу на те, що право чи інтерес мають бути захищені судом у належний спосіб, який є ефективним (пункт 57 постанови від 5 червня 2018 року у справі № 338/180/17). Згідно правових висновків Великої Палати Верховного Суду у постанові від 10.04.2019 року у справі № 463/5896/14-ц, пункти 53, 54, якщо недійсність певного правочину встановлена законом, тобто якщо цей правочин нікчемний, позовна вимога про визнання його нікчемним не є належним способом захисту права чи інтересу позивача. За наявності спору щодо правових наслідків недійсного правочину, одна зі сторін якого чи інша заінтересована особа вважає його нікчемним, суд перевіряє відповідні доводи та у мотивувальній частині судового рішення, застосувавши відповідні положення норм матеріального права, підтверджує чи спростовує обставину нікчемності правочину. Аналогічні правові висновки, стосовно встановлення нікчемності правочину в мотивувальній, а не в резолютивній частині рішення, містяться у постанові Великої Палати Верховного Суду від 04.06.2019 року у справі № 916/3156/17. Відтак, суд вважає зазначений спосіб захисту прав неналежним, а тому в задоволенні вимоги про встановленні нікчемності Договору від 12.12.2013 року про внесення змін до Договору кредиту № 640/807-К807 від 24.12.2007 року та Додатку № 1 слід відмовити. Щодо вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд виходить з такого. За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до\~ст. 18 ЦК України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України «Про нотаріат»\~та іншими актами законодавства України. Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 № 296/5\~(далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Згідно\~статті 87 Закону України «Про нотаріат»\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат»\~визначено умови вчинення виконавчих написів, а саме, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядок вчинення нотаріальних дій, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (підпункт 2.2 пункту 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (ст. 50 Закону України «Про нотаріат»). За результатами аналізу вищенаведених норм можна дійти таких висновків. Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й, крім того, також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Таким чином, вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З урахуванням приписів статей\~15,16,18 ЦК України, статей\~50,87,88 Закону України «Про нотаріат»\~захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Такі правові висновки викладені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 137/1666/16-ц. Умовами Договору кредиту визначені строки сплати чергових платежів на погашення кредитної заборгованості та процентів за користування кредитом - щомісячно до 10 числа. Згідно з пунктами 3.3.8, 3.3.9. Договору кредиту позичальник зобов`язалася своєчасно та в повному обсязі погашати кредит, проценти та інші платежі відповідно до умов договору. Відповідно до пункту 4.5 Договору кредиту, у разі невиконання (неналежного виконання) позичальником обов`язків, визначених пунктами 3.3.8, 3.3.9 цього договору, протягом більше, ніж 90 (дев`яносто) календарних днів, строк користування кредитом вважається таким, що сплив, та, відповідно, позичальник зобов`язаний протягом одного робочого дня погасити кредит в повному обсязі, сплатити проценти за фактичний час використання кредиту та нараховані штрафні санкції (штраф, пеню). Таким чином, у пункті 4.5 Договору кредиту № 640/807-К807 від 24.12.2007 року сторони врегулювали питання дострокового повернення кредиту, тобто зміни строку виконання основного зобов`язання та визначили умови такого повернення. Зазначений пункт не оскаржувався сторонами Договору кредиту, не визнавався судом недійсним, тому згідно ст.ст.\~204,\~627,\~629 ЦК України\~даний пункт є обов`язковим для сторін Договору кредиту. Згідно довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 19.09.2017 року, що надавалась нотаріусу для вчинення виконавчого напису, позивач здійснив 10.10.2008 року платежі за Договором кредиту на повернення кредиту та процентів, строк сплати наступних щомісячних платежів настав 10.11.2008 року, однак відповідні платежі позивачем сплачені не були, і протягом наступних 90 днів не сплачувались, наступний платіж зі сплати процентів був сплачений тільки 04.04.2011 року. Отже, відповідно до п. 4.5. Договору кредиту строк повернення кредиту був змінений на 9 лютого 2009 року, тобто на перший робочий день після спливу 90 днів з початку несплати щомісячних платежів 11.10.2008 року, і позивач зобов`язаний був протягом одного робочого дня, тобто 9 лютого 2009 року погасити кредит із процентами в повному обсязі. Оскільки у вказану дату кредит із нарахованими процентами погашений не був, з наступного дня 10.02.2009 року у банку виникло право вимоги заборгованості за Договором кредиту. Подальші платежі на погашення процентів, зазначені в довідці банку від 19.09.2017 року: від 04.04.2011 р., 05.03.2012 р., 10.04.2012 р. та 14.05.2012 р. не вплинули на зміну строку повернення кредиту, оскільки були здійснені поза межами 90 календарних днів з початку прострочення, визначених пунктом 4.5 Договору кредиту. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 31 жовтня 2018 року у справі № 202/4494/16-ц, провадження № 14-318цс18, наведено правовий висновок про те, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою\~статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Правовий висновок щодо припинення нарахування процентів після спливу зміненого строку повернення кредиту в подібних обставинах викладених у постановах Верховного Суду України від 16.11.2016 року у справі № 756/17216/13-ц, від 02.11.2016 року у справі № 759/11503/14-ц, від 07.12.2016 року у справі № 753/21547/14-ц. Верховний Суд від даного правового висновку не відступав. Отже, припис ч. 1\~ст.\~1048\~ЦК України про щомісячну виплату процентів до дня повернення позики в разі відсутності іншої домовленості сторін може бути застосований лише у межах погодженого сторонами строку кредитування. Тому після спливу 09.02.2009 року зміненого строку повернення кредиту право банку нараховувати проценти на суму кредиту за визначеною договором ставкою припинилося, а отже, до суми заборгованості за виконавчим написом були безпідставно включені проценти, нараховані банком по вересень 2017 року. Крім того, нотаріус запропонував стягнути з [PERSON] заборгованість за період з 01.12.2014 року по 19.09.2017 року, однак з урахуванням суми виданого кредиту 56\~993 долара США, довідки ПАТ «Укрсоцбанк» від 19.09.2017 року та розрахунку вимог банку, які надавалися банком нотаріусу суд дійшов висновку, що фактично за виконавчим написом стягнута заборгованість не з 01.12.2014 року, а з листопада 2008 року, що не відповідає ст. 88 Закону України «Про нотаріат» в частині строку стягнення заборгованості. Зважаючи на те, що строк повернення кредиту був змінений на 09.02.2009 року, банк звернувся до нотаріуса лише 31.10.2017 року з пропуском встановленого\~статтею 88 Закону України «Про нотаріат» трирічного\~строку з дня виникнення права вимоги. Нотаріус при вчиненні виконавчого напису на ці обставини уваги не звернув. З викладених підстав оспорюваний позивачем виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню. Це відповідає правовому висновку Верховного Суду в постанові від 23.04.2020 року у справі № 661/1892/18 за подібних обставин справи. При цьому, суд відхиляє доводи позивача стосовно того, що постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 були визнані незаконними i нечинними, зокрема, положення пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, яка була залишена в силі ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, оскільки виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року було зупинено до закінчення касаційного розгляду ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06.03.2017 року та від 04.04.2017 року. З огляду на наведене, даючи оцінку наданим доказам в їх сукупності, суд вважає, що позов належить задовольнити частково. Судові витрати по справі підлягають розподілу відповідно до\~ст. 141 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Оскільки позивач звільнений від сплати судового збору, з відповідача на користь держави слід стягнути судовий збір, який підлягав сплаті позивачем при поданні позовної заяви у розмірі 768,40 грн., та за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 384,20 грн. а загалом 1\~152,60 грн.

Outcome: partial