Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Заявниця звернулася до суду з заявою про встановлення факту родинних відносин. Ухвалою Деснянського районного суду міста Києва від 26.09.2022, відкрито провадження по справі. Заявниця обґрунтовує заявлені вимоги тим, що заявниця [PERSON] є племіницею двоюрідного дядька [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] . [PERSON] звернулась до приватного нотаріусу Київського нотаріального округу Лещінер Ю.В. з метою відкриття спадкової справи та вступлення в права спадкоємця. Приватним нотаріусом була відкрита спадкова справа. Після вивчення документів заявниці було повідомлено, що після сплину шести місячного строку та додаткового строку на час воєнного стану, заявнику буде відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину у зв`язку з неможливістю встановити родинні відносини між померлим та спадкоємцем. Тому заявниця просить суд встановити факт родинних відносин між [PERSON] та [PERSON] , як племінниці і двоюрідного дядька. Заявниця [PERSON] в судове засідання не з`явилась, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи за відсутності заявника та її представника, просили суд задовольнити заявлені вимоги посилаючись на обставини та докази, які викладені в заяві. Заінтересована особа [PERSON] в судові засідання не з`явилась, про день та час судових засідань повідомлена належним чином, про що свідчить клопотання від 24.10.2022, в якому зазначено про розгляд справи у її відсутності та просить суд задольнити заяву. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Стаття 263 ЦПК України, регламентує, що судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Згідно зі статтями 12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи доказів. Відповідно до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених ст. 82 цього Кодексу, тобто тягар доказування лежить на сторонах цивільно-правового спору. Згідно зі статтями 76-79 ЦПК України, доказуванню підлягають обставини (факти), які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у учасників справи, виникає спір. Доказування по цивільній справі, як і судове рішення не може ґрунтуватися на припущеннях. Європейський суд справ людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (Серявін та інші проти України, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на повному і об`єктивному розгляді справи, зібрані по справі докази,

Outcome: approved