Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в якому просили визнати їх такими, що втратили право на користування житлом. В обгрунтування вимог, вказали, що вони є співвласниками квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Відповідач - [PERSON] доводиться дочкою [PERSON] , а відповідачі [PERSON] , [PERSON] - її онуками. Відповідачі, будучи зареєстрованими у вказаній квартирі, фактично у такій не проживають понад три роки, хоча жодних перешкод їм ніхто в цьому не створював, домовленостей між ними щодо порядку користування квартирою не було укладено. Разом з тим, реєстрація відповідачів у їх будинку створює перешкоди повноцінно володіти, користуватися та розпоряджатися своєю власністю, зокрема : вони несуть додаткові витрати за оплату комунальних послуг, вартість яких залежить від кількості зареєстрованих осіб в квартирі, а також позбавлені можливості повноцінно скористатися субсидією. У зв`язку з тим, що дочка позивача разом з своїми дітьми проживають за кордоном, тому добровільно знятися з місця реєстрації не може. Представник позивачів та позивачі в судове засідання не з`явились, подали до суду клопотання про розгляд справи у їх відсутності, позовні вимоги підтримують. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, про причини неявки суд не повідомили, відзиву не надали, а відтак суд вважає за можливе розглянути справу у їх відсутності та постановити рішення на підставі наявних доказів у справі. Представник третьої особи подав до суду заяву, просить справу слухати у його відсутності, проти задоволення позову не заперечує. Відповідно до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши їх в сукупності, суд вважає, що позов слід задовольнити з наступних підстав. Згідно з вимогами статті 264 ЦПК, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; та докази на їх підтвердження. Згідно з ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. З матеріалів справи встановлено, що позивачі: [PERSON] та [PERSON] є співвласниками по 1/2 квартири, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на квартру, виданим 24.11.1997 року Золочівським МБТІ. Згідно довідки про склад зареєстрованих у житловому приміщенні осіб №444 від 05.04.2021 року, виданої Золочівським МВЖКП, та копії будинкової книги, у квартирі за вказаною адресою зареєстровані позивачі та відповідачі: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Разом з тим, в судовому засіданні встановлено та не заперечується сторонами, що [PERSON] , що зареєстрований у спірній квартирі та доводиться сином [PERSON] , є неповнолітньою особою. Згідно висновку комісії з питань захисту прав дитини Золочівської міської ради від 02.09.2022 року № 3, що затверджений рішенням виконавчого комітету Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області № 1415 від 14.09.2022 року, Службою в справах дітей Золочівської міської ради Золочівського району Львівської області встановлено, що у квартирі за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає позивач [PERSON] , яка є співвласницею квартири, з своїм чоловіком [PERSON] . Відповідачка [PERSON] разом з дітьми: [PERSON] , [PERSON] у вказаній квартирі не проживають та будь-яких речей у ній не зберігають, їх реєстрації у квартирі має формальний характер. У своїй заяві від 17.08.2022 року [PERSON] - матір неповнолітнього [PERSON] надала згоду на зняття з реєстрації її сина, оскільки той від народження за згаданою адресою не проживав. На засіданні комісії повідомила про те, що двоє її дітей: [PERSON] , [PERSON] проживають разом з батьком в Республіці Туніс. Сама вона мешкає в Італії і повертатися в дану квартиру не планує. У зв`язку з наведеним, комісія вважає за можливе зняття з місця реєстрації неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Окрім того, факт відсутності відповідачів за місцем їх реєстрації підтверджується: актами обстеження матеріально-побутових умов проживання сім`ї, складених представниками Золочівської міської ради 10.12.2020 року, 22.07.2022 року, 08.08.2022 року. Належних та допустимих доказів протилежного в судовому засіданні не здобуто та відповідачами суду не надано. Відповідно до ч. 1 ст. 317 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. При цьому, відповідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст. 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Відповідно до ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно зі ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналася 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року Першого протоколу та протоколів № 2, № 4,№ 7 та № 11 до Конвенції» закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися розпоряджатися належним йому майном на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі статтею 156 ЖК України члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом із ним у будинку (квартирі), що йому належить користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Аналогічну норму містить також стаття 405 ЦК України. Згідно із частиною 4 статті 156 ЖК України до членів сім`ї власника будинку (квартири) належить особи, зазначені у частині 2 статті 64 цього Кодексу, тобто дружина (чоловік), діти і батьки кожного з подружжя. Членами сім`ї власника можуть бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно поживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Отже, права і обов`язки членів сім`ї власника будинку (квартири) регулюються статтями 156, 157 ЖК України, а права і обов`язки наймачів - статтями 158 - 170 ЖК України, а також главою 59 ЦК України. Фізична особа, яка не досягла чотирнадцяти років, має часткову дієздатність, яка обмежується лише правом самостійно вчиняти дрібні побутові правочини та здійснювати особисті немайнові права на результати інтелектуальної та творчої діяльності (стаття 31 ЦК України). Обмеження дієздатності особи у віці до чотирнадцяти років в інших правовідносинах, в тому числі і у праві самостійно та вільно обирати місце свого проживання, кореспондується і з правилами частин 3 та 4 ст. 29 ЦК України. Відповідно до ч.1 ст.29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом (ч.2ст.29 ЦК України). Згідно ч. 2 ст.160 СК України, місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Системний аналіз зазначених норм дає підстави для висновку, що неповнолітня дитина набуває право користування житлом за місцем проживання батьків, або одного з батьків, з ким вона проживає. Права неповнолітньої дитини є похідними від права батьків (або одного з них). Причини непроживання неповнолітньої дитини за місцем реєстрації не залежать від волі дитини, а тому неможливо встановити їх характер (поважні або неповажні) окремо для неповнолітньої дитини, незалежно від причин відсутності батьків. Неповнолітня дитина не є самостійним суб`єктом житлових правовідносин, а набуття або втрата права користування житлом дитиною залежить від набуття або втрати такого права її батьками. Враховуючи вищевказані обставини, та те що між сторонами по справі договори найму на проживання у спірному житловому приміщенні не укладались, суди дійшли правильного висновку про те, що відповідачі, залишаючись зареєстрованими у квартирі, власниками якої є позивачі, є сторонніми для них особами, які перешкоджають позивачам належним чином користуватися і володіти вказаним житловим приміщенням, чим порушують їх права, як власників, неповнолітній [PERSON] , проживає разом з батьком фактично, суд вважає позовну заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. Окрім цього, вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд враховує клопотання позивачів, та вважає за можливе залишити витрати пов`язаних зі сплатою судового збору за позивачами. \~

Outcome: approved