Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Представник позивача звернувся до Ленінського районного суду м.Полтави з позовом до відповідачки про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням, в якому вказав, що позивач є власником будинку [ADDRESS] , на підставі протоколу проведення електронного аукціону (торгів ) від 28.01.2022 . У зазначеному будинку зареєстрована відповідачка, однак не проживає в ньому ,але її реєстрація перешкоджає реалізації позивачем, як власником будинку вільно володіти, користуватися та розпоряджатися ним.Просить визнати [PERSON] такою, що втратила право користування житловим будинком [ADDRESS] , Ухвалою Ленінського районного суду м.Полтави від 13.07.2022 прийнято дану позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у зазначеній цивільній справі та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження . В судове засідання позивач не з`явився, представник позивача подав заяву про розгляд справи за їх відсутності ,позовні вимоги підтримав, проти заочного рішення не заперечував. Відповідачка у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, причин неявки не повідомила, заяви про розгляд справи за її відсутності та відзиву на позов не надала. В судове засідання представник Управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради не з`явився,був повідомлений належним чином про дату,час і місце розгляду справи,заперечень на позов не надав. Враховуючи неявку в судове засідання належним чином повідомленої відповідачки, відсутності її заяви про розгляд справи без її участі, неповідомлення відповідачки про причини неявки до суду, відсутність відзиву на позов та згоду позивача на ухвалення заочного рішення у справі, суд вважає за можливе розглядати цивільну справу у відсутності відповідачки та ухвалити заочне рішення по даній справі в порядку ст. ст. 280, 281 ЦПК України. Відповідно до ч. 3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Суд, розглянувши цивільну справу в межах заявлених позовних вимог, об`єктивно оцінивши докази, які містяться в матеріалах справи дійшов наступного. Судом встановлено, що позивач є власником будинку [ADDRESS] (копія витягу з Єдиного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності-а.с.11.12). Згідно із ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно довідки Департаменту з питань реєстрації Полтавської міської ради , [PERSON] зареєстрована в будинку [ADDRESS] (а.с. 13). Способи захисту права власності передбачені нормами ст. ст. 16, 391 ЦК України. У відповідності до ч. 1 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Статтею 41 Конституції України та ст. 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, до якої Україна приєдналась 17 липня 1997 року відповідно до Закону від 17 липня 1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, № 4, № 7 та № 11 до Конвенції», закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст.ст. 316, 317, 319, 321 ЦК України). Гарантуючи захист права власності, закон надає власнику право вимагати усунення будь-яких порушень його права, хоч би ці порушення і не були поєднані з позбавленням володіння. В п.34.Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено,що під час розгляду позовів про визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням, судам необхідно чітко розмежовувати правовідносини, які виникають між власником та попереднім власником житла, і правовідносини, які виникають між власником житла та членами його сім`ї, попередніми членами його сім`ї, а також членами сім`ї попереднього власника житла. Так, власник житла має право вимагати визнання попереднього власника таким, що втратив право користування житлом, що є наслідком припинення права власності на житлове приміщення (пункт 3 частини першої статті 346 ЦК) із зняттям останнього з реєстрації. Судом встановлено,що відповідачка є попередньою власницею будинку [ADDRESS] ,право власності на який було припинено 28.01.2022 та відповідно вона втратила право користування вказаним будинком. Отже позовні вимоги є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved