Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач звернувся до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що [INFO] померла його мати - [PERSON] , і після її смерті залишилося спадкове майно, що складається, крім іншого, із Ѕ частини земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га, розташованої в [ADDRESS] , цільове призначення: для обслуговування житлового будинку та господарських споруд. Позивач, як її спадкоємець за заповітом, у визначені законодавством строки прийняв спадщину шляхом подання заяви до Першої донецької державної нотаріальної контори. На підставі поданої ним заяви державним нотаріусом Першої донецької державної нотаріальної контори було відкрито Спадкову справу №174/2008 на майно померлої [PERSON] та оформлено свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна, а саме на Ѕ частину домоволодіння номер [ADDRESS] . Проте оформити спадкові права на земельну ділянку під цим домоволодінням позивач до 2014 року не встиг, а у 2014 році територію м. Донецьк, де була відкрита і зберігалася спадкова справа, окуповано. У лютому 2021 року позивач звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га. Проте у видачі такого свідоцтва йому було відмовлено по причині того, що матеріали спадкової справи №174/2008 залишилась на тимчасово окупованій території і відсутня можливість отримати їх копії. За таких обставин позивач позбавлений можливості оформити спадкові права на майно в нотаріальному порядку, у зв`язку з чим просить суд визнати за ним право власності на Ѕ (одну другу) частину земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га. Ухвалою суду від 22.10.2021 року відкрито загальне позовне провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду в підготовчому судовому засіданні. Ухвалою суду від 14.09.2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті в загальному позовному провадженні з викликом учасників справи на 11 листопада 2022 року на 11 год. 15 хв. Представник позивача згідно із заявою від 11.11.2022 року просила розглянути справу за її відсутності, проти винесення заочного рішення по справі не заперечувала, на задоволенні позову наполягала. Відповідач та третя особа у судове засідання не з`явилися, причини неявки суду не відомі, про дату і час розгляду справи були проінформовані належним чином. Оскільки в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд у відповідності до вимог ст. ст. 280-282 ЦПК України вважає за можливе заслухати справу на підставі наявних доказів та ухвалити заочне рішення. Згідно ст.247 ЦПК України у разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні ним правовідносини. Відповідно до вимог ч. 1 ст. 1220 ЦК України, спадщина відкривається внаслідок смерті особи. Спадкування здійснюється за заповітом або за законом, що передбачено статтею 1217 ЦК України. Відповідно до статті 1297 ЦК України спадкоємець який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. З матеріалів справи вбачається, що відповідно до Свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 07.12.1966 року, позивач є сином [PERSON] . Відповідно до заповіту, посвідченого та зареєстрованого приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Прилуцькою Н.М. 06 листопада 2007 року за реєстровим №798, [PERSON] заповіла усе майно [PERSON] . [INFO] [PERSON] померла. Позивач, як спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину шляхом подання заяви до Першої донецької державної нотаріальної контори. З Витягу про реєстрацію у спадковому реєстрі №16309777 від 12.09.2008 року, виданого Першою донецькою державною нотаріальною конторою, вбачається, що 27.02.2008 року заведено Спадкову справу на майно померлої [PERSON] , номер у нотаріуса 174, номер у Спадковому реєстрі 44129196. Місцем заведення та зберігання спадкової справи є Перша донецька державна нотаріальна контора, розташована в м.Донецьк Донецької області по вул. Артема, 74. Згідно з Витягом про реєстрацію у спадковому реєстрі №16309777 від 12.09.2008 року та Свідоцтвом про право на спадщину за заповітом, виданим 12.09.2008 року Першою донецькою державною нотаріальною конторою та зареєстрованим в реєстрі за №6-3517, [PERSON] , як спадкоємець майна померлої [INFO] [PERSON] , оформив за собою право власності на спадкове майно - Ѕ частину домоволодіння номер [ADDRESS] . З досліджених судом Інформації Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 01.04.2021 року та додатку «Список співвласників земельної ділянки» до Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯЖ №047635, виданого 17 січня 2008 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, права оренди землі за №010832900009, встановлено, що у приватній власності [PERSON] також перебувала Ѕ частина земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га, розташована в [ADDRESS] . Право власності на вказану земельну ділянку, розташовану під успадкованим домоволодінням, позивач не оформив, свідоцтво про право на спадину за заповітом на це майно Першою донецькою державною нотаріальною конторою не видавалося. 16 лютого 2021 року [PERSON] звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га. Постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 16.02.2021 року, винесеною приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А., позивачу відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га, по тій причині, що «дооформити» спадщину на підконтрольній території України і отримати свідоцтво про право власності на спадщину фактично неможливо, оскільки згідно відповіді від Першої донецької державної нотаріальної контори нотаріальний архів залишився на непідконтрольній території, і відсутня можливість отримати від них копію спадкової справи з метою наступної видачі свідоцтва. Таким чином дослідженими судом доказами підтверджено, що позивач, як єдиний спадкоємець за заповітом, прийняв спадщину, що відкрилася після смерті його матері - [PERSON] , та оформив право власності на частину спадкового майна. Проте, у зв`язку з тимчасовою окупацією території, де була відкрита та зберігалася спадкова справа і оригінали правовстановлюючих документів, право власності на успадковану позивачем Ѕ частину земельної ділянки кадастровий номер 3222482401:01:007:0056 площею 0,1579 га, розташованої в [ADDRESS] , не було оформлено Першою донецькою державною нотаріальною конторою. Відповідно до вимог ст. 1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України»,- тимчасово окупована територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Датою початку тимчасової окупації є 20 лютого 2014 року. Датою початку тимчасової окупації Російською Федерацією окремих територій України є 19 лютого 2014 року. Окремі території України, що входять до складу Донецької та Луганської областей, є окупованими Російською Федерацією (у тому числі окупаційною адміністрацією Російської Федерації) починаючи з 7 квітня 2014 року. Відповідно до ч. 2 та ч.3 ст. 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Зважаючи на те, що починаючи з 07 квітня 2014 року місто Донецьк, де була відкрита та зберігалася спадкова справа №174, заведена до майна померлої [PERSON] , є тимчасово окупованою Російською Федерацією територією України, зазначене унеможливило отримання позивачем свідоцтва про право на спадщину за заповітом за місцем відкриття спадщини. Згідно з ч.5 статті 11-1 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України» вчинення нотаріальних дій щодо спадкових справ, які були зареєстровані у Спадковому реєстрі до початку тимчасової окупації, але не закінчені, здійснюється будь-яким нотаріусом на підконтрольній Уряду України території за зверненням спадкоємця. Судом на підставі досліджених доказів встановлено, що [PERSON] 16 лютого 2021 року звернувся до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Михайленка С.А. із заявою щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на спірну земельну ділянку, проте йому було відмовлено по тій причині, що нотаріальний архів залишився на непідконтрольній території, і відсутня можливість отримати від них копію спадкової справи з метою наступної видачі свідоцтва. Дані обставини підтверджують, що в нотаріальному порядку позивач позбавлений можливості дооформити право власності на спадкове майно. Відповідно до абз. 3 п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику у справах про спадкування» від 30.05.2008 року № 7, у разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутись до суду за правилами позовного провадження. Відповідно до постанови Верховного Суду України від 23 січня 2013 року у справі №6-164цс12 у спадкоємця, який у встановленому законом порядку прийняв спадщину, права володіння та користування спадковим майном виникають із часу відкриття спадщини. Такий спадкоємець може захищати свої права володіння та користування спадковим майном відповідно до глави 29 ЦК України. Як вбачається зі змісту ст. 392 Глави 29 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати їм документа, який засвідчує його права власності. Відповідно до ст. 1 Протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно з ст. 328 ЦК України право власності набувається в порядку, визначеному законом, та на підставах не заборонених законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. ст. 1216, 1218 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою та третьою статті 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч.1 статті 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно з ч.3 статті 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Отже дослідженими судом доказами підтверджено, що спірне майно належало спадкодавцю [PERSON] на праві приватної власності та перейшло у власність позивача, як її спадкоємця за заповітом, який у визначені чинним законодавством порядку та строки прийняв спадщину. Оскільки позивач не має змоги в нотаріальному порядку дооформити своє право на спадкове майно по тій причині, що спадкова справа та оригінали правовстановлюючих документів залишилась на непідконтрольній території, тому належним правовим способом захисту його законних прав, як власника спадкового майна, відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 16 ЦК України, є визнання за ним права власності. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини, сформовану в п. 58 рішення у справі «Серявін та інші проти України» (заява від 10 лютого 2010 року № 4909/04): згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча п. 1 ст. 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (див. рішення у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (RuizTorija v.), серія A,303-A, п. 29). За встановлених обставин, оцінивши зібрані по справі докази в їх сукупності суд дійшов висновку, що наявні законні підстави для задоволення позову.

Outcome: approved