Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У жовтні 2021 року позивач [PERSON] звернувся до Оболонського районного суду м. Києва із позовом до відповідачів [PERSON] та ТОВ «Компанія «Старт Авто» про стягнення завданих збитків в результаті дорожньо-транспортної пригоди, а саме просив стягнути солідарно з [PERSON] та ТОВ «Компанія «Старт Авто» завдану в результаті ДТП майнову шкоду у розмірі 28 024,74 грн., 131,29 грн. - 3% річних, моральну шкоду у розмірі 50 000,00 грн., витрати на судовий збір у розмірі 908,00 грн., а також витрати на професійну правничу допомогу. Свої вимоги позивач обґрунтовує тим, що 25.05.2021 року в м. Києві по вул. Куренівській, 2-5, [PERSON] , який керував автомобілем «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] вчинив ДТП, а саме при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 06.08.2021 року по справі №756/9131/21 відповідача було визнано винним у вчиненні даного ДТП. Позивач зазначає, що у постанові Оболонського районного суду міста Києва від 06.08.2021 року по справі №756/9131/21 вказано, що [PERSON] є працівником ТОВ «Компанія «Старт Авто». З мето відновлення автомобіля після ДТП, позивач звернувся до ФОП [PERSON] (СТО «Автосоюз»), яким було виставлено рахунок на технічне обслуговування №123046770 від 01.06.2021 року на загальну суму 73 901,73 грн. 10.06.2021 року між позивачем та страховою компанією позивача - ПрАТ «СК «УНІКА», укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування №000430707, за яким розмір страхового відшкодування склав 50 303,36 грн. Таким чином, ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило оплату послуг з відновлення автомобіля за виставленим рахунком № [NUMBER] від 01.06.2021 року у розмірі 50 303,56 грн. Решта суми у розмірі 23 598,38 грн. була виплачена позивачем особисто, тому позивач звернувся до суду про стягнення вказаної суми з відповідачів. 17.01.2022 року представником відповідача ТОВ «Компанія «Старт Авто» подано відзив на позовну заяву, у якому просили у задоволенні позову відмовити, оскільки відсутні підстави для стягнення коштів з відповідача, мотивуючи це тим, що розмір завданої в результаті ДТП шкоди не перевищує ліміту відповідальності за полісом обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, яким на момент ДТП застраховано цивільно-правова відповідальність власників транспортного засобу «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] . Представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином, про причини неявки не повідомив. Представник відповідача ТОВ «Компанія «Старт Авто» подав заяву про розгляд справи за його відсутності. Дослідивши матеріали справи, судом встановлено наступне. 25.05.2021 року в м. Києві по вул. Куренівській, 2-5, [PERSON] , який керував автомобілем «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] вчинив ДТП, а саме при перестроюванні не надав перевагу в русі автомобілю «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] , в результаті чого автомобіль позивача зазнав механічних пошкоджень. Постановою Оболонського районного суду міста Києва від 06.08.2021 року по справі №756/9131/21 відповідача було визнано винним у вчиненні даного ДТП. Відповідно ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до ст. 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Особа, яка завдала шкоди, звільняється від її відшкодування, якщо вона доведе, що шкоди завдано не з її вини. Згідно ст. 1187 ЦК України шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі володіє транспортним засобом. Із матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників транспортного засобу «КАМАЗ» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» за полісом обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №АР/4836341 від 29.09.2020 року. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів»). Уклавши договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, страховик на випадок виникнення деліктного зобов`язання бере на себе у межах суми страхового відшкодування виконання обов`язку страхувальника, який завдав шкоди. А тому страховик, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, згідно зі статтями 3 і 5 вказаного Закону реалізує право вимоги, передбачене статтями 993 ЦК України та 27 Закону України «Про страхування», шляхом звернення з позовом до страховика, в якого завдавач шкоди застрахував свою цивільно-правову відповідальність. Із матеріалів справи вбачається, що на момент ДТП цивільно-правова відповідальність власників транспортного засобу «Volkswagen» д.н.з. [NUMBER] , була застрахована у ПрАТ «СК «УНІКА», за полісом обов`язкового страхування цивільної-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів №201779252. Судом встановлено, що страховик позивача ПрАТ «СК «УНІКА» та страховик відповідача ПрАТ «СК «БРОКБІЗНЕС» є учасниками страхових компаній, які підтримують пряме врегулювання збитків (ПВЗ). Пряме врегулювання збитків полягає в тому, що водій, який потрапив у ДТП з вини іншого водія, може отримати відшкодування не від страхової компанії винуватця, а тієї, де він сам застрахований по ОСЦПВ. Страхова компанія потерпілого водія сама виплачує грошові кошти та вже без його участі врегульовує всі питання з компанією водія, що спричинив ДТП. 3 мето відновлення автомобіля після ДТП, позивач звернувся до ФОП [PERSON] (СТО «Автосоюз»), яким було виставлено рахунок на технічне обслуговування №123046770 від 01.06.2021 року на загальну суму 73 901,73 грн. 10.06.2021 року між позивачем та його страховою компанією - ПрАТ «СК «УНІКА», укладено Акт узгодження розміру страхового відшкодування №000430707, за яким розмір страхового відшкодування склав 50 303,36 грн. У п. 2 вказаної угоди зазначено, що сторони погодили та визнають, що розмір страхового відшкодування внаслідок настання страхового випадку становить 50 303,36 грн. У п. 4 вказаної угоди зазначено, що заявник (позивач) визнає, що вказана сума страхового відшкодування є остаточною та підтверджує той факт, що по вказаному страховому випадку у жодному разі, навіть якщо під час проведення ремонтних робіт будуть виявлені додаткові ушкодження, котрі не враховані у виплаті страхового відшкодування, будь-яких майнових чи немайнових вимог до страховика мати не буде. У п.5 вказаної угоди зазначено, що заявник (позивач) визнає, що до підписання цього акту попередньо ознайомлений з вимогами цивільного законодавства щодо недійсності правочині, є дієздатною особою, перебуває при здоровому умі, ясній пам`яті та діє добровільно без будь-якого примусу, як фізичного так і морального, а також розуміє значення своїх дій та їх правові наслідки. Позивач знаючи, що ФОП [PERSON] виставлено рахунок на технічне обслуговування автомобіля на суму 73 901,74 грн., добровільно погодився на зменшення суми страхового відшкодування до 50 303,36 грн., про що уклав відповідну угоду про відшкодування матеріальної шкоди від 10.06.2021 року. ПрАТ «СК «УНІКА» здійснило оплату послуг з відновлення автомобіля за рахунком № [NUMBER] від 01.06.2021 року в узгодженому розмірі 50 303,56 грн. Відповідно до ст. 1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відтак, відшкодування шкоди особою, відповідальність якої застрахована за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, можливе за умови, що згідно з цим договором або Законом України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у страховика не виник обов`язок з виплати страхового відшкодування (зокрема, у випадках, передбачених у статті 37), чи розмір завданої шкоди перевищує ліміт відповідальності страховика. В останньому випадку обсяг відповідальності страхувальника обмежений різницею між фактичним розміром завданої шкоди і сумою страхового відшкодування. Враховуючи все викладене, а також те, що загальна сума вартості ремонту (розміру збитку) завданого позивачу пошкодженням транспортного засобу не перевищує ліміту відповідальності власника застрахованого транспортного засобу у розмірі 130 000,00 грн., вимоги позивача про стягнення в результаті ДТП майнової шкоди з відповідачів, є безпідставними та задоволенню не підлягають. Зі змісту ст. 22 ЦК України вбачається, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування, при цьому збитками, крім іншого, є доходи які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушено (упущена вигода). Позивач зазначає, що оскільки його транспортний засіб знаходився у ремонті, він був змушений користуватись орендним автомобілем. З цією метою ним було укладено договір від 02.07.2021 та понесені витрати у сумі 1 400,00 грн. Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. При цьому, позивачем не надано жодного належного та допустимого доказу на підтвердження причинно-наслідкового зв`язку між здійсненими витратами на оренду автомобіля з зазначеною дорожно-транспортною пригодою. Таким чином, вимоги позивача про стягнення відповідачів коштів на оренду автомобіля не підлягають до задоволення. Як роз`яснено у п. 8 Постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», за моральну (немайнову) шкоду, заподіяну працівником під час виконання трудових обов`язків, відповідальність несе організація з якою цей працівник перебуває у трудових відносинах, а останній відповідає перед нею в порядку регресу (статті 130, 132-134 КЗпП, якщо спеціальною нормою закону не встановлено іншого (наприклад, ст.47 Закону України "Про телебачення і радіомовлення". Відповідно до положень ст. 23 ЦК України, особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Якщо інше не встановлено законом, моральна шкода відшкодовується грошовими коштами, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вина є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Моральна шкода відшкодовується незалежно від майнової шкоди, яка підлягає відшкодуванню, та не пов`язана з розміром цього відшкодування. Моральна шкода відшкодовується одноразово, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. З урахуванням наведених положень норм чинного законодавства та встановлених судом обставин, суд вважає, що позивачу дійсно завдано моральної шкоди, яка полягає у душевних стражданнях у зв`язку зі пошкодженням транспортного засобу, і грошовий вираз такої шкоди має бути стягнутий з ТОВ «Компанія «Старт Авто», як таких що несуть відповідальність за завдання шкоди винуватцем ДТП, оскільки останніми не спростовано тверджень позивача про перебування [PERSON] на час ДТП у трудових відносинах з ТОВ «Компанія «Старт Авто». У зв`язку із цим суд враховує глибину душевних страждань і переживань позивача, при цьому, дотримуючись принципів розумності, виваженості та справедливості приходить до висновку про необхідність зменшення розміру моральної шкоди з 50 000,00 грн. до 7 000,00 грн. Згідно з ч. 1 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Враховуючи те, що представником позивача не надано належних та допустимих доказів на підтвердження сплати позивачем коштів, зокрема, не надано відповідної квитанції, платіжного доручення чи будь-якого розрахункового документу, що зареєстрований у встановленому порядку, суд вважає за потрібне відмовити у стягненні таких витрат. Згідно зі ст. 141 ЦПК України суд вважає за потрібне стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у сумі 908,00 грн. На підставі викладеного та

Outcome: partial