Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

21.09.2020 року [PERSON] звернувся до суду із заявою за участю заінтересованої особи - Сколівського відділу Головного Управліня Державної міграційної служби у Львівській області, в якій просить ухвалити рішення, яким встановити юридичний факт його постійного проживання на території України, а саме в с. Коростів Стрийського (раніше Сколівського) району Львівської області, станом на 24 серпня 1991 року. Ухвалою судді від 22.09.2022 року заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та призначено справу до розгляду на 27.10.2022 року. В обгрунтування заявлених вимог заявник зазначив, що народився [INFO] та постійно проживав на території України по [ADDRESS] та має статус громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту. Крім цього вказує, що йому видавався паспорт взірця громадянина колишнього СРСР серії [NUMBER] , однак на даний час такий втрачений, що підтверджується відповідним оголошенням в народному часописі. Листом Сколівського відділу Головного управління Державної міграційної служби у Львівській області від 08.07.2022 року № 4635-58/4635.1-22 йому відмовлено у видачі паспорта громадянина України у зв`язку з чим, для реалізації свого немайнового права, заявник вимушений звернутися в суд із вказаною заявою. В судове засіданні заявник [PERSON] не з`явився, але попередньо подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, вказавши, що зяву підтримує та просить таку задовольнити. Заінтересована особа Сколівський відділ Головного Управліня Державної міграційної служби у Львівській області явку свого представника в судове засідання не забезпечила, але попередньоначальником відділу Габчак І.О. подано клопотання про розгляд заяви у відсутності представника заінтересованої особи, вказавши що при ухваленні рішення покладаються на розсуд суду. На підставі ч. 3 ст. 211, ч. 2 ст. 247 ЦПК України справа слухається у відсутності сторін без фіксування судового процесу технічними засобами. Дослідивши матеріали справи у їх сукупності, з`ясувавши дійсні обставини справи, дослідивши зібрані по справі докази, суд приходить до висновку, що вимоги заявника підлягають до задоволення з наступних підстав. Відповідно до положень ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно з положень ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Виходячи із наведених вище процесуальних норм, практики та роз`яснень, суд встановив наступні обставини справи та відповідні їм правовідносини. Вирішуючи питання про встановлення даного факту суд виходить з того, що відповідно до ч.1 ст.\~293\~ЦПК України окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з ч. 2\~ст. 315 ЦПК України\~у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Сколівським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Стрийському районі Львівської області Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Львів) (актовий запис №12), встановлено, що [PERSON] народився [INFO] в с. Коростів Сколівського району Львівської області. Довідками № 38 та № 39, виданих 02.02.2022 року старостою села Коростів Сколівської міської ради І. Савчин підтверджено те, що [PERSON] , [INFO] , з 04 вересня 1972 року по даний час зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] . Крім цього, згідно посвідчення серії [NUMBER] , виданого 14.09.2018 року Коростівської сільською радою Сколівського району Львівської області, [PERSON] присвоєно статус громадянина, який проживає на території гірського населеного пункту. З довідки № 4635-58/4635.1-22, виданої 08.07.2022 року начальником Сколівського відділу ГУ ДМС у Львівській області І. Габчак вбачається, що на ім`я [PERSON] 05.12.1989 року Сколівським РВ ВС у Львівській області видавався паспорт громадянина СРСР серії [NUMBER] . Як встановлено судом та вбачається з оголошення в народному часописі Сколівщини «Бойківська думка», на даний час паспорт СРСР серії [NUMBER] , виданий на ім`я [PERSON] , був втрачений. У зв`язку з тим, що Сколівським відділом ГУ ДМС у Львівській області заявнику було роз`яснено, що для отримання паспорта громадянина України йому необхідно звернутися до суду для отримання відповідного рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України станом на 24.08.1991 року, такий змушений звернутися до суду із даною заявою. Встатті 55 Конституції України закріплено, що права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Відповідно до ч.1 ст. 3 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Крім того, відповідно до ч.2 ст. 315 ЦПК Україниу судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до п.1 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року за № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Листом Верховного суду України від 01.01.2012 року про судову практику розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення роз`яснено, що у порядку ч. 2 ст. 256 ЦПК України (після внесення змін Законом України № 2147-VIII від 03.10.2017 року ч.2 ст. 315 ЦПК України) суди встановлюють факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. З вищевикладеного вбачається, що законом передбачено вставлення юридичних фактів щодо виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, до яких відносяться і факти, що породжують право особи на набуття громадянства України, зокрема постійного проживання на території України. Вирішуючи питання встановлення належності до громадянства України суд керується, зокрема, Законом України «Про громадянство України», а також Указом Президента України від 27 березня 2001року № 215/2001 «Питання організації виконання Закону України «Про громадянство України», яким затверджений Порядок провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень (далі - Порядок). Так, статтею 3 Закону України «Про громадянствоУкраїни» визначені випадки належності до громадянства України. Згідно з п. 1 цієї статті громадянами України є усі громадяни колишнього СРСР, які на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) постійно проживали на території України. Встановлення факту постійного проживання на території України на момент проголошення незалежності України або набрання чинності Законом України «Про громадянствоУкраїни» є підставою для оформлення належності до громадянства України відповідно до пунктів 1, 2 частини першої статті 3 цього Закону. При цьому, юридичне значення має лише факт постійного проживання на території України дитини, батьків дитини (одного з них) або іншого її законного представника на момент проголошення незалежності України (24 серпня 1991 року) або набрання чинності Законом України «Про громадянствоУкраїни» (13 листопада 1991 року). Відповідно до п. 7 Порядку провадження за заявами і поданнями з питань громадянства України та виконання прийнятих рішень, громадяни колишнього СРСР, які не мають у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт їхнього постійного проживання на території України станом на 13 листопада 1991 року, проходять процедуру встановлення їхньої належності до громадянства України. Відповідно до п. 8 вищевказаного Порядку, для встановлення належності до громадянства України відповідно до пункту 1 частини першої статті 3 Закону особа, яка за станом на 24 серпня 1991 року постійно проживала на території України і перебувала у громадянстві колишнього СРСР, але не має у паспорті громадянина колишнього СРСР відмітки про прописку, що підтверджує факт її постійного проживання на території України на зазначену дату, подає, зокрема, судове рішення про встановлення юридичного факту постійного проживання особи на території України за станом на 24 серпня 1991 року. Отже, реалізація права на набуття громадянства України залежить від встановлення судом факту постійного проживання на території України станом на 24.08.1991 року або станом на 13.11.1991 року, який має юридичне значення. На переконання суду, вищевказані зібрані по справі докази підтверджують те, що станом на 24 серпня 1991 року заявник [PERSON] постійно проживав на території України, а саме в с. Коростів Стрийського району (раніше Сколівського) Львівської області, де проживає по даний час. При цьому відомостей про те, що заявник покидав територію України чи є громадянином іншої держави матеріали справи не містять. Таким чином, на підставі повного та об`єктивного розгляду і оцінки усіх наявних у справі доказів, якими підтверджено факт проживання заявника на території України станом на 24 серпня 1991 року, враховуючи те, що встановлення цього факту надає заявнику можливість реалізувати своє право для отримання паспорта громадянина України, а чинним законодавством не передбачено іншого порядку встановлення такого факту ніж як у судовому, суд приходить до висновку, що заява підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved