Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

30.07.2015 року [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовною заявою до Старокозацької сільської ради Білгород-Дністровського району Одеської області про визнання права власності спадкове майно, просить суд: встановити факт належності 1/2 частини житлової квартири [ADDRESS] [PERSON] , померлому [INFO] ; визнати за ним, право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., що в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3- житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія. Стислий виклад позиції позивача Свої позовні вимоги позивач обґрунтовує тим, що [INFO] помер його батько [PERSON] . Той факт, що спадкоємець був його батьком підтверджується свідоцтвом про його народження. На день смерті спадкодавцеві належала 1/2 частка квартири [ADDRESS] . За життя спадкодавець не зареєстрував свої право власності на 1/2 частку квартири, в зв`язку з чим він не може вирішити питання про спадкування вказаного житлового будинку в нотаріальному порядку, в зв`язку з чим вимушений звернутися з вказаним позовом до суду. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. 03 серпня 2015 року Ухвалою суду, суддя Мишко В.В. провадження у справі було відкрито. ( т.1 а.с. 19) 16 вересня 2015 року рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду позовні вимоги позивача були задоволені. (т.1 а.с. 29-32) 11 травня 2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга [PERSON] в інтересах [PERSON] була задоволена, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року скасоване, ухвалене нове рішення, який у задоволені позову позивачу відмовлено. (т.1. а.с. 101, 102-105) \~ \~ \~ \~05 жовтня 2016 року Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України, касаційна скарга [PERSON] була задоволена частково, рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасоване, справа передана на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.1. а.с. 140-143) Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу вказаної справи від 01 листопада 2016 року головуючою суддею визначена суддя Шевчук Ю.В. ( т,1 а.с. 145) 03 листопада 2016 року ухвалою судді Шевчук Ю.В. заявлений самовідвід від розгляду зазначеної справи. ( т.1 а.с. 147) 07 листопада 2016 року відповідно до розпорядження №267 здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи. ( т.1 а.с. 148) 07 листопада 2016 року, відповідно до повторного автоматизованого розподілу судової справи справа передана на розгляд суді [PERSON] ( т.1 а.с. 149) 25 листопада 2016 року Ухвалою судді Чебан Н.В. справа призначена до розгляду. ( т.1 а.с. 150) 06 березня 2017 року відповідно до розпорядження № 86, здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи, у зв`язку з відпускаю судді по вагітності та пологам. ( т.1 а.с 191) 06 березня 2017 року, відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи, справа передана на розгляд суді [PERSON] (т.1. а.с. 192) 07 березня 2017 року Ухвалою судді справа прийнята до провадження та призначений її розгляд по сутті справи. ( т.1. а.с. 193) 17 травня 2017 року Ухвалою судді, заяву [PERSON] про залучення її в якості співвідповідача до участі у справі було задоволено. (т.1 а.с. 220) 22 листопада 2017 року Ухвалою суду, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було задоволено, зупинене провадження по цивільній справі до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. ( т.2 а.с. 25,26-27) Не погоджуючись з вказаною ухвалою суду, представник позивача 24 листопада 2017 року надав апеляційну скаргу. (т.2 а.с. 30-33) 03 квітня 2018 року Постановою апеляційного суду Одеської області апеляційна скарга представника позивача залишена без задоволення, ухвала суду від 22 листопада 2017 року без змін. ( т.2 а.с. 77, 78-80) 12 червня 2018 року відповідно до розпорядження № 450 здійснений повторний автоматизований розподіл судової справи у зв`язку з закінченням повноважень у судді. (т.2 а.с. 83) Відповідно до протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи від 12 червня 2019 року вказана справа розподілена судді Прийомової О.,Ю. ( т.2 а.с. 84) 11\~лютого 2022\~року Ухвалою\~Білгород \~Дністровського міськрайонного\~суду клопотання представника позивача про поновлення провадження у справі було задоволено, справа прийнята до провадження судді Прийомової О.Ю., провадження у справі було поновлено з призначенням її підготовчого розгляду. (т.2 а.с. 116-117) 09 червня 2022 року Ухвалою суду підготовче провадження у справі було закрито та призначений її розгляд по сутті справи.( а.с. 127-128 т.2) Позивач [PERSON] , в судове засідання не з`явився, від його представника адвоката Холудєєва Б.Є. надана заява, згідно з якою заявлені позовні вимоги [PERSON] підтримує в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за його відсутністю, не заперечує проти винесення заочного рішення. Представник відповідача, співвідповідач в судове засідання не з`явилися, були повідомлені належним чином, причину неявки суду не повідомили. Враховуючи викладені обставини, суд вважає за можливе розглянути справу без участі сторін, на підставі наявних та достатніх для розгляду матеріалів справи.\~\~ Відповідно до ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Зі згоди представника позивача, про що свідчить заява представника, суд ухвалою від 08 листопада 2022 року перейшов до заочного розгляду справи, що відповідає положенням ст. ст. 280 -281 ЦПК України. Фактичні обставини справи встановлені судом. Вивчивши матеріали справи, ретельно дослідивши докази, суд приходить до наступних висновків. Матеріалами справи встановлено, що [PERSON] народився [INFO] у селі Старокозаче Білгород-Дністровського району Одеської області, ідентифікаційний номер [NUMBER] , про що свідчить паспорт серії [NUMBER] виданий 29.09.1997 року та видана 04.04.2000 року довідка про присвоєння ідентифікаційного номера № [NUMBER] (т,1 а.с.4). [PERSON] , [INFO] , є сином [PERSON] , що підтверджується виданим 27.01.1977 року свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , актовий запис № 5 (т.1 а.с.6). Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 року було допущено поворот виконання ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 30.07.2014 року та ухвали Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року шляхом зобов`язання Комунального підприємства «Білгород-Дністровське бюро технічної інвентаризації» скасувати реєстраційний запис про право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , який в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. за [PERSON] . Визнано за [PERSON] , [INFO] ( [ADDRESS] , ідентифікаційний номер [NUMBER] ) право власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , який в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. (т.1 а.с.12-13). [INFO] [PERSON] (батько [PERSON] ) помер у віці 61 року, що підтверджується виданим 19.11.2014 року свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , актовий запис № 1368 (т.1 а.с.5). Таким чином, після смерті [INFO] [PERSON] залишилась спадщина, зокрема, у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , який в цілому складається з: 1 коридор, 2 житлова, 3 житлова, 4 кухня, 5 санвузол, 6 шафа, 7 лоджія, загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м. При зверненні до нотаріальної контори з метою оформлення та отримання свідоцтва про право на спадщину за законом, [PERSON] було відмовлено та винесено Постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що не було надано правовстановлюючих документів на спадкове майно, які підтверджують право власності спадкодавця на заявлене спадкове майно. Рекомендовано звернутися до суду (т.1 а.с.15-16). 16 вересня 2015 року Білгород Дністровським міськрайонним судом було ухвалене рішення про задоволення позовних вимог позивача у повному обсязі. ( т.1. а.с.29-32) 11 травня 2016 року рішенням апеляційного суду Одеської області, апеляційна скарга [PERSON] в інтересах [PERSON] була задоволена, рішення суду від 16 вересня 2015 року було скасоване, ухвалене нове рішення, яким у задоволені позову [PERSON] було відмовлено, стягнутий з нього судовий збір. (т. 1 а.с. 102-105) Як зазначив апеляційний суд, однією з підстав скасування рішення суду послугувало те, що на той час існував між [PERSON] та [PERSON] спір щодо 1/2 частини квартири [ADDRESS] . Таким чином, подаючи [PERSON] позов про визнання права власності в порядку спадкування за законом знав про наявність спору, неправильно визначив коло сторін по справі, у зв`язку з чим були порушені права [PERSON] . Розглядаючи касаційну скаргу [PERSON] . Вищий Спеціалізований суд України своєю ухвалою від 05 жовтня 2016 року рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасував та передав справу на новий розгляд до суду першої інстанції. (т.1 а.с. 142-143) В своїй ухвали ВСС України зазначив, що у порушені вимог ст. ст. 212-214, 303, 316 ЦПК України апеляційний суд не звернув уваги на доводи позивача та не надав їм належної оцінки, дійшов передчасного висновку про те, що укладений на товарній біржі між сторонами договір купівлі продажу квартири не підлягав нотаріальному посвідченню, унаслідок чого він є дійсним. Таким чином, саме вказаний висновок апеляційного суду щодо дійсності угоди, укладеної на товарній біржі, тягне за собою невірне визначення власника спірного нерухомого майна і, як наслідок, впливає на подальше вирішення спірних правовідносин, які, як зазначає суд, наявні в судових провадженнях. У силу ч. 3 ст. 335 ЦПК України не може залишатися у силі й рішення суду першої інстанції, оскільки у порушення вимог п.2 ч. 6 ст. 130 ЦПК України про те, що якщо спір не врегульовано у порядку, визначеному ч. 3 цієї статті, суд не залучив до участі у справі [PERSON] , з якою існує спір щодо спірної квартири у порядку поділу майна подружжя і за її позовом на цю квартиру накладено арешт. На виконання Ухвали ВСС України з розгляду цивільних і кримінальних справи, ухвалою суду від 17 травня 2017 року заява [PERSON] про залучення в якості співвідповідача до участі у справі була задоволена. Залучена в якості співвідповідача [PERSON] . (т. 1 а.с. 221-222) Крім того, 22 листопада 2017 року Ухвалою суду, клопотання представника відповідача про зупинення провадження у справі було задоволено, зупинене провадження по цивільній справі до вирішення цивільної справи за позовом [PERSON] до [PERSON] про поділ спільного майна подружжя. ( т.2 а.с. 25,26-27) 25 квітня 2018 року Рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду, позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності задоволено частково, у задоволені позову в частині визнання права спільної сумісної власності [PERSON] до [PERSON] на 1/2 частину двокімнатної квартири [ADDRESS] , загальною площею 51,5 кв.м., житловою площею 28,6 кв.м., підсобною площею 22,9 кв.м. було відмовлено. Щодо позовних вимог на спірну квартиру, суд в своєму рішенні зазначив: «першим пунктом позовних вимог позивачки є визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Щодо правового режиму набуття цієї квартири судом встановлено наступне. Згідно свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року відповідачу [PERSON] та його батькові [PERSON] належало по 1/2 частині квартири [ADDRESS] . 13 вересня 1999 року між [PERSON] та [PERSON] у Білгород-Дністровському представництві Одеської товарної біржі був укладений договір купівлі - продажу 1/2 частини № 5 у будинку [ADDRESS] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2010 року вказаний договір був визнаний дійсним, та за [PERSON] була визнано право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ухвалою Апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року вказане рішення суду першої інстанції було залишено без змін. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 30 липня 2014 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 01.03.2010 року та ухвала Апеляційного суду Одеської області від 10 квітня 2014 року були скасовані, справа направлена до суду першої інстанції на новий розгляд. Ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 29.10.2014 року по справі №495/6282/14-ц позовна заява [PERSON] до [PERSON] про визнання договору купівлі-продажу дійсним та визнання права власності була залишена без розгляду. [INFO] батько відповідача [PERSON] помер. Відповідач [PERSON] звернувся до Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області з позовом про вступ у спадщину після смерті свого батька на 1/2 частину квартири [ADDRESS] . Рішенням Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року позовні вимоги [PERSON] були задоволені, за ним було визнано право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] .. Рішенням Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року вказане рішення було скасовано. Ухвалою Вищого Спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 05 жовтня 2016 року рішення Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 16 вересня 2015 року та рішення Апеляційного суду Одеської області від 11 травня 2016 року скасовані, справа передана до суду першої інстанції на новий розгляд. На даний час провадження по цій справі зупинене до набрання законної сили ухвалою або рішенням по цій справі про поділ спільного майна подружжя, тобто рішення по справі про вступ у спадщину [PERSON] на момент розгляду справи не винесено. Таким чином, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року (тобто право власності набуто до вступу у шлюб), власником іншої 1/2 частини квартири [ADDRESS] до шлюбу станом на час розгляду даної справи є батько відповідача [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги позивачки в частині визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] задоволенню не підлягають.» Не погоджуючись з вказаним рішенням суду [PERSON] була надана апеляційна скарга. 28 грудня 2021 року Постановою Одеського апеляційного суду, апеляційна скарга [PERSON] залишена без задоволення. Рішення Білгород Дністровського міськрайонного суду Одеської області без змін. Як зазначив апеляційний суд в своїй постанові стосовно спірної квартири: «Таким чином, [PERSON] є власником 1/2 частини квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності на житло від 27 червня 1997 року (тобто право власності набуто до вступу у шлюб), власником іншої 1/2 частини квартири [ADDRESS] до шлюбу станом на час розгляду даної справи є батько відповідача [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, позовні вимоги позивача в частині визнання права спільної сумісної власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] дійсно задоволенню не підлягали.» Зазначене рішення набрало законної сили 28 грудня 2021 року. Нормативне обґрунтування У відповідності до ч.4 ст. 82 ЦПК України, обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. \~ \~ \~ \~ Відповідно до частини першої статті 234 Цивільного процесуального кодексу України, окреме провадження це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав.\~ Суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення (п.5 ч.2 ст.234 ЦПК України). Згідно із ч.2 ст.256 Цивільного процесуального кодексу України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30.05.2008 року «Про судову практику у справах про спадкування», спори про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що має юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Згідно абзацу другого п.1 Постанови Пленуму Верховного суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів що мають юридичне значення» №5 від 31.03.1995 року, наведений ЦПК України перелік фактів, які встановлюються судом, не є вичерпним. За наявності необхідних умов, суд може встановлювати й інші факти, що мають юридичне значення, наприклад, факти прийняття спадщини, встановлення місця відкриття спадщини та фактів володіння будівлею на праві приватної власності. Відповідно до\~пункту 1\~Постанови Пленуму\~Верховного Суду\~України №\~7\~від 30.05.2008\~року «Про\~судову практику\~у справах\~про спадкування»,\~спадкові відносини\~регулюються Цивільним\~кодексом України,\~законами України\~«Про нотаріат»,\~«Про міжнародне\~приватне право»,\~іншими законами,\~а також\~прийнятими відповідно\~до них\~підзаконними нормативно-правовими\~актами. Статтею 1216 Цивільного кодексу України встановлено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст.1217 ЦК України). Відповідно до ч. ч. 1, 3, 5 ст.1268 Цивільного кодексу України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Згідно із ст.1258 Цивільного кодексу України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у випадку відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття. Відповідно до ст.1261 Цивільного кодексу України, в першу чергу на спадкування за законом мають діти спадкодавця, той з чоловіка і жінки, що пережив і батьки. Положеннями ч.1 ст.328 Цивільного кодексу України встановлено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, а спадкування за законом є однією з підстав набуття права власності. Відповідно до Постанови ВС від 11 березня 2020 року у справі № 360/2312/16-ц, ВС зазначив, відповідно до п. 211 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України затвердженої наказом МЮ України від 03 березня 2004 року № 20/5, у редакції чинній на час відкриття спадщини, свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям, що прийняли спадщину, тобто тим, які постійно проживали разом зі спадкоємцем чи подали заяву нотаріусу про прийняття спадщини. Доказом постійного проживання разом зі спадкодавцем можуть бути: довідка ЖЕО, правління житлового - будівельного кооперативу, відповідного органу місцевого самоврядування про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом зі спадкоємцем, копія рішення суду, що набрало законної сили, про встановлення факту своєчасного прийняття спадщини, реєстраційний напис у паспорті спадкоємця про те, що спадкоємець постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, та інші документи, що підтверджують факт постійного проживання разом зі спадкодавцем. Верховний суд зазначає, що саме реєстрація спадкоємця за місцем проживання спадкодавця на час смерті спадкодавця свідчить про "автоматичне прийняття спадкоємцем спадщини". Таким чином спадкоємцю достатньо звернутися до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини і надати паспорт про реєстрацію за місцем проживання спадкодавця і нотаріус буде вважати цього спадкоємця таким, що прийняв спадщину. Оцінка аргументів сторін, висновки суду Як вбачається з матеріалів справи, спадкоємцем [PERSON] (померлого [INFO] ) першої черги за законом, який претендує на спадщину у вигляді 1/2 частки квартири [ADDRESS] , є його син [PERSON] , [INFO] . Факт належності [PERSON] , померлому [INFO] 1/2 частини квартири [ADDRESS] підтверджується. - свідоцтвом про право власності на житло № [NUMBER] виданим 27.06.1997 року (т.1 а.с.10); - розпорядженням органу приватизації № 1145 від 27.06.1997 року (т.1 а.с.11); - ухвалою Білгород-Дністровського міськрайонного суду Одеської області від 04.12.2014 року (т.1 а.с.12-13); - рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 25 квітня 2018 року, залишеним в силі Постановою апеляційного суду від 28 грудня 2021 року. В свою чергу, вказаний спадкоємець позбавлений права на отримання зазначеної спадщини у зв`язку із тим, що спадкодавець не встиг за життя зареєструвати своє право власності, згідно діючого законодавства України. Даний факт є юридичним, оскільки його встановлення надає позивачу право на отримання майнових прав на спадкове майно та повністю підтверджується матеріалами справи. Враховуючі усе вищевикладене, на основі повно та всебічно досліджених доказів, у відповідності вимог чинного законодавства, та його правозастосування до фактичних обставин справи, того, що позивач є спадкоємцем майна померлого [INFO] [PERSON] , інших судом не встановлено, який фактично прийняв спадщину після смерті свого батька, оскільки звернувся до нотаріуса з приводу оформлення своїх спадкових прав, не відмовився від її прийняття, однак не може вирішити питання про спадкування в нотаріальному порядку, оскільки померлий не встиг за життя зареєструвати своє права власності на 1/2 частку квартири [ADDRESS] , взявши до уваги підтверджений факт належності спадкового майна спадкодавцю, вирішенням спору, в теперішній час між [PERSON] та [PERSON] стосовно 1/2 частки спірного майна, який в позові про розподіл майна, що є у спільній власності подружжя і визнання права власності в цій частині відмовлено рішенням Білгород Дністровського міськрайонного суду від 25 квітня 2018 року, залишеним в силі Постановою Одеського апеляційного суду від 28 грудня 2021 року, прийнявши до уваги також те, що, іншого способу, окрім як в судовому порядку, захистити права позивача не надається можливим, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог у повному обсязі.

Outcome: approved