Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

\~ \~Позивач звернувся\~до суду\~із позовом\~відповідача \~ [PERSON] \~про стягнення\~заборгованості за\~кредитним договором,\~вказуючи,\~з врахуванням\~уточнень,\~що 27\~листопада 2006\~року сторони\~уклали кредитний\~договір №\~KTD0R001020737,\~згідно умов\~якого відповідач\~ [PERSON] \~отримала від\~позивача кредит\~у сумі\~3150\~грн.\~зі сплатою\~відсотків за\~користування кредитом\~у розмірі\~40,08\~%\~на рік\~на суму\~залишку заборгованості\~за кредитом.\~ [PERSON] \~ неналежним\~чином виконувала\~взяті на\~себе зобов`язання\~з повернення\~кредиту та\~сплати відсотків,\~у зв`язку\~з чим\~виникла заборгованість.\~Позивач просить\~стягнути з\~відповідача заборгованість\~за кредитним\~договором,\~укладеним 27\~листопада 2006\~року,\~станом на\~13\~листопада 2015\~року,\~яка складається\~із заборгованості\~за кредитом\~у розмірі\~2461\~грн.\~53\~коп.,\~заборгованості по\~процентам за\~користування кредитом\~у розмірі\~11810\~грн.\~90\~коп.,\~пені у\~розмірі 20462\~грн.\~05\~коп.,\~а всього\~34734\~грн.\~48\~коп.,\~а також\~відшкодувати витрати,\~пов`язані зі\~сплатою судового\~збору,\~в сумі\~1218\~грн.,\~а також\~витрати,\~пов`язані з\~публікацією оголошення\~про виклик\~відповідача у\~пресі в\~сумі 630\~грн.\~ \~ 19\~лютого 2016\~року Костянтинівським\~міськрайонним судом\~Донецької області\~ухвалено заочне\~рішення у\~цивільній справі\~за позовомПАТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] , яким позовні вимоги задоволено. Стягнуто з [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства Комерційний банк Приватбанк заборгованість за кредитним договором № KTD0R001020737 від 27 листопада 2006 року станом на 13 листопада 2015 року\~у сумі 34734 гривні\~48 копійок, у відшкодування сплаченого судового збору 1218 гривень\~та витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача у розмірі 630 (шістсот тридцять) гривень. Ухвалою Костянтинівського міськрайнного суду Донецької області від 28 липня 2022 року скасовано заочне рішення Костянтинівського міськрайонного суду від 19\~лютого 2016 року у\~цивільній справі № 229/4604/15-ц\~за позовом\~Публічного акціонерного\~товариства комерційного банку «ПриватБанк»\~до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. У судове засідання представник позивача, будучи належним чином повідомленим про дату та час розгляду справи, не з`явився, у заяві просив проводити розгляд справи у відсутність представника (а.с. 41), відповіді на відзив від представника позивача до суду не надходило. Відповідач [PERSON] , представник відповідача адвокат Горлевий Д.І. у судове засідання не з`явились, звернувшись із клопотанням про розгляд цивільної справи у відсутність сторони відповідача, надали письмовий відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що позовні вимоги позивача вважають необґрунтованими. Відповідач не укладала з позивачем будь-які договори, підпис у доданій до позовної заяви копії кредитного договору не схожий на підпис відповідача, тому така копія не може братися до уваги судом та свідчить про недоведеність вимог позивача. Також, на думку сторони відповідача вказаний договір не підтверджує виникнення кредитних правовідносин та ніяким чином не доводять викладені у позові обставини, адже відсутні докази надання кредиту (грошових коштів) первинні бухгалтерські документи (платіжне доручення, виписка та інш). Умови договору про встановлення вимоги щодо сплати споживачем непропорційно великої суми компенсації (понад 50% вартості продукції) у разі невиконання зобов`язань за договором згідно чинного законодавства про захист прав споживачів є несправедливими. Крім того, зробили заяву про застосування строку позовної давності та просили відмовити у задоволенні позовних вимог повністю, вказуючи, що останній платіж [PERSON] вносився 13 березня 2007 року, в позов до суду позивачем було подано тільки 14 грудня 2015 року, тобто після спливу термінів позовної давності, передбачених законодавством. Просили стягнути з позивача витрати відповідача на сплату судового збору та надання професійної правничої допомоги, сума витрат на правову допомогу адвоката. З`ясувавши позицію сторін, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, суд встановив наступні факти та відповідні їм правовідносини. Судовим розглядом встановлено, що 27 листопада 2006 року між позивачем та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір № KTD0R001020737 (а.с. 6-7), кредит видано у розмірі 3150 грн.\~на придбання ТНС зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 3,34 % на місяць на суму залишку заборгованості за кредитом, із визначенням щомісячного платежу у розмірі 193,83 грн., строком до 25 листопада 2008 року (а.с.6). \~ \~ \~ \~Відповідно до п.п. 1.1, 1.2, 2.2 кредитного договору позичальник зобов`язаний погашати заборгованість за кредитом, процентами за його використання, за перевикористання платіжного ліміту, а також оплачувати комісії на умовах, передбачених кредитним договором. У випадку невиконання зобов`язань за договором за вимогою банку виконати зобов`язання з повернення кредиту (в тому числі простроченого та овердрафту), сплати винагороди банку. \~ \~ \~ \~Згідно п. 3.2 кредитного договору згідно статті 212 ЦК України при порушенні позичальником зобов`язань по погашенню за кредитним договором позичальник сплачує банку відсотки за користування кредитом в розмірі 6,68% на місяць, нараховані від суми залишку заборгованості за кредитним договором. \~ \~ \~ \~Відповідно до п. 4.1 кредитного договору при порушенні позичальником будь-якого зобов`язання, передбачених п.п. 2.2.2, 2.2.3 даного договору, банк має право нараховувати, а позичальник зобов*язується сплатити банку пеню в розмірі 0,15 % від суми простроченого платежу, але не менше 1 гривні за кожний день прострочки. З 21 травня 2018 року Публічне акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» змінило назву на Акціонерне товариство комерційний банк «ПриватБанк» (скорочена назва\~АТ КБ «ПриватБанк»). Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 270 ЦК України\~правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей\~626, 628 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою\~ст. 638 ЦК України\~встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені\~законом\~як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Статтею 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України\~за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша\~ст. 1048 ЦК України). Частиною 2 ст. 1054 ЦК України\~встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. В силу вимог ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до частини першої статті 631 ЦК України строком дії договору є час, протягом якого сторони можуть здійснити свої права і виконати обовязки відповідно до договору. Відповідно до ч. 1 ст. 1048 ЦКК України\~позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Згідно зі статтею 1049 згаданого Кодексу позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. \~ \~ \~ \~Згідно ч. 1 ст. 1050 ЦК України\~якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625 цього Кодексу. \~ \~ \~ \~Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. \~ \~ \~ \~Під час\~розгляду даної\~цивільної справи\~судом були\~створені всі\~умови для\~реалізації прав\~та обов`язків\~учасниками судового\~розгляду,\~у тому\~числі й\~в частині\~подання ними\~доказів та\~заявлення клопотань. При цьому, обгрунтованого клопотання щодо призначення судових експертиз учасниками справи до суду не заявлялося. У договорі № KTD0R001020737 від 27 листопада 2006 року міститься підпис позичальника, визначені умови кредитування, тому заперечення сторони відповідача щодо відсутності підстав до існування між сторонами кредитних правовідносин не знайшли свого підтвердження у ході судового розгляду справи. У такому випадку факт укладення кредитного договору між сторонами є доведеним. \~\~\~\~\~\~\~\~Згідно розрахунку позивача у зв`язку із порушенням відповідачем зобов`язань за кредитним договором станом на 13 листопада 2015 року утворилася заборгованість в сумі 34 734,48 грн., яка складається з: заборгованості за кредитом в сумі 2461 грн. 53 коп., по процентам за користування кредитом\~в сумі 11810 грн. 90 коп., пені за несвоєчасність виконання зобовязань за договором 20462 грн. 05 коп. (а.с. 4-5). \~ \~ \~ \~Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Такі правові висновки суду узгоджуються з позицією Великої Палати Верховного Суду, висловленій у постанові у постанові від 28 березня 2018 року у справі №444/9519/12 (провадження №14-10цс18), а також з усталеною судовою практикою Верховного Суду (постанова КЦС ВС від 06.02.2019 у справі №175/4753/15-ц, провадження №61-8449св18). \~\~\~\~\~\~ Таким чином, у даній справі вимоги банку про стягнення процентів після листопада 2008 року (закінчення строку кредитування) не ґрунтуються на вимогах чинного законодавства. Вимог про застосування наслідків, передбачених статтею 625 ЦК України, позивач не заявляв, тому у задоволенні позову в цій частині слід відмовити у повному обсязі за його безпідставністю. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у період з квітня 2014 року по листопад 2015 року, суд виходить з наступного. 14 жовтня 2014 року набрав чинності\~Закон України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції», відповідно до ст. 2 якого забороняється на час проведення антитерористичної операції нарахування пені та/або штрафів на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами та договорами позики з 14 квітня 2014 року громадянам України, які зареєстровані та постійно проживають або переселилися у період з 14 квітня 2014 року з населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція, а також юридичним особам та фізичним особам підприємцям, що провадять (провадили) свою господарську діяльність на території населених пунктів, визначених у затвердженому Кабінетом Міністрів України переліку, де проводилася антитерористична операція. Банки та інші фінансові установи, а також кредитори зобов`язані скасувати зазначеним у цій статті особам пеню та/або штрафи, нараховані на основну суму заборгованості із зобов`язань за кредитними договорами і договорами позики у період проведення антитерористичної операції. У п. 5 ст. 11 Прикінцевих та перехідних положень вище зазначеного Закону передбачено, що Кабінет Міністрів України у десятиденний строк з дня опублікування цього\~Закону зобов`язаний, зокрема: затвердити перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, розпочата відповідно до Указу Президента України «Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року «Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України» від 14.04.2014 року №405/2014, у період із 14 квітня 2014 року до її закінчення. За наказом керівника Антитерористичного центру при СБУ від 07.10.2014 року № 33/6/а «Про визначення районів проведення антитерористичної операції та термінів її проведення» районами проведення АТО визначені всі населені пункти Донецької та Луганської області (без виключень). Розпорядженням КМУ від 02.12.2015 року № 1275-р «Про затвердження переліку населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, та визначення такими, що втратили чинність, деяких розпоряджень Кабінету Міністрів України» затверджено перелік населених пунктів, на території яких здійснювалася антитерористична операція, і до цього переліку включено Костянтинівський район Донецької області. Згідно ст. 1 Закону України «Про тимчасові\~заходи\~на\~період\~проведення\~антитерористичної\~операції» період проведення антитерористичної операції - час між датою набрання чинності Указом Президента України "Про рішення Ради національної безпеки і оборони України від 13 квітня 2014 року "Про невідкладні заходи щодо подолання терористичної загрози і збереження територіальної цілісності України" від 14 квітня 2014 року\~№ 405/2014\~та датою набрання чинності Указом Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України. Станом на час нарахування кредитної заборгованості Указ Президента України про завершення проведення антитерористичної операції або військових дій на території України не прийнято, зважаючи на що наявні підстави для застосування судом положень ст.2 Закону України «Про тимчасові заходи на період проведення антитерористичної операції». Судовим розглядом\~встановлено,\~що відповідно\~до даних\~паспорту відповідача\~ [PERSON] ,\~доданого до\~позовної заяви,\~місцем реєстрації\~останньої є\~с.\~Кіндратівка Костянтинівського\~району Донецької\~області (а.с.\~8),\~ тому\~в даному\~випадку слід\~застосувати вищезазначені\~положення законодавствата відмовити у задоволенні позовних вимог про стягнення з відповідача заборгованості за пенею у період з квітня 2014 року по листопад 2015 року. Суд застосовує позовну давність тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги, тому оскільки в цій частині вимог про стягнення заборгованості за відсотками та пенею відмовлено за безпідставністю, позовна давність до цих вимог не застосовується. Щодо іншої частини позовних вимог суд зазначає наступне. Згідно ст.256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного права чи інтересу. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові (частина четверта статті 267 ЦК України). Стаття 257 ЦК України встановлює тривалість загальної позовної давності у три роки. Відповідно до ч.1 ст.261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права.\~\~\~\~ Статтею 253 ЦК України визначено, що перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. При цьому початок перебігу позовної давності пов`язується не стільки зі строком дії (припинення дії) договору, як з певними подіями (фактами), які свідчать про порушення прав особи (стаття 261 ЦК України). За змістом цієї норми початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. У даному випадку відповідач [PERSON] відповідно до розрахунку заборгованості за кредитним договором № KTD0R001020737 від 27 листопада 2006 року, строк виконання зобов`язання за яким визначено до 25 листопада 2008 року, жодних виплат після 12 березня 2007 року не здійснювала та надала клопотання про застосування до спірних правовідносин строку позовної давності. Тож, враховуючи, що з позовом до суду банк звернувся лише у грудні 2015 року, останнім було пропущено строк позовної давності, визначений ст. 257 ЦК України. Позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] про стягнення боргу після спливу позовної давності, поважних причин пропуску строку звернення із позовом до суду не навів та відповідних доказів не надав. Згідно зістаттею 266 ЦК України, зі спливом позовної давності до основної вимоги, вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Оскільки під час судового розгляду справи було встановлено пропущення строків позовної давності щодо тіла кредиту, відсотків, а також щодо пені, що вбачається з вищевикладеного, а позивачем не доведено переривання строків давності, тому суд дійшов висновку, що пропущення позивачем строку звернення до суду щодо стягнення заборгованості з відповідача у строк, більш, ніж передбачений ст.257 ЦК України - є підставою для відмови у задоволенні вимог про стягнення з відповідача суми заборгованості за кредитом у розмірі 2461,53 грн., заборгованості по процентам за користування кредитом нарахованим по листопад 2008 року включно, пені нарахованої станом до квітня 2014 року, у зв`язку зі спливом строку позовної давності. За таких обставин, у задоволенні позовних вимог слід відмовити. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, суд зазначає наступне. Відповідно до ст. 141 ЦПК України із відмовою у задоволенні позовних вимог витрати зі сплати судового збору та витрати, пов`язані з публікацією в пресі оголошення про виклик відповідача, слід покласти на позивача. Відповідачем при зверненні до суду із заявою про перегляд заочного рішення було сплачено судовий збір в сумі 496,20 грн, а також заявлено клопотання про розподіл судових витрат, в тому числі компенсацію понесених витрат по сплаті судового збору. З огляду на вказане вище, з урахуванням висновку суду про відмову у задоволенні позовних вимог, з позивача АТ КБ «Приватбанк» на користь відповідача підлягають стягненню понесені витрати по сплаті судового збору за звернення до суду із заявою про скасування заочного рішення у сумі 496,20 грн. Також, стороною відповідача заявлено клопотання про розподіл судових витрат по справі в частині компенсації понесених відповідачем витрат на правничу допомогу. Згідно з частиною 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать також витрати на професійну правничу допомогу (п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України). Згідно із\~ст. 137 ЦПК України,\~витрати,\~пов`язані\~з правничою\~допомогою адвоката,\~несуть сторони,\~крім випадків\~надання правничої\~допомоги за\~рахунок держави\~(ч.1).\~Розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат (п.2 ч.2) Відповідно до п. 48 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 17 жовтня 2014 року № 10 «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені та доведені. Як вбачається з матеріалів справи, інтереси відповідача [PERSON] під час судового розгляду цієї справи представляв адвокат Горлевий Д.І. (свідоцтво про право на заняття адвокатською діяльністю № 004364 від 22 лютого 2021 року, видане Радою адвокатів Одеської області), який діяв на підставі Договору про надання професійної правничої допомоги від 26 травня 2022 року, укладеного між [PERSON] та адвокатом, та ордеру на надання правничої (правової) допомоги серії КС № 882931. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу представником відповідача надано суду копію Договору про надання правничої допомоги від 26 травня 2022 року із Додатками № 1 та № 2 до договору, акт про надання професійної правничої допомоги від 24 серпня 2022 року та розрахункову квитанцію № Серія ААВ № 0019 від 24 серпня 2022 року про оплату [PERSON] витрат на правову допомогу адвокату в сумі 15 000,00 грн. Як вбачається з договору про надання правової допомоги від 26 травня 2022 року із додатками № 1 та № 2, в них наведений обсяг та опис робіт, які бере на себе обов`язок виконати адвокат Горлевий Д.І. у процесі правового супроводу клієнта у цивільній справі № 229/4604/15-ц, розмір винагороди (гонорару) адвоката та порядок оплати. Актом від 24 серпня 2022 року підтверджується факт надання професійної правничої допомоги. Також, є підтвердженою оплата послуг адвоката в сумі 15 000,00 грн. позивачем. Суд зауважує, що під час судового розгляду цивільної справи від сторони позивача до суду не надходило клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу адвоката, як і доказів у підтвердження неспівмірності таких витрат, що підлягає доведенню учасниками справи у відповідності із положеннями ч. 6\~ст. 137 ЦПК України.\~Наведене узгоджується з позицією Верховного суду, викладеною у постанові у цивільній справі за № 311/2813/17 від 22 січня 2020 року. Приймаючи до уваги викладене, документально підтверджені витрати у сумі 15 000,00 грн., пов`язані з правничою допомогою, підлягають відшкодуванню з позивача на користь відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved