Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення з нього аліментів на її утримання, посилаючись на те, що 18.11.2020 вони з відповідачем уклали шлюб. Зазначає, що у шлюбі вона завагітніла та на час подачі позову перебуває на обліку у жіночій консультації КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр», термін вагітності 23 тижні. Вказує, що з лютого 2021 року вони з відповідачем проживають окремо, подружнє життя між ними не склалося. З часу фактичного припинення спільного проживання відповідач припинив надавати будь яку допомогу на її утримання під час вагітності, хоча має таку можливість, оскільки є фізично здоровим, молодим та працездатним. Також позивачка вказує, що на даний час не працює, будь якого доходу з інших джерел не має, після народження дитини здійснюватиме за нею догляд, а тому, з посиланням на відповідні норми законодавства, просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання під час вагітності в розмірі 1/4\~ частки від заробітку (доходу), щомісячно, з дня подання позовної заяви і до досягнення дитиною трьох років.\~Також просить стягнути на її користь понесені витрати у справі. 11.10.2022 судом отримано відзив на позовну заяву від відповідача [PERSON] та його представника [PERSON] у якому останні просять суд відмовити у задоволенні позовних вимог за безпідставністю. Вказує, що позивачкою не надано суду належних та допустимих доказів, які б свідчили про те, що матеріальне становище відповідача дає можливість йому сплачувати аліменти у заявленому нею розмірі. Також відповідач не має постійного та офіційного місця роботи і заробітку (доходу), а тому у нього не можуть стягуватися аліменти у частці від доходів, а в твердій грошовій сумі. При цьому не заперечує факту перебування сторін у зареєстрованому шлюбі та факту окремого проживання. Також вказує про орієнтовний перелік судових витрат, які поніс відповідач. Ухвалою Садгірського районного суду м. Чернівці від 05.10.2022 заочне рішення у справі скасовано та призначено слухання справи до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін на 12 жовтня 2022 року та в подальшому відкладено на 07 листопада 2022 року. У судовому засіданні представник позивачки [PERSON] підтримала позовну заяву та просила суд її задовольнити, з підстав у ній зазначених. Також просила суд стягнути понесені судові витрати у справі. Долучила копію свідоцтва про народження дитини та вказана, що наразі позивачка, як мати, несе витрати на утримання сина. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] у судовому засіданні підтримали позицію, викладену у відзиві на позовну заяву. Вказали, що відповідач погоджується сплачувати аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 2\~200 грн., але з моменту коли їм стало відомо про рішення, а саме з 24 серпня 2022 року. Суд, заслухавши позицію сторін, розглянувши матеріали справи, встановивши фактичні обставини у справі, на яких ґрунтуються позовні вимоги, дослідивши та оцінивши надані сторонами докази в сукупності, ухвалюючи рішення відповідно до вимог ст.263 ЦПК України, дійшов до наступного висновку. Відповідно до ч. 1, ч. 3 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ч.1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Судом встановлено, що 18 листопада 2020 року між позивачкою [PERSON] та відповідачем [PERSON] зареєстровано шлюб, про що складено актовий запис за № 1373, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] , видане Чернівецьким міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) від 18 листопада 2020 року (а.с.7). Відповідно даних висновку ЛКК №114 КНП «Чернівецький обласний перинатальний центр» від 16.06.2021, [PERSON] перебуває на 23 тижні вагітності (а.с.8). Також суду надано копію індивідуальної карти вагітної та породілля № 445 (а.с.9-10). У відповідності до даних Довідки про реєстрацію місця проживання особи [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а.с.6). Згідно копії свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 12 листопада 2021 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Чернівці, про що складено відповідний актовий запис № 2437. Його батьками записані: [PERSON] та [PERSON] . Позивачем долучено також попередній орієнтовний розрахунок суми судових витрат у справі та докази їх понесення. Крім того, в ході перегляду заочного рішення, представником відповідача долучено копію трудової книжки [PERSON] серії [NUMBER] , у відповідності до даних якої останній 16.07.2018 звільнений за власним бажанням з управління поліції охорони в Чернівецькій області. Згідно даних Довідки Чернівецької міської філії Чернівецького обласного центру зайнятості № 2449 від 25.08.2022 [PERSON] не перебуває на обліку в єдиній інформаційно-аналітичній системі центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері зайнятості населення та трудової міграції як безробітний станом на 24.08.2022. За загальним правилом, передбаченим ст.75 Сімейного кодексу України, встановлено, що дружина та чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Відповідно до ч.1 ст.84 Сімейного кодексу України (далі СК України), дружина має право на утримання від чоловіка під час вагітності. Згідно ч. 2 ст. 84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. При цьому, право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має і в разі розірвання шлюбу (ч.4-6 ст. 84 СК України). Згідно ст.80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку ( доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів одному з подружжя суд визначає з урахуванням можливості одержання утримання від повнолітніх дочки, сина, батьків та з урахуванням інших обставин, що мають істотне значення. Розмір аліментів, визначений судом, може бути згодом змінений за рішенням суду за позовною заявою платника або одержувача аліментів у разі зміни їхнього матеріального і (або) сімейного стану. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними, або за рішенням суду. При цьому позивач реалізує на власний розсуд свої права, в межах, визначених СК України, тобто вправі вимагати стягнення аліментів як у частці від доходу, так і в твердій грошовій сумі. На підставі зібраних доказів, судом встановлено, що сторони на час подачі позову перебували у зареєстрованому шлюбі та [PERSON] перебувала на обліку в жіночій консультації, термін вагітності 23 тижні, невдовзі [INFO] народила сина [PERSON] . Також враховуючи, що остання не працює (наразі є непрацездатною у зв`язку з доглядом за дитиною до досягнення нею трьох років), а тому потребує матеріальної допомоги, однак, відповідачем в добровільному порядку допомога не надається. Вказані обставини відповідачем не оспорені. Суд виходить із того, що право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Натомість відповідачем не спростовано належними та допустимими доказами факт того, що останній, будучи працездатним та особою молодого віку не має змоги надавати матеріальну допомогу дружині. Одні лише документи про відсутність офіційного місця роботи, не можуть свідчити про відсутність можливості надавати матеріальну допомогу, чи відсутність іншого виду заробітку наприклад через наявність об`єктивних поважних причин як то стан здоров`я тощо. Враховуючи вищезазначене, а також те, що відповідно до ст. 84 СК України, відповідач повинен надавати допомогу дружині під час вагітності, а також дружині з якою проживає дитина до досягнення дитиною трьох років, суд виходить з того, що вимоги позивачки є обґрунтованими, відповідають сталій судовій практиці та обумовлені необхідністю її забезпечення, а оскільки доказів про неможливість надання матеріальної допомоги позивачці відповідач суду не надав, суд, виходячи з принципу справедливості та розумності, визнає за необхідне стягнути з останнього кошти на утримання позивачки в розмірі 1/4 частини від всіх видів його заробітку (доходу), щомісячно з часу звернення до суду і до досягнення дитиною трирічного віку. Таким чином позовні вимоги [PERSON] підлягають до задоволення. Відповідно до ч.5 ст.84 СК України, аліменти, присуджені дружині під час вагітності, сплачуються після народження дитини без додаткового рішення суду. Відповідно до ч. 1ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст.430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справі про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Що стосується розподілу судових витрат між сторонами, то суд виходить із наступного. Так, при подачі позову про стягнення аліментів позивач була звільнена від оплати судового збору, а тому оплату судового збору в розмірі 908 грн. (на час звернення до суду із позовом), відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України необхідно покласти на відповідача, та стягнути з нього судовий збір у вказаному розмірі в дохід держави. Щодо понесених позивачкою процесуальних витрат у справі, суд виходить із наступного. Згідно з частиною другою статті 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом з іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги ч.3 ст. 137 ЦПК України). Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує, що вони безпосередньо пов`язані з розглядом справи, їх розмір є обґрунтованим, поведінку сторони під час розгляду справи, яка не призводила до затягування розгляду справи. При визначенні суми відшкодування суд виходить з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Так, згідно, наявного в матеріалах справи Договору про надання правової (правничої) допомоги від 01.06.2021, останній укладений між адвокатом Пригор В.А. та Данилюк О.К. Крім того, у Додатку № 1 до цього договору сторонами погоджено, що вартість гонорару адвоката за надання правничої допомоги складає 1 000 грн. за годину роботи адвоката. Згідно даних звіту (акту) про надані послуги у зв`язку із розглядом справи № 726/1061/21 від 24.09.2021, до вищезазначеного Договору про надання правової (правничої) допомоги, [PERSON] надано правничу допомогу на суму 5000 грн., що підтверджується даними потраченого часу на той чи інший вид правової допомоги у справі. Також до клопотання долучено копію квитанції до прибуткового касового ордера від 24.09. 2021, згідно якої [PERSON] оплатила вказані витрати на правову допомогу у розмірі 5 000 грн., згідно укладеного нею Договору. Однак, відповідач не погоджується із вказаним розміром понесених витрат, більше того, суд звертає увагу і на наступне. Так, згідно долученого звіту про надані послуги, адвокатом витрачено 1 год. на складання адвокатського запиту, однак якого саме не вказано, також такого не долучено до матеріалів справи, більше того, вказано про участь у судових засіданнях 1 год., однак розгляд справи здійснено за коротший термін. З врахуванням розумності суми понесених витрат, враховуючи факт задоволення позовних вимог, понесені Враховуючи факт задоволення позовних вимог, предмет спору та складність справи, обсяг наданих у ній послуг, виходячи із принципу співрозмірності, суд знаходить підстави для стягнення із відповідача [PERSON] понесених позивачкою [PERSON] витрат на правову допомогу у розмірі 3 000 гривень, що буде необхідним і достатнім в даному конкретному випадку. На підставі вищезазначеного, ст.ст. 80, 81, 84, 85, 180-183, 191 Сімейного кодексу України, та

Outcome: approved