Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Стислий виклад позиції позивача та заперечень відповідача. Позивач [PERSON] звернулася 28.09.2022 до Кіцманського районного суду Чернівецької області з позовом до [PERSON] , третя особа: служба у справах дітей Ставчанської сільської ради про позбавлення батьківських прав. Свої вимоги обґрунтовує тим, що вона перебувала в цивільному шлюбі з відповідачем [PERSON] з 2007 року по 2017 рік. В цьому шлюбі у них народилися діти: син - [PERSON] , [INFO] , донька - [PERSON] , [INFO] та донька - [PERSON] , [INFO] , які проживають разом із нею. Вказує на те, що в свідоцтвах про народження дітей відповідач записаний як батько. Так, з 2017 року, після припинення фактичних подружніх стосунків, відповідач участі у вихованні дітей не бере, матеріально не забезпечує дітей та коштів на їх утримання добровільно не надає, фактично усунувся від виконання своїх батьківських обов`язків. Зазначає, що невиконання [PERSON] своїх батьківських обов`язків щодо неповнолітніх дітей підтверджується долученими до матеріалів справи доказами. Крім того, на засідання комісії з питань захисту прав дитини 10.08.2022 року [PERSON] , який був повідомлений у телефонному режимі про засідання комісії, запрошувався, однак не з`явився. Повторне засідання комісії з захисту прав дітей відбулося 02.09.2022 року про яке відповідач був належно повідомлений рекомендованим листом. На засіданні комісії [PERSON] в телефонному режимі в присутності членів комісії спілкувалася з відповідачем, однак пояснення щодо своєї відсутності чи прохання перенесення засідання комісії на інший час [PERSON] не надав, що свідчить про його байдужість до участі у вихованні дітей. Враховуючи вказане, просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , доньки - [PERSON] , [INFO] та доньки - [PERSON] , [INFO] . Відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 29.09.2022, прийнято зазначену вище позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у справі. Розгляд справи визначено проводити в порядку загального позовного провадження. Підготовче засідання призначено на 18.10.2022. Ухвалою Кіцманського районного суду Чернівецької області від 18.10.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті на 09.11.2022 року. Позивачка [PERSON] та її представники, адвокати Кравчук Д.В. та Гонцарюк Є.Л., в судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду подали заяви, в яких позов підтримують та просять розглянути справу за їх відсутності, не заперечують проти винесення заочного рішення. Відповідач [PERSON] в судове засідання повторно не з`явився, будучи належним чином повідомленим про дату, час та місце розгляду справи, що підтверджується рекомендованим повідомленням, яке міститься в матеріалах справи. Будь яких заяв чи клопотань до суду від нього не надходило. Представник третьої особи: служби у справах дітей Ставчанської сільської ради Гура Т.І. в судове засідання не з`явилася, однак через канцелярію суду подала заяву, в якій позов підтримує повністю та просить розглянути справу за її відсутності. Статтею 280 ЦПК України передбачено, що у разі неявки у судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини або якщо повідомлені ним причини неявки визнані неповажними, а також якщо відповідач не подав відзив, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України, про що постановлено відповідну ухвалу. Зупинення і поновлення провадження у справі не здійснювалося. Заходів спрямованих на забезпечення доказів та позову не вживалося. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд вважає, що позов обґрунтований та доведений і підлягає задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин з посиланням на докази. Судом встановлено, що сторони [PERSON] та [PERSON] перебували у цивільному шлюбі, від якого у них народилося троє дітей: донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.04.2011 року (а.с.13), син [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 26.03.2008 року (а.с.14), та донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 16.01.2015 року (а.с.15). Згідно довідки про склад сімї №336 від 29.07.2022 року, до складу сімї [PERSON] , яка прописана за адресою [ADDRESS] входять: син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] , брат [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , чоловік [PERSON] , [INFO] (а.с.8). Відповідно до Характеристики № 397 від 26.09.2022 року, виданої Ставчанською сільською радою [PERSON] зареєстрована і проживає в с.Шишківці. За час проживання зарекомендувала себе серед жителів села з доброї сторони, доброзичлива в спілкуванні, спокійна, тактовна та ввічлива в ставленні до оточуючих. Користується повагою та авторитетом серед жителів села. Шкідливих звичок немає. В побуті та громадських місцях поводить себе добре. По характеру врівноважена. Скарг та нарікань від жителів села на [PERSON] до старостинського округу не надходило (а.с.9). Згідно відповіді Шишковецького закладу ЗСО І-ІІІ ступенів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є ученицею 5 класу Шишковецького закладу ЗСО І-ІІІ ступенів. Зазначено, що заклад з березня 2020 року майже весь час працював дистанційно (карантин, воєнний час) і здійснював освітній процес з використанням технологій дистанційного навчання, тому безпосередньо з батьками підтримувала зворотній зв`язок класний керівник [PERSON] . Під час карантину та воєнного стану в школі ніколи не проводились батьківські збори, класні керівники проводили їх онлайн. На даний час [PERSON] перебуває за кордоном у тривалій відпустці без збереження заробітної плати на час дії воєнного стану в Україні і отримати від неї потрібні дані, зазначені у запиті немає можливості. Новопризначений класний керівник 5 класу [PERSON] , в якому навчається неповнолітня [PERSON] , приступила до виконання обов`язків з 01.09.2022 року і також не може дати відповідь на поставлені питання (а.с.11). Також судом встановлено, що згідно відповіді Шишковецького закладу ЗСО І-ІІІ ступенів вбачається, що [PERSON] , [INFO] , є учнем 9 класу Шишковецького закладу ЗСО І-ІІІ ступенів. Зазначено, що заклад з березня 2020 року майже весь час працював дистанційно (карантин, воєнний час) і здійснював освітній процес з використанням технологій дистанційного навчання, тому безпосередньо з батьками підтримувала зворотній зв`язок класний керівник [PERSON] з грудня 2019 року, до цієї дати класним керівником була [PERSON] , яка звільнена з роботи 29.11.2019 року. Під час карантину та воєнного стану в школі ніколи не проводились батьківські збори, класні керівники проводили їх онлайн. За інформацією, яку надала класний керівник [PERSON] навчанням [PERSON] цікавилась старша сестра [PERSON] та мати хлопчика, батька у школі класний керівник не бачила, на зв`язок з нею він не виходив. На питання хто з батьків безпосередньо приймав участь у житті навчального закладу класний керівник не може відповісти в силу тих обставин, що з березня 2020 року заклад працював дистанційно, а зі слів дитини мати їздила на заробітки за межі України, про батька [PERSON] не розповідав. Класному керівнику та дирекції школи не відомо про надання матеріальної допомоги неповнолітньому [PERSON] (а.с.12). Також, суду надано висновок органу опіки та піклування Ставчанської сільської ради про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно якого орган опіки та піклування прийшов до висновку вважати за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який затверджено рішенням Ставчанської сільської ради №64/09 від 09.09.2022 року (а.с.16- 18). Норми права, які застосував суд. В силу ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Зі змісту ст. 12 ЦПК України вбачається, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. У відповідності до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Так, Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. Згідно ст. 3 Конвенції про права дитини ратифікованою Постановою ВР № 789-XII від 27.02.1991 (далі-Конвенція) в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ст.18 Конвенції про права дитини, батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» № 2402-III від 26 квітня 2001 року, визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Сім`я є природним середовищем для фізичного, духовного, інтелектуального, культурного, соціального розвитку дитини, її матеріального забезпечення і несе відповідальність за створення належних умов для цього. Кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків (ст. 11вищезазначеного Закону). Відповідно до ст.51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 165 Сімейного кодексу України передбачено право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, яке відповідно мають: один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлений батьківських прав, якщо буде встановлено, зокрема, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти. Відповідно до постанови пленуму Верховного суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» з наступними змінами, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а зазначені у ст. 164 СК України фактори, як кожен окремо так і в сукупності, можна розцінювати, як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Питання про застосування такого крайнього заходу слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів дитини. Тому, у кожному випадку треба виявити і оцінити позитивний результат у долі дитини, який має настати. Згідно з ст. 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. В рішенні по справі «Хант проти України» від 07.12.2006 (заява № 31111/04), Європейський суд з прав людини висловлює таку правову позицію, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини. Разом з тим у рішенні Європейського суду з прав людини від 11 липня 2017 року у справі «М. С. проти України», заява № 2091/13, суд зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (параграф 76). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц та у постанові КЦС ВС від 29 листопада 2019 року у справі № 127/23281/18, зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Мотиви з яких виходив суд. Враховуючи вищезазначені норми Закону, обов`язок нести відповідальність за дитину, її фізичний і моральний розвиток, її соціальне буття, здійснення прав щодо її захисту покладено на батьків. Як встановлено судом відповідач, батько дітей, ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків по вихованню дітей, а саме: не піклуються про їх фізичний та духовний розвиток, не допомагає їм матеріально, не цікавиться здоров`ям, навчанням та вихованням своїх дітей, не спілкується з ними зовсім, без будь-яких перешкод та причин для цього і таким чином ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Обставини справи свідчать про небажання відповідача займатися вихованням дітей, а саме відсутність будь-яких дій, які б свідчили про його намір змінити обставини свого життя та вчинити дії, спрямовані на виховання дітей. Доказів щодо спростування таких обставин в матеріалах справи немає. На основі всебічно з`ясованих обставин, на які посилається позивачка (опікун малолітньої), як на підставу заявлених вимог, підтверджених доказами, перевіреними в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на законі і підлягають до задоволення. За таких обставин, за наявності пасивної поведінки відповідача [PERSON] та його свідомого нехтування своїми батьківськими обов`язками, враховуючи права та інтереси дітей, які на даний час знаходяться на повному утриманні та під опікою матері (позивачки у справі), суд дійшов висновку про ухилення відповідача від виконання своїх батьківських обов`язків та необхідність позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] , дочки [PERSON] , [INFO] , та дочки [PERSON] , [INFO] . У спірній по справі ситуації, суд, передусім, виходить з того, що позбавлення батьківських прав - це насамперед спосіб захисту прав та інтересів самих дітей, тому задовольняючи позов суд вважає, що від такого вирішення справи у житті дітей настануть позитивні наслідки. І таке втручання для цілей пункту 2 статті 8 Конвенції суд визнає виправданим у спірній по справі ситуації і здатним забезпечити належний захист інтересів дітей для їх подальшого гармонійного розвитку. При цьому, суд роз`яснює відповідачу, що останній у випадку зміни своєї поведінки та обставин, що були підставою для позбавлення його батьківських прав, відповідно до ст. 169 СК України має право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав. У зв`язку із задоволенням позовних вимог щодо позбавлення батьківських прав, судові витрати по справі, що складаються з витрат на сплату судового збору у розмірі 992,40 грн., які сплатила позивачка при подачі позову, підлягають стягненню з відповідача. На підставі викладеного та

Outcome: approved