Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вимогою про позбавлення відповідача батьківських прав відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Позов мотивується тим, що відповідач з часу припинення шлюбних відносин та після розірвання шлюбу ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідач не підтримує батьківських стосунків із сином, не цікавиться його життям, навчанням, здоров`ям. Крім того, відповідач ухиляється від виконання свого обов`язку щодо матеріального утримання сина. Згідно рішення Суворовського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 року з відповідача стягуються аліменти на сина щомісячно по ј частки з усіх видів заробітку, починаючи з 07.03.2018 року. Згідно розрахунку заборгованості по аліментам Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби м. Одеса від 03.08.2021 року заборгованість відповідача по аліментам станом на 31.07.2021 року склала 95 310, 25 гривень. Учасники справи в судове засідання для розгляду справи по суті не з`явились, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Від позивача надійшла заява в якій позовні вимоги підтримує, просить розглянути справу у її відсутність та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач повідомлявся належним чином про дату, час та місце судового засідання, заяв та клопотань не надав. Орган опіки та піклування піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради надав висновок про доцільність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . За таких обставин суд, зі згоди позивача, ухвалює заочне рішення, згідно ст.280 ЦПК України. Судом встановлено: Сторони є батьками [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 07.02.2017 року, актовий запис №256. (а.с.8) Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 01.03.2019 року шлюб між сторонами розірвано.(а.с.9) Рішенням Суворовського районного суду м. Одеси від 03.12.2018 року, з відповідача стягнуто аліменти на утримання сина, відповідач ні в добровільному порядку, а ні за рішенням суду, матеріально дитині не допомагає і участі в вихованні дитини не приймає, що підтверджується рахунком заборгованості зі сплати аліментів від 03.08.2021 року, заборгованість відповідача по аліментам станом на 31.07.2021 року склала 95 310, 25 гривень. (а.с.10,12) Дитина проживає з позивачем та перебуває на її утриманні. Докази перешкоджання позивачем у спілкуванні з дитиною відповідачу - вісутні. Відповідно до Довідки-характеристики №162 від 05.07.2021 року з Одеського дошкільного навчального закладу «Ясла-садок» №73 комбінованого типу Відділу освіти Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради, за час перебування дитини в дошкільному закладі, батько [PERSON] , в дитячому садку не з`являвся, батьківські збори не відвідував, плату за харчування дитини не здійснював. До закладу приводить і забирає дитину мати [PERSON] та бабуся.(а.с.11) Згідно висновку органу опіки та піклування Суворовської районної адміністрації Одеської міської ради від 08.04.2022 року є доцільним позбавлення відповідача [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно дитини - [PERSON] , [INFO] . Право позивача звернутися до суду з позовом про позбавлення батьківських прав передбачено ст.165 СК України. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння, вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Стаття 12 Закону України «Про охорону дитинства», зобов`язує батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Частина 2 ст.59 Закону України «Про освіту» на кожного з батьків покладає однакову відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Відповідно до ст.150 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, а також здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Одним із способів захисту інтересів неповнолітньої дитини є позбавлення батьківських прав того з батьків, хто неналежно виконує свої батьківські обов`язки. З аналізу змісту норми закону (п.2 ч.1 ст.164 СК України), позбавлення батьківських прав може застосовуватися лише тоді, коли батько (мати) не просто не виконує свої обов`язки по вихованню дитини, а й ухиляється від їх виконання, тобто за умови доведення винної поведінки того з батьків, який свідомо нехтує здійсненням своїх обов`язків, передбачених ст.150 СК України. Пленум Верховного Суду України в п.15 постанови №3 від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» надав такі роз`яснення: позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. В п.16 цієї ж постанови зазначено, що ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкується з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу. Зазначені факти як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Невідвідування батьком дитини протягом тривалого часу, за відсутності доказів поважності причини зазначеного, дає суду впевненість зробити висновок про ухилення батька від виховання дитини. Отже, позов про позбавлення батьківських прав є обґрунтованим та підлягає задоволенню Суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по справі.

Outcome: approved