Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Представник Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» звернувся до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути з [PERSON] , [PERSON] суму заборгованості у розмірі 6623,71 грн, а також суму сплаченого судового збору. В обґрунтування позову зазначає, що між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н від 23.04.2010 року, згідно умов якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку. Позичальник підтвердив свою згоду на те, що підписана заява разом з запропонованими АТ КБ «Приват Банк» «Умовами та правилами, Тарифами надання банківських послуг», складає між ним та банком кредитний договір. АТ КБ «Приват Банк» свої зобов`язання за кредитним договором виконав в повному обсязі, а саме надав відповідачу кредит у розмірі, встановленому кредитним договором. В порушення вищезазначених вимог закону та умов договору [PERSON] зобов`язання за кредитним договором не виконав. [INFO] [PERSON] помер. Спадкоємцями останнього є [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини. 20.05.2020 року позивачем направлена претензія кредитора до Десятої Харківської державної нотаріальної контори та 15.06.2020 року отримана відповідь Сьомої Харківської державної нотаріальної контори. 11.09.2020 року до спадкоємців [PERSON] було направлено лист-претензію, в якому позивач пред`явив вимоги, однак який не було виконано. Станом на дату смерті [PERSON] мав за договором б/н від 23.04.2010 року заборгованість у розмірі 6623,71 грн, яка складається з 6623,71 грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч. 6623,71 грн. - заборгованість за простроченим тілом кредита. У зв`язку з викладеним, позивач просить суд стягнути з відповідачів на користь АТ КБ «ПриватБанк» заборгованість у розмірі 6623,71 грн за кредитним договором № б/н 23.04.2010 року. Ухвалою суду від 10.02.2021 року відкрито загальне позовне провадження у справі та призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 24.06.2021 року витребувано з Сьомої Харківської державної нотаріальної контори копію спадкової справи, заведеної після смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] . Вказаною ухвалою також витребувано з Центру надання адміністративних послуг м.Харкова Шевченківського району довідку про склад сім`ї та зареєстрованих осіб за адресою: [ADDRESS] станом на 19.03.2019 року. Ухвалою суду від 19.10.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до судового розгляду по суті. Крім того, вказаною ухвалою витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області інформацію щодо зареєстрованих за [PERSON] , [INFO] , прав власності на рухоме майно станом на 19.03.2019 року. Ухвалою суду від 25.01.2022 року повторно витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області інформацію щодо зареєстрованих за [PERSON] , [INFO] , прав власності на рухоме майно станом на 19.03.2019 року. Ухвалою суду від 19.07.2022 року втретє витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області інформацію щодо зареєстрованих за [PERSON] , [INFO] , прав власності на рухоме майно станом на 19.03.2019 року. Ухвалою суду від 19.09.2022 року витребувано від Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» інформацію щодо розміру заборгованості за кредитним договором б/н від 23.04.2010 року, укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] , який помер [INFO] , станом на дату надання інформації, а також інформацію про погашення зазначеної заборгованості. Вказаною ухвалою також вчетверте витребувано з Регіонального сервісного центру ГСЦ МВС в Харківській області інформацію щодо зареєстрованих за [PERSON] , [INFO] , прав власності на рухоме майно станом на 19.03.2019 року. Представник позивача в судове засідання не з`явився, просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримав. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечувала, зазначила, що станом на час розгляду справи заборгованість за кредитним договором погашена в повному обсязі, на підтвердження чого надала суду копію квитанції з останньої транзакції. Інший відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, причини неявки в судове засідання суду не повідомив. Суд, заслухавши вступне слово відповідача, безпосередньо дослідивши наявні в матеріалах справи докази, оцінивши кожний окремо та у їх сукупності й взаємозв`язку, дійшов висновку про відмову у задоволенні позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що 23 квітня 2010 року між ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] було укладено договір № б/н, згідно якого останній отримав кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на платіжну картку зі сплатою відсотків за користування кредитом згідно умов договору. [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , виданого Харківським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Харківській області 20.03.2019 року. Судом встановлено, що ПАТ КБ «ПриватБанк» 20.05.2020 року була направлена претензія кредитора до Десятої Харківської державної нотаріальної контори. 15.06.2020 року позивачем отримано відповідь з Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, в якій зазначалось, що надати інформацію про спадкоємців померлого та видачу свідоцтва про право на спадщину після смерті [PERSON] не передбачається можливим, оскільки така інформація віднесена до нотаріальної таємниці. 11.09.2020 року позивачем було направлено листи-претензії до [PERSON] та [PERSON] , які проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги. Законодавством визначено, що у подібних випадках не відбувається припинення одних правовідносин і виникнення інших, при цьому правовідносини за змістом і природою продовжують існувати за основними своїми характеристиками. Таким чином, у разі смерті спадкодавця спадкоємці, які прийняли спадщину, не відмовились від її прийняття, замінюють його особу у всіх правовідносинах, що існували на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок смерті спадкодавця. До правовідносин сторін підлягають застосування положення статті 1282 ЦК України. Згідно статті 1282 ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора звертає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. У Цивільному кодексі України серед положень про порядок задоволення вимог кредитора спадкодавця в імперативному порядку запроваджений механізм досягнення справедливого балансу між законними інтересами та правомірними очікуваннями кредитора спадкодавця, з однієї сторони, та відповідними, зустрічними їм, інтересами спадкоємців позичальника - боржника, з іншої. Дотримання цього балансу передбачає забезпечення задоволення вимог кредитора (кредиторів) спадкодавця за рахунок спадкового майна без порушення майнових прав та інтересів спадкоємців такої особи. Визначення цього балансу законодавцем сформульовано таким чином, що спадкоємці боржника повинні відповідати за його зобов`язаннями в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зокрема, за правилом частини першої статті 1282ЦК України спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Урахування вартості спадщини дає підстави стверджувати, що спадкоємець може задовольнити вимоги кредитора спадкодавця за рахунок іншого власного майна, що не входить до складу спадщини, якщо успадковане майно становить для спадкоємця більший інтерес, ніж те власне майно, яке спадкоємець може передати кредитору в рахунок погашення заборгованості. Під час вирішення питання процесуального правонаступництва сторони у справі спадкоємцем померлого спадкодавця суди мають з`ясовувати коло спадкоємців, обсяг матеріального правонаступництва для вирішення спору. При цьому підлягають врахуванню особливості, передбачені правилами статті 1282 ЦК України щодо об`єму успадкованого майна та співмірності вимог кредитора вартості частки в успадкованому майні спадкоємця, який відповідає перед кредитором лише у межах вартості прийнятої спадщини. Спадкоємець успадковує разом з правами спадкодавця його обов`язки, а тому саме від об`єму успадкованих прав та обов`язків залежить вибір спадкоємця щодо прийняття спадщини чи відмови від неї. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 жовтня 2018 року у справі № 468/2121/14-ц. З копії спадкової справи №547/2019, витребуваної за клопотанням позивача з Сьомої Харківської міської державної нотаріальної контори, вбачається, що із заявою про прийняття спадщини після смерті [PERSON] звернулася дружина останнього [PERSON] . Факт родинних відносин підтверджується копією свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданого 20.05.1974 року. Разом із цим, з матеріалів зазначеної спадкової справи вбачається, що 10.09.2019 року [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 04.08.1981 року, звернувся до нотаріальної контори із заявою про відмову від спадщини. Відповідності до ч.2 ст.1274 ЦК України спадкоємець за законом має право відмовитися від прийняття спадщини на користь будь-кого із спадкоємців за законом незалежно від черги. Відповідно до статті 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Статтею 1218 ЦК України визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Щодо обсягу спадкового майна після смерті боржника [PERSON] , яке увійшло до складу спадщини, суд зазначає наступне. Згідно копії свідоцтва про право на спадщину за законом від 10.12.2020 року, яке міститься в матеріалах спадкової справи, спадкоємцем майна [PERSON] є його дружина [PERSON] . Спадщина, на яку видано свідоцтво, складається з: грошових вкладів з відповідними відсотками та нарахованою компенсацією, що знаходяться на рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я померлого у ТВБВ №10020/0311 філії ХОУ АТ «Ощадбанк», рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я померлого у ТВБВ №10004/0348 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк», рахунку № [NUMBER] (компенсація 1997 р.), відкритого на ім`я померлого у ТВБВ №10004/0289 філії Донецьке обласне управління АТ «Ощадбанк»; грошового вкладу у сумі 3209,81 грн. з відповідними відсотками, що знаходиться на депозитному рахунку [NUMBER], згідно умов Договору №SAMDNWFD0071906397301 від 06.04.2018 р., укладеного на ім`я померлого [PERSON] , у тому числі з відсотків на рахунку «Бонус плюс» [NUMBER]. Крім того, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта, за [PERSON] зареєстровано право власності на квартиру, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Щодо наявності рухомого майна, яке увійшло до складу спадщини, суд зазначає, що згідно інформації, наданої на виконання ухвали суду про витребування доказів Регіональним сервісним центром ГСЦ МВС в Харківській області від 02.11.2022 року №31/20-07-1644, за [PERSON] , [INFO] , станом на 19.03.2019 року зареєстрованих транспортних засобів не значиться. Відповідно до ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Відповідно ст. 599 ЦК України зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Позивач зазначає, щостаном на дату смерті заборгованість [PERSON] перед банком за кредитним договором від 23.04.2010 року становила 6623,71 гривень, яка складається з наступного: 6623,71 гривень - заборгованість за тілом кредита; в т.ч. 6623,71 гривень - заборгованість за простроченим тілом кредита. Однак, згідно виписки за договором №б/н за період 23.04.2010-22.12.2021, наданої позивачем на виконання ухвали суду від 19.09.2022 року, станом на 18.03.2019 року заборгованість [PERSON] перед Банком за кредитним договором № б/н від 23.04.2010 року становила 2832,69 грн. Крім того, згідно зазначеної виписки вбачається, що банком здійснювались списання готівкових коштів з рахунку [PERSON] , а саме: 22.03.2019 р. - 375,71 грн., 29.03.2019 р. - 2252,39 грн., 29.03.2019 р. - 1382,67 грн., 01.05.2019 р. - 94,23 грн. Однак, суд вважає, що банком неправомірно та безпідставно здійснювалось списання вказаних коштів, оскільки їх списання відбувалось вже після смерті позичальника, що призвело до штучного збільшення заборгованості відповідачів з тіла кредиту. Відповідно до копії квитанції № RC\-_FMGN05TAV7I1CN1MTZ2RT від 22.12.2021 року, [PERSON] сплачено в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором 3414,84 грн., що також підтверджується вищезазначеною випискою за кредитним договором №б/н від 23.04.2010 року, наданою Банком до суду. За таких обставин, з урахуванням того, що відповідачем сплачено суму заборгованості, яка існувала саме станом на дату смерті позичальника у повному обсязі, а також враховуючи всі докази, надані по справі, суд дійшов висновку що позовні вимоги Публічного акціонерного товариства комерційний банк «Приватбанк» не підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст.12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Відповідно до вимог ч. ч. 2, 3 ст. 12 ЦПК України учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно до пункту 4 частини 2 статті 43 ЦПК України учасники справи зобов`язані подавати усі наявні у них докази в порядку та строки, встановлені законом або судом, не приховувати докази. У ч.ч.1, 2, 8 статті 83 ЦПК України визначено, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Позивач повинний подати докази разом з поданням позовної заяви. Докази, не подані у встановлений законом або судом строк, до розгляду судом не приймаються, крім випадку, коли особа, яка їх подає, обґрунтувала неможливість їх подання у вказаний строк з причин, що не залежали від неї. Таким чином, оскільки позивач, на виконання свого процесуального обов`язку не надав належних, і неспростовних доказів на підтвердження своєї позиції, а також оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач як на підставу для задоволення позову не знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, суд ухвалює рішення про відмову у задоволенні позову . На підставі ст. ст. 525, 526, 1216, 1218, 1220, 1268, 1273, 1274, 1282 Цивільного кодексу України,

Outcome: dismissed