Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

13 червня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду із позовом до [PERSON] , третя особа Служба у справах дітей виконавчого комітету Покровської районної у місті Ради м. Кривого Рогу, про позбавлення батьківських прав. В обґрунтування позову зазначила, що вона знаходилась у шлюбних відносинах з відповідачем [PERSON] з 2008 року по 2017 рік. Від шлюбу сторони мають неповнолітню дитину - дочку [PERSON] , [INFO] . З 2014 року відповідач з сім`єю не проживає, зі своєю дочкою [PERSON] відповідач не спілкується, участі у її вихованні не приймав та не приймає, аліменти на утримання дитини не сплачує, у зв`язку із чим позивач вимушена звернутись до суду із даним позовом та просить суд позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , по відношенню до його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Ухвалою суду від 21 червня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі з призначенням підготовчого судового засідання. Позивач у підготовчому судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила їх задовольнити з підстав викладених у ньому. Відповідач у судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в якій просив розглянути справу у його відсутність, не заперечував проти задоволення позовних вимог та позбавлення його батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Представник третьої особи у підготовчому судовому засіданні позов підтримала, вважала за доцільне позовні вимоги задовольнити та позбавити [PERSON] батьківських прав відносно доньки [PERSON] , [INFO] . Суд, заслухавши пояснення учасників, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. У відповідності до ч.1 ст. 13, ч.1 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Судом встановлено, що 08 серпня 2008 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, що підтверджується копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] . (а.с.10) [PERSON] , народилась [INFO] , батьками якої записані: батько - [PERSON] , мати - [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09.11.2010 року. (а.с. 11) Рішенням Жовтневого районного суду м. Кривого Рогу Дніпропетровської області від 22 лютого 2017 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. (а.с.12) Згідно характеристики учениці 5-В класу Криворізької загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів №126, наданої в.о. директора школи, [PERSON] , [INFO] , навчається у КЗШ №126 м. Кривого Рогу з першого класу. Мати дитини приділяє належну увагу вихованню доньки, батько не цікавиться життям доньки, батьківські збори не відвідує. (а.с. 15) [PERSON] , [INFO] , мешкає з матір`ю [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Вихованням дитини займається матір. Батько дитини за вказаною адресою не проживає та не бере участь у вихованні дитини, що підтверджується характеристикою голови ОСББ «Зарічний 21» [PERSON] від 04.06.2022 року. (а.с.16) Рішенням Покровської районної в місті ради виконавчого комітету №319 від 21.09.2022 затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] у відношенні малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки батько належним чином не виконує свої батьківськи обов`язки, не піклується про фізичний і духовний розвиток дитини, не забезпечує необхідного харчування, не створює належних умов для проживання дитини, не готує її до самостійного життя, не виявляє інтересу до її внутрішнього світу. (а.с.39-40) Декларація прав дитини, проголошена Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, як принципове положення, визначила, що дитина повинна зростати в умовах турботи. У принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Крім того, ст. 9 Конвенції про права дитини визначено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки не піклуються про дитину. Відповідно до ст. 18 Конвенції про права дитини батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини визначенні статтею 150 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину із пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; 3) жорстоко поводяться із дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засудженні за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пленум Верховного Суду України в пп. 15 та 16 Постанови від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» роз`яснив, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно їх утримують та інше), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її харчування, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення, не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначенні фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу, а ухилення батьків від виховання дітей може розцінюватись у якості підстави для позбавлення батьківських прав лише за умови їх винної поведінки та свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно ч.ч. 5, 6 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Так, до суду наданий висновок про доцільність позбавлення батьківських прав відповідача (а.с. 40), а також відповідач до суду надав заяву, в якій не заперечував проти позбавлення його батьківських прав відносно дочки [PERSON] , [INFO] . За таких встановлених обставин, враховуючи права і інтереси дитини, а також визнання відповідачем позовних вимог, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог та необхідність позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав щодо його малолітньої дочки [PERSON] , [INFO] . Згідно з ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з того, що відповідачем визнано позов до початку розгляду справи по суті позивачці слід повернути з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а решту 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову стягнути з відповідача.

Outcome: approved