Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

\~ \~ \~ \~Представник позивача звернувся до суду із позовною заявою до відповідача про стягнення заборгованості із оплати електричної енергії в розмірі 16\~291 грн. 02 коп. та судового збору 2481 грн. 00 коп., мотивуючи свої вимоги наступним. З 01.01.2019 року між сторонами укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400690010, шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Об`єкт постачання електричної енергії знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Під час дії договору відповідачем на користь позивача здійснювались часткові оплати вартості спожитої електричної енергії. Станом на дату звернення позивача до суду, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 16\~291 грн. 02 коп. 23.08.2022 року ухвалою судді відкрито провадження призначено судовий розгляд справи по суті у порядку спрощеного провадження. 26.09.2022 року відповідачем подано до суду відзив, в якому відповідач не погоджується з позовними вимогами виходячи з наступного. Він є власником трансформаторної підстанції ТП-1074, до якого підключені квартири та будинки, з власниками яких ПрАТ «Київобленерго» укладені прямі договори на послуги надання електричної енергії, відповідно витрати повинні розподілятись на всіх споживачів, що підключені до даного ТП. Відповідач не є споживачем послуг з електричної енергії за цією адресою. У судове засідання сторони не з`явились. Представник позивача подав до суду клопотання про розгляд справи без його участі. Відповідач подав до суду клопотання розгляд справи без його участі, просив у позові відмовити. За таких обставин, суд приходить до висновку про можливість розгляду справи без участі сторін, на підставі наявних доказів у матеріалах справи. Відповідно до ч.ч. 5, 6\~ст. 263 ЦПК України\~обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд, у порядку спрощеного позовного провадження, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач являється є електропостачальником та отримав ліцензію на право провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії споживачу. Позивач виконує функції постачальника електричної енергії на території України. Крім того, TOB «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» виконує функції постачальника універсальних послуг, тобто постачальника електричної енергії побутовим та малим непобутовим споживачам на території Київської області, адже протягом періоду, визначеного абз. 4 п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону (а саме упродовж чотирьох років з дня отримання ліцензії на провадження господарської діяльності з постачання електричної енергії), функції постачальників універсальних послуг можуть виконувати виключно електропостачальники, створені у результаті здійснення заходів з відокремлення операторів системи розподілу (кількість приєднаних споживачів до системи розподілу яких перевищує 100 тисяч). Взаємовідносини, які виникають під час купівлі-продажу електричної енергії між електропостачальником та споживачем, а також їх взаємовідносини з іншими учасниками роздрібного ринку електричної енергії, регулюються Правилами роздрібного ринку електричної енергії, затвердженими Постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання сферах енергетики та комунальних послуг від 14.03.2018 р. №312 (надалі - ПРРЕЕ). Пунктом 8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312 встановлено, що Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг укладається шляхом приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг, опублікованого в засобах масової інформації та на веб-сайті постачальника, шляхом оплати рахунка, отриманого від постачальника універсальної послуги, або фактичного споживання будь-яких обсягів електричної енергії, або підписання заяви-приєднання до умов договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. В силу п. 13 розділу XVII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про ринок електричної енергії» та п. 8 Постанови НКРЕКП від 14.03.2018 р. №312, враховуючи факт споживання електричної енергії та здійснення Відповідачем часткової оплати, між [PERSON] (далі - Відповідач) та ТОВ «КИЇВСЬКА ОБЛАСНА ЕК» укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг №400690010 від 01.01.2019 року, шляхом приєднання до умов публічного договору про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг. Об`єкт постачання електричної енергії знаходиться за адресою [ADDRESS] , що підтверджується Актом технічної перевірки №139554 від 03.09.2015 року. Про це суд звертає увагу, що цей Договір є публічним договором приєднання, який встановлює порядок та умови постачання електричної енергії виключно побутовим та малим непобутовим споживачам постачальником універсальних послуг та укладається сторонами з урахуванням статей 633, 634, 641, 642 Цивільного кодексу України шляхом приєднання споживача до цього Договору. Умови цього Договору є однаковими для всіх споживачів. Відповідач цей договір не підписував, що підтверджує його твердження, що він не є споживачем за цією адресою, а є виключно власником ТП -1074, за адресою: [ADDRESS] , до якого підключені квартири власників споживачів, і які мають відповідні прямі договори із позивачем. Із позову вбачається, що станом на дату звернення позивача до суду, заборгованість відповідача за спожиту електричну енергію становить 16 291, 02 грн. Разом з тим, суд звертає увагу, що позивачем не зазначено, за який період у відповідача виникла дана заборгованість, що не дає суду можливості перевірити правильність обрахування визначеної заборгованості та позбавляє відповідача можливості звернутися до суду із заявою про застосування строку позовної давності. У своєму відзиві відповідач зазначив, що не є споживачем, а лише власником трансформаторної підстанції, до якої під`єднані споживачі електричної енергії, а саме квартири [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] , [ADDRESS] та [ADDRESS] , та будинок [ADDRESS] , що підтверджується його чисельними скаргами. Даний факт ніяким чином позивачем не спростовано. Позивачем також не надано суду окремого договору, укладеного з відповідачем як споживачем послуг із електричної енергії з окремим лічильником та особовим рахунком, що також ставить під сумнів правильність нарахування заборгованості. Інших належних, допустимих та достовірних доказів на підтвердження неправомірності дій відповідача, позивачем не надано. За правилами ст. ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10.02.2010 року). Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінив їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, суд дійшов висновку про необхідність відмови у вимогах позову. В порядку ст. 141 ЦПК України, судові витрати у справі слід залишити за позивачем по фактично понесеним.

Outcome: dismissed