Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

24 листопада 2021 року представник заявниці [PERSON] - [PERSON] звернувся до Києво-Свяошинського районного суду Київської області із заявою про встановлення факту родинних відносин, обґрунтовуючи її тим, що [INFO] померла мати заявника [PERSON] у віці 74 роки. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку загальною площею 0,0260 га кадастровий номер 3222482100:03:007:0191, яка розташована за адресою: [ADDRESS] . Право власності померлої підтверджується Державним актом на право власності на земельну ділянку серія ЯУ № 242839 для ведення особистого селянського господарства, виданим на підставі рішення Горенської сільської ради від 09.01.2008 року. У встановлений законом порядок, після смерті [PERSON] , заявник прийняла спадщину та подала заяву про прийняття спадщини за законом приватному нотаріусу Леденьову І.С. Проте у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті матері [PERSON] їй було відмовлено та надано роз`яснення про необхідність підтвердження родинних відносин між нею та [PERSON] . У зв`язку з цим виникла необхідність встановити факт родинних відносин, а саме факт того, що [PERSON] є матір`ю [PERSON] . Родинні відносини підтверджуються, документами доданими до заяви. На підставі вище наведеного представник заявниці просив встановити факт родинних відносин, а саме що [PERSON] , яка померла [INFO] в селі Горенка Києво-Святошинського району Київської області є матір`ю [PERSON] . Ухвалою Києво-Свяошинського районного суду Київської області від 29.11.2021 року відкрито провадження у справі та призначено до розгляду. Представник заявниці в судове засіданні не з`явився, надав заяву про розгляд справи у відсутність заявниці та її представника, просив суд заяву задовольнити у повному обсязі. Представник заінтересованої особи Гостомельської селищної ради Бучанського району Київської області, будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з`явився. Заінтересована особа приватний нотаріус Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьов І.С. будучи належним чином повідомленими про день, час, місце розгляду заяви в судове засідання не з`явився. У зв`язку з неявкою сторін в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. У відповідності до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. Дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, оцінивши їх у сукупності, суд дійшов висновку, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 293 ЦПК України окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Згідно з п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України суд, з-поміж іншого, розглядає справи в порядку окремого провадження про встановлення фактів, що мають юридичне значення. За п. 7 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року №5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» суд вправі розглядати справи про встановлення родинних відносин, коли цей факт безпосередньо породжує юридичні наслідки, наприклад, якщо підтвердження такого факту необхідне заявникові для одержання в органах, що вчиняють нотаріальні дії, свідоцтва про право на спадщину, для оформлення права на пенсію в зв`язку із втратою годувальника. Судом встановлено, що мати заявниці - [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Горенка Києво-Святошинського району Київської області, що підтверджується копією свідоцтва про смерть серія [NUMBER] , виданого 16.11.2020 року Виконавчим комітетом Горенської сільської ради Києво-Святошинського району Київської області. Після смерті матері відкрилася спадщина на земельну ділянку для ведення особистого селянського господарства загальною площею 0,0260 га кадастровий номер 3222482100:03:007:0191, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ЯГ № 242839, виданого 18 травня 2006 року та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 010632900203. Згідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 12.10.1966 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] народилася [INFO] в місті Київ,про що в книзі записів актів громадянського стану про народження зроблено відповідний запис за №88, її батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про укладення шлюбу серія [NUMBER] , виданого 21.09.1985 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] 21 вересня 1985 року уклали шлюб, про що в книзі реєстрації актів про укладення шлюбу зроблено запис за № 33, прізвище дружини після укладення шлюбу змінено на « [PERSON] ». Згідно до копії свідоцтва про народження серія [NUMBER] , виданого 12.02.1974 року Новослобідською сільською радою Путивльського району Сумської області, [PERSON] народилася [INFO] в селі Калищі Путивльського району Сумської області, про що в книзі записів актів реєстрації актів про народження зроблено запис за № 34, її батьками є: [PERSON] , [PERSON] . Відповідно до копії свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , виданого 01.04.1966 року Горенською сільською радою Києво-Святошинського району Київської області, [PERSON] та [PERSON] 01 квітня 1966 року одружилися, про що в книзі записів актів цивільного стану про шлюб зроблено відповідний запис за № 26, прізвище дружини після реєстрації одруження змінено на « [PERSON] ». Згідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 07.10.1971 року, [PERSON] помер [INFO] місті Путивль Путивльського району Сумської області, про що в книзі записів актів громадянського стану зроблено відповідний актовий запис за № 95. Відповідно до копії Витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища № 00032377297 від 02.09.2021 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, номер актового запису: 20, дата складання: 25 листопада 1972 року, орган державної реєстрації актів цивільного стану, що склав актовий запис: Виконком Новослобідської сільської ради Путивльського району Сумської області, прізвище дружини до реєстрації шлюбу: [PERSON] , прізвище дружини до після реєстрації шлюбу: [PERSON] . Згідно до копії свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 18.03.1981 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, про що в книзі реєстрації актів про розірвання шлюбу зроблено запис за № 28. Відповідно до листа - роз`яснення приватного нотаріуса Бучанського районного нотаріального округу Київської області Леденьова Івана Сергійовича від 03.11.2021 року вихідний № 3325/02-14, адресованого заявниці [PERSON] , зазначено, що по спадковій справі № 52/2021, відкритої 10 березня 2021 року після смерті [INFO] [PERSON] при вивчені документів виявилося, що не надано документів, що підтверджують родинні відносини між [PERSON] та [PERSON] , а саме, що [PERSON] є дочкою [PERSON] . У зв`язку з чим нотаріусом було рекомендовано звернутися до суду для встановлення факту родинних відносин. Метою встановлення факту родинних відносин є оформлення спадкових прав заявниці. Отже дослідивши та проаналізувавши докази в їх сукупності, суд доходить висновку, що [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] в селі Горенка Києво-Святошинського району Київської області, є матір`ю [PERSON] , [INFO] , уродженки міста Київ, проте документально підтвердити цей факт заявниця не може. В зв`язку з чим, заявниця змушена була звернутися до суду із вказаною заявою про встановлення факту родинних відносин. В силу ст. 13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод (Рим, 4 листопада 1950 р., ратифікована Україною 17 липня 1997 р.) кожна людина, права і свободи якої, викладені у цій Конвенції, порушуються, має ефективний засіб захисту у відповідному національному органі. Статтею 5 ЦПК України передбачено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Згідно ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно з ч. 2 ст. 76 ЦПК України такі дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Згідно ч.ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту: 1) родинних відносин між фізичними особами; 2) перебування фізичної особи на утриманні; 3) каліцтва, якщо це потрібно для призначення пенсії або одержання допомоги по загальнообов`язковому державному соціальному страхуванню; 4) реєстрації шлюбу, розірвання шлюбу, усиновлення; 5) проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу; 6) належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті; 7) народження особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту народження; 8) смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті; 9) смерті особи, яка пропала безвісти за обставин, що загрожували їй смертю або дають підстави вважати її загиблою від певного нещасного випадку внаслідок надзвичайних ситуацій техногенного та природного характеру. За правилами ст. ст. 293, ч. 2 ст. 315 ЦПК України в порядку окремого провадження, яке є видом непозовного цивільного судочинства, розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Виходячи зі змісту п. 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України №5 від 31.03.1995 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. Відповідно до листа Верховного Суду України від 01.01.2012 р. «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» виникнення особистих і майнових прав громадян, їх зміну і припинення закон завжди пов`язує з настанням чи зміною певних обставин, тобто з юридичними фактами. У більшості випадків вони підтверджуються різними свідоцтвами, довідками та іншими документами, що видаються громадянам в адміністративному порядку. Проте не завжди заінтересована особа має можливість довести документально, що той чи інший факт мав місце (неможливість поновлення втраченого документа або виправлення наявних у ньому помилок тощо). Тому в певних випадках допускається судовий порядок встановлення фактів, що мають юридичне значення. Справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, розглядаються у цивільному процесі в порядку окремого провадження. Відповідно до ст. 55 Конституції України права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. За положеннями ст. 124 Конституції України юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Положеннями статті 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України установив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом. Особа здійснює свої права вільно на власний розсуд (ст. 12 ЦК України). До прав, які підлягають цивільно-правовому захисту, відносяться всі майнові й особисті немайнові права, які належать суб`єктам цивільного права. У правовій державі одним з найбільш ефективних і поширених засобів захисту прав і свобод є судовий захист. Як свідчить позиція Європейського суду з прав людини у багатьох справах, основною складовою права на суд є право доступу, в тому розумінні, що особі має бути забезпечена можливість звернутись до суду для вирішення певного питання, і що з боку держави не повинні чинитись правові чи практичні перешкоди для здійснення цього права. На підставі викладеного, суд вважає, що заявниця довела ті обставини на які вона посилалась як на підставу своїх вимог.

Outcome: approved