Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

13.08.2021 року представник позивача - [PERSON] , адвокат Олешко Тарас Орестович звернувся до Шевченківського районного суду м. Львова із позовною заявою до [PERSON] , про виділ частки з майна, що є у спільній частковій власності. Свої вимоги мотивує тим, що позивачу на праві спільної часткової власності належать приміщення в будівлях по [ADDRESS] інша частина нежитлових приміщень за адресою: [ADDRESS] належать відповідачу, який у позасудовому порядку відмовляється у виділенні частик в натурі, що стало підставою для звернення до суду із даним позовом. Заяви (клопотання) учасників справи: Ухвалою від 08 вересня 2021 року відкрито загальне позовне провадження та призначено до підготовчого розгляду. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Львова від 11 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження по даній справі та призначено справу до судового розгляду. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова 11 жовтня 2022 року від відповідача надійшла заява про визнання позовних вимог, якою [PERSON] просив задовольнити у повному обсязі вимоги позивача, та розгляд справи проводити без його участі. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова 31 жовтня 2022 року надійшла заява позивача [PERSON] про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі. На адресу Шевченківського районного суду м. Львова від 27 жовтня 2022 року представник позивача [PERSON] , адвокат Васечко Ю.А., надійшла заява про розгляд справи без його участі. Позовні вимоги підтримує просить задовольнити. Відповідно до\~вимог ст..\~247\~ЦПК України\~ у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Фактичні обставини справи. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про право власності від 08.09.2006, нежитлові приміщення в будівлях по [ADDRESS] належали [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на праві спільної сумісної власності, а саме приміщення: - під літ. А-1 (в цокольному поверсі: 1- площею 5,7 кв.м, 2- площею 13,3 кв.м, 3- площею 14,6 кв. м, 4- площею 17,7 кв.м, 5- площею 51,3 кв. м, 6- площею 5,2 кв. м, мансарда: 7 площею 67,6 кв.м) - загальна площа 175,4 кв.м.; - під літ. А-1(в цокольному поверсі: 1 площею 5,0 кв.м, 2-площею 14,7 кв. м, 6- площею 21,5 кв. м); на першому поверсі: 5площею 13,1 кв.м; 5а- площею 5,0 кв.м, 4- площею 10,7 кв. м, 3 площею 55,4 кв.м.)- загальна площа 125,4 кв. м; - під літ. А2-1 (в цокольному поверсі: 11- площею 82,5 кв.м, 12- площею 47 кв.м, 13 площею 43,7 кв.м, 14 площею 38,8 кв. м, 15 площею 9,2 кв.м, в підвалі: 1 площею 19,2 кв.м) загальна площа 240,4 кв. м; - під літ. А3-1 (на першому поверсі: 5 площею 25,5 кв.м, 6- площею 29,6 кв.м) загальна площа 55,1 кв. м; - під літ. А5-1 (на першому поверсі: 7 площею 5,9 кв.м, 8- площею 4,4 кв.м, 9 площею 3,7 кв.м, 10- площею 6,4 кв.м, 11- площею 12,7 кв. м, 12- площею 2,9 кв.м) загальна площа 36,0 кв. м; - під літ. А6-1 (в цокольному поверсі: 1-площею 7,7 кв.м, 2-площею 4,4 кв. м, 4-площею 13,0 кв.м) загальна площа 25,1 кв м; - під літ. А9-1 (на першому поверсі: 1-площею 10,8 кв. м, 2 площею 1,8 кв.м, 3-площею 3,5 кв. м, 4 площею 24,3 кв.м, 27 площею 2,1 кв.м, 26 площею 2,8 кв. м загальна площа 45,3 кв. м . 07.12.2006 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Договір про визначення часток у спільній сумісній власності по 1/3 ідеальній частині у праві власності на вищезгадані приміщення. 13.12.2006 року між [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Договір про порядок володіння та користування приміщеннями, у відповідності до якого у користування і розпорядження позивачки перейшли наступні нежитлові приміщення: - під літ. А-1(в цокольному поверсі: 1- площею 5,7 кв.м, 2- площею 13,3 кв.м, 3- площею 14,6 кв. м, 4- площею 17,7 кв.м, 5- площею 51,3 кв. м, 6- площею 5,2 кв. м, мансарда: 7 площею 67,6 кв.м) - загальна площа 175,4 кв.м; - під літ. А6-1 (в цокольному поверсі: 1-площею 7,7 кв.м, 2-площею 4,4 кв. м, 4-площею 13,0 кв.м) загальна площа 25,1 кв м; - під літ. А3-1 (на першому поверсі: 6- площею 29,6 кв.м) загальна площа 230,1 кв. м. 31.01.2007 року між [PERSON] та [PERSON] укладено Договору дарування 1/25 частини нежитлового приміщення, згідно якого позивачка подарувала [PERSON] нежитлове приміщення в будівлі під літ. А3-1 на першому поверсі: 6- площею 29,6 кв.м, що складає 1/25 частину від приміщень у спільній частковій власності загальною площею 702,7 кв. м. Відповідно до Договору про визначення часток у спільній сумісній власності від 13.12.2006 року та Договору дарування від 31.01.2007 року, у володінні та користуванні позивача перебувають нежитлові приміщення: - під літ. «А-1»(в цокольному поверсі: 1- площею 5,7 кв.м, 2- площею 13,3 кв.м, 3- площею 14,6 кв. м, 4- площею 17,7 кв.м, 5- площею 51,3 кв. м, 6- площею 5,2 кв. м, мансарда: 7 площею 67,6 кв.м) - загальна площа 175,4 кв.м, згідно технічного паспорта від 28.03.2006; - під літ. «А6-1» (в цокольному поверсі: 1-площею 7,7 кв.м, 2-площею 4,4 кв. м, 4-площею 13,0 кв.м) загальна площа 25,1 кв.м.- згідно технічного паспорта від 10.05.2006р., разом загальної площі - 200,5 кв.м. Згідно довідки Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки № 1/4365 від 05.07.2021 встановлено, що при проведенні інвентаризації нежитлових приміщень в будівлі літ. «А-1», загальна площа останньої змінилася з 175,4 кв. м. на 189,5 кв. м., внаслідок переобмірів та перерахунку площі. Так, в нежитлових приміщеннях в будівлі під літ. А-1 (в цокольному поверсі: 1- площею 5,7 кв.м, 2- площею 13,3 кв.м, 3- площею 14,6 кв. м, 4- площею 17,7 кв.м, 5- площею 51,3 кв. м, 6 - площею 5,2 кв. м, мансарда: 7 площею 67,6 кв.м) з загальною площею 175,4 кв.м демонтовано приміщення літ. 6 площею 5,2 кв.м, і відповідно приміщення під літ 5 має площу 56,9 кв. м (51,3 + 1,64х3,42). Згідно технічного паспорта від 06.07.2021 року з уточненими розмірами і площами після проведення інвентаризації даних приміщень загальна площа нежитлових приміщень цокольного (першого) поверху в буд. «А-1» становить 108,5 кв.м. Згідно технічного паспорта від 06.07.2021 року з уточненими розмірами і площами після проведення інвентаризації, загальна площа нежитлових приміщень мансарди в буд. «А-1» становить 81,0 кв.м. З врахуванням наслідків огляду, вимірів, проведеної інвентаризації досліджуваних приміщень і складеного нового технічного паспорта на нежитлові приміщення в буд. «А-1» по [ADDRESS] від 06.07.2021 у власності [PERSON] знаходяться нежитлові приміщення в буд. «А-1» загальною площею 189,5 кв. м (108,5 + 81,0). Під час проведення інвентаризації нежитлових приміщень в буд. під літ. «А6-1» встановлено наступне: - \~ \~ \~ \~приміщення під літ. 1 коридор замість площі в 7,7 кв. м має площу 3,5 кв. м з розмірами 2,64х1,32м; - \~ \~ \~ \~приміщення під літ. 2 замість площі 4,4 кв. м має площу 8,3 кв.м з розмірами 3,19х2,61м; - \~ \~ \~ \~приміщення під літ. 4 має площу 13,3 кв.м. Загальна площа нежитлових приміщень в будівлі літ. «А6-1», після проведення технічної інвентаризації, не змінилась і становить 25,1 кв.м. Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборони відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 16.02.2021, з актуальної інформації про об`єкт нерухомого майна і право власності за [PERSON] на праві спільної часткової власності рахується 143/300ч., 23/100ч. нерухомого майна нежитлових приміщень будівель по [ADDRESS] (договір купівлі-продажу від 10.06.2010р. Р.№1605 та договору купівлі продажу від 24.10.2014 - № 3029); за [PERSON] на праві спільної часткової власності рахується 22/75 ч. нежитлових приміщень будівель по [ADDRESS] (свідоцтво про право власності від 08.09.2006 № 1698 від 07.12.2006). Інші нежитлові приміщення в будівлях по [ADDRESS] , загальною площею 502, 2 кв.м. знаходяться у власності відповідача - [PERSON] . Згідно висновку експерта № 022/21 від 12.07.2021 року, за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, нежитлові приміщення співвласника [PERSON] , в будівлі під літ. «А-1» знаходяться в одній будівлі, під одним дахом, мають окремі входи і ні яким чином не пов`язані з іншими нежитловими приміщеннями власника [PERSON] . Нежитлові приміщення співвласника [PERSON] в будівлі під літ. «А6-1» знаходяться в частині будівлі, що межує з будівлею під літ «А-1» вл. [PERSON] , мають окремий вхід, окрему покрівлю і не пов`язані з іншими нежитловими приміщеннями власника [PERSON] . Мотиви, з яких виходить суд при розгляді цієї справи та застосовані ним норми права. Поняття спільної часткової власності визначено в ч. 1 ст. 356 ЦК України як власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності. Таким чином, право спільної часткової власності - це право двох або більше осіб за своїм розсудом володіти, користуватися і розпоряджатися належним їм у певних частках майном, яке складає єдине ціле. Кожен учасник спільної часткової власності володіє не часткою майна в натурі, а часткою в праві власності на спільне майно в цілому. Ці частки є ідеальними й визначаються відповідними процентами від цілого чи у дробовому вираженні. Згідно ст. 364 ЦК України співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки зі спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим (ч. 2 ст. 183 цього Кодексу), співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. Відповідно до ст. 367 ЦК України майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Виходячи з аналізу змісту норм статей 183, 358, 364 ЦК України можна дійти висновку, що виділ часток (поділ) нерухомого майна, що перебуває у спільній частковій власності, є можливим, якщо кожній зі сторін буде виділено нерухоме майно, яке за розміром відповідає розміру часток співвласників у праві власності. Якщо виділ (поділ) технічно можливий, але з відхиленням від розміру ідеальних часток співвласників, то, з урахуванням конкретних обставин, такий поділ (виділ) можна провести зі зміною ідеальних часток і присудженням грошової компенсації співвласнику, частка якого зменшилась. Визначальним для виділу частки або поділу нерухомого майна в натурі, яке перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу частки або поділу майна відповідно до часток співвласників. Оскільки учасники спільної часткової власності мають рівні права щодо спільного майна пропорційно своїй частці в ньому, то, здійснюючи поділ майна в натурі (виділ частки), суд повинен передати співвласнику частину нерухомого майна, яка відповідає розміру й вартості його частки, якщо це можливо, без завдання неспівмірної шкоди господарському призначенню майна. Якщо в результаті поділу (виділу) співвласнику передається частина нерухомого майна, яка перевищує його частку, суд стягує з нього відповідну грошову компенсацію і зазначає в рішенні про зміну часток у праві власності на це майно. Відповідно до статей12,81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог та заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими та електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст.77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до ст.79 ЦПК України достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ст. 89 ЦПК України). Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином, обов`язок доказування покладається на сторін. Це положення є найважливішою складовою принципу змагальності. Суд не може збирати докази за власною ініціативою. У разі недостатності доказів, наявності сумнівів щодо їх достовірності суд вправі запропонувати представити докази тій стороні, яка несе обов`язок по доказуванню. У необхідних випадках для з`ясування питань, що виникають при розгляді таких справ і потребують спеціальних знань, суд за заявою осіб, які беруть участь у справі, може призначити відповідну експертизу. Згідно ч. 1 ст. 102 ЦПК України висновок експерта - це докладний опис проведених експертом досліджень, зроблені у результаті них висновки та обґрунтовані відповіді на питання, поставлені експертові, складений у порядку, визначеному законодавством. Предметом висновку експерта може бути дослідження обставин, які входять до предмета доказування та встановлення яких потребує наявних у експерта спеціальних знань. Предметом висновку експерта не можуть бути питання права (ч.2 ст. 102 ЦПК України). У відповідності до ч. 3 ст. 102 ЦПК України висновок експерта може бути підготовлений на замовлення учасника справи або на підставі ухвали суду про призначення експертизи. Як вбачається із матеріалів справи до позовної заяви позивачем долучено висновок експерта №022/21 від 12.07.2021, в яку експерту на дослідження поставлено питання чи можливо провести реальний виділ приміщень в будівлі під літ. А-1 загальною площею 175 кв.м., приміщень будівлі під літ. А6-1 загальною площею 25, 1 кв. м. для співвласника [PERSON] з приміщень будівлі по [ADDRESS] згідно договору про порядок користування приміщеннями від 13 грудня 2006 року та договору дарування 1/25 частини нежитлового приміщення від 01 січня 2007 року. Згідно висновку експерта № 022/21 від 12.07.2021 року, за результатами проведення будівельно-технічної експертизи, нежитлові приміщення співвласника [PERSON] , в будівлі під літ. «А-1» знаходяться в одній будівлі, під одним дахом, мають окремі входи і ні яким чином не пов`язані з іншими нежитловими приміщеннями власника [PERSON] . Експертом встановлено, що можливо провести реальний виділ приміщень для співвласника [PERSON] з нежитлових приміщень по [ADDRESS] згідно договору про порядок володіння та користування приміщеннями від 13.12.2006 та договору дарування 1/25 частини нежитлового приміщення від 01.01.2007: - \~ \~ \~ \~ в будівлі під літ. «А-1»: 1- площею 5,7 кв.м, 2- площею 13,3 кв.м, 3- площею 14,9 кв. м, 4- площею 17,7 кв.м, 5- площею 56,9 кв. м і мансарді: 6 площею 81кв.м, загальною площею 189,5 кв. м; - \~ \~ \~ \~в будівлі під літ. «А6-1»: 1 площею 3,5 кв. м; 2 - площею 8,3 кв.м; 4 - площею 13,3 кв.м, загальною пощею нежитлових приміщень в будівлі літ. «А6-1» - 25,1 кв.м. Заперечень з приводу результатів дослідження, викладених у висновку експерта експерта № 022/21 від 12.07.2021 до суду не надходили, а відтак суд немає сумнівів з приводу достовірності та обґрунтованості доказу \~ \~ \~ \~Окрім цього, від відповідача до суду надійшло клопотання про визнання позовних вимог. Згідно ч. 1 ст. 206 ЦПК України позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. \~ \~ \~ \~З врахуванням доводів позивача, повне визнання відповідачем позовних вимог, результатів дослідження, викладених у висновку експерта №022/21 від 12.07.2021, який доводить технічну можливість провести виділ частки в натурі, суд приходить до переконання, що у позивачки наявні правові підстави для виділення належної їй частки у праві спільної часткової власності по [ADDRESS] суд дійшов висновку про обгрунтованість позовних вимог. Згідно ст.\~12\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до ч. 5 ст.\~263\~ЦПК України обґрунтованим є рішення, в якому повно відображені обставини, що мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки є вичерпними, повинні відповідати дійсності і підтверджуватися достовірними доказами, дослідженими в судовому засіданні. Відповідно до положень ст. 263 ЦПК України, а також з урахуванням абз. 4 п. 2 постанови Пленуму Верховного Суду України від 18.12.2009 № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», обґрунтованим є рішення, ухвалене на основі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтуються на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Виходячи із вищенаведеного, після всебічного, повного та об`єктивного дослідження обставин справи, викладені позивачем у позовній заяві, та визнання позовних вимог відповідачем, обґрунтування позовних вимог знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду, доводи є достовірними, обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, та сумніву у суду не викликають. Суд виконавши всі вимоги цивільного процесуального законодавства і всебічно перевіривши обставини справи, дійшов висновку що позовні вимоги є обґрунтованими та доведеними. Розподіл судових витрат між сторонами: Відповідно до статті 131 ЦПК України судові витрати\~складаються з\~судового збору\~та витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. Відповідно до ст. 141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до ч.1 ст. 142 ЦПК України та ч.2 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved