Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

Акціонерне товариство «ПроКредит Банк» звернулось до Суворовського районного суду м. Одеси з позовною заявою до [PERSON] , [PERSON] з позовними вимогами про стягнення кредитної заборгованості. В обґрунтування позову позивач зазначив, що між позивачем та відповідачем [PERSON] , 12.06.2014 року було укладено кредитний договір за умовами якого відповідач [PERSON] отримала кредит у розмірі 770\~000 грн., строком на 120 місяців зі сплатою процентної ставки в розмірі 24%. Так, 12.06.2014 року між позивачем та [PERSON] , було укладеного договір поруки № 136000-ДП1. Однак, відповідачі порушили умови кредитного договору та, як наслідок, за відповідачами перед банком утворилась кредитна заборгованість у розмірі 2\~485\~626, 62 грн., яку позивач просить стягнути з відповідачів та сплачений судовий збір у розмірі 37\~284, 40 грн. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 24 грудня 2019 року позовну заяву прийнято до розгляду та призначено справу в підготовче засідання. Сторонам надіслано копію ухвали суду та запропоновано відповідачам подати відзив на позовну заяву. Ухвалою Суворовського районного суду міста Одеси від 21 жовтня 2021 року підготовче провадження у справі закрито, призначено розгляд справи до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. В судове засідання представник позивача не з`явилась, 26.01.2022 року (вх. № 2099) представник позивача В,В. Пономаренко звернувся із заявою про можливість проведення судового засідання у відсутність позивача, в якій зазначив, що позивач позов підтримує в повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи (а.с.115). Відповідачі: [PERSON] та [PERSON] до суду також не з`явились, судом неодноразово здійснювався виклик відповідачів в судове засідання, шляхом направлення судової повістки за місцем реєстрації. На адресу суду повернулись поштові повідомлення з відміткою працівника поштового зв`язку з зазначенням підстав про не вручення, зокрема, «адресат відмовився» (а.с.48-49; 77-79;83). Слід зазначити, що судову повістку про виклик до суду було отримано (а.с.79). Разом з цим, відповідачі відзиву на позовну заяву не надали, з будь-якими заявами на адресу суду не звертались, що відповідно до положення ст. 223 ЦПК України не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів в матеріалах справи. Відповідно до п.2 ч. 7 ст. 128 ЦПК України, судові повістки надсилаються - фізичним особам, які не мають статусу підприємців, - за адресою їх місця проживання чи місця перебування, зареєстрованою у встановленому законом порядку. За приписами ч. 1 ст. 131 ЦПК України - учасники судового процесу зобов`язані повідомляти суд про зміну свого місця проживання (перебування, знаходження) або місцезнаходження під час провадження справи. У разі відсутності заяви про зміну місця проживання або місцезнаходження судова повістка надсилається учасникам справи, які не мають офіційної електронної адреси та за відсутності можливості сповістити їх за допомогою інших засобів зв`язку, що забезпечують фіксацію повідомлення або виклику, на останню відому судові адресу і вважається доставленою, навіть якщо учасник судового процесу за цією адресою більше не проживає або не знаходиться. З огляду на зазначене, судом було вжито всіх належних засобів, передбачених законом щодо належного сповіщення відповідачів про час та місце слухання справи, а саме: шляхом направлення судової повістки за адресою реєстрації їх місця проживання. \~ \~ \~ \~Учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності (ч. 3 ст. 211 ЦПК України). Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 21.10.2022 року вирішено провести заочний розгляд справи. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, дослідивши матеріали справи, законодавство, що регулює спірні правовідносини, докази надані позивачем на підтвердження позовних вимог в їх сукупності, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Матеріалами справи встановлено, що 12.06.2014 року між ПАТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] було укладено Рамкову угоду № FW501.1046, за умовами якої Кредитор на підставі Угоди зобов`язується здійснити кредитування Позичальника в межах лімітів умов кредитування у порядку і на умовах, визначених Угодою та Кредитним договором, а Позичальник зобов`язується належно виконувати усі умови, необхідні для отримання кредитів, своєчасно і належно здійснювати погашення грошових зобов`язань та виконувати всі інші зобов`язання. Згідно п.п.2.2. ліміт суми кредитування 3\~000\~000, 00 гривень. Ліміт строку кредитування 120 місяців. Максимальний розмір процентів 40% річних (а.с.5-8). В подальшому, 12.06.2014 року між позичальником та позикодавцем було укладено Договір про надання траншу, відповідно до Рамкової угоди, згідно якого визначено розмір кредиту 770\~000, 00 гривень, строк кредитування 120 місяців, розмір відсотків 24% річних (а.с.9-10). Відповідно до Додатку № 1 до Договору траншу № 501.44610/FW501.1046 від 12.06.2014 року сторонами було затверджено графік повернення кредитку та сплати процентів, згідно якого строк кредитування становить 120 місяців, сума, що підлягає до повернення становить: 1237259, 47 гривень (а.с.10-11). Крім іншого, 12.06.2014 року між кредитором ПАТ «ПроКредит Банк» та Поручителем [PERSON] було укладеного Договір поруки, згідно якого встановлено: п.2.1. На підставі Договору Поручитель поручається перед Кредитором за невиконання усіх зобов`язань Позичальника у їх повному обсязі як солідарний боржник. п.2.2. Розмір зобов`язань Позичальника визначається відповідно до Кредитних договорів тощо (а.с.23-24). Представник позивача зазначає, що Банк виконав умови договору в повному обсязі, надав позичальнику грошові кошти відповідно до Договору траншу, однак, позичальник порушила умови грошового зобов`язання та кошти, проценти у визначені Угодою строку не повернула, що є підставою для звернення до суду. Судом досліджується лист Вимога про повне дострокове погашення кредиту від 01.06.2017 року згідно якого Вимогу було направлено одночасно позичальнику та поручителю (а.с.16,17). Згідно розрахунку заборгованості за договором кредиту № 501.44610 від 12.06.2014 року сума загальної заборгованості становить: 2\~485\~626, 62 гривні, що складається з: капіталу 311\~782, 59 гривень, процентів за неправомірне користування кредитом 221\~576, 07 гривень, пені 1\~952\~267, 96 гривень (а.с.12-15). Таким чином, матеріалами справи встановлено, що Банк виконав умови договору, позивальник порушив грошові зобов`язання, кошти у визначений строк не повернув, доказів щодо погашення заборгованості не надав. Згідно зі ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. У відповідності зі ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі й на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити відсотки. У відповідності до ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Згідно зі ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не виконав зобов`язання у строк, встановлений договором або законом. Як передбачено ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частин першої, другої статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Відповідно до частини першої статті 1054\~ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054\~ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Крім того, суд звертає увагу, що у відповідності до положень ч. 1 ст. 533 ЦК України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Згідно з ч.ч.1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Солідарне зобов`язання є інститутом цивільного права і на нього поширюється дія норм ЦК України, який визначає це поняття через "солідарну вимогу" та "солідарний обов`язок" (ст.ст. 541-544 ЦК України). Солідарне зобов`язання є різновидом цивільно-правових зобов`язань із множинністю осіб, які характеризуються тим, що у разі солідарної вимоги кредиторів (солідарних кредиторів) кожний з них має право пред`явити боржникові вимогу в повному обсязі, а вразі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників, так і від будь-кого з них окремо. Солідарна відповідальність у зобов`язальному праві це - відповідальність кількох боржників перед кредитором, при якій кредиторові надається право на свій розсуд вимагати виконання зобов`язання у повному обсязі або частково від усіх боржників разом або від кожного з них окремо. При цьому, як солідарне зобов`язання, так і солідарна відповідальність виникають лише у випадках, встановлених договором або законом. Судове рішення не може бути підставою виникнення солідарності, оскільки судовим рішенням утверджуються права осіб, а не створюються заново. Судове рішення не може створювати й солідарну відповідальність там, де вона не випливає з самого правовідношення, яке зумовило виникнення спору. За таких обставин, суд приходить до переконання про наявність підстав для солідарного стягнення з відповідачів заборгованості за кредитним договором. На підставі викладеного, суд вважає за необхідне позов Акціонерного товариства «ПроКредит Банк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення кредитної, задовольнити повному обсязі. В силу вимог ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягають до стягнення судові витрати по сплаті судового збору при подачі позову до суду у розмірі: 37\~284, 40 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved