Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

29 червня 2022 року позивач звернувся до суду з цим позовом. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в адміністративній справі №140/9193/21 визнано протиправними та скасовано рішення Територіального сервісного центру МВС №0742 у формі листів від 26.11.2020 № 31/3/2-Я-2, від 08.01.2021 № 31/3/2-Я-5, від 06.02.2021 № 31/3/2-Я-1 про відмову в обміні посвідчення водія [PERSON] , а також зобов`язано Територіальний сервісний центр МВС № 0742 повторно розглянути заяву [PERSON] 19.11.2020 про обмін посвідчення водія серії [NUMBER] від 04.09.1991, виданого РЕГ Любомльським МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області, з урахуванням висновків суду. Позивач зазначає, що вказаним незаконним діянням відповідача йому було завдано моральну шкоду у вигляді душевних переживань та погіршення стану його здоров`я. Крім того, йому була завдана матеріальна шкода (позивач не уточнює, в чому саме вона полягає). Посилаючись на вищевикладене та приписи глави 82 ЦК України, [PERSON] просить суд стягнути з Державного бюджету України на його користь 400\~000,00 грн. в рахунок відшкодування матеріальної моральної шкоди. Ухвалою Ковельського міськрайонного суду Волинської області від 05 вересня 2022 року цивільна справа передана за підсудністю до Луцького міськрайонного суду Волинської області. Ухвалою судді Луцького міськрайонного суду Волинської області Черняка В.В. від 29 вересня 2022 року справа була прийнята до розгляду. Позивач у судове засідання не прибув, але у письмовій заяві просить суд слухати справу за його відсутності, позовні вимоги підтримує. Відповідачі у письмових відзивах позовні вимоги заперечили. Дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку, що у задоволенні позовних вимог слід відмовити, з таких підстав. Судом встановлено, що рішенням Волинського окружного адміністративного суду від 28 грудня 2021 року в адміністративній справі №140/9193/21, визнано протиправними та скасовано рішення Територіального сервісного центру МВС № 0742 у формі листів від 26.11.2020 № 31/3/2-Я-2, від 08.01.2021 № 31/3/2-Я-5, від 06.02.2021 № 31/3/2-Я-1 про відмову в обміні посвідчення водія [PERSON] . Зобов`язано Територіальний сервісний центр МВС № 0742 повторно розглянути заяву [PERSON] 19.11.2020 про обмін посвідчення водія серії [NUMBER] від 04.09.1991, виданого РЕГ Любомльським МРВ ДАІ УМВС України у Волинській області., з урахуванням висновків суду. Надаючи свою правову оцінку відносинам, що склалися між сторонами, суд зазначає таке. Відповідно до ч.1 ст.1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини. У частині першій статті 1173 ЦК України передбачено, що шкода, завдана фізичній або юридичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим або органу місцевого самоврядування при здійсненні ними своїх повноважень, відшкодовується державою, Автономною Республікою Крим або органом місцевого самоврядування незалежно від вини цих органів. Згідно положень ст.23 ЦК України особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її прав. Моральна шкода полягає: 1) у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я; 2) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; 3) у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; 4) у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Пунктом 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31.03.1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» передбачено, що розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних страждань, з урахуванням в кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Зокрема враховується характер і тривалість страждань, стан здоров`я потерпілого, істотність вимушених змін у його життєвих стосунках, конкретних обставин по справі, характер моральних страждань і наслідків, що наступили. Згідно з роз`ясненнями, що містяться у п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 р. № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від характеру та обсягу заподіяних позивачеві моральних і фізичних страждань, з урахуванням у кожному конкретному випадку ступеня вини відповідача та інших обставин. Розмір відшкодування моральної шкоди суд визначає в межах заявлених вимог залежно від: характеру моральних страждань, виду психічних страждань у вигляді занепокоєння, страху та відчаю; істотності вимушених змін у житті потерпілих, які можуть бути частково відновлені. Справедливість, добросовісність та розумність згідно з п. 6 ст. 3 ЦК України є одними із засад цивільного законодавства. Правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах (абз. 10 п. 9 мотивувальної частини Рішення Конституційного Суду України від 30 січня 2003 року № 3-рп/2003). Проаналізувавши повідомлені позивачем відомості, суд вважає недоведеним, що діянням відповідача позивачу було завдано моральну шкоду, яка могла виразилася у зміні звичайного способу життя, моральних стражданнях та психологічного дискомфорту у зв`язку з цим, необхідності докладання зусиль для поновлення своїх порушених прав, погіршенні стану здоров`я. Вказані обставини будь-якими належними та допустимими доказами, не підтверджені, адже до позову, в якості доказів, додані лише процесуальні рішення судів в адміністративній справі №140/9193/21. Також позивачем не доведено та не підтверджено належними та допустимими доказами його посилання на те, що «при будь-якій перевірці посвідчення йому робили зауваження, що воно не в належному стані і його потрібно замінити, а при перетинанні кордону керуючи автомобілем попереджали, що наступного разу можуть просто не пропустити». Суд зазначає, що позивач звертався до відповідача із заявою про обмін посвідчення водія у зв`язку з його неналежним станом, тобто, саме через неналежне ставлення позивача до зберігання своїх документів і виник спір між сторонами. Приймаючи рішення суд враховує, що за весь час адміністративного спору між сторонами в справі №140/9193/21, позивач мав чинне посвідчення водія, вільно переміщався з ним, як територією України, так і закордоном, а тому будь-яких змін у звичному для нього способі життя, у зв`язку з неправомірною відмовою відповідача обміняти таке посвідчення, не зазнав. Що стосується вимог про стягнення матеріальної школи, то суд зазначає, що вони є неконкретизованими. Позивач не зазначає, яким саме чином йому була завдана матеріальна шкода, в чому вона проявилася, які докази це підтверджують та який конкретний розмір цієї шкоди. З наведених вище мотивів, суд дійшов висновку про відмову у задоволенні вимог за необґрунтованістю.

Outcome: dismissed