Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

До Печерського районного суду м. Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Українська гірничо - металургійна компанія» з позовом до [PERSON] , в якому просило стягнути з відповідача суму безпідставно набутих та збережених коштів у розмірі 45532 грн. 05 коп. та відсотки за користування чужими грошовими коштами у розмірі 439 грн. 72 коп. В обґрунтування позову зазначено, що 19.08.2019 Північним апеляційним господарським судом міста Києва було винесено постанову у справі № 910/20156/14, якою було задоволено апеляційну скаргу арбітражного керуючого [PERSON] скасовано ухвалу Господарського суду міста Києва від 26.06.2019 по справі № 910/20156/14, і постановлено задовольнити клопотання арбітражного керуючого [PERSON] про стягнення винагороди, змінити джерело сплати винагороди арбітражного керуючого з наявних у боржника коштів, одержаних в результаті господарської діяльності боржника, або коштів, одержаних від продажу майна, майнових прав за рахунок коштів кредиторів пропорційно розподілених між ними. 11.10.2019 ПрАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14, здійснило виплату на рахунок відповідача у розмірі 45532 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4393 від 11.10.2019, із вказанням призначенням платежу: «Оплата винагороди арбітражному керуючому-ліквідатору ТОВ «Торговий дім «Метал-Столиця» згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі про банкрутство № 910/20156/14». 15.10.2019 Господарським судом міста Києва було видано наказ на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14, про стягнення з ПрАТ «Українська гірничо-металургійна компанія» на користь арбітражного керуючого [PERSON] суму у розмірі 45547 грн. 70 коп. 26.04.2021 відповідач подав заяву до приватного виконавця виконавчого округу м. Києва про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання судового наказу Господарського суду м. Києва на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14. У заяві про відкриття виконавчого провадження відповідачем не було вказано про здійснення позивачем виплати у розмірі 45532 грн. 05 коп., на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14. 26.04.2021 приватним виконавцем відкрито виконавче провадження з примусового виконання судового наказу, виданого Господарським судом м. Києва на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14. 26.04.2021 приватним виконавцем винесено постанову про арешт коштів боржника, якою було накладено арешт на все майно АТ «УГМК», а АТ «УГМК» було внесено до реєстру боржників. 28.04.2021 АТ «УГМК» листом повідомило відповідача про те, що на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14, з ним було здійснено розрахунок у розмірі 45532 грн. 05 коп., що підтверджується платіжним дорученням № 4393 від 11.10.2019 із вказанням призначенням платежу: «Оплата винагороди арбітражному керуючому-ліквідатору ТОВ «Торговий цім «Метал-Столиця» згідно постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі про банкрутство № 910/20156/14», і вимагало повідомити приватного виконавця про те, що фактичний розрахунок у розмірі 45532 грн. 05 коп. з [PERSON] було здійснено. Але, відповідачем це було проігноровано. 27.04.2021 з рахунку АТ «УГМК» було примусово списано кошти на рахунок приватного виконавця у розмірі 2897 грн. 59 коп., у розмірі 8938 грн. 37 коп. та у розмірі 38466 грн. 51 коп., відповідно. В призначені платежу було зазначено, що грошові кошти стягнуто на користь арбітражного керуючого згідно наказу № 910/20156/14 від 15.10.2019. 30.04.2021 виконавче провадження закінчено. Таким чином, відповідачем було двічі отримано від AT «УГМК» виплати на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14. Враховуючи те, що у рамках виконавчого провадження, з AT «УГМК» було стягнуто грошові кошті на користь [PERSON] на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14, кошти, перераховані позивачем [PERSON] за платіжним доручення № 4393 від 11.10.2019 на виконання станови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019, знаходяться у відповідача без достатніх правових підстав, і, відповідно до ст. 1212 ЦК України, вважаються безпідставно набутими коштами, а отже, позивач вважає, що підлягають поверненню AT «УГМК». Таким чином, зі стягненням коштів на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019 у справі № 910/20156/14 у повному обсязі в рамках виконавчого провадження № 65279328, відпала підстава для набуття відповідачем коштів за платіжним доручення № 4393 від 11.10.2019 на виконання постанови Північного апеляційного господарського суду від 19.08.2019. Посилаючись на ст. 1212 ЦК України, позивач просив стягнути з відповідача безпідставно отримані останнім грошові кошти. Крім того, посилаючись на ст. 536 ЦК України, просив стягнути з відповідача проценти за користування чужими грошовими коштами. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 10 серпня 2021 року, цивільну справу за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо - металургійна компанія» до [PERSON] про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави передано до Подільського районного суду м. Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16 листопада 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 29 листопада 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Українська гірничо - металургійна компанія» до [PERSON] про стягнення коштів, набутих без достатньої правової підстави. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Відповідачем надано відзив на позовну заяву в якому він зазначив, що 22.01.2015 між [PERSON] як арбітражним керуючим та ПАТ «УГМК» було укладено договір про надання послуг ліквідатора № 2 (далі - договір). Відповідно до п. 1.1. договору, предметом договору є те, що «Арбітражний керуючий [PERSON], будучи ліквідатором ТОВ «Торговий дім «Метал-Столиця», на підставі постанови Господарського суду м. Києва від 22.01.2015 у справі № 910/20156/14 зобов`язується виконувати передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» обов`язки ліквідатора, а ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія», як кредитор боржника, бере на себе зобов`язання провести з ліквідатором розрахунок на умовах цього договору». За своєю правовою природою даний договір є договором про надання послуг, а тому всі взаємовідносини сторін договору та виконання зобов`язань за ним, регулюються Главою 63 ЦК України. Положеннями п. 5.1 договору визначено, що договір діє до припинення повноважень арбітражного керуючого [PERSON] як ліквідатора ТОВ «Торговий дім «Метал- Столиця». «Розмір грошової винагороди Арбітражного керуючого, за виконання останнім повноважень ліквідатора ТОВ «Торговий дім «Метал - Столиця» визначений ухвалою Господарського суду м. Києва від 22.01.2015 у справі № 910/20156/14 і складає дві мінімальні заробітні плати за кожен місяць. Розмір мінімальної заробітної плати визначається чинним законодавством України», - визначено п. 2.1 договору. Разом з тим, у п. 2.3. зазначено: «Оплата основної винагороди Арбітражного керуючого, як ліквідатора здійснюється Кредитором щомісячно, протягом трьох банківська днів з дня надання Кредитору рахунку, шляхом безготівкового перерахунку винагороди на поточний рахунок ліквідатора». Повноваження [PERSON] як ліквідатора ТОВ «Торговий дім «Метал-Столиця» було повністю припинено ухвалою Господарського суду м. Києва від 17.04.2019 справі № 910/20156/14. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 903 ЦК України, якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки т, в порядку, що встановлені договором. Тобто, ПАТ «УГМК» кожного місяця, починаючи з 22.01.2015 та по 17.04.2019 включно, мали зобов`язання перед [PERSON] , щодо сплати останньому винагороди ліквідатора, за виконання них повноважень ліквідатора ТОВ «Торговий дім «Метал-Столиця», яка складає дві мінімальні заробітні плати (за кожен місяць). Позивач починаючи з серпня 2017 року по 17.04.2019 не виконував належним чином своїх зобов`язань за договором, у зв`язку з чим, у останнього виникла заборгованість перед відповідачем, що підтверджується Актом наданих послуг № 1 від 17.04.2019. Відповідно до Акту наданих послуг № 1 від 17.04.2019 винагорода за виконання обов`язків ліквідатора в період з серпня 2017 року по 17 квітня 2019 року складає 151119 грн. 40 коп. Разом з цим, як і зазначалось ПАТ «УГМК», останніми на рахунок [PERSON] були перераховані грошові кошти в сумі 91079 грн. 75 коп., з яких: 45532 грн. 05 коп. - 11.10.2019; 45547 грн. 70 коп. - 30.04.2021. Враховуючи вище вказані часткові оплати, заборгованість ПАТ «Українська гірничо - металургійна компанія» перед [PERSON] становить 60039 грн. 65 коп. Тобто, із усього зазначеного чітко прослідковується, що у ПАТ «УГМК» після добровільної оплати грошових коштів, залишилась не погашена заборгованість, щодо стягнення якої в Голосіївському районному суді м. Києва розглядається судова справа №752/17314/21. Отже, позивач подаючи до суду дану позовну заяву навмисно приховав наявність договірних відносин між ним та відповідачем. Більше того, вказані платежі за договором прирівнюються до заробітної плати, оскільки [PERSON] на підставі договору виконував свої професійні обов`язки, як ліквідатор ТОВ «Торговий дім «Метал-Столиця». А тому, отримані відповідачем грошові кошти не є безпідставно набутими у розумінні ст. 1212 ЦК України, у зв`язку з чим просив у задоволенні позову відмовити. Представник позивача у судовому засіданні позовні вимоги підтримав, просив задовольнити, в обґрунтування вимог посилаючись на обставини, викладені в позовній заяві. Додатково пояснив, що між сторонами був дійсно укладений договір на виконання зобов`язань. Відповідач у судовому засіданні позовні вимоги не визнав, в обґрунтування посилаючись на обставини, викладені в запереченні проти позову, просив у задоволенні позовних вимог відмовити. Додатково пояснив, що спірні грошові кошти було стягнуто з позивача на підставі договірних відносин, тобто сплата послуг арбітражного керуючого за договором, а тому кошти не є безпідставно набутим майном у розумінні ст. 1212 ЦК України. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази по справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з огляду на наступне. В судовому засіданні встановлено, що 22 січня 2015 року між арбітражним керуючим [PERSON] та Приватним акціонерним товариством «Українська гірничо - металургійна компанія» укладено договір про надання послуг ліквідатора № 2. Відповідно до п. 1.1. договору, предметом договору є те, що арбітражний керуючий [PERSON], будучи ліквідатором ТОВ «Торговий дім «Метал-Столиця», на підставі постанови Господарського суду м. Києва від 22.01.2015 у справі № 910/20156/14 зобов`язується виконувати передбачені Законом України «Про відновлення платоспроможності боржника або визнання його банкрутом» обов`язки ліквідатора, а ПАТ «Українська гірничо-металургійна компанія», як кредитор боржника, бере на себе зобов`язання провести з ліквідатором розрахунок на умовах цього договору. Господарським судом м. Києва від 15.10.2019 у справі № 910/20156/14 видано наказ, яким стягнуто з ПАТ «Українська гірничо - металургійна компанія» з будь-якого рахунку, виявленого державним виконавцем під час виконання рішення суду на користь арбітражного керуючого [PERSON] суму у розмірі 45547 грн. 70 коп. Загальні підстави для виникнення зобов`язань у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Стаття 1212 ЦК України регулює випадки набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав. Предметом регулювання інституту безпідставного набуття чи збереження майна є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. За змістом ст. 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язання повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Згідно ст. 1215 ЦК України не підлягає поверненню безпідставно набуті: 1) заробітна плата і платежі, що прирівнюються до неї, пенсії, допомоги, стипендії, відшкодування шкоди, завданої каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю, аліменти та інші грошові суми, надані фізичній особі як засіб до існування, якщо їх виплата проведена фізичною або юридичною особою добровільно, за відсутності рахункової помилки з недобросовісності з боку набувача: 2) інше майно, якщо це встановлено законом. Так, відповідно до правового висновку Верховного Суду, викладеного у № 6-122цс14, ст. 1212 ЦК Україні як підстава для задоволення позову, може застосовуватися лише у тих випадках, коли безпідставне збагачення однієї особи за рахунок іншої не може бути усунутим за допомогою інших, спеціальних способів захисту. Зокрема, у разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер стосунків між сторонами виключає можливість застосування судом до них положень частини першої ст. 1212 ЦК України, у тому числі зобов`язання повернути майно потерпілому. Аналіз статті 1212 ЦК України дає підстави для висновку, що передбачений нею вид позадоговірних зобов`язань виникає за таких умов: 1) набуття особою майна або його збереження за рахунок іншої особи; 2) відсутність для цього правових підстав або якщо вони відпали. Судом встановлено, що між сторонами виникли договірні відносини, договір розірвано не було, позивач чи відповідач в односторонньому порядку не відмовлялись від договору, та доказів визнання недійсності договору у судовому порядку надано не було. Тому, оскілки між сторонами у справі існують договірні відносини, а грошові кошти, які позивач просить стягнути, набуті відповідачем за наявності правової підстави, тобто отримані як винагорода арбітражному керуючому на підставі договору про надання послуг, їх не може бути витребувано відповідно до положень ст. 1212 ЦК України як безпідставне збагачення. У цьому разі договірний характер правовідносин виключає можливість застосування до них положень ч. 1 ст. 1212 ЦК України. Аналогічний правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду від 26 червня 2018 року у справі № 910/9072/17. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягнення перерахованих позивачем грошових коштів відповідачу на виконання договірних зобов`язань на підставі ст. 1212 ЦК України, а також про відсутність підстав для стягнення з відповідача процентів за користування чужими грошовими коштами, оскільки вказані вимоги є похідними до вимоги про стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Оскільки у задоволенні позову відмовлено, то судовий збір, сплачений позивачем при подачі позову до суду, відповідно до ст. 141 ЦПК України, не підлягає стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: dismissed