Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Немирівського районного суду із позовною заявою до [PERSON] , у якій просить визнати відповідача таким, що втратив право користування житловим приміщенням, будинком [ADDRESS] . Обґрунтовує позовні вимоги тим, що йому на підставі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . У зазначеному будинку з 2014 року зареєстрований відповідач у справі [PERSON] , [INFO] . [PERSON] не проживає в житловому приміщенні понад 6 років без поважних причин. Відповідач не проживає в даному будинку, не сплачує комунальні платежі, в утриманні будинку участі не бере, особистих речей у будинку не має і взагалі будинком не цікавиться. Ніяких перешкод у проживанні відповідача позивачем не чинилося, він добровільно давно поїхав з будинку. Реєстрація відповідача в будинку створює позивачу перешкоди в користуванні житловою площею, а саме: позивач проводить плату за комунальні послуги з урахуванням реєстрації відповідача, та не може повноцінно скористатися субсидією по оплаті комунальних послуг та ін. З 2018 року позивач з [PERSON] не спілкується, на спроби позивача домовитися з відповідачем про добровільне зняття з реєстрації місця проживання у її будинку, не відповідає. Будь-яких домовленостей між ними щодо користування відповідачем житловим будинком немає. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позов підтримав, просив його задовольнити з наведених у ньому підстав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, хоча про час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, відзиву на позовну заяву до суду не подав, із заявами та клопотаннями до суду не звертався. Свідки [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що [PERSON] є рідним братом матері позивача [PERSON] , яка нині покійна. Свого часу остання прописала у своєму будинку рідного брата, однак він близько п`яти років до будинку не навідується і в ньому не проживає. Судом встановлено особу позивача [PERSON] , який народився [INFO] в с. Ковалівка Немирівського району Вінницької області. З свідоцтва про право на спадщину за заповітом, виданого державним нотаріусом Немирівської державної нотаріальної контори Кнап Л.П. 05.06.2020 та витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, вбачається, що позивач є власником будинку, розташованого по [ADDRESS] . Згідно довідки виконкому Немирівської міської ради №374 від 04.06.2022 , позивач у справі [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . До складу зареєстрованих осіб у даному господарстві також входить [PERSON] , [INFO] . У відповідності до ч.1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За змістом ч.1\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Згідно з ч.1\~ст.81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України\~передбачено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Право приватної власності є непорушним. У відповідності до ч.1\~ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.1\~ст.321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. При цьому відповідно до\~ст.391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно зі\~статтею 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на повагу до свого приватного і сімейного життя, до свого житла і кореспонденції. Відповідно до\~статті 150 ЖК УРСР, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. В той же час, згідно з частиною першою\~статті 383 ЦК України, власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Відповідно до\~статті 405 ЦК України, члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла (в тому числі колишній) втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Судом встановлено, що відповідач більше одного року без поважних причин не проживає у будинку, який належить позивачу на праві власності, його реєстрація заважає позивачу у повній мірі володіти та користуватися належним житлом, між сторонами не існують договірні відносини з приводу користування житлом, тому позовна вимога про визнання відповідача таким, що втратив право на користування жилим приміщення, є обґрунтованою та підлягає задоволенню. У зв`язку із задоволенням позову, суд відповідно до\~ст.141 ЦПК України\~вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача 992,40 грн. судового збору, сплаченого позивачем.

Outcome: approved