Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

У жовтні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. В обгрунтування позову зазначено, що сторони по справі з 07 серпня 2008 року перебувають\~у зареєстрованому\~шлюбі. За час спільного проживання в них народилося троє дітей: [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , які на даний час є неповнолітніми. На даний час дружина перебуває за межами України, не підтримує з позивачем шлюбних відносин. Повідомила позивача, що за межами України проживає з іншим чоловіком з яким має намір створити сім`ю. Таким чином шлюб носить формальний характер. Просив шлюб розірвати. Ухвалою судді від 13 жовтня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження, справу призначено до судового засідання. Позивач у судове засідання не прибув, подав до суду клопотання про розгляд справи у його відсутності, позовні вимоги підтримує повністю, щодо ухвалення заочного рішення не заперечує. Відповідачка не подала відзиву на позовну заяву, у судове засідання не прибула, про причину своєї неявки суд не повідомила. Враховуючи, що відповідачка була належним чином повідомленна про дату, час і місце судового засідання, у судове засідання не з`явилася, відзиву на позовну заяву не подала, суд за письмовою згодою позивача провів заочний розгляд справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог ч.2 \~ст.247\~ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши наявні у справі докази, які надані лише позивачем, судом встановлено такі факти та відповідні їм правовідносини. 07 серпня 2007 року між [PERSON] та [PERSON] у виконавчому комітеті Чесниківської сільської ради Рогатинського району Івано-Франківської області було зареєстровано шлюб, про що зроблено актовий запис № 8. Після державної реєстрації шлюбу прізвище дружини змінено на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серія [NUMBER] , виданим 07 серпня 2007 року Чесниківською сільською радою. Сторони по справі є батьками неповнолітніх дітей: [PERSON] [INFO] , [PERSON] [INFO] та [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвами про народження серія [NUMBER] , серія [NUMBER] , виданими 15 серпня 2008 року, 07 грудня 2012 року виконавчим комітетом Чесниківської сільської ради та серія [NUMBER] , виданим 24 червня 2015 року виконавчим комітетом Вербилівської сільської ради. За\~статтею 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Згідно з частиною першою статті 24 Сімейного кодексу України (далі - СК України) шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до частини першої статті 55 СК України дружина та чоловік зобов`язані спільно піклуватися про побудову сімейних відносин між собою та іншими членами сім`ї на почуттях взаємної любові, поваги, дружби, взаємодопомоги. За статтею 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до\~частини другої\~ статті 104 СК України та частини третьої статті 105 СК України шлюб припиняється\~внаслідок його\~розірвання за\~позовом одного\~з подружжя\~на підставі\~рішення суду\~відповідно до статті 110 цього Кодексу. Статтею 111 СК України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. За змістом вказаної норми примирення подружжя здійснюється судом лише за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Також відповідно до вимог ч.4 ст.56 СК України суд не може примушувати дружину та чоловіка до збереження шлюбних відносин. Отже, з наведеного вбачається, що застосування строку для примирення є правом суду, а не його обов`язком. Вивчивши обгрунтування позову позивача, ту обставину, що між сторонами відсутні шлюбні відносини, подружжя спільно не проживає, суд прийшов до висновку, що застосування судом строку для примирення подружжя за наведених обставин суперечитиме інтересам позивача. Згідно статті\~112\~СК\~України\~підставами для\~\~розірвання\~шлюбу за\~позовом\~одного\~з подружжя є з`ясування фактичних взаємин подружжя, дійсних причин позову про розірвання шлюбу, наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Оскільки встановлено, що сторони протягом тривалого часу не підтримують сімейні стосунки, а також враховуючи конституційне право особи на шлюб за вільною згодою, суд вважає, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу не відповідає інтересам позивача, що має істотне значення. Відповідно до\~ст.113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Заяви про відновлення дошлюбного прізвища відповідачка до суду не подавала.

Outcome: approved