Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Заявник звернулася до суду із заявою про визнання спадщини відумерлою, а саме визнати відумерлою спадщину, що складається з квартири [ADDRESS] , що залишилась після смерті [PERSON] , померлої [INFO] та передати її у власність територіальній громади міста Дніпра, в особі Дніпровської міської ради. В обґрунтування заяви посилається на те, що згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначення Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органи місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Орган місцевого самоврядування який наділений повноваженнями щодо визнання спадщини відумерлою є певна територіальна громада, інтереси якої представляє міська рада. Відповідно до договір купівлі-продажу квартири від 19.09.2011 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Комунальним підприємством «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстровій книзі № 5962 зроблено запис про реєстрацію права власності за [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. від 23.03.2021 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , оскільки ним не подано у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після її смерті та не надано копії рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 по справі № 199/2731/21 відмовлено [PERSON] у встановленні факту постійного проживання з [PERSON] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.04.2022 по вищезазначеній справі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 залишено без змін. Колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки [PERSON] не довів факту спільного проживання з [PERSON] . Оскільки, [PERSON] не подано у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не доведено встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою він не є спадкоємцем в розумінні статті 1264 ЦК України. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № Серія [NUMBER] від 21.04.2020. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Відомо, що спадкодавець була самотньою, законні спадкоємці за заповітом та за законом відсутні. Згідно із протоколом автоматизованого розподілу справ між суддями від 29 червня 2022 року указана заява передана для розгляду судді Богун О.О. (а. с. 50) Ухвалою судді від 30 червня 2022 року відкрито провадження по справі та призначено до судового розгляду Ухвалою судді від 04 серпня 2022 року витребувано докази - у Приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвої Анастасії Анатоліївни копію спадкової справи після смерті [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] та проживала за адресою [ADDRESS] . (а. с. 66). 31 серпня 2022 року на адресу суду надійшла належним чином завірена копія спадкової справи після смерті [PERSON] (а. с. 71-87). 26 жовтня 2022 року справу розглянуто по суті з ухваленням рішення за відсутності учасників судового розгляду. Так, представником заявника Дніпропетровської міської ради надано заяву щодо розгляду справи без фіксації процесу, заяву просив задовольнити. Заінтересована особа була неодноразово повідомлена судом про слухання справи, проте в судові засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з приписами ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, дійшов до таких висновків. Згідно із ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтями 77-80 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Судом встановлено, що Відповідно до договір купівлі-продажу квартири від 19.09.2011 квартира [ADDRESS] належить [PERSON] . Комунальним підприємством «Дніпровське міжміське бюро технічної інвентаризації» Дніпропетровської обласної ради в реєстровій книзі № 5962 зроблено запис про реєстрацію права власності за [PERSON] . Постановою приватного нотаріуса Дніпровського міського нотаріального округу Арсеньєвою А.А. від 23.03.2021 [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після померлої [PERSON] , оскільки ним не подано у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після її смерті та не надано копії рішення суду про встановлення факту проживання однією сім`єю. Рішенням Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 по справі № 199/2731/21 відмовлено [PERSON] у встановленні факту постійного проживання з [PERSON] . Постановою Дніпровського апеляційного суду від 07.04.2022 по вищезазначеній справі рішення Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 08.12.2021 залишено без змін. Колегія суддів погодилась із висновком суду першої інстанції щодо недоведеності та необґрунтованості позовних вимог, оскільки [PERSON] не довів факту спільного проживання з [PERSON] . Оскільки, [PERSON] не подано у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті [PERSON] та не доведено встановлення факту проживання однією сім`єю з померлою він не є спадкоємцем в розумінні статті 1264 ЦК України. [PERSON] , [INFO] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть № Серія [NUMBER] від 21.04.2020. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина на квартиру [ADDRESS] . Відповідно до наданої копії спадкової справи №6/2021 до майна померлої [INFO] [PERSON] окрім [PERSON] із заявами про прийняття спадщини ніхто не звертався, та свідоцтво про право на спадщину не видавалось. Спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу) ст. 1220 ЦК України. Відповідно до ст. 1221 ЦК України місцем відкриття спадщини є останнє місце проживання спадкодавця. Спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців) ст. 1216 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 10 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" встановлено, що сільські, селищні, міські ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначення Конституцією України, цим та іншими законами. Статтею 16 Закону України "Про місцеве самоврядування в Україні" органами місцевого самоврядування є юридичними особами і наділяються цим та іншими законами власними повноваженнями, в межах яких діють самостійно і несуть відповідальність за свою діяльність відповідно до закону. Орган місцевого самоврядування який наділений повноваженнями щодо визнання спадщини відумерлою є певна територіальна громада, інтереси якої представляє міська рада. Частиною 1 ст. 1277 ЦК України встановлено, що у разі відсутності спадкоємців за заповітом і за законом, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини, а також відмови від її прийняття орган місцевого самоврядування за місцем відкриття спадщини, а якщо до складу спадщини входить нерухоме майно - за його місцезнаходженням, зобов`язаний подати до суду заяву про визнання спадщини відумерлою. Відповідно до ч. 2 ст. 1277 ЦК України заява про визнання спадщини відумерлою подається після спливу одного року з часу відкриття спадщини. Згідно вимог частини 3 статті 1277 ЦК України спадщина, визнана судом відумерлою, переходить у власність територіальної громади за місцем відкриття спадщини, а нерухоме майно - за його місцезнаходженням. Згідно зі ст. 338 ЦПК України суд, встановивши, що спадкоємці за заповітом і за законом відсутні, або спадкоємці усунені від права на спадкування, або спадкоємці не прийняли спадщину чи відмовилися від її прийняття, ухвалює рішення про визнання спадщини відумерлою та про передачу її територіальній громаді за місцем відкриття спадщини. Оцінюючи усі докази які було досліджені судом у ході судового розгляду в їх сукупності, враховуючи, що після смерті [PERSON] пройшло більше 2 років, суд приходить до висновку щодо обґрунтованості даної заяви, у зв`язку з чим вважає за можливе задовольнити її у повному обсязі. Суд також враховує позицію Європейського суду з прав людини (в аспекті оцінки аргументів учасників справи у апеляційному провадженні), сформовану, зокрема у справах "Салов проти України" (заява N 65518/01; від 6 вересня 2005 року; пункт 89), "Проніна проти України" (заява N 63566/00; 18 липня 2006 року; пункт 23) та "Серявін та інші проти України" (заява N 4909/04; від 10 лютого 2010 року; пункт 58): принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, передбачає, що у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються; хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент; міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (рішення у справі "Руїс Торіха проти Іспанії"). Судові витрати компенсуються за рахунок держави, оскільки, заявник звільнений від сплати судового збору.

Outcome: approved