Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] треті особи, які не заявляють самостійних вимог Державний реєстратор Департаменту комунальної власності, земельних відносин та реєстрації речових прав на нерухоме майно Кам`янської міської ради Дніпропетровської області Астафьєва Яна Вікторівна, Державний реєстратор Приватний нотаріус Кам`янського міського нотаріального округу Прожуган Марія Анатоліївна, Державний реєстратор Комунального підприємства «Реєстраційне бюро» Мороз Дмитро Олександрович, Державний реєстратор приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Кузьменко Інни Петрівни про зняття арешту, в якому він просить припинити арешти на нерухоме майно -11/30 частин підземного автопаркінгу на 6 машиномісць ( вбудованого приміщення № 01), загальною площею 291.5 кв.м., розташований за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 95681312104, що належить [PERSON] на праві власності, які накладені на підставі: - ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/12845/20-к від 26.03.2020 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 36126878; - ухвали Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/2965/19 від 11.02.2019 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 31378042;- ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 187/998/16-ц від 04.11.2016 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:17566718; припинити арешт на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 238,4 кв.м., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2268087812104, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності, які накладені на підставі: - ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/12845/20-к від 26.03.2020 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 40096751; - ухвали Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/2965/19 від 11.02.2019 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 40096823; - ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 187/998/16-ц від 04.11.2016 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:40096901; припинити арешт на нерухоме майно - квартиру, загальною площею 111,4 кв.м., реєстраційний номер об?єкта нерухомого майна 22680409112104, розташовану за адресою: [ADDRESS] , що належить [PERSON] на праві власності, які накладені на підставі: - ухвали Печерського районного суду м. Києва по справі № 757/12845/20-к від 26.03.2020 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 40095843; - ухвали Голосіївського районного суду м. Києва по справі № 752/2965/19 від 11.02.2019 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно: 40095894; - ухвали Петриківського районного суду Дніпропетровської області по справі № 187/998/16-ц від 04.11.2016 року, номер запису про обтяження в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно:40095937; судові витрати роподілити між відповідачами. Ухвалою судді від 01.04.2022 року відкрито провадження у справі та постановлено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження та направлено судове доручення компетентному суду м. Прага Чеської республіки за місцем мешкання співвідповідача [PERSON] для вручення документів та відібрання відзиву на позовну заяву, зупинено провадження до отримання результатів виконання судового доручення. 27.10.2022 року до суду надійшли матеріали судового доручення з відзивом від співвідповідача [PERSON] , згідно якого останній позовні вимоги не визнав, заначив, що вимоги є безпідставними, оскільки право власності позивачем отримано в результаті виконання виконавчого напису від 18.11.2020 року вчиненого приватним нотаріусом Патрєєвою Ю.П. на договорі позики. Рішенням Дарницького районного суду м. Києва від 28.09.2021 року у справі 187/1718/20 вищезаначений виконавчий напис визнано таким, що не підлягає виконанню. Крім того майно було реалізовано на думку відповідача незаконно, оскільки було арештоване крім вищезазначених ухвал судів які просить скасувати позивач і іншими обтяженнями, незважаючи на це позивач набув на нього право власності. Підстави для накладення арешту на даний час не відпали, тому просить відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] правом на надання відзиву не скористалася. Треті особи які не заявляють самостійних вимог пояснень щодо позову суду не надали. Ухвалою суду від 02.11.2022 року визначено про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Ухвалою суду від 02.11.2022 року було закрито провадження по даній справі в частині позовних вимог про припинення арешту накладеного ухвалою слідчого судді Печерського районного суду міста Києва від 26.03.2020 року, на підставі п.1. ч.1 ст. 255 ЦПК України. Вивчивши та дослідивши письмові докази у справі та встановивши фактичні обставини і зміст спірних правовідносин, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що 03.09.2015 за договором позики, оформленого у вигляді письмового документа [PERSON] надав в борг [PERSON] грошові кошти в розмірі 382 464,00 доларів США, які останній прийняв та зобов`язався в повному розмірі повернути не пізніше 15.10.2016 року. У встановлений договором строк відповідач гроші не повернув, а тому [PERSON] звернувся до нього із позовом про стягнення грошових коштів, за вказаним вище договором позики. Через невиконання [PERSON] зобов`язань за вказаним договором, рішенням Петриківського райсуду Дніпропетровської області у справі № 187/998/16-ц від 03.08.2018, залишеним в силі апеляційним судом та остаточною постановою судом касаційної інстанції, стягнуто на користь [PERSON] з [PERSON] заборгованість в сумі 576 641,31 дол. США. Крім того ухвалою Петриківського райсуду Дніпропетровської області у справі № 187/998/16-ц від 04.11.2016 рокув даній цивільній справі було накладено арешт на 11/30 частки підземного автопаркінгу на 6 машиномісць (вбудоване приміщення № 01), загальна площа 291,5 кв.м., частина вбудованого приміщення 01 площею 182,1 кв.м, за адресою: [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] ; квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Патрєвою Ю.П. 18.11.2020 вчинено виконавчий напис за № 513, яким запропоновано стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] грошову суму 50 000 000,00 грн. Зобов`язання виникло на підставі договору позики, посвідченого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Курковською Я.Л. 24.04.2010 за реєстровим № 1077. Приватним виконавцем Осельським Є.С. 26.11.2020 було відкрито виконавче провадження № 63729962 з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Патрєвої Ю.П. від 18.11.2020, зареєстрований в реєстрі за № 513 про стягнення з [PERSON] за заявою [PERSON] якому [PERSON] заборгував 50 000 000,00 грн. за нотаріально посвідченим договором позики від 24.04.2010. В той же день, приватним виконавцем Осельським Є.С. накладено арешт на все майно [PERSON] без обмеження його розміром боргу та розпочато процедуру примусової реалізації майна [PERSON] . За результатми проведення електронних торгів з реалізації арештованого нерухомого майна в процедурі виконавчого провадження приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської оласті Осельським Є.С. 08.01.2021 року було затверджено акт, на підставі якого вищевказане спірне\~майно було\~придбано [PERSON] \~при проведенні\~електронних торгів\~з реалізації\~нерухомого майна.\~Приватним нотаріусом\~Кам`янського\~міського нотаріального\~округу Дніпропетровської\~області Прожуган\~М.А.\~13.01.2021\~року видано\~свідоцтва на\~право власності\~на зазначене\~майно [PERSON] \~11/30\~частки підземного\~автопаркінгу на\~6\~машиномісць (вбудоване\~приміщення №\~01),\~загальна площа\~291,5\~кв.м.,\~частина вбудованого\~приміщення 01\~площею 182,1\~кв.м,\~за адресою:\~ [ADDRESS] ;\~квартиру [ADDRESS] ;\~квартиру [ADDRESS] .\~ [PERSON] \~звернувся до\~суду з\~позовом про\~припинення арештів\~накладених вищезазначеними\~ухвалами судів,\~оскільки вони\~порушують його\~права власника\~майна. Відповідного до ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном; до ст. 317 ЦК України, власникові належить право володіння, користування та розпорядження своїм майном; до ч.1 ст.321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ч. 1-2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків не стягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Відповідно до ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом\~про визнання\~права власності\~на це\~майно і про зняття з нього арешту. Відповідно до п. 3 ч. 4 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження», підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за придбане майно на електронних торгах. Пунктом 9 Постанови Пленуму Вищого Спеціалізованого Суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» №5 від 03 червня 2016 року, роз`яснено, що заходи забезпечення позову можуть бути скасовані судом, який розглядає цивільну справу (частина третя статті 154 ЦПК). При цьому із заявою про скасування заходів забезпечення позову (накладення арешту на майно або грошові кошти) може звернутись лише особа, щодо якої такі заходи забезпечення позову вжито, тобто сторона у справі чи третя особа, яка заявила самостійні вимоги щодо предмета спору (частина четверта статті 154 ЦПК). Інша особа, яка вважає, що майно, на яке було накладено арешт у порядку забезпечення позову, належить їй, а не стороні у справі, може звернутись до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту (стаття 60 Закону про виконавче провадження). Відповідно до статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 5 ЦПК України, здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. З урахуванням положень статей\~4,\~5 ЦПК України\~можна дійти висновку, що кожна особа має право на захист, у тому числі судовий, свого цивільного права, а також цивільного інтересу, що загалом може розумітися як передумова для виникнення або обов`язковий елемент конкретного суб`єктивного права, як можливість задовольнити свої вимоги за допомогою суб`єктивного права та виражатися в тому, що особа має обґрунтовану юридичну заінтересованість щодо наявності/відсутності цивільних прав або майна в інших осіб. Як розтлумачив Конституційний Суд України у своєму рішенні від 01.12.2004 за № 18-рп/2004, поняття «охоронюваний законом інтерес» треба розуміти як прагнення до користування конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом, як зумовлений загальним змістом об`єктивного і прямо не опосередкований у суб`єктивному праві простий легітимний дозвіл, що є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони з метою задоволення індивідуальних і колективних потреб, які не суперечать\~Конституції\~і законам України, суспільним інтересам, справедливості, добросовісності, розумності та іншим загальноправовим засадам. Отже, охоронюваний законом інтерес полягає у прагненні особи набути певних матеріальних або нематеріальних благ з метою задоволення певних потреб, якщо такі прагнення є абстрактними, тобто не випливають із певного суб`єктивного права у конкретних правовідносинах. Тому порушенням охоронюваного законом інтересу, яке дає підстави для звернення особи за судовим захистом, є створення об`єктивних перешкод на шляху до здобуття відповідного матеріального та/або нематеріального блага. Водночас за відсутності об`єктивного порушення прав чи законних інтересів особи її вимоги не підлягають задоволенню. Для застосування того чи іншого способу захисту необхідно встановити, які права (інтереси) позивача порушені, невизнані або оспорені відповідачем і за захистом яких прав (інтересів) позивач звернувся до суду. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від виду та змісту правовідносин, які виникли між сторонами, від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорювання. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорювання та спричиненим цими діяннями наслідками. При цьому, якщо суд дійде висновку, що обраний позивачем спосіб захисту не передбачений законом або договором та/або є неефективним для захисту порушеного права позивача у цих правовідносинах, позовні вимоги останнього не підлягають задоволенню. Позивач у цій справі звернувся лише з позовними вимогами про припинення арешту не ставлячи вимог про визнання права власності на це майно, яке як встановлено судом оспорюється відповідачами зокрема співвідповідачем [PERSON] , який вказує, що спірне майно належить співвідповідачу [PERSON] який намагається уникнути цивільної відповідальності по пеоверненню йому боргу. Таким чином позивачем не дотримано вимог закону зокрема ч. 1 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» щодо змісту позовних вимог. Отже обраний позивачем спосіб захисту не є належним, не буде ефективним, оскільки не відповідає змісту порушеного права. Зазначене є самостійною та достатньою підставою для відмови в задоволенні позовних вимог.

Outcome: dismissed