Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом і просить стягнути солідарно з відповідачів 157275,06 грн. заборгованості за кредитним договором. Посилається в позові на те, що 10 жовтня 2012 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № 178/2012, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 140 000,00 грн. на строк до 08 жовтня 2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,8 % річних та 22,8 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором. Банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу кредитні кошти, що підтверджується випискою з рахунку відповідача [PERSON] . Однак, позивач зазначає, що відповідач не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Станом на 20 лютого 2020 року [PERSON] не сплачено: - нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2014 по 30.04.2015 - 27 217,65 грн.; - заборгованість за кредитом - 130 057,41 грн. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладений договір поруки №1 від 10 жовтня 2012 року, за умовами пункту 1.1. якого [PERSON] зобов`язалася в повному обсязі нести солідарну відповідальність перед банком за виконання у повному обсязі позичальником зобов`язань по кредитному договору. У зв`язку із наведеним банк просить позов задовольнити, стягнути солідарно з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства акціонерний банк «Укргазбанк» заборгованість за кредитним договором у сумі 157 275,06 грн. Ухвалою судді Печерського районного суду міста Києва від 14 червня 2021 року відкрито спрощене позовне провадження в справі та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, подав заяву в якій вказав, що проти розгляду справи без його участі та винесення заочного рішення судом не заперечує. Відповідачі в судове засідання 09 листопада 2022 року не з`явилися, виклик за їх місцем перебування є неможливим, оскільки з 27 березня 2014 року поштові відправлення, які направлені УДППЗ «Укрпошта» з материкової частини України, не приймаються поштою АР Крим та м. Севастополя та повертаються у зворотному напрямку. Оголошення про їх виклик було розміщено на веб-сайті суду. Згідно ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Виходячи з цього, враховуючи думку представника позивача, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи. На день ухвалення рішення відповідачі своїм правом не скористалися, відзив на позов не подали. Суд вважає за можливе розглядати справу за наявними в справі доказами. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача, виходячи з наступного. Судом встановлено та матеріалами справи підтверджено, що 10 жовтня 2012 року між банком та [PERSON] укладений кредитний договір № 178/2012, відповідно до умов якого останній отримав кредит у розмірі 140 000,00 грн. на строк до 08 жовтня 2032 року, зі сплатою процентів за користування кредитом в розмірі 17,8 % річних та 22,8 % річних за користування кредитними коштами, що не повернуті у терміни, передбачені договором. В якості забезпечення зобов`язань за кредитним договором між банком, [PERSON] та [PERSON] було укладений договір поруки №1 від 10 жовтня 2012 року. За умовами пункту 1.1. договору поруки №1 від 10 жовтня 2012 року [PERSON] поручилася перед АБ «Укргазбанк» за виконання позичальником [PERSON] зобов`язань по кредитному договору № 178/2012 від 10 жовтня 2012 року. Відповідно до статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Відповідно до умов кредитного договору позивач був зобов`язаний надати відповідачу кредит на умовах, передбачених кредитним договором. З наявної в матеріалах справи виписки по особовому рахунку [PERSON] № [NUMBER] вбачається, що банк виконав свої договірні зобов`язання за кредитним договором, надавши відповідачу 10.10.2012 кредитні кошти у розмірі 140 000,00 грн., однак [PERSON] не виконав належним чином зобов`язання за кредитним договором та не повернув кредитні кошти у визначений кредитним договором строк. Так, станом на 20 лютого 2020 року відповідачем не сплачено заборгованості за кредитом 130 057,41 грн. Також, із доданої виписки по особовому рахунку відповідача [PERSON] вбачається, що нараховані та несплачені проценти за користування кредитом за період з 01.03.2014 по 30.04.2015 становлять 27 217,65 грн. Судом також встановлено, що відповідач належним чином ознайомлений зі змістом кредитного договору, що засвідчується його особистим підписом, його умови ним не спростовуються. Згідно ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У частині першій статті 627 ЦК України визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Частино першою статті 1050 ЦК України встановлено, що якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Відповідно до статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюється договором (частина 1 статті 1048 ЦК України). Відповідач порушив свої зобов`язання щодо щомісячного повернення частини кредитних коштів та сплати процентів за користування кредитом. У разі порушення відповідачем своїх зобов`язань за кредитним договором, відповідно до ч.2 ст. 1050, ч.2 ст. 1054 ЦК України, позивач має право достроково стягнути заборгованість по кредиту, відсоткам та комісії, вимагати виконання інших зобов`язань за кредитним договором відповідно до ст. 1048 ЦК України. Станом на 20 лютого 2020 року загальна заборгованість відповідача перед банком становить 157 275,06 грн., яка складається з наступних складових: заборгованість по тілу кредиту - 130 057,41 грн., заборгованість по нарахованих та несплачених процентах за користування кредитом за період з 01.03.2014 по 30.04.2015 - 27 217,65 грн. Подавши свої докази, сторони реалізували своє право на доказування і одночасно виконали обов`язок із доказування, оскільки ст.81 ЦПК закріплює правило, за яким кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Обов`язок із доказування покладається також на осіб, яким надано право захищати права, свободи та інтереси інших осіб, або державні чи суспільні інтереси (ст.43 ЦПК України). Тобто, процесуальними нормами встановлено як право на участь у доказуванні, так і обов`язок із доказування обставини при невизнані них сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Інші доводи сторін, які наведені у позові, не впливають на висновки суду та не потребують детального обґрунтування, що відповідає практиці Європейського суду з прав людини. Зокрема, Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи ("Проніна проти України", N 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18.07.2006). Відповідно до пункту 1 статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді справ Конвенцію та практику Суду як джерело права. Таким чином суд вважає, що вимоги позивача є обґрунтованими, доведеними та такими, що підлягають задоволенню, обставини, що спростовують позовні вимоги, судом не встановлені. Приймаючи до уваги предмет даного спору, наслідки його розгляду судом, суд вважає за необхідне застосувати положення п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України. Позивачем при подачі позову до суду сплачено судовий збір в сумі 2359,13 грн., який підлягає стягненню солідарно з відповідачів на користь позивача. На підставі вищевикладеного та

Outcome: approved