Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє представник адвокат Костяков Д.В., звернувся в суд з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики. В обґрунтування позову представник позивача посилається на те, що 18.03.2022 [PERSON] надав [PERSON] позику в сумі 10000 доларів США, що підтверджується письмовою розпискою від 18.03.2022. Відповідач зобов`язувався повернути вказані кошти в термін до 19.04.2022, про що зазначено в даній розписці. Всупереч та в порушення зобов`язання, відповідач не повернув позивачу суму позики, внаслідок чого його заборгованість перед позивачем становить 10000 доларів США. Зауважує, що розписка [PERSON] від 18.03.2022 містить відомості про сторін договору позики, суму позики та підтвердження факту її отримання позичальником [PERSON] , дату вчинення цього правочину, термін виконання позичальником зобов`язання щодо повернення суми позики. Отже, розписка [PERSON] від 18.03.2022 про отримання ним позики в сумі 10000 доларів США, є документом, що посвідчує отримання ним в позику зазначеної суми грошей від позивача. На підставі наведеного, представник позивача просив стягнути з стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] заборгованість за договором позики, що підтверджується письмовою розпискою від 18.03.2022, в сумі 10000 доларів США, та 3 % річних в сумі 13,15 доларів США, відповідно до офіційного курсу долара США до гривні, встановленого Національним банком України на момент стягнення. Також представник позивача просив стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] судові витрати зі сплати судового збору та 10000 грн. витрат на правову допомогу. Ухвалою судді Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 03.06.2022 прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі за вказаною позовною заявою. Розгляд справи постановлено проводити у порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31.10.2022 на адресу суду від представника позивача надійшло клопотання про долучення до матеріалів справи оригіналу розписки відповідача від 18.03.2022. Крім того, 31.10.2022 представником позивача подано до суду заяву про часткову відмову від позову та щодо надання доказів понесених витрат, в якій зазначив, що позивач відмовляється від стягнення з відповідача 3 % річних, нарахованих на суму боргу (враховуючи встановлений «мораторій» на період воєнного часу). Також повідомляє суд, що докази на підтвердження розміру судових витрат позивача на правову допомогу будуть надані суду протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду. На підставі зазначеного, просить суд прийняти відмову позивача від позовних вимог в частині стягнення 3 % річних, врахувати заяву позивача щодо подання доказів на підтвердження розміру витрат на правову допомогу, крім визнання судом поданих документів достатніми. Ухвалою суду від 31.10.2022 постановлено прийняти відмову представника позивача від позову [PERSON] до [PERSON] про стягнення заборгованості за договором позики, у частині позовних вимог про стягнення з відповідача 3 % річних, а провадження у цивільній справі за даною позовною заявою у частині вказаних вимоги закрити. Позивач та його представник у дане судове засідання не з`явилися. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, хоча про час і місце розгляду справи повідомлявся належним чином шляхом надіслання судових повісток рекомендованими поштовими відправленнями, про причини неявки не повідомлено, відзив на позов не подано, клопотань про відкладення справи до суду не надходило. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані докази, виходячи з їх належності та допустимості, суд дійшов висновку, що позов слід задовольнити повністю, виходячи з наступного. З матеріалів справи вбачається, що 18.03.2022 [PERSON] отримав від [PERSON] позику у сумі 10000 доларів США, яку зобов`язався повернути у строк до 19.04.2022. Вказані обставини підтверджуються розпискою відповідача від 18.03.2022, оригінал якої додано до матеріалів справи. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. Відповідно до ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ч. 1 ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Згідно з ч. 2 ст. 1046 ЦК України договір позики вважається укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визнаних родовими ознаками. За приписами ч. 2 ст. 1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Отже, письмова розписка є належним доказом, що свідчить про укладення сторонами договору позики. Безгрошовість договору може бути підтверджена лише належними і допустимими доказами. За своєю юридичною природою договір позики є реальною односторонньою, оплатною або безоплатною угодою, на підтвердження якої може бути надана розписка позичальника або інший письмовий документ, незалежно від його найменування, з якого дійсно вбачається як сам факт отримання в борг (тобто із зобов`язанням повернення) певної грошової суми, так і дати її отримання. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 02.07.2014 у справі № 6-79цс14. Як встановлено судом, відповідач свої зобов`язання за вищезазначеним договором позики не виконав і суму боргу в обумовлений у договорі строк позивачу не повернув. На підтвердження невиконання відповідачем взятих на себе зобов`язань щодо повернення суми позики представник позивача надав суду оригінал розписки відповідача від 18.03.2022. Відповідно до правової позиції Верховного Суду України, висловленої в постанові від 25.04.2012 у справі № 6-24ц12, наявність оригіналу розписки в кредитора свідчить про існування невиконаного зобов`язання. Суд зазначає, що у матеріалах справи відсутні докази на підтвердження того, що відповідач виконав свої зобов`язання за договором позики та повернув позивачу грошові кошти. Згідно з правовою позицією, викладеною у постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року у справі № 373/2054/16 (провадження № 14 446цс18), заборони на виконання грошового зобов`язання в іноземній валюті, у якій воно зазначено у договорі, чинне законодавство не містить. У разі отримання у позику іноземної валюти позичальник зобов`язаний, якщо інше не передбачене законом чи договором, повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики), тобто таку ж суму коштів у іноземній валюті, яка отримана у позику. Тому як укладення, так і виконання договірних зобов`язань в іноземній валюті не суперечить чинному законодавству. Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення ч. 1 ст. 1046, ч. 1 ст. 1049 ЦК України належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення коштів у строки, у розмірі та саме у тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. За приписами ч. 1 ст. 76, ч. ч. 1, 5, 6 ст. 81 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України). Враховуючи наведене, суд вважає, що вимоги позивача є підставними та доведеними, а тому з [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути суму боргу за договором позики від 18.03.2022 року в розмірі 10000 доларів США. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України з відповідача належить стягнути понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати у розмірі 2925,49 грн. сплаченого судового збору.

Outcome: approved