Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Ленінського районного суду м. Дніпропетровська з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що 19.05.1990 року між ним та відповідачкою було зареєстровано шлюб, про що Новокодацьким районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) було зроблено актовий запис №591. Від шлюбу неповнолітніх дітей не мають. Шлюбні відносини припинили у лютому 2018 року. Відповідачка зібрала речі та пішла з сім`ї до іншого чоловіка. Фактично з лютого 2018 року їхня сім`я припинила своє існування. Вже тривалий час вони з відповідачкою шлюбних стосунків не підтримують, спільне господарство не ведуть, не спілкуються. Примирення та збереження шлюбу між ними неможливе, оскільки між ними втрачені почуття любові та поваги, відповідачка фактично вже має іншу сім`ю, збереження шлюбу суперечить їхнім інтересам. Просить шлюб між ними розірвати. Ухвалою суду від 10.10.2022 року було відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явився, надав суду заяву з проханням розглянути справу у його відсутності, позов підтримав та просив задовольнити, судовий збір з відповідачки просив не стягувати. Відповідачка [PERSON] у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву про розгляд справи за її відсутністю, позовні вимоги визнала, просила шлюб розірвати. Дослідивши матеріали справи суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 19.05.1990 року між [PERSON] та [PERSON] було зареєстровано шлюб, про що Новокодацьким районним у м.Дніпрі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний запис №591 від 02.06.1990 року та видано свідоцтво про шлюб (повторно) серії [NUMBER] . Після реєстрації шлюбу відповідачка змінила прізвище на [PERSON] . Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушенням до шлюбу та шлюбним відносинам, що є неприпустимим. Відповідно до ч.2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Згідно з ч.3 ст.115 Сімейного кодексу України - документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. Судом встановлено, що фактично шлюбні відносини між сторонами припинені. За цей час сторони не дійшли згоди щодо примирення. Спору про поділ майна між сторонами немає. Як вбачається з наведених сторонами обставин, сторони не мають наміру відновити сімейні стосунки, у зв`язку із чим суд вважає, що подальше сімейне життя та збереження сім`ї неможливі, тому позов про розірвання шлюбу підлягає задоволенню.

Outcome: approved