Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

У липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду із даним позовом, в якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначалося, що позивачу на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Даний будинок успадкований від батька позивача, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину та Витягом з Єдиного державного реєстру нерухомого майна. Позивач у вищевказаному будинку проживає сама, є єдиною власницею житла, відповідачі [PERSON] та [PERSON] ніколи в її будинку не проживали та відповідно до будинкової книги для прописки громадян, що проживають в будинку [ADDRESS] не були зареєстровані, проте відповідно до інформації з Витягу № 1.12.3-15/1061 від 25 січня 2022 року у будинку крім позивача зареєстровані [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Борзнянським ГВ УМВС України в Чернігівській області від 13 лютого 2009 року, а також [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 04 листопада 1996 року. Реєстрація відповідачів у будинку позивача відбулась в результаті прийнятого 12 квітня 2011 року виконкомом Броварської міської ради рішення про зміну адреси частини будинку [ADDRESS] . До 2011 року житловий будинок [ADDRESS] складався з двох частин, які належали різним сім`ям: [PERSON] та [PERSON] . Рішенням виконкому Броварської міської ради № 221 від 12 квітня 2011 року адресу будинку [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , змінено на « [ADDRESS] ». Відповідно до інвентарізаційної справи вищезазначений будинок з 1970 року по 2011 рік був під номером 238, відповідно до рішення виконкому Броварської міської ради № 221 від 12 квітня 2011 року частина будинку, що належала [PERSON] стала № 238-а, що підтверджується Довідкою № 1245 від 18 жовтня 2019 року, інша частина будинку залишилась під номером 238. З 26 травня 2009 року до прийняття рішення виконкому Броварської міської ради № 221 від 12 квітня 2011 року відповідачі були зареєстровані в житловому будинку [PERSON] , що нею не заперечується та підтверджується копією будинкової книги для прописки громадян. Після зміни адреси житлового будинку по [ADDRESS] , на [ADDRESS] , власником якого є [PERSON] , відповідачі з невідомих причин не були перереєстровані за новою адресою, виявились зареєстрованими у будинку [ADDRESS] , що належить позивачу. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] з моменту реєстрації місця проживання більше тринадцяти років не користуються житловим будинком позивачки, участю в утриманні житла не приймають, особистих речей та речей повсякденного використання, належних відповідачам, у будинку немає, що свідчить про втрату ними інтересу щодо права на користування цим житлом. Проте через рестрацію відповідачів у будинку, у позивача виникають перешкоди в користуванні житловою площею, зокрема, проблеми зі сплатою надмірних комунальних послг, які не надаються, але оплата за які нараховується. Як випливає із норми Закону України «Про надання публічних (електронних публічних) послуг щодо декларування та реєстрації місця проживання в Україні», зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: позбавлення права власності на житло або права користування житлом; виселення; визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. У звязку з тим, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] були членами сім`ї власника житла за дресою: [ADDRESS] - [PERSON] , при цьому, будучи сторонніми особами для позивача, у звязку зі зміною адреси будинку [ADDRESS] , залишились зареєстрованими у належному позивачу житловому будинку [ADDRESS] , в якому не проживають, права власності не мають, договір найму відсутній, таким чином перешкоджають позивачу користуватися та володіти вищезазначеним житловим приміщенням, чим порушують її права як власника, що потребує визнання відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Ухвалою суду від 28 липня 2022 року відкрито провадження у даній справі за правилами спрощеного позовного провадження. Позивач [PERSON] подала до суду заяву про розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги підтримала в повному обсязі. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору [PERSON] подала до суду заяву, у якій просила провести розгляд справи у її відсутність, позовні вимоги позивача підтримала. Відповідач [PERSON] та відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явились, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялись у встановленому цивільним процесуальним законодавством порядку. Причини неявки суду неповідомлені. За загальним правилом частини першої статті 223 Цивільного процесуальногокодексу України (далі ЦПК України) неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. З огляду на це та враховуючи одночасне існування умов, перелічених у частині першій статті 280 ЦПК України, визнавши достатніми наявні в справі матеріали для встановлення прав і взаємовідносин сторін, суд вважає за можливе розглянути справу за відсутності відповідача, який належно повідомлявся про судове засідання, у порядку заочного провадження із дотриманням встановлених законом вимог і постановити заочне рішення Відповідно до частини другої статті 247 Цивільного процесуального законодавства України (далі - ЦПК України) у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові матеріали справи, суд встановив такі факти та відповідні їм правовідносини. Судом встановлено, що позивачу [PERSON] на праві приватної власності належить будинок [ADDRESS] . Згідно з свідоцтвом про право на спадщину від 13 грудня 2017 року даний будинок успадкований від батька позивача- [PERSON] , який помер [INFO] . Інформацією з Витягу з Єдиного державного реєстру нерухомого майна підтверджується факт видачі 13 грудня 2017 року свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого під № 1-2897 у спадковій справі 283/2017. Обґрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач зазначала, що відповідач [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Борзнянським ГВ УМВС України в Чернігівській області від 13 лютого 2009 року та відповідач [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 04 листопада 1996 року ніколи в її будинку, розташованому за адресою: [ADDRESS] , не проживали і не проживають, участі в утриманні житла не приймають, особистих речей та речей повсякденного використання, належних відповідачам, у будинку немає, проте їх місце проживаня зареєстровано у належному їй будинку, що порушує її права як власника та перешкоджає користуватися й володіти вищезазначеним житловим приміщенням. Реєстрація місця проживання відповідачів [PERSON] та [PERSON] у будинку, належному на праві приватної власності позивачу, відбулась в результаті прийнятого 12 квітня 2011 року виконкомом Броварської міської ради рішення № 221 про зміну адреси частини будинку [ADDRESS] , відповідно до якого частині будинку, належній [PERSON] , присвоєно номер 238-а. До прийняття вищезазначеного рішення житловий будинок [ADDRESS] складався з двох частин, які належали різним сім`ям: [PERSON] та [PERSON] . Відповідачі [PERSON] та [PERSON] були членами сім`ї [PERSON] -власниці житла за дресою: [ADDRESS] , номер якого змінено на 238а. Дані обставини підтверджуються інформацією з будинкової книги для прописки громадян. Згідно з довідкою № 1245 від 18 жовтня 2019 року, виданої [PERSON] комунальним підприємством Броварської міської ради «Броварське бюро технічної інвентарзизації» станом на 31 грудня 2012 року право власності на об`єкт нерухомого майна -житловий будинок [ADDRESS] 09 квітня 1993 року зареєстроване за [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого Броварською державною нотаріальною конторою № 1-1768 від 03 квітня 1993 року. Згідно з інвентаризаційною справою даний житловий будинок з 1970 року по 2011 рік був під № 238, згідно з рішенням № 221 виконкому Броварської міської ради від 12 квітня 2011 року став під № 238а. Відповідно до витягу № 1.12.3-15/1061 від 25 січня 2022 року, виданого [PERSON] адміністратором віділу реєстрації місця проживання фізичних осіб Центру обслуговування «Прозорий офіс» виконавчого комітету Броварської міської ради Броварського району Київської області, у будинку [ADDRESS] зареєстровані три особи. 10 лютого2022 року у відповіді начальника відділу реєстрації місця проживання фізичних осіб виконавчого комітету Броварської міської ради № 1.122.3-11/1.12.3/2513 на заяву педставника позивача-адвоката Сімутіна Р.В. щодо неправомірної реєстрації та зняття з реєстрації місця проживання двох сторонніх осіб [PERSON] та [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , повідомлено, що вказані особи значаться зареєстрованими за вищевказаною адресою з 26 травня 2009 року та запропоновано звернутися для вирішення даного питання до суду, відповідно до положень Правил реєстрації місця проживання, затверджених постановою Кабінету Міністрів України № 207 від 02 березня 2016 року. За правилами статті 316 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб, а статтею 317 цього Кодексу передбачено, що власникові належить право володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до вимог статті 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд, має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, що не суперечать закону. Положеннями статті 321 ЦК України передбачено, що право власності є непорушним. Ніхто не може протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник може вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. З огляду на викладені обставини, враховуючи, що судом установлено на підставі зібраних по справі доказів те, що відповідач [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Борзнянським ГВ УМВС України в Чернігівській області від 13 лютого 2009 року та відповідач [PERSON] , [INFO] , паспорт серії [NUMBER] , виданий Броварським МВ ГУ МВС України в Київській області 04 листопада 1996 року, помилково зареєстровані у житловому будинку [ADDRESS] , належному позивачу на праві приватної власності, однак фактично в ньому не проживали та не проживають, домовленості про порядок користування спірним житлом між сторонами не існує, суд дійшов висновку про те, що відповідачі підлягають визнанню такими, що втратили право користування жилим приміщенням в указаному житловому будинку. За таких обставин позов [PERSON] підлягає задоволенню. Відповідно до статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» судове рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права користування житловим приміщенням є підставою для зняття з реєстрації місця проживання особи. Вимогами статті 141 ЦПК України передбачено, що стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Таким чином стягненню із відповідачів на користь позивача підлягають судові витрати з кожного по - 496 грн. 20 коп. На підставі викладеного та

Outcome: approved