Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Представник позивача [PERSON] 30.09.2022 звернулася до суду з указаним позовом та просила розірвати шлюб, укладений між [PERSON] та [PERSON] , зареєстрований 11.08.2007 виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 25, від якого народилося троє дітей, донька [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову представник позивача [PERSON] вказує, що сторони 11.08.2007 зареєстрували шлюб від якого народилося троє дітей. Подружні стосунки між сторонами припинено з січня 2022 року остаточно, єдиного бюджету вони не мають, спільного господарства не ведуть, проживають окремо, діти проживають з відповідачем. Як на причину розпаду сім`ї представник позивача вказує різні погляди на життя, відсутність почуттів поваги та любові, що, у кінцевому рахунку, призводить до непорозумінь. Позивач та його представник адвокат Федько Н.Б. переконані, що можливості примирення та подальшого збереження сім`ї не має, шлюб відновлено бути не може, у зв`язку з чим, представник позивача просить розірвати шлюб між сторонами, оскільки даний шлюб існує лише формально. Правом на участь у судовому засіданні сторони не скористалися. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про проведення судового засідання за її відсутності, позовні вимоги підтримувала. Відповідач також до суду не з`явилася, надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги визнала, не заперечувала проти розірвання шлюбу. Після розірвання шлюбу бажала залишити прізвище « [PERSON] ». Указувала, що дійсно з відповідачем спільно не проживають з 2019. Справу розглянуто за наявними матеріалами, без участі сторін, що не суперечить вимогам ч. 1 ст. 223 ЦПК України. Відповідно до ч. 2 ст.\~247\~ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі, якщо, відповідно до положень цього Кодексу, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази в справі, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено, що 11.08.2007 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, який зареєстровано виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 25 (а.с.25). Після реєстрації шлюбу відповідач змінила прізвище на « [PERSON] ». Під час перебування в шлюбі у сторін народилося троє дітей, доньки [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та син [PERSON] , [INFO] , (а.с.7-9). Судовим розглядом установлено, що шлюбні стосунки між сторонами припинено у січня 2022 року через відсутність взаєморозуміння між ними, різні характери та погляди на життя, байдужість до проблем один одного, що, у кінцевому рахунку, призвело до непорозумінь, втрати почуття любові, взаєморозуміння та поваги. Сторони спільного господарства не ведуть, єдиного бюджету не мають. Як вказувала представник позивача та не заперечувалося відповідачем, на даний час сторони проживають окремо. Діти проживають з відповідачем, про що сторони також не заперечували. Спір щодо майна та місця проживання дітей на даний час відсутній. Відповідачем вказані обставини не заперечувалися, доказів на їх спростування не надано. Відповідно до ч. 2 ст. 104 Сімейного кодексу України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного кодексу України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам хоча б одного із них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до вимог ст. 113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим\~прізвищем або відновити своє дошлюбне\~прізвище. Відповідач бажала після розірвання шлюбу залишити прізвище « [PERSON] », що відповідає положенням ст. 113 СК України, а тому підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності до того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Приймаючи до уваги те, що сторони шлюбні відносини не підтримують, збереження їх сім`ї на майбутнє неможливо, позивач наполягає на розірванні шлюбу, вказуючи, що збереження шлюбу суперечить його інтересам, відповідач не заперечувала та доказів на спростування позовних вимог не надала, тому суд вважає за необхідне шлюб, зареєстрований 11.08.2007 виконкомом Лозуватської сільської ради Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 25, - розірвати. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України, стороні на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України, у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, суд у рішенні, у порядку встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при поданні позову. Аналогічні положення містить ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір». Оскільки до початку розгляду справи по суті відповідач визнала позов, суд вважає за необхідне повернути позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого ним при поданні позову, що складає 496,20 грн. Беручи до уваги задоволення позовних вимог, повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при поданні позову до суду, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача решту судових витрат, понесених при подачі позову (а.с.12), що складає 496,20 грн.

Outcome: approved