Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У червні 2022 року представник позивачки [PERSON] , [PERSON] , звернувся до Баштанського районного суду Миколаївської області з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу вказуючи на те, що позивачка перебуває у шлюбі з відповідачем з грудня 2019 року. Від шлюбу сторони спільних дітей не мають. Сімейне життя подружжя не склалося через різні погляди на життя, шлюб та сім`ю, що призвело до втрати почуття любові та взаємоповаги та фактичного припинення шлюбних відносин. Шлюб між ними існує лише формально. Посилаючись на викладені обставини та неможливість подальшого збереження шлюбу, просив шлюб розірвати. Ухвалою Баштанського районного суду Миколаївської області від 03.06.2022 року справу передано на розгляд до Новобузького районного суду Миколаївської області за правилами територіальної юрисдикції Ухвалою від 13.07.2022 року провадження по даній справі було відкрито та призначено її до розгляду у порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. В судове засідання позивачка та її представник не з`явились, натомість від представника надійшла заява про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Проти заочного розгляду справи не заперечував. Після розірвання шлюбу позивачка просила відновити їй дошлюбне прізвище - « [PERSON] ». Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлявся повісткою, яка направлялась рекомендованим листом із зворотнім повідомленням. Причини своєї неявки відповідач суду не повідомив, клопотання про перенесення слухання справи, чи про розгляд справи у його відсутність до суду також не надходили. Зважаючи на те, що в матеріалах справи достатньо доказів для розгляду справи без участі відповідача, судом, зі згоди позивача, 09.11.2022 року постановлено ухвалу про розгляд справи в заочному порядку, на підставі наявних доказів, що відповідає положенням ст.ст. 280, 281 ЦПК України. При цьому, оскільки в судове засідання сторони не з`явились, суд відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України,\~проводить слухання справи без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписуючого технічного засобу. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] 18.12.2019 року зареєстрували шлюб, про що в книзі реєстрації шлюбів зроблено актовий запис за №4330 від 18.12.2019 року, що підтверджується фотокопією свідоцтва про шлюб Серії [NUMBER] від 18.12.2019 року (а.с.6). Від шлюбу подружжя спільних дітей немає.\~\~ \~ \~ \~ Письмові доводи позивача, що видно з тексту позовної заяви, вказують на те, що у зв`язку з погіршенням взаємовідносин, сторони остаточно припинили шлюбні відносини та проживають окремо. Шлюб фактично розпався. Тому наполягання позивачки на розірванні шлюбу базується на неможливості подальшого спільного життя і збереження сім`ї. Згідно зі ст.\~24\~СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст.16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу, та під час його розірвання. За таких обставин, у суду складається достатня переконаність у наявності стійкого волевиявлення одного з подружжя, спрямованого на припинення сімейних стосунків, збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін. Відповідно до ч.2\~ст.112 Сімейного кодексу України\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене, суд вважає, що шлюб, укладений між сторонами, фактично розпався, та що за зазначених обставин їх подальше сумісне життя і збереження сім`ї є неможливим, тому, в силу ч. 1\~ст. 110 Сімейного кодексу України, вимоги позивачки про розірвання шлюбу є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Згідно з ч. 2\~ст. 114 Сімейного кодексу України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Відповідно до\~ст.113 Сімейного кодексу України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. В своїй заяві позивачка виявила бажання відновити своє дошлюбне прізвище « [PERSON] », що є її правом. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню судовий збір у розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved