Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У серпні 2022 року позивач ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» звернулось до суду із позовною заявою до [PERSON] , в якій просить стягнути з відповідачки заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10201,10 грн, а також стягнути з неї судовий збір в розмірі 2481,00 грн. В обґрунтування позову посилається на ті обставини, що підприємством «Полтаватеплоенерго» надаються послуги з централізованого теплопостачання до кімнати [ADDRESS] . Взаємовідносини позивача та відповідачки по наданню послуг з теплопостачання врегульовані договором від 11 липня 2019 року. Плата за комунальні послуги справляється за затвердженими в установленому порядку тарифами. На споживачів покладається обов`язок сплачувати за отримані послуги у строки, встановлені договором або законом. Підприємство надавало послуги теплопостачання за вищевказаною адресою, загальною опалювальною площею 20,25 кв.м., а відповідачка такі послуги прийняла та від їх отримання не відмовлялась. Таким чином, між сторонами склалися правовідносини з надання послуг теплопостачання, в яких одна сторона зобов`язана надавати другій стороні послуги теплопостачання, а інша зобов`язана своєчасно здійснювати оплату за споживання і користуватися послугами. Розмір плати за надані послуги становить: за послугу централізованого опалення 1596,93 грн./Гкал. протягом опалювального періоду, за послугу з централізованого постачання гарячої води 89,54 грн/куб.м. Проте відповідачка порушила умови укладеного договору, обов`язок по оплаті спожитих послуг теплопостачання виконувала неналежним чином, у зв`язку з чим утворилася заборгованість за період з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року в розмірі 10201,10 грн., яку позивач просить стягнути, на підставі чого звернувся за судовим захистом. Ухвалою судді Октябрського районного суду м. Полтави від 09 вересня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін (а. с. 10). Відповідачка [PERSON] надала до суду відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнає та заперечує проти позову з таких підстав. Вважає, що позивач необґрунтовано посилається на тарифи, які не регулюють період нарахування боргу, а також на різні тарифи, як для абонентів житлових будинків з будинковими та квартирними приладами обліку теплової енергії і одночасно для абонентів будинків без цих приладів обліку, що не дає підстави стверджувати за якими правильними тарифами було нараховано плату відповідачу як абоненту, і який прилад обліку теплової енергії встановлено і чи встановлено в будинку по [ADDRESS] , оскільки це не підтверджено доказами й не доведено позивачем. Посилається, що позивач не довів підстав застосовувати умови договору від 11 липня 2019 року до спірних взаємовідносин сторін, які згідно заявлених позовних вимог виникли раніше, тобто з 01 травня 2018 року, до укладення цього договору. З огляду на відсутність відповідних доказів на момент подання позову, відповідачка заперечує в цій частині вимог та просить застосувати загальний строк позовної давності три роки. При цьому посилається, що позовна заява датована 27 липня 2022 року, а тому відповідний строк надає право позивачу пред`явити позов не раніше правовідносин, які виникли 27 липня 2019 року, а тому вважає протиправним нарахування боргу у період з 01 травня 2018 року до 27 липня 2019 року. Тому просить відмовити у позовних вимогах в повному обсязі з огляду на недоведеність вчинення факту надання позивачем послуг з теплопостачання у визначених обсягах та їх правильного вартісного розрахунку. Так, позивач не зазначає порядок нарахування сум до сплати, із наданого ним розрахунку незрозуміло формулу, яка при цьому застосована позивачем. Крім того, відповідачка просить врахувати як письмові докази квитанції від 27 вересня 2019 року та 08 жовтня 2021 року про сплату нею 2500 грн та 4500 грн відповідно на рахунок позивача за послуги теплопостачання у спірний період. Позивач не надав доказів про наявність платіжного документа або договору про встановлення засобу обліку тепла і його покази та надання його відповідачу як споживачу, тим самим не надав доказів наявності у кімнаті [ADDRESS] лічильника тепла чи наявності загальнобудинкового лічильника. При цьому, відповідачка посилається на те, що загальнобудинкові лічильники на тепло та гарячу воду обраховують загальний обсяг споживання, а не конкретного споживача, що не може слугувати свідченням дотримання принципу фактичного споживання послуг, тоді як відповідачка, перебуваючи на роботі з 7 до 18 години у робочі дні, а вихідні перебуває разом із дитиною на дачі (крім зимового періоду), вважає необгрунтованим твердження позивача про завищене споживання її сім`єю послуг гарячого водопостачання в заявлених в позові обсягах. З огляду на те, що будинок є гуртожитком, позивач не надав доказів про те, чи враховувалися ним в розрахунку заборгованості за теплопостачання витрати на опалення допоміжних приміщень, а також яким чином позивач встановив кількість проживаючих та зареєстрованих у вказаному гуртожитку і поділив між ними рівномірно всі витрати згідно з показами загальнобудинкового лічильника чи за окремими нормами споживання, у тому числі щодо допоміжних та інших приміщень гуртожитку, які перебувають у користуванні чи оренді третіх осіб. Просить взяти до уваги факт наявності акту мешканців вказаного гуртожитку щодо обставин, які стосуються предмета позову та підтверджують наявність багаторічних скарг і претензій щодо послуг, які нібито надаються позивачем, і які доводять необгрунтованість та неналежність доказів щодо кількості та якості наданих позивачем послуг з тепло та водопостачання з недотриманням стандартів щодо їх загальнобудинкових методів обліку, у тому числі теплової енергії. Також відповідачка просить врахувати, що вона є матір`ю-одиначкою, яка самостійно виховує та забезпечує себе і малолітню дитину, інших засобів до існування сім`ї в неї немає. Отже, позивачем не надано суду доказів про здійснення відповідної процедури розрахунків заборгованості з період 2019-2022 років, на підставі чого просить відмовити у задоволенні позовних вимог за необгрунтованістю та недоведеністю належними та допустимим доказами, застосувавши правові наслідки спливу строку позовної давності до позовних вимог (а. с. 13-22, 23). Представник позивача надав відповідь на відзив по справі, в якому не погоджується з викладеними в ньому запереченнями відповідачки з огляду на таке. Позивач надає послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води на підставі договору, укладеного з [PERSON] 11 липня 2019 року, який долучений до позовної заяви. Відповідно до п. 2 договору користувачами послуг є 2 особи, в тому числі відповідачка. Згідно з вимогами чинного законодавства споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно з п. 9-10 договору визначено, що тарифи на послуги з централізованого опалення та підігріву води встановлюються в порядку, передбаченому чинним законодавством України. Розрахунковим періодом є календарний місяць. Щодо розрахунку заборгованості за період з 01.05.2018 року по 01.12.2021 року та тарифів посилається, що в позові наведені ті тарифи, які діяли у зазначений період та відповідно до яких проводилися нарахування за спожиті послуги. Також із 07 жовтня 2015 року житловий будинок по [ADDRESS] обладнано загальнобудинковим приладом обліку, який після повірки згідно з актом прийнято на абонентський облік з 06 травня 2019 року по 19 квітня 2023 року. З урахуванням цього за період заявлених позовних вимог нарахування проводилися за його показаннями, що відображає фактично спожитий обсяг теплової енергії. Щодо підстав для застосування строків позовної давності зазначає звертає увагу на ті обставини, що сторони, укладаючи договір від 11 липня 2019 року, у п. п. 13 п. 20 узгодили, що відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов`язання погасити заборгованість, що склалася станом на 01 липня 2019 року в сумі 8421,15 грн до 01 жовтня 2019 року, проводячи оплату боргу щомісячно рівними частинами та включаючи поточні платежі. Таким чином, укладення вказаного правочину в період заявлених позовних вимог в розумінні ч. 1 ст. 264 ЦК України є підставою для переривання строків позовної давності. Так само й оплати, проведені відповідачкою з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року, свідчать про переривання позовної давності та визнання нею вказаної заборгованості. Крім того, до Перехідних положень ЦПК України внесені зміни, згідно з якими перебіг позовної давності зупинено до кінця дії карантину, що свідчить про відсутність правових підстав для застосування строків позовної давності та правомірність задоволення позовних вимог. Щодо тверджень відповідачки про обов`язок доказування зазначає, що саме вона, повністю заперечуючи надані позивачем докази, не надала суду жодного документального підтвердження їх необгрунтованості. Натомість, акт, складений нібито за участі мешканців будинку, копію якого не було направлено позивачу, не містить обставин, які можуть бути враховані при розгляді цієї справи. Таким чином, заперечення відповідача грунтуються виключно на припущеннях. На підставі викладеного, вважає твердження відзиву безпідставними та необгрунтованими, а позовні вимоги правомірними та такими, що підлягають задоволенню (а. с. 40-46). У судове засідання представник позивача не з`явився, надавши суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та просить задовольнити. Відповідачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про дату, час та місце розгляду справи. У письмовому відзиві на позовну заяву просила розглядати справу за її відсутності (а. с. 22). За таких обставин, враховуючи волевиявлення учасників та наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини сторін, беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України\~для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути справу за даної явки сторін. Фіксація судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалась відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з таких підстав. Установлено, що відповідачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] , що не заперечувалось сторонами та підтверджується копією рішення Октябрського районного суду м. Полтави від 07 травня 2014 року, яким встановлений факт проживання в житловій кімнаті на законних підставах із 28 квітня 2004 року (а. с. 27, 28). Також ці відомості підтверджуються наявними обліками Реєстру територіальної громади виконавчого комітету Полтавської міської ради, про що свідчить довідка про реєстрацію місця проживання вих № 01-12-05.1-11/7005 від 21 вересня 2022 року управління реєстрації, зняття з реєстрації місця проживання фізичних осіб Департаменту з питань реєстрації (а. с. 39). За вищевказаною адресою позивачем надаються послуги з теплопостачання, котрі врегульовано договором про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води б/н від 11 липня 2019 року, укладеного між ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» та [PERSON] (а. с. 5). Як слідує із пункту 1 договору, виконавець зобов`язується своєчасно надавати споживачеві відповідної якості послуги з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води, а споживач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3 договору характеристика об`єкта надання послуг: опалювальна площа квартири 20,25 кв. м. Згідно з п. 5 договору тарифи на послуги становлять: 1) з централізованого постачання гарячої води 35,78 гривень за кв. метр; 2) централізованого опалення 1596,93 гривень за 1 Гкал протягом опалювального періоду. Тарифи на послуги централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води встановлюються в порядку, передбаченому чинним законодавством України, уповноваженими органами (п. 9). Відповідно до п. 10 договору розрахунковим періодом є календарний місяць. Оплата послуг здійснюється не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим періодом (місяцем). Відповідно до п. 35 цей договір укладається на два роки і набирає чинності з дня його укладення. Договір вважається щороку продовженим, якщо за місяць до закінчення строку його дії однією із сторін не буде письмово заявлено про його розірвання або необхідність перегляду. Таким чином, за адресою [ADDRESS] надаються послуги з теплопостачання, котрі врегульовано договором, через що відповідач зобов`язаний виконувати договір про надання послуг теплопостачання відповідно до його умов та чинного законодавства. Предметом позову, що розглядається, є стягнення заборгованості за послуги теплопостачання за період з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року. Відповідно до ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться.\~\~\~\~\~\~\~\~ ПОКВПТГ «Полтаватеплоенерго» свої зобов`язання за укладеним договором та Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення виконує. Відповідач своїх зобов`язань за договором та Правилами утримання жилих будинків та прибудинкових територій, Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води, водовідведення та Житловим кодексом України\~належним чином не виконує. Так, за період з 01 травня 2018 року по 01 грудня 2021 року утворилась заборгованість за послуги теплопостачання в сумі 10201,10 грн, що підтверджується розрахунком заборгованості за адресою: [ADDRESS] (а. с. 3, 4). Статтею 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~визначено, що житлово-комунальні послуги це результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і Правил. Комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на задоволення потреби фізичної чи юридичної особи у забезпеченні холодною та гарячою водою, водовідведенням, газо- та електропостачанням, опаленням, а також вивезення побутових відходів у порядку, встановленому законом. Відповідно до ч. 6 ст. 19 Закону України «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. \~ \~ \~ \~ Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~\~\~постановою Кабінету Міністрів України від 21 липня 2005 року № 630\~(далі - Правила) розрахунковим періодом для оплати послуг визначено календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Відповідно до ст.\~67\~ЖК України плата за комунальні послуги береться за затвердженими в установленому порядку тарифами. Згідно\~з вимогами ст. 162 ЖК України\~відповідач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги, в тому числі і за послуги з теплопостачання у строки, встановлені чинним законодавством. Враховуючи викладене, суд вважає, що відповідач, як споживач послуг з теплопостачання, взяті на себе зобов`язання по їх оплаті належним чином не виконує. Відповідно до ст.\~525\~ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. На підставі викладеного, враховуючи те, що відповідач належним чином не виконує своїх обов`язків по сплаті коштів за послуги теплопостачання в повному розмірі, встановлених договором від 11 липня 2019 року, а тому суд приходить до висновку про задоволення позову та стягнення з [PERSON] несплаченої заборгованості за послуги теплопостачання в розмірі 10201,10 грн. Вирішуючи заяву [PERSON] про застосування позовної давності, суд виходить з такого. Відповідно до ст. 256 ЦК України позовна давність це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Згідно зі ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Відповідно до частин 1, 3\~статті 264 ЦК України\~перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дій, що свідчать про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Час, що минув до переривання перебігу позовної давності, до нового строку не зараховується. Для обчислення позовної давності застосовуються загальні положення про обчислення строків, що містяться в\~статтях 252-255 ЦК України. Перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права. За зобов`язаннями з визначеним строком виконання перебіг позовної давності починається зі спливом строку виконання (частини перша та п`ята\~статті 261 ЦК України). Оскільки заборгованість за житлово-комунальні послуги нараховувалась позивачем щомісяця, то перебіг загальної позовної давності слід відраховувати від кожного щомісячного платежу. До дій, що свідчать про визнання боргу або іншого обов`язку, з урахуванням конкретних обставин справи, можуть належати: визнання пред`явленої претензії; зміна договору, з якої вбачається, що боржник визнає існування боргу, а так само прохання боржника про таку зміну договору; письмове прохання відстрочити сплату боргу; підписання уповноваженою на це посадовою особою боржника разом з кредитором акта звірки взаєморозрахунків, який підтверджує наявність заборгованості в сумі, щодо якої виник спір; письмове звернення боржника до кредитора щодо гарантування сплати суми боргу; часткова сплата боржником або з його згоди іншою особою основного боргу та/або сум санкцій, такий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 квітня 2020 року у справі № 3-269гс16. Суд звертає увагу на те, що 11 липня 2019 року між позивачем та [PERSON] було укладено Договір про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води за адресою: [ADDRESS] . Згідно підпункту 13 пункту 20 вказаного Договору відповідачка [PERSON] взяла на себе зобов`язання заборгованість, що склалася станом на 01 липня 2019 року в сумі 8421,15 грн погасити до 01 жовтня 2019 року, проводячи оплату боргу щомісячно рівними частинами та включаючи поточні платежі (а. с. 5). Таким чином, укладення вказаного правочину в період заявлених позовних вимог, в розумінні до частини 1\~статті 264 ЦК України\~є підставою для переривання строків позовної давності. Щодо оплат, проведених відповідачкою в період заявлених позовних вимог, факти яких нею не заперечуються (а. с. 16, 25, 26), які також є підставою для переривання строків позовної давності, суд зазначає про таке. Як видно із розрахунку заборгованості, з 01.05.2018 року, тобто в період заявлених позовних вимог, відповідачкою періодично здійснювались платежі щодо оплати за послуги ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" (а. с. 3, 4), тобто нею вчинялись дії, які свідчать про визнання свого боргу. Так, згідно розрахунку заборгованості за послуги теплопостачання та періоду платежу, що зазначається споживачем при проведенні оплати, та передається підприємству банківською установою у вигляді електронних реєстрів (а. с. 48), підтверджується: оплата від 27 вересня 2019 в сумі 2500 грн, період платежу зазначений споживачем - вересень 2019 року; оплата від 27 вересня 2019 року в сумі 2500,00 грн, період платежу зазначений споживачем - вересень 2019 року; оплата від 15 жовтня 2020 року в сумі 500,00 грн, період платежу зазначений споживачем - вересень 2020 року; оплата від 15 жовтня 2020 року в сумі 500,00 грн, період платежу зазначений споживачем - вересень 2020 року; оплата від 04 листопада 2020 року в сумі 500,00 грн, період платежу зазначений споживачем - жовтень 2020 року; оплата від 09 грудня 2020 року в сумі 1000,00 грн, період платежу зазначений споживачем - жовтень 2020 року; оплата від 09 грудня 2020 року в сумі 1000,00 грн, період платежу зазначений споживачем - жовтень 2020 року; оплата від 15 квітня 2021 року в сумі 500,00 грн, період платежу зазначений споживачем березень 2021 року; оплата від 15 квітня 2021 року в сумі 500,00 грн, період платежу зазначений споживачем березень 2021 року; оплата від 08 жовтня 2021 року в сумі 4500,00 грн, період платежу зазначений споживачем жовтень 2021 року; оплата від 15 квітня 2021 року в сумі 500,00 грн, період платежу зазначений споживачем березень 2021 року. Оскільки відповідачкою було здійснено часткову оплату послуг теплопостачання, відповідно, таким чином нею було визнано існуючу заборгованість та вчинено дії по її частковому погашенню, а отже вказані дії є підставою для переривання перебігу позовної давності (постанова Верховного Суду від 8 листопада 2020 року у справі №6-2891цс18), а тому позивач строку звернення до суду не пропустив. Враховуючи викладене, факт укладення відповідачкою [PERSON] з ПОКВПТГ "Полтаватеплоенерго" Договору про надання послуг з централізованого опалення та централізованого постачання гарячої води від 11 липня 2019 року, а також здійснення нею як споживачем платежів у 2019 - 2021 роках, тобто в період заявлених позовних вимог, у рахунок погашення заборгованості на виконання вказаного договору та з метою погашення поточної заборгованості, яка утворилася станом на 01 липня 2019 року, що визнається як вчинення дій, які свідчать про визнання відповідачкою свого боргу перед підприємством та, відповідно, переривають строк позовної давності, беручи до уваги, що позивач звернувся за захистом своїх цивільних прав із цим позовом 30 серпня 2022 року, а тому суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення заяви відповідачки про застосування правових наслідків строку позовної давності. Відповідно до положень ч.3 ст.12\~та ч.1 ст.\~81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України, доказом можуть бути будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги та заперечення сторін, та інші обставини, що мають значення для правильного вирішення справи. Відповідно до частини першої, другої\~статті 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Щодо доводів відповідачки про необґрунтоване нарахування плати за спожиті послуги, застосування невірних формул, які не відповідають фактичному споживанню тощо, суд зазначає, що відповідачка [PERSON] з приводу перерахунку вартості наданих послуг до позивача не зверталась, оскільки відповідних доказів суду не надано. Разом із тим, іншого розміру заборгованості суду теж не представлено, контррозрахунку не надано. Щодо застосування різних чи неправильних, на думку відповідачки, тарифів, то вказані посилання суд вважає безпідставними, оскільки наведені в позові тарифи, які затверджені уповноваженим органом і діяли у період нарахування за спожиті послуги, в судовому порядку недійсними не визнавалися та на даний час є чинними, доказів протилежного суду не представлено. Посилання ж на акт від 01 вересня 2022 року, який за твердженнями відповідачки, складений за участі мешканців будинку по [ADDRESS] , не містить конкретних обставин, які можуть бути враховані при розгляді цієї справи, чи спростовували б вказану вище заборгованість відповідачки. При цьому, матеріалами справи підтверджується, що з 07 жовтня 2015 року житловий будинок по [ADDRESS] обладнано загальнобудинковим приладом обліку, який після повірки згідно з актом прийнято на абонентський облік з 06 травня 2019 року по 19 квітня 2023 року. З урахуванням цього, за період заявлених позовних вимог нарахування проводилися за його показаннями, що відображає фактично спожитий обсяг теплової енергії, що узгоджується з умовами укладеного сторонами договору (а. с. 49, 50). Інші доводи відповідачки, які стосуються розміру її доходів, статусу тощо, не спростовують обов`язків, взятих нею за укладеним вище договором, й не перешкоджає останній звернутись до позивача для узгодження можливого графіку та сум сплати наявної заборгованості з урахуванням її фінансового стану. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з урахуванням досліджених обставин справи, суд дійшов до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню в повному обсязі. Судові витрати по справі, сплачені позивачем при подачі позовної заяви до суду, складають 2481,00 гривень (а. с. 1). Відповідно до п. 1 ч. 2 ст.\~141\~ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача.

Outcome: approved