Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

У жовтні 2018 року позивач [PERSON] звернулася до Печерського районного суду м. Києва з позовною заявою, мотивувавши свої вимоги тим, що 27 вересня 2018 року на її адресу надійшла копія постанови від 17 вересня 2018 року про відкриття приватним виконавцем Говоровим П.В. виконавчого провадження № 57237163 з виконання виконавчого напису № 25090 від 31.10.2017 року, який було здійснено приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А., про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є АТ «Альфа-Банк», борг у сумі 31 872,78 доларів США, що на дату відкриття виконавчого провадження за офіційним курсом валют НБУ. Зазначає, що на час винесення оскаржуваного виконавчого напису існувало рішення Києво-Святошинського районного суду Київської області від 26.12.2011 року, яке набрало законної сили 06.03.2012 року та відповідно до якого було видано виконавчий лист строк пред`явлення до виконання якого сплив 06.03.2013 року. Відповідно до цього рішення позовні вимоги ПАТ «Укрсоцбанк» задоволено, в рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.09.2008 року в сумі 250006,01 дол. США, звернуто стягнення на предмет застави автомобіль, який належить [PERSON] . Позивач вважає, що виконавчий напис є таким, що не підлягає виконанню, оскільки його вчинено з порушенням діючого законодавства та порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами. Зокрема, з дня виникнення права вимоги на стягнення вказаної заборгованості минуло більше трьох років, приватний нотаріус КМНО Чуловський В.А. не переконався належним чином у безспірності розміру суми, що підлягає стягненню. Наголошує на тому, що позивач не отримала жодної вимоги від ПАТ «Укрсоцбанк» щодо сплати заборгованості. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 22 жовтня 2018 року позовну заяву [PERSON] направлено для розгляду за підсудністю до Голосіївського районного суду м. Києва (а.с.28). За даними протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.12.2018 року справа № 757/51580/18-ц передана до провадження судді Плахотнюк К.Г. (а.с. 36). 17 грудня 2018 року суддею Голосіївського районного суду м. Києва Плахотнюк К.Г. постановлено ухвалу про відкриття провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 37). Відповідачу був наданий строк для надання відзиву, третім особам для подання до суду письмових пояснень. У підготовчому засіданні 02.10.2019 року присутні позивач та її представник. Інші учасники справи в підготовчому судовому засіданні відсутні. Під час засідання представник позивачки - адвокат Гладкий Р.В. просив суд вирішити подану в додатку до позовної заяви заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення на підставі виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом КМНО Чуловським В.А. від 31.10.2017 року, зареєстрованого у реєстрі за № 25090. Ухвалою від 02.10.2019 заяву [PERSON] , що діяла від імені та в інтересах [PERSON] , про забезпечення позовних вимог [PERSON] залишено без задоволення (а.с. 69). АТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з заявою про заміну відповідача у справі за позовними вимогами [PERSON] - АТ «Укрсоцбанк» на його правонаступника АТ «Альфа-Банк» з тих підстав, що 10.09.2019 року загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Відповідно до рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені в передавальному акті , виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати визначеної у передавальному акті. 30.01.2020 року до суду надійшла заява представника позивачки, у якій не заперечує проти заміни АТ «Укрсоцбанк», правонаступника АТ «Альфа-Банк» і просить закінчити підготовче засідання. Ухвалою від 30 січня 2020 року заяву акціонерного товариства «Альфа - Банк» про заміну відповідача задоволено (а.с. 126). Представник позивача звернулася до суду з заявою про витребування доказів. Ухвалою від 17 листопада 2020 року в межах розгляду цивільної справи №757/51580/18-ц зобов`язано приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Чуловського Володимира Анатолійовича направити на адресу суду поштою засвідчену належним чином копію матеріалів, що стали підставою для вчинення виконавчого напису № 25090 від 31.10.2017 за заявою ПАТ «Укрсоцбанк» (а.с. 155). У підготовчому засіданні сторони відсутні. Про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. На момент розгляду справи відповідач не скористався своїм правом на подання письмового відзиву, поважності причин неявки суду не повідомив, з будь-якими іншими клопотаннями до суду не звертався. Третя особа приватний нотаріус Чуловський В.А. пояснення щодо позову в порядку, передбаченому ст. 181 ЦПК України, не подав. На виконання ухвали суду надіслав до суду лист, у якому повідомив, що на підставі Акту про вилучення для знищення документів відбулося знищення документів, на підставі яких вчинялись у 2017 році виконавчі написи, за закінченням терміну зберігання. Ухвалою від 15 червня 2022 року підготовче провадження за позовними вимогами [PERSON] закрито. Суд, вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов до наступних висновків. Принцип захисту судом порушеного права особи будується при встановленні порушення такого права. Так, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч.1 ст. 15 ЦК України). Правом звернення до суду за захистом наділена особа, права якої порушені, невизнані або оспорені (ст. 3 ЦПК України). Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч.1 ст. 4 ЦПК України). Згідно принципу диспозитивності суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках (ч.1 ст. 13 ЦПК України). Судом встановлено, що рішенням Києво-Святошинського району Київської області від 26 грудня 2011 року у справі № 2-1338/11 позов ПАТ «Укрсоцбанк» до [PERSON] про звернення стягнення на предмет застави, задоволено. В рахунок погашення заборгованості за кредитним договором від 29.09.2008 р. № 700/737736-КR в сумі 25006 дол. США 01 центів, що за курсом НБУ становить 198610 грн 23 коп. звернути стягнення на користь Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк» на предмет застави автомобіль «КІА», модель Sportage, 2008 року випуску, шасі (кузов, рама, коляска) № [NUMBER] , Легковий універсал, реєстраційний номер [NUMBER] , зареєстрований ВРЕР-11 УДАІ в м. Києві 27.09.2008 року, який належить [PERSON] (а.с. 11-12). Рішення набрало законної сили 12.06.2012 року. Однак, ПАТ «Укрсоцбанк» звернувся до приватного нотаріуса КМНО Чуловського В.А. для вчинення виконавчого напису від 31.10.2017, зареєстрованого в реєстрі № 25090 про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Укрсоцбанк» заборгованість, що виникла по Договору кредиту на купівлю автотранспортних засобів № 700/737736-КR від 29.09.2008 року у розмірі 31 872,78 дол. США. Строк стягнення заборгованості проводиться за період з 12 вересня 2016 року по 12 вересня 2017 року (а.с. 81). Приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Говоровим П.В. 17.09.2018 винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 57237163 про примусове виконання виконавчого напису № 25090, виданого 31.10.2017, про стягнення з [PERSON] боргу в сумі 31872,78 дол. США, що на дату відкриття виконавчого провадження за офіційним курсом валюти НБУ еквівалентно 897284,80 грн (а.с. 10). Звертаючись у суд з даним позовом [PERSON] зазначила, що оспорюваний виконавчий напис був вчинений з порушенням вимог Закону України "Про нотаріат" та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Виконавчим написом є розпорядження нотаріуса про примусове стягнення з боржника на користь кредитора грошових сум або передачі чи повернення майна кредитору, здійснене на документах, які підтверджують зобов`язання боржника. В основі вчинення цієї нотаріальної дії знаходиться факт безспірності відповідальності боржника. Тому, вчинення виконавчого напису - це не вирішення спору між кредитором та боржником, а підтвердження безспірності зобов`язань боржника. Так, згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. У пункті 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, визначено, що нотаріально посвідчені угоди, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно. Для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору; б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язань. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Суд позбавлений можливості оцінити документи на підставі яких було здійснено виконавчий напис приватним нотаріусом Чуловським В.А. оскільки зазначені документи він не надіслав, а також не надав пояснення, що при вчиненні оспорюваного виконавчого напису належним чином переконався у безспірності розміру сум, встановив у якому розмірі виникла заборгованість. Позивачка зазначає, що рішенням Києво-Святошинського районного суду від 26.12.2011 року було встановлено порушення зобов`язання [PERSON] перед ПАТ «Укрсоцбанк» за Договором кредиту, тобто право вимоги у ПАТ «Укрсоцбанк» виникло ще в 2011 року, і наголосила на тому, що Банком пропущений трирічний строк позовної давності, що виключає можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом. Відповідачем дані твердження не заперечені. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Подібні правові висновки викладені в постановах Верховного Суду від 01 вересня 2020 року у справі № 201/4198/17 (провадження № 61-48504св18), від 27 серпня 2020 року у справі № 554/6777/17 (провадження № 61-19494св18). Ознакою безспірності вимоги є відсутність заперечень боржника щодо заборгованості та її розрахунку, а також відсутності будь-яких суперечностей у поданих документах. На підтвердження безспірності заборгованості нотаріусу мають бути подані документи, що свідчать про визнання боржником вимог кредитора. Тобто, нотаріус повинен упевнитися в розумінні боржником пред`явлених до нього вимог і визнання їх. Документом, що підтверджує такий факт, є отримання боржником вимоги стягувача з підписом боржника про його отримання. Встановлено, що матеріали справи не містять доказів на підтвердження належного направлення боржнику заключної вимоги про погашення заборгованості та, відповідно, отримання її боржником. Порушення порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Така позиція висловлена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Слід звернути увагу на те, що не отримання позивачем вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавило його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або спростувати вимоги банку. Позивач не мав можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення спірного виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, що об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Позивач заперечує безспірність заборгованості, оскільки зазначеним вище рішенням від 26 грудня 2011 року було встановлено заборгованість у сумі 25 006,01 дол. США і після цього банк втратив можливість нарахування та стягнення з неї відсотків за кредитним договором. При цьому в оскаржуваному виконавчому написі вказано суму заборгованості в розмірі 31 872,78 дол. США, яка є неправомірно нарахованою. Отже, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості, як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти (стаття 50 Закону України «Про нотаріат»). Згідно ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В матеріалах справи відсутні переконливі докази, які б свідчили про те, що безспірність заборгованості була належним чином підтверджена банком при подачі документів нотаріусу, та боржник про заборгованість достеменно знав, однак, проігнорував вимогу про її погашення. Зазначене вище дає підстави для визнання виконавчого напису № 25090 таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів, а відтак суд задовольняє позовні вимоги в повному обсязі. Відповідно до статті 141 Цивільного процесуального кодексу України з АТ «Альфа-Банк» необхідно стягнути на користь позивача 352,40 грн судового збору за подачу позовної заяви до суду.

Outcome: approved