Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

15 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з вказаним позовом та свої вимоги мотивує тим, що з 18 вересня 1993 року по 28 квітня 2014 вона перебувала у шлюбі з відповідачем, від якого вони мають повнолітніх дітей доньку [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Зазначає, що повнолітній син проживає разом з нею та перебуває на її повному утриманні. Так, 15 квітня 2022 року їх син [PERSON] досяг повноліття, але продовжує навчатися на 3 курсі Відокремленого структурного підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» за денною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 липня 2023 року. Вказує, що відповідач отримує пенсію військовослужбовця, має працездатний вік, нормальний стан здоров`я, в даний час призваний на військову службу і несе службу за місцем свого проживання та має постійний заробіток. Інших утриманців він не має. Тобто, фактично в даний час відповідач має лише одного сина [PERSON] , який потребує матеріальної допомоги, та зобов`язаний і має можливість утримувати його до закінчення навчання в учбовому закладі. Зазначає, що вона працює секретарем-друкаркою в УСБУ в Сумській області, але коштів, які вона отримує недостатньо для утримання сина [PERSON] . Син [PERSON] навчається за денною формою навчання та крім стипендії інших доходів не має. Також у позовній заяві позивачка просить поновити строк на звернення до суду з даним позовом, посилаючись на неможливість подачі позову раніше у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану та стягнути з відповідача на її користь аліменти на сина починаючи з 15 квітня 2022 року. Посилаючись на вказані обставини, позивачка просить поновити строк на звернення до суду та стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання повнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі частки від усіх видів його заробітку (пенсії) щомісячно, починаючи стягнення з 15 квітня 2022 року до 30\~червня 2023 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 27 вересня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 02\~листопада 2022 року. У відзиві на позовну заяву відповідач [PERSON] просить в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Зауважує, що він постійно надає матеріальну допомогу сину, а саме відправляє кошти на його карткові рахунки. Так, за період з березня по вересень 2022 року сума коштів становить 43 000 грн, що підтверджується відповідними платіжними дорученнями. У 2016 році він вдруге одружився з [PERSON] , від шлюбу з якою має малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Отже, на його утриманні перебуває дружина, яка знаходиться у декретній відпустці, малолітній син, яких він зобов`язаний утримувати належним чином. Враховуючи те, що навчальний семестр починається з вересня відповідного року, станом на дату подання позову позивачем не надано доказів того, що син продовжує навчання та був зарахований на 4\~курс. У той же час, з березня 2022 року [PERSON] проживає за межами України у зв`язку з військовою агресією Росії проти України, що підтверджується відміткою в паспорті громадянина України для виїзду за кордон, тобто фактично на дату подання позову не проживає разом з позивачем. Позивачка зазначає, про працює в УСБУ в Сумській області секретарем, тобто має офіційний дохід, однак доказів на підтвердження розміру такого доходу не надає, що ставить під сумнів твердження про те, що коштів на утримання сина недостатньо. З позову встановлено, що син отримує дохід у вигляді стипендії, при цьому не зазначено, яку саме матеріальну допомогу дитина потребує у зв`язку з навчанням, які витрати на його навчання несе матір, не додано документальних підтверджень таких витрат. Вказує, що судом має бути врахована та обставина, що син, як повнолітня особа, повинен та може вживати заходи для свого власного забезпечення. Позивач всупереч положенням закону, не надала будь-яких доказів на підтвердження обставин, які б свідчили про наявність у сина потреби в матеріальній допомозі саме у зв`язку з навчанням (понесення витрат на харчування, проїзд, проживання, придбання підручників тощо). У зв`язку з тим, що син з березня 2022 року проживає за кордоном, вважає, що позивач не має право звернення до суду з такою вимогою, а реєстрація місця проживання дитини за адресою матері не є беззаперечним фактом його проживання за вказаною адресою. Пред`явлення позову неналежним позивачем є самостійною підставою для відмови в позові. В судовому засіданні представник відповідача [PERSON] адвокат Пулинець Б.А. заперечив проти задоволення позову з підстав, наведених у відзиві. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлена належним чином, у письмовій заяві просить розглянути справу без її участі, позов підтримує (а.с. 23). Третя особа [PERSON] в судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлений належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Заслухавши думку представника відповідача, дослідивши обставини справи та перевіривши їх доказами, суд дійшов висновку про наявність підстав для часткового задоволення позову, виходячи з наступного. Судом встановлено та з матеріалів справи вбачається, що з 18 вересня 1993 року сторони у справі перебували в зареєстрованому шлюбі (а.с. 4). Під час шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач (а.с. 6). Рішенням Зарічного районного суду м. Суми від 28 квітня 2014 року шлюб між сторонами було розірвано (а.с. 5). 15 квітня 2022 року син сторін [PERSON] досяг повноліття. Згідно з довідкою Відокремленого структурного підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» від 17 травня 2022 року № 53 [PERSON] є студентом 3 курсу Відокремленого структурного підрозділу «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» за денною формою навчання. Термін навчання з 01 вересня 2019 року по 30 червня 2023 року (а.с. 8). 17 грудня 2016 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] (а.с. 35). [INFO] у відповідача народився син [PERSON] (а.с. 36). Згідно з довідкою [INFO] від 18 жовтня 2022 року №\~5/853 [PERSON] за період з 01 липня 2020 року по 30 червня 2022 року сплатив аліменти в розмірі частини належного грошового забезпечення (згідно поданої заяви) в сумі 99\~752 грн 19 коп. (а.с. 44). Як вбачається з платіжних доручень АТ КБ «ПриватБанк», за період з 10 березня 2022 року по 23\~вересня 2022 року відповідач [PERSON] перерахував на картковий рахунок сина [PERSON] кошти на загальну суму 43000 грн (а.с. 37-42, 43). Частиною 1 та 2\~статті 199 СК України\~передбачено, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Відповідно до частини 3\~статті 199 СК України\~право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів мають самі дочка, син, які продовжують навчатися, а також той із батьків, з яким вони проживають. Згідно зі статтею 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182\~цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Як передбачено частиною 1 статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: - стан здоров`я та матеріальне становище дитини; - стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; - наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; - наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; - доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; - інші обставини, що мають істотне значення. Пленум Верховного Суду України у п. 20 постанови «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15 травня\~2006 року за № 3\~роз`яснив, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. Згідно з ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу із дня подання такої заяви. Судом встановлено, що повнолітній син сторін навчається у Відокремленому структурному підрозділі «Машинобудівний фаховий коледж Сумського державного університету» за денною формою навчання та потребує матеріальної допомоги батька, зокрема, на витрати, пов`язанні з навчанням, харчуванням, витрати на проїзд. Та обставина, що 17 березня 2022 року повнолітній син сторін виїхав до Республіки Польща у зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на думку суду, не може слугувати підставою для відмови у задоволенні позову про стягнення аліментів на користь позивачки, оскільки матеріалами справи доведено, що [PERSON] зареєстрований разом з позивачкою за однією адресою (а.с. 17, 18). У відзиві на позовну заяву відповідач не оспорює той факт, що виїзд його повнолітнього сина за межі України був обумовлений саме військовою агресією Російської Федерації проти України, тобто вказана обставина є тимчасовою та викликана збройним конфліктом. Крім того, відповідач не довів, що стягнуті на користь позивачки аліменти можуть бути використані нею не за цільовим призначенням. Посилання відповідача на те, що позивачка не надала дані про свої доходи, у зв`язку з чим у нього виник сумнів з приводу її можливості самостійно утримувати сина, суд не приймає до уваги, ураховуючи рівний обов`язок обох батьків утримувати їх спільного сина. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 21 лютого 2018 року у справі № 208/3075/16, СК України ґрунтується на принципі рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Також суд відхиляє заперечення відповідача про те, що повнолітній син сторін повинен та може вживати заходи для свого власного забезпечення з огляду на те, що повнолітній син сторін навчається на денній формі навчання, тому не має можливості самостійно отримувати дохід. Заперечення відповідача про те, що він постійно надає матеріальну допомогу сину суд відхиляє, оскільки надання повнолітньому сину матеріальної допомоги у добровільному порядку є правом батька та не звільняє його від обов`язку утримувати сина, ураховуючи, що матеріалами справи доведено, що він має можливість надавати таку допомогу. Також відповідачем не доведено, що на його утриманні перебуває дружина [PERSON] . Разом з тим, при визначенні розміру аліментів суд враховує, що відповідач [PERSON] має на утриманні малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Крім того, не підлягають задоволенню позовні вимоги в частині поновлення строку на звернення з позовною заявою до суду, оскільки в силу ст. 191 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Більше того, відсутні підстави для застосування положень ч. 2 ст.\~191 СК України щодо стягнення аліментів за минулий час, оскільки відповідач надав належні і допустимі докази про те, що після досягнення сином повноліття він постійно надавав матеріальну допомогу сину. Таким чином, ураховуючи рівне право дітей відповідача на належне утримання, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог і стягнення з відповідача на користь позивачки аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову з 15\~вересня 2022\~року на період навчання до закінчення навчання до 30 червня 2023 року, але не більше ніж до досягнення ним двадцяти трьох років. Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що визначений розмір аліментів на утримання повнолітнього сина буде розумним, достатнім і відповідатиме його інтересам, при цьому не порушуючи прав та інтересів відповідача та інших осіб, зокрема, малолітнього сина відповідача від іншого шлюбу. Судові витрати підлягають розподілу в порядку ст. 141 ЦПК України. Оскільки позов про стягнення аліментів на утримання повнолітнього сина, який продовжує навчання задоволено на 68 % (1/4 * 100 % / 1/6), тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у сумі 674 грн 83 коп. (68 % від 992 грн 40 коп.), ураховуючи, що позивачка була звільнена від сплати судового збору при подачі позову на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». На підставі викладеного,

Outcome: partial