Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» в якому просить: визнати незаконними дії АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» щодо монтажу загальнобудинкового вузла обліку природного газу на фасадному газопроводі зовнішньої стіни будинку [ADDRESS] , з метою комерційного обліку та нарахування за ним об`ємів природного газу; зобов`язати АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз» у відповідності до вимог ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», Кодексу ГРС встановити по об`єкту побутового споживача [PERSON] - квартирі [ADDRESS] , комерційний вузол обліку природного газу. В обґрунтування позову зазначає наступне.\~Вона є побутовим споживачам природного газу відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про ринок природного газу», а саме використовує природний газ з метою приготування їжі, за об`єктом споживання - квартира [ADDRESS] . Розподіл природного газу здійснює АТ «Оператор газорозподільної системи «Криворіжгаз», що є правонаступником ПАТ «Криворіжгаз», відповідно до «Типового договору розподілу природного газу» затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг №2498 від 30.09.2015, фактом згоди приєднання до якого відповідно до п.1.3 цього договору, був сплачений рахунок Оператора ГРМ та споживання природного газу. Нарахування об`ємів спожитого газу позивачам здійснювалось згідно норм споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 23.03.2016 № 203 та роздрібної ціни на природний газ встановленої постановою Кабінету Міністрів України від 01.10.2015 № 758, з розрахунку 7,1 м3 на одну зареєстровану особу. Надалі відповідно до п.3 постанови Кабінету Міністрів України від 18.08.2017 № 609 «Про внесення змін до деяких постанов Кабінету Міністрів України», норму споживання природного газу населенню у разі відсутності газових лічильників для плити газової було змінено з 7.1 м3 на 5.4 м3 людино-місяць. Враховуючи, що вона, позивачка, з 27.07.2018 зареєстрована та мешкає в квартирі одна, то нарахування за нормами споживання здійснювались на одну особу. В січні 2019 року через виникнення заборгованості за послугу газопостачання, дізналась про встановлення загальнобудинкового приладу обліку природного газу на її будинок, та звернулась з заявою до ПАТ «Криворіжгаз» в якій висловила незгоду з такими діями та нарахуваннями, а також просила встановити квартирний лічильник природного газу. Однак, своїм листом від 30.01.2019 року № 50101.3-Лв-2417-0119 ПАТ «Криворіжгаз» відмовило [PERSON] у встановленні індивідуального лічильника природного газу, опираючись на те, що на її будинку [ADDRESS] у відповідності до Плану розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 - 2025 роки вже встановлений загальнобудинковий прилад обліку природного газу та за ним проводяться розрахунки відповідно до Тимчасового положення про порядок проведення розрахунків за надання населенню послуг з газопостачання в умовах використання загальнобудинкового вузла обліку газу. При цьому, у листі ПАТ «Криворіжгаз» також зазначило, що фінансування робіт зі встановлення за кошти Товариства індивідуального лічильника газу у квартирі [PERSON] . Планом розвитку не передбачено, а тому остання може встановити даний лічильник за власні кошти. Аналогічна відповідь була надана AT «Криворіжгаз» у своєму листі від 16.12.2020 № 501-ЛВ-26756-1220 на звернення позивачки до Контакт-центру виконкому Криворізької міської ради. Варто зауважити, що ПАТ та AT «Криворіжгаз» не повідомляє позивачці у своїх листах від 30.01.2019 року № 50101.3-Лв-2417-0119 та від 16.12.2020 року № 501-ЛВ-26756-1220 дату встановлення будинкового приладу обліку природного газу на багатоквартирний будинок [ADDRESS] . Однак, вважає дії AT «Криворіжгаз» (оператора ГРМ) щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку замість індивідуальних на будинку [ADDRESS] , незаконними, такими що порушують ЗУ «Про захист прав споживачів», Типовий договір, Кодекс ГРС, ЦК України, за наступних підстав: По-перше, порушення AT «Дніпропетровськгаз» Типового договору та Кодексу ГРС щодо місця встановлення комерційного вузла обліку. Відповідно до п.1.1. Типового договору, Типовий договір розподілу природного газу є публічним. Відповідно до п.1.2. Типового договору та ст. 633 Цивільного кодексу України, умови цього договору однакові для всіх споживачів України та розроблені відповідно до Закону України «Про ринок природного газу» і Кодексу газорозподільних систем, затвердженого постановою Національної комісії, що здійснює регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг (НКРЕКП), від 30.09.2015 № 2494. Відповідно до п.3 ч.2 ст.41 Закону України «Про ринок природного газу», Кодекс газорозподільних систем повинен містити правила обліку природного газу (у тому числі приладового). Відповідно до п.4 гл.2 розділу IX Кодексу ГРС (Правила комерційного обліку природного газу в газорозподільній системі), комерційний вузол обліку встановлюється (організовується) в точці вимірювання, яка має збігатися з межею балансової належності (точкою комерційного обліку) між суміжними власниками газових мереж. Точка вимірювання - місце встановлення комерційного вузла обліку (п.4 гл.1 розділу І Кодексу ГРС). Межа балансової належності - точка розмежування газових мереж між сумісними власниками газових мереж за ознаками права власності чи користування, на якій відбувається приймання - передача природного газу (п.4 гл. 1 розділу І Кодексу ГРС). Отже, вузол комерційного обліку встановлюється в точці де відбувається приймання - передача природного газу. Відповідно до п.З.2. Типового договору, приймання - передача обсягу газу, належного Споживачу, а також перехід експлуатаційної відповідальності за стан газових мереж від Оператора ГРМ до Споживача відбувається на межі балансової належності об`єкта споживача. Об`єкт побутового споживача - територіально відокремлена газифікована споруда (житловий будинок, квартира, майстерня, літня кухня тощо), що належить споживачеві на правах власності або користування ( п.5 розділу І Правил постачання природного газу, затверджених постановою НКРЕКП від 30.09.2015 № 2496). До того ж, відповідно до п. 5.2 Типового договору та п.1 глави 4 розділу IX Кодексу ГРС (Порядок комерційного обліку газу по об`єктах побутових споживачів (населення), визначення фактичного об`єму споживання (розподілу/постачання) природного газу по об`єкту побутового споживача здійснюється на межі балансової належності між Оператором ГРМ і побутовим споживачем на підставі даних лічильника газу, визначеного в заяві-приєднанні, та з урахуванням регламентних процедур, передбачених кодексом ГРС та цим договором. Вона, позивачка є власником квартири [ADDRESS] . Таким чином, відповідно до умов Типового договору та Кодексу ГРС визначення фактичного об`єму природного газу спожитого побутовим споживачем їй, [PERSON] повинно здійснюватися за допомогою комерційного лічильника природного газу, який повинен встановлюватись на межі балансової належності в точці приймання - передачі квартири позивачки, якою є територіально відокремлюючі стіни. Відповідно до п.10 глави 2 розділу X Кодексу ГРС, установлення лічильників побутовим споживачам здійснюється відповідно до ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Відповідно до підпункту (а) пункту 1 ч.1 ст.6 ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (далі - Закон№ 3533-VI), суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується тільки для приготування їжі - до 1 січня 2018 року (в редакції станом на 2017 рік), до 01.01.2023 року в чинній редакції. Враховуючи вимоги Закону № 3533-VI, AT «Криворіжаз» зобов`язано встановити комерційний лічильник обліку газу за об`єктом позивачки - квартирі [ADDRESS] до 01.01.2018 року (станом на 2017 рік), а з урахуванням чинної редакції до 01.01.2023 року. Відповідно до п.3 ч.1 ст. 21 ЗУ «Про захист прав споживачів» крім інших випадків порушень прав споживачів, які можуть бути встановлені та доведені виходячи з відповідних положень законодавства у сфері захисту прав споживачів, вважається, що для цілей застосування цього Закону та пов`язаного з ним законодавства про захист прав споживачів права споживача вважаються в будь-якому разі порушеними, якщо виконавець послуги нав`язує такі умови одержання послуги, які ставлять споживача у нерівне становище порівняно з іншими споживачами. Відповідно до ст. 629 ЦК України, договір є обов`язковим для виконання сторонами. Підсумовуючи, встановивши загальнобудинковий прилад обліку природного газу на буд. [ADDRESS] ПАТ «Криворіжгаз» поставив у нерівне становище побутового споживача цього будинку [PERSON] перед іншими побутовими споживачами квартир багатоквартирних будинків в м. Кривому Розі в яких Оператором ГРМ встановлені індивідуальні лічильники газу, а саме приймання-передача та визначення фактичного об`єму спожитого газу буде визначатись не по об`єктах побутових споживачів (квартирі), а за будинком, що потягло за собою збільшення нарахування обсягів газу Позивачам та порушило умови Типового договору, Кодекс ГРС, ЗУ «Про захист прав споживачів», ЦК України З зазначеним висновком погодився Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 20 липня 2020 року по справі № 212/1796/18. По-друге, незаконність застосування AT «Криворіжгаз» тимчасового положення та п.1 гл. 5 розділу IX Кодексу ГРС. Відповідно до п.1 Тимчасового положення, вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку встановлюються Правилами обліку природного газу під час його транспортування газорозподільними мережами, постачання та споживання, затвердженими наказом Мінпаливенерго від 27 грудня 2005 р. № 618, які поширюються на суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з постачання та транспортування природного газу розподільними мережами, споживачів газу, крім населення, суб`єктів господарювання, які здійснюють господарську діяльність з проектування, налагоджування вузлів обліку газу, а також з розроблення та виготовлення засобів вимірювальної техніки, які призначені для використання на вузлах обліку газу. Таким чином, вимоги до облаштування та експлуатації будинкового вузла обліку не поширюються на населення, що також підтверджується відсутністю в Тимчасовому положенні такого суб`єкта, як побутові споживачі (населення). Відповідно до ч.1 ст.1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги»: балансоутримувач будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - балансоутримувач) - власник або юридична особа, яка за договором з власником утримує на балансі відповідне майно, а також забезпечує управління цим майном і несе відповідальність за його експлуатацію згідно з законом; власник приміщення, будинку, споруди, житлового комплексу або комплексу будинків і споруд (далі - власник) - фізична або юридична особа, якій належить право володіння, користування та розпоряджання приміщенням, будинком, спорудою, житловим комплексом або комплексом будинків і споруд, зареєстроване у встановленому законом порядку. Отже, власником (балансоутримувачем) багатоквартирного будинку є фізична або юридична особа, якій одноособово належить право володіння, користування та розпоряджання багатоквартирним будинком. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України власникам квартири у дво- або багатоквартирному житловому будинку належать на праві спільної сумісної власності приміщення загального користування, опорні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання за межами або всередині квартири, яке обслуговує більше однієї квартири, а також споруди, будівлі, які призначені для забезпечення потреб усіх власників квартир, а також власників нежитлових приміщень, які розташовані у житловому будинку. Згідно листа Міністерства енергетики та вугільної промисловості № 03/31-8841 від 29.09.2017, зовнішні-надземні (фасадні) мережі газопостачання від запірного пристрою на виході газопроводу із землі на фасад будинку до вводу газопроводу всередину будинку відносять до інженерних конструкцій будинку. Отже, багатоквартирний будинок [ADDRESS] не має єдиного одноосібного власника (балансоутримувача), оскільки даний будинок як цілісність є спільною власністю власників квартир та приміщень цього будинку, тобто управління здійснюється співвласниками відповідно до Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Вказане також вбачається з листа управителя ТОВ «Житлосервіс-КР» від 23.09.2021 року № 2973. Таким чином, за відсутності одноособового балансоутримувача (власника) багатоквартирного будинку не можливо застосувати положення п.1 глави 5 розділу IX Кодексу ГРС, адже співвласникам даного багатоквартирного будинку, які є побутовими споживачами (населенням), по їх об`єктах встановлюються індивідуальні (квартирні) лічильники газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та глави 4 розділу IX Кодексу ГРС. Тимчасове положення та Кодекс ГРС не може суперечити ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», який регулює забезпечення комерційного обліку для населення та не передбачає встановлення зазначеній категорії загальнобудинкових приладів обліку. Крім того, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 07.11.2018 (справа № 214/2435/17) зазначає: «пропозиція ПАТ «Криворіжгаз» щодо врегулювання відносин із встановлення вузла обліку природного газу, зняття показань будинкового (загальнобудинкового) вузла обліку газу шляхом укладання відповідного договору є такою, що суперечить вимогам статті 6 Закону № 3533-VI». Підсумовуючи, посилання AT «Дніпропетровськгаз» на Тимчасове положення та п. 1 гл.5 розділу IX Кодексу ГРС вважає незаконними. Право, її, позивача на встановлення індивідуального лічильника газу. Відповідно до ч. 1 ст. 3 Закону № 353З-VI фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету; інших джерел, не заборонених законодавством. Згідно з положеннями ст. 6 Закону № 3533-VI та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) - до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі - до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, внесеними згідно із Законом від 05 березня 2021 року № 1338-ІХ, - тільки для приготування їжі - з 01 січня 2023 року.) За положеннями постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг від 28 грудня 2011 року № 150 «Про встановлення тарифу на транспортування природного газу та про встановлення тарифу на послуги з розподілу природного газу» (з 2011 року по 31 травня 2017 року) до структури тарифу було включено вартість витрат на встановлення лічильників газу населенню за кожні поставлені (розподілені) 1000 куб. м природного газу. Згідно з додатком № 1 до вказаної постанови Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, в структурі тарифу затверджено витрати на встановлення лічильників газу населенню за поставлені 1000 куб. м природного газу, які становили 6,96 грн., а згідно з додатком № 1 до постанови від 27 вересня 2016 року № 1625 у структурі тарифу витрати на встановлення індивідуальних лічильників газу населенню за розподілені 1000 куб. м становлять 25,20 грн. Отже, оскільки [PERSON] сплачувала за послугу газопостачання за встановленими тарифами, в яких були передбачені витрати на встановлення лічильників газу, у тому числі безпосередньо індивідуальних, то AT «Криворіжгаз» зобов`язаний надавати послуги, які оплачені позивачкою, та відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону № 3533-VI забезпечити встановлення індивідуальних лічильників газу для населення, що проживає у квартирах, у яких газ використовується тільки для приготування їжі. Такого висновку дійшла Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 07.11.2018 року по справі № 214/2435/17, вирішуючи правову проблему щодо встановлення індивідуальних або загальнобудинкових лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення. Також, у постанові Велика Палата Верховного Суду зазначає: «Зі змісту статті б Закону № 3533-VI вбачається обов`язок встановлення відповідними суб`єктами господарювання - газорозподільними організаціями лічильників для такої категорії споживачів природного газу, як населення у вигляді приладів обліку природного газу, що дозволяють визначати обсяги споживання газу кожним окремим споживачем. При цьому таких споживачів не зобов`язано відшукувати джерела фінансування вказаних приладів та робіт, оскільки відповідне фінансування уже закладено у тариф на оплату спожитого газу. Стаття 6 Закону № 3533-VI визначає обов`язок газорозподільної організації встановити саме квартирні прилади обліку газу в багатоквартирному будинку». До того ж, Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові акцентує увагу на те, що: «Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: [ADDRESS] визнано доцільніш, суд обґрунтовано вважав такими, що не звільняють його від обов`язку встановити індивідуальні лічильники позивачам». Таким чином, посилання ПАТ «Криворіжгаз» у своєму листі від 30.01.2019 року № 50101.3-Лв-2417-0119 на План розвитку газорозподільних систем, як підставу встановлення загальнобудинкового приладу обліку на будинок Позивача не ґрунтуються на вимогах закону. Крім того, Велика Палата Верховного Суду вказує на те, що: «Згідно з частиною першою статті 5 Закону № 1023-ХІІ держава забезпечує споживачам захист їх прав, надає можливість вільного вибору продукції, здобуття знань і кваліфікації, необхідних для прийняття самостійних рішень під час придбання та використання продукції відповідно до їх потреб, і гарантує придбання або одержання продукції іншими законними способами в обсязі, що забезпечує рівень споживання, достатній для підтримання здоров`я і життєдіяльності. Відмова відповідача встановити індивідуальні лічильники позивачам суперечить вимогам законодавства, порушує права позивачів. З урахуванням вимог ст. 5 Закону № 102З-XII, ст. 2 Закону № 1875-IV волевиявлення позивачів на встановлення індивідуальних лічильників газу не може бути порушеним». Підсумовуючи викладене, враховуючи право позивачів на індивідуальний лічильник газу, AT «Криворіжгаз», зобов`язане встановити по об`єкту побутового споживача [PERSON] - квартирі [ADDRESS] , індивідуальний комерційний лічильник природного газу. По-четверте, порушення ПАТ «Криворіжгаз» Кодексу ГРС в частині вимог щодо встановлення приладу комерційного обліку. Відповідно до п.3 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, для проведення первинного обстеження змонтованого (реконструйованого) вузла обліку, який має бути введений в експлуатацію, його власник за 10 робочих днів до дня проведення обстеження направляє іншій стороні (суміжному суб`єкту ринку газу) відповідне письмове повідомлення про необхідність її присутності при обстеженні. Передумовою направлення повідомлення має бути погоджена Оператором ГРМ проектна документація в частині організації (реконструкції) комерційного ВОГ у відповідній точці вимірювання. Відповідно до п.4 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, на дату первинного обстеження вузла обліку на місці його монтажу власником вузла обліку надається така документація, зокрема, акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін. Відповідно до п.1 гл.5 розділу III Кодексу ГРС, межа балансової належності та експлуатаційної відповідальності між Оператором ГРМ та споживачем (суміжним суб`єктом ринку природного газу) визначається в акті розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, що є невід`ємною частиною договору розподілу природного газу (або у передбачених цим Кодексом випадках технічній угоді про умови приймання-передачі газу ГРМ). Акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін в обов`язковому порядку має містити схему газопроводів з визначенням на них межі балансової належності, точки вимірювання (місця встановлення вузла обліку) та напрямів потоків природного газу. Отже, межа балансової належності та місце встановлення визначається актом укладеним між Оператором ГРМ та споживачем. У своєму листі від 29.09.2021 року № 501-Лв-12001-0921 AT «Криворіжгаз» на запити Криворізького місцевого центру з надання безоплатної вторинної правової допомоги від 17.09.2021 № 01-11/04-502, відмовляє в наданні копії акту розмежування меж балансової належності балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін відносно будинкових систем газопостачання будинку [ADDRESS] , що вказує на відсутність такого акту взагалі. В свою чергу управитель будинку [ADDRESS] ТОВ «Житлосервіс-КР» у листі від 23.09.2021 № 2973, зазначає: «Акти про розмежування балансової належності між підприємствами відсутні». Відповідно до п.3 гл.6 розділу X Кодексу ГРС, експлуатація комерційного ВОГ та його складових без наявності визначених в главі 4 нього розділу документів не допускається. Крім того, відповідно до п.1 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газу (що здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного вузла обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). Відповідно до п.2 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, первинне обстеження на можливість використання вузла обліку як комерційного включає такі етапи: перевірку проектної та виконавчої документації на вузол обліку; перевірку стану вузла обліку перед введенням його в експлуатацію; пробний пуск газу через комерційний ВОГ; пломбування складових частин комерційного ВОГ та іншого сукупного обладнання. Відповідно до п.6 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, за відсутності зауважень під час перевірки вузла обліку перед введенням його в експлуатацію здійснюється пробний пуск природного газу через вузол обліку для оцінки можливих витоків газу та перевірки коректності роботи ЗВТ та їх показників, зокрема витрати газу через лічильник газу (звужуючий пристрій). За відсутності зауважень при пробному пуску газу представники Оператора ГРМ здійснюють заходи з опломбування складових частин комерційного ВОГ та іншого сукупного обладнання відповідно до вимог цього Кодексу та складають акт приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію по одному екземпляру для кожної сторони. Відповідно до п.6 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, акт приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію (акт про пломбування, якщо він оформлюється окремо) підписується представниками Оператора ГРМ і споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та їх уповноваженими особами, які також брали участь в обстеженні вузла обліку та його опломбуванні (за їх наявності). Управитель ТОВ «Житлосервіс-КР» у листі від 23.09.2021 № 2973, вказує на те, що: «Жодних дозволів та договорів на монтаж, введення в експлуатацію, зняття показань та обслуговування будинкового приладу обліку природного газу по будинку [ADDRESS] - не укладалось. Про погодження зі співвласниками будинку [ADDRESS] встановлення будинкового приладу обліку природного газу ТОВ «Житлосервіс- КР» - не відомо». У своєму листі від 29.09.2021 № 501-Лв-12001-0921 AT «Криворіжгаз» на запит Центру, також відмовляє в наданні копії акту приймання в експлуатацію або пломбування загальнобудинкового приладу обліку природного газу встановленого за адресою: будинок [ADDRESS] , що дає підстави вважати, що останній також не складався. Отже, в порушення вищезазначених вимог, первинне обстеження, випробування, приймання в експлуатацію вузла обліку та його опломбування по будинку [ADDRESS] здійснювалось без участі співвласників, зокрема позивачки [PERSON] . Відповідно до п.3 гл. б розділу X Кодексу ГРС, експлуатація комерційного ВОГ та його складових без наявності визначених в главі 4 цього розділу документів не допускається. Підсумовуючи вищевикладене, не уклавши акт розмежування балансової належності та експлуатаційної відповідальності сторін, акт опломбування та прийняття в експлуатацію вузла обліку, а також відсутність споживача або уповноваженої особи при обстеженні та введенні в експлуатацію ВОГ, не давали підстав ПАТ «Криворіжгаз» для введення в експлуатацію вузла обліку природного газу змонтованого на фасадному газопроводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] та здійснювати за ним нарахування. У судове засідання позивачка не з`явилась, про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Від представника позивачки надійшла заява, в якій остання просить судове засідання провести за її відсутності та відсутності позивачки, позов підтримує, на задоволенні позовних вимог наполягає. Представник відповідача в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляд справи була повідомлена належним чином. Не погодившись з вимогами позивачки подала до суду відзив на позовну заяву, в якому зазначила наступне. Щодо визнання незаконним дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу 26.08.2016 року ПАТ «Криворіжгаз» встановлено загальнобудинковий вузол обліку природного газу за адресою: [ADDRESS] , який було введено в експлуатацію з 01.09.2016 року. Таким чином, наявність правових підстав у АТ «Криворіжгаз» для встановлення вузла обліку природного газу на вхідному газопроводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] повинно розглядатись судом на підставі тих норм права, що регулювали спірні правовідносини на момент їх виникнення. Так, особливості встановлення лічильників газу споживачам визначаються ЗУ «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (надалі Закон). Відповідно до ч. 1 ст. 6 Закону (в редакції, що діяла на момент встановлення загальнобудинкового лічильника за адресою Позивачів) суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, зобов`язані були забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується, зокрема тільки для приготування їжі до 01.01.2018 року. В ч. 1 ст. 6 Закону не зазначено право абонента на індивідуальний лічильник газу, мова йде саме про обов`язок оператора ГРМ забезпечити встановлення як індивідуальних, так і загальнобудинкових лічильників газу, що забезпечить 100% облік спожитого газу населенням. Враховуючи вищевикладене, суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл газу на відповідній території, зобов`язані були в термін до 01.01.2018 для зазначеної групи населення забезпечити встановлення лічильників газу (індивідуальних або загальнобудинкових), що мало забезпечити 100% обліку спожитого природного газу населенням. Згідно з пп. 1 п. 6 Положення про НКРЕКП, затвердженого указом Президента України від 10.09.2014 року №715/2014, НКРЕКП для забезпечення виконання покладених на неї завдань і функцій має право: приймати у межах своєї компетенції рішення, що є обов`язковими до виконання суб`єктами природних монополій. Відповідно до абз. 2 та 3 п. 13 вищевказаного Положення рішення, прийняті НКРЕКП, оформлюються постановами і розпорядженнями. Рішення НКРЕКП, прийняті в межах її повноважень, обов`язкові до виконання суб`єктами природних монополій. Згідно п. 1 ч. 1 Закону України «Про Національну комісію, що здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг» для ефективного виконання завдань державного регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг Регулятор приймає обов`язкові для виконання рішення з питань, що належать до його компетенції. Згідно п.1 ч. 2 ст. 17 Закону «Про НКРЕКП», Регулятор має право приймати рішення з питань, що належить до його компетенції, які є обов`язковими до виконання». Тому, ПАТ «Криворіжгаз» було розроблено та подано на затвердження НКРЕКП План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки. Постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року № 547 (зі змінами) затверджено План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки та джерела його фінансування по розділах. У І розділі Плану розвитку на 2016-2025 роки (Інвестиційна програми ПАТ «Криворіжгаз» на 2016 рік), було передбачено з урахуванням технічних та економічних чинників загальнобудинковий лічильник за адресою: вул. Спаська, 20, м. Кривий Ріг. Таким чином, ПАТ «Криворіжгаз» не може відступати від положень, встановлених Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, яка затверджена постановою НКРЕКП від 31.03.2016 року №547 та в подальшому постановою НКРЕКП №2347 від 22.12.2016 року. 19.01.2018 року, тобто після встановлення загальнобудинкового вузла обліку природного газу на ввідному газопроводі багатоквартирного будинку [ADDRESS] , набрали чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» які були внесені ЗУ «Про внесення змін до Закону України "Про забезпечення комерційного обліку природного газу" щодо порядку встановлення лічильників споживачам природного газу» від 21.12.2017 № 2260-VIII. Так, змінами до Закону було доповнено статтю 2 Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Звертаємо увагу, що відповідно до положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, за адресою [ADDRESS] забезпечено облік природного газу відповідно до вимог Закону в редакції, що існувала на момент виникнення спірних правовідносин, а тому позовні вимоги позивача є безпідставними та не підлягають задоволенню. При цьому АТ «Криворіжгаз» хоче звернути увагу, що вищезазначений обов`язок на встановлення лічильнику газу трактується Законом України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» лише з технічної точки зору як виконання робіт і не включає в себе поняття повного фінансування таких робіт за кошти АТ «Криворіжгаз». Згідно ч. 1 ст. 3 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» фінансування робіт з оснащення лічильниками газу населення здійснюється за рахунок: коштів суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території; коштів відповідного бюджету інших джерел не заборонених законодавством. Ст. 4 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» визначає Виконавцями робіт із встановлення вузлів обліку природного газу суб`єкта господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території та суб`єкта господарювання, який отримав відповідні дозволи для виконання робіт із встановлення вузлів обліку природного газу. Таким чином, у АТ «Криворіжгаз» виникає право, а не обов`язок виконувати роботи з оснащення лічильниками, у споживача обов`язок щодо забезпечення комерційного обліку природного газу, споживачем якого він є, за рахунок різних джерел фінансування. Згідно з положеннями пункту 4 глави 1 розділу 1 Кодексу газорозподільних систем, лічильник газу засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку. Отже, під визначення поняття лічильника газу, передбаченого Кодексом ГРМ підпадає будь-який засіб вимірювальної техніки, який використовується для вимірювання, запам`ятовування та відображення об`єму (обсягу) природного газу, що проходить через нього, та є складовою комерційного (дублюючого) вузла обліку. Згідно з положеннями глави 1 розділу Х Кодексу, приладовий облік природного газу в ГРМ організовується та здійснюється з метою отримання та реєстрації за допомогою комерційного ВОГ інформації про об`єми передачі (розподілу, споживання) природного газу в точках вимірювання та подальшого її використання при забезпеченні комерційного обліку природного газу між суб`єктами ринку природного газу. Передача (розподіл, споживання) природного газу до/з газорозподільної системи здійснюється за умови наявності комерційного вузла обліку природного газу. Для визначення об`єму спожитого (розподіленого) природного газу по об`єкту споживача використовуються дані комерційного вузла обліку Оператора ГРМ. У разі відсутності комерційного ВОГ у Оператора ГРМ використовуються дані комерційного ВОГ споживача. Споживач не може відмовитись від встановлення комерційного ВОГ з ініціативи та за кошти Оператора ГРМ. Згідно з пунктом 1 глави 5 розділу ІХ Кодексу, за ініціативи балансоутримувача (управителя) або Оператора ГРМ та за їх рахунок в багатоквартирному будинку (гуртожитку) або на групу будинків (гуртожитків), мешканці яких в повному обсязі чи частково розраховуються за нормами споживання, або для цілей складання загального балансу споживання природного газу може бути організований та встановлений загально будинковий вузол обліку природного газу. Таким чином, АТ «Криворіжгаз» правомірно встановлено загальнобудинковий ВОГ згідно вимог законодавства України, що діяло на момент виникнення спірних правовідносин. Разом з тим, змінами до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» було доповнено статтю 2 Закону новою частиною другою, згідно з якою з метою забезпечення комерційного обліку природного газу для населення суб`єкти господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, оснащують споживачів природного газу фізичних осіб (населення) індивідуальними лічильниками газу. Загальнобудинковий лічильник газу може бути встановлений лише за згодою співвласників багатоквартирного будинку в порядку, визначеному ст. 10 Закону України «Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку». Відповідно до положень ст. 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі. Таким чином, за адресою [ADDRESS] забезпечено облік природного газу відповідно до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу». Щодо зобов`язання АТ «Криворіжгаз» встановити комерційний вузол обліку природного газу. 05.03.2021 року Верховною Радою України прийнято Закон України «Про внесення змін до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» (щодо перегляду термінів встановлення споживачам лічильників природного газу) від 05.11.2020 року №4248-1, відповідно до якого у статті 6 внесено такі зміни: в абзаці четвертому підпункту «а» пункту 1 частини першої слова та цифри «1 січня 2021» замінити словами та цифрами «1 січня 2023»; в абзаці четвертому підпункту «а» пункту 2 частини першої слова та цифри «1 січня 2021» замінити словами та цифрами «1 січня 2023». 28.03.2021 року Закон від 05.11.2020 року №4248-1 набрав чинності. У разі невстановлення населенню у строки, зазначені у цьому підпункті, лічильників газу з вини суб`єктів господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється, а його облік до моменту встановлення лічильників газу здійснюється за нормами споживання, встановленими Кабінетом Міністрів України; У разі ненадання співвласниками багатоквартирного будинку згоди на встановлення загальнобудинкового лічильника газу суб`єктам господарювання, що здійснюють розподіл природного газу на відповідній території, припинення розподілу природного газу таким споживачам забороняється. Таким чином, з 28.03.2021 року набули чинності зміни до Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу», а прийняття рішення судом про права та обов`язки сторін у цій справі на майбутнє, що на думку Відповідача, є неприпустимим, та таким, що не підлягає задоволенню. Вимога позивачів захистити права, факту порушення яких на момент подання позову судом не встановлено, а також права, щодо яких невідомо чи відбудеться таке порушення у майбутньому, не є належним способом захисту відповідного права. Згідно зі статтею 1 ЦПК України завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до статті 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Указана норма визначає об`єктом захисту порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес. Порушення права полягає у позбавленні його володільця можливості здійснити (реалізувати) своє право повністю або частково. При оспорюванні або невизнанні права виникає невизначеність у праві, викликана поведінкою іншої особи. Відповідно до рішення Конституційного Суду України від 01 грудня 2004 року № 18-рп/2004 щодо поняття порушеного права, за захистом якого особа може звертатися до суду, то це поняття, яке вживається в низці законів України, має той самий зміст, що й поняття «охоронюваний законом інтерес». Щодо останнього, то в тому ж Рішенні Конституційний Суд України зазначив, що поняття «охоронюваний законом інтерес» означає правовий феномен, який: а) виходить за межі змісту суб`єктивного права; б) є самостійним об`єктом судового захисту та інших засобів правової охорони; в) має на меті задоволення усвідомлених індивідуальних і колективних потреб; г) не може суперечити Конституції і законам України, суспільним інтересам, загальновизнаним принципам права; д) означає прагнення (не юридичну можливість) до користування у межах правового регулювання конкретним матеріальним та/або нематеріальним благом; є) розглядається як простий легітимний дозвіл, тобто такий, що не заборонений законом. Охоронюваний законом інтерес регулює ту сферу відносин, заглиблення в яку для суб`єктивного права законодавець вважає неможливим або недоцільним. Згідно до частини першої статті 3 ЦПК України та частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Так, згідно з положеннями статті 6 Закону України «Про забезпечення комерційного обліку природного газу» та графіками оснащення квартир і приватних будинків лічильниками газу, розробленими відповідно до розпорядження Кабінету Міністрів України від 25 квітня 2012 року № 259-р «Деякі питання забезпечення комерційного (приладового) обліку природного газу», газорозподільні підприємства зобов`язані забезпечити встановлення лічильників газу для населення, що проживає у квартирах та приватних будинках, в яких газ використовується для підігріву води та приготування їжі (плита газова + газова колонка) до 01 січня 2016 року, тільки для приготування їжі до 01 січня 2018 року (відповідно до абзацу четвертого підпункту «а» пункту 2 частини першої статті 6 зі змінами, тільки для приготування їжі з 01 січня 2023 року). За таких обставин, позовна вимога з зобов`язання встановити індивідуальний лічильник газу також не підлягає задоволенню. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до статті 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Позивачка у своїй позовній заяві просять суд визнати незаконними дії АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу за адресою: [ADDRESS] . Однак, звертаємо увагу суду на те, що вирішення питання про визнання незаконним дії щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу за адресою позивача буде стосуватися прав та законних інтересів інших споживачів мешканців будинку [ADDRESS] , розподіл природного газу яким здійснюється відповідно до показників загальнобудинкового лічильника газу. Загальнобудинковий лічильник газу за адресою: [ADDRESS] встановлений і опломбований 26.08.2016 року (акт пломбування комерційного вузла обліку газу №9787). Відповідно ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частиною 4 ст. 267 ЦК України встановлено, що сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Згідно аб. 3 п. 11 постанови Пленуму Верховного Суду «Про судове рішення у цивільній справі» від 18.12.2009 року №14, встановивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для цього. З вищевикладеного слідує, що строк позовної давності для звернення до суду із вимогою щодо визнання незаконним дій по встановленню АТ «Криворіжгаз» загальнобудинкового лічильника газу за адресою: [ADDRESS] , закінчився 26.08.2019 року. Таким чином, позивачкою пропущено строк позовної давності щодо звернення до суду з даним позовом. Просить застосувати строк позовної давності до позовних вимог позивача про визнання незаконним дій АТ «Криворіжгаз» щодо встановлення загальнобудинкового вузла обліку газу в будинку [ADDRESS] . У задоволенні позовних вимог позивачам відмовити в повному обсязі. Від представника позивачки до суду надійшла відповідь на відзив, яка обґрунтована наступним. Обґрунтовуючи свої дії щодо встановлення загальнобудинкового приладу обліку відповідач посилається на План розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки. Проте, позивачка вкотре хоче звернути увагу відповідача, що Велика Палата Верховного Суду у своїй постанові від 07.11.2018 по справі № 214/2435/17 акцентує увагу на те, що: «Доводи представника відповідача, що Національною комісією, яка здійснює державне регулювання у сферах енергетики та комунальних послуг, затверджено розрахунок доцільності встановлення загальнобудинкових вузлів обліку газу згідно з Планом розвитку газорозподільної системи ПАТ «Криворіжгаз» на 2016-2025 роки, у якому встановлення будинкового вузла обліку газу за адресою: [ADDRESS] визнано доцільним, суд обґрунтовано вважав такими, що не звільняють його від обов`язку встановити індивідуальні лічильники позивачам». Таким чином, посилання ПАТ «Криворіжгаз» у відзиві на позовну заяву на План розвитку газорозподільних систем, як підставу встановлення загальнобудинкового приладу обліку на будинок Позивача не ґрунтуються на вимогах закону. Більш того, у своїй постанові від 26.10.2021 по справі № 212/5836/17 Велика Палата Верховного Суду поставила крапку у питанні односторонніх дій газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу, зазначаючи: «Односторонні дії газорозподільної організації щодо встановлення загальнобудинкового лічильника газу без згоди на це співвласників відповідного багатоквартирного будинку слід кваліфікувати як протиправні незалежно від того, вчинені вони до 20 січня 2018року чи після цієї дати». По-друге, відповідно до ст. 256 ЦК України, позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 261 ЦК України, перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Так, на підтвердження пропуску позивачами строку позовної давності щодо позовної вимоги про визнання незаконними дій AT «Криворіжгаз» зі встановлення загальнобудинкового приладу обліку, Відповідач до відзиву, як доказ надає копію акта пломбування комерційного вузла обліку газу № 9787 від 26.08.2016 (далі - Акт пломбування). Відповідно до ст. 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст. 78 ЦПК України, суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до п.1 гл.4 розділу X Кодексу ГРС (Постанова НКРЕКП від 30.09.2015 № 2494), первинне обстеження вузла обліку на можливість його використання як комерційного здійснюється представниками Оператора ГРМ перед пуском природного газ; здійснюється в рамках заходів з приєднання до ГРМ, або реконструкції комерційного обліку, або переукладання договору) у точці вимірювання з новим споживачем в присутності безпосереднього споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу). Відповідно до п.2 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, первинне обстеження на можливість використання вузла обліку як комерційного включає такі етапи: перевірку проектної та виконавчої документації на вузол обліку; перевірку стану вузла обліку перед введенням його в експлуатацію; пробний пуск газу через комерційний ВОГ; пломбування складових частин комерційного ВОГ та іншого сукупного обладнання. Відповідно до п.6 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, за відсутності зауважень під час перевірки вузла обліку перед введенням його в експлуатацію здійснюється пробний пуск природного газу через вузол обліку для оцінки можливих витоків газу та перевірки коректності роботи ЗВТ та їх показників, зокрема витрати газу через лічильник газу (звужуючий пристрій). За відсутності зауважень при пробному пуску газу представники Оператора ГРМ здійснюють заходи з опломбування складових частин комерційного ВОГ та іншого сукупного обладнання відповідно до вимог цього Кодексу та складають акт приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію по одному екземпляру для кожної сторони. Відповідно до п.6 гл.4 розділу X Кодексу ГРС, акт приймання комерційного вузла обліку в експлуатацію (акт про пломбування, якщо він оформлюється окремо) підписується представниками Оператора ГРМ і споживача (суміжного суб`єкта ринку природного газу) та їх уповноваженими особами, які також брали участь в обстеженні вузла обліку та його опломбуванні (за їх наявності). При встановленні власних охоронних пломб, у тому числі магнітних індикаторів, Оператор ГРМ має зазначити в акті про пломбування або в іншому документі, який оформлюється при зазначених заходах, місця встановлення кожної пломби, реквізити кожної пломби, сторону, яка їх встановила, та сторону, відповідальну за їх збереження. Відповідний акт про пломбування чи інший документ має бути підписаний уповноваженими особами, які брали участь та були присутніми при пломбуванні. Власник комерційного ВОГ або сторона, відповідальна за збереження комерційного ВОГ, згідно з відповідним договором про відповідальне зберігання та/або актом про пломбування чи іншим документом, який був оформлений при встановленні пломб/магнітних індикаторів, відповідає за збереження і цілісність пломб (номерних, з відбитками тавр), пломбувального матеріалу, на якому встановлено пломби (дріт, кордова нитка тощо), та гвинтів, на яких закріплено пломбувальний матеріал. Про те, в Акт пломбування не зазначений представник споживачів або співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , та відсутній їх підпис «представника споживача (співвласників)» у відповідній графі цього акта, тобто даний Акт складений в односторонньому порядку. Отже, з Акта пломбування вбачається, що останній був складений з порушенням вимог Кодексу ГРС. Враховуючи, що Акт приймання в експлуатацію складений без участі позивачів та/або інших співвласників багатоквартирного будинку [ADDRESS] , або їх представників, тобто з порушенням процедури та вимог щодо його складання, даний акт не може вважатися належним та допустимим доказом по справі. Резюмуючи, за неналежності та недопустимості як доказу Акта пломбування, останній не може підтверджувати пропуск Позивачем строку позовної давності.? В свою чергу, Акт приймання в експлуатацію підтверджує обґрунтування викладені в позовній заяві щодо незаконності дій відповідача із введення в експлуатацію загальнобудинкового приладу обліку на буд. [ADDRESS] ненадання акта розмежування меж балансової належності відносно цього будинку. У судовому засіданні безпосередньо досліджені наступні письмові докази: довідка (а.с.11), заява (а.с. 12), відповідь на заяву (а.с. 13), відповідь на звернення (а.с.14), лист вугільної промисловості України про надання інформації (а.с. 15-16), відповідь ТОВ «Житлосервіс КР» на інформаційний запит (а.с. 17-18), інформаційний запит (а.с. 19), відповідь на запит (а.с. 20), інформаційний запит (а.с. 23), відповідь на запит (а.с. 24), витяг (а.с. 25), договір купівлі продажу (а.с. 26), план розвитку газорзподільної системи на 2016 2025 роки (а.с. 34-41), акт пломбування (а.с. 42) Суд,

Outcome: approved