Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що 02.11.1996 року вона зареєструвала шлюб з відповідачем [PERSON] , який було розірвано 28.06.2022 року, про що Новокодацьким відділом державної реєстрації актів цивільного стану у м.Дніпрі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Дніпро) зроблено відповідний актовий запис №40. Від шлюбу вони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Донька є інвалідом дитинства ІІ групи безстроково, що підтверджується довідкою до акта огляду медико-соціальною експертною комісією серії 12ААА №720347 від 12.04.2017 року. Дочка проживає з нею та знаходиться на її утриманні, що підтверджується довідкою про склад сім`ї або зареєстрованих в житловому приміщенні/будинку осіб №1 від 08.08.2022 року, виданою головою ОСББ «Вітрила» Терещенко Т.В. 27.04.2015 року донька досягла повноліття. За психічним станом здоров`я донька не здатна до трудової діяльності, має повну недієздатність до самообслуговування, повну залежність від інших осіб, не може виконувати будь-які дії стосовно оформлення документів, самостійно обслуговувати себе, потребує постійної допомоги як в побуті так й в повсякденному житті. У зв`язку з інвалідністю дитини, вона не має змоги працювати, оскільки постійно повинна бути поряд з донькою, здійснювати постійний домашній догляд. Вона отримує соціальну допомогу на дитину-інваліда від держави, однак цих коштів не вистачає на потреби хворої дитини. Відповідач [PERSON] працює, має доходи і має можливість надавати достойну матеріальну допомогу на утримання їх дитини, але таку допомогу не надає, у зв`язку з чим вона змушена звернутись до суду з вищевказаним позовом. На підставі викладеного просить суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки - інваліда ІІ групи [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і довічно. Ухвалою суду від 10.10.2022 року відкрито провадження у справі, вирішено справу розглядати в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву, в котрій позов підтримала, справу просила розглянути у її відсутності. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав суду заяву, в котрій зазначив, що позов визнає повністю, не заперечує проти стягнення аліментів в розмірі 1/3 частки від заробітку, справу просив розглянути у його відсутності. Дослідивши матеріали справи суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що сторони до 28.06.2022 року перебували у зареєстрованому шлюбі (а.с.14, 15). Від шлюбу сторони мають повнолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с.7, 9), яка має статус інваліда другої групи з дитинства, що підтверджується відповідним посвідченням (а.с.12). Згідно довідки до акту огляду медико-соціальною експертною комісією серія 12 ААА № 720347 від 12.04.2017 року, [PERSON] інвалід з дитинства, призначено другу групу інвалідності з 01.05.2017, безстроково (а.с.10). Відповідно до Індивідуальної програми реабілітації інваліда №468 [PERSON] проходить реабілітацію, у зв`язку із розумовою відсталістю, внаслідок чого встановлено безтермінову групу інвалідності та значним обмеженням дієздатності (а.с.11). Відповідно до висновку лікарської комісії медичного закладу щодо необхідності постійного стороннього догляду за інвалідом І чи ІІ групи внаслідок психічного розладу №382, виданого 17.06.2022 року КНП «Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги» ДОР Центром психіатричної допомоги дитячому та дорослому населенню, [PERSON] , 1997 року народження, є особою з інвалідністю ІІ групи внаслідок психічного розладу, безстроково з 12.04.2017 року, проживає разом з [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . Має обмеження життєдіяльності - обмеження самообслуговування, обмеження здатності контролювати свою поведінку. Потребує постійного стороннього догляду (а.с.13). [PERSON] , 1997 року народження, проживає та зареєстрована разом з позивачкою, за адресою [ADDRESS] , що також підтверджується довідкою про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб №1 від 08.08.2022 року, виданою ОСББ «Вітрила» (а.с.16). Позивачка звернулась до суду із вищевказаним позовом, вказуючи, що у добровільному порядку відповідач матеріальної допомоги на утримання їх повнолітньої дитини-інваліда не надає. Відповідно до статті 198 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до ч. 1 ст. 88 СК України, якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Із наведеної норми слідує, що аліменти підлягають стягненню на користь того з батьків, з ким проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду. Відповідно до ч. 1 ст. 80 СК України, аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд має виходити із приписів статті 182 ЦПК України. Відповідно до приписів статті 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 200 СК України передбачено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен ураховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Таким чином, закон покладає на батьків обов`язок утримувати свою повнолітню дочку (сина) при наявності сукупності таких умов: повнолітні дочка, син є непрацездатними, тобто особами з інвалідністю І, ІІ чи ІІІ групи; потребують матеріальної допомоги: під якою розуміється неможливість самостійно забезпечити своє існування та недостатність державної допомоги, пенсії та допомоги у зв`язку з інвалідністю; матір, батько здатні утримувати повнолітніх дочку, сина, тобто їхній заробіток (доходи) дозволяють їм здійснювати таке утримання. Судом встановлено, що відповідач є працездатною особою, отримує дохід. Під час розгляду справи у суді будь-яких доказів того, що відповідач має хронічні та тяжкі захворювання, чи на його утриманні перебувають особи, які потребують сторонньої допомоги не надано. Судом встановлено, що повнолітня донька [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства, проживає з матір`ю [PERSON] , оскільки за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду, та перебуває на її утриманні, батьком якого є відповідач. Тож позивачка має право звернутися до суду для вирішення питання, щодо стягнення з відповідача на її користь аліментів на утримання повнолітньої доньки з інвалідністю. Звертаючись до суду з даним позовом, позивачка просить стягнути з відповідача аліменти у розмірі 1/3 частки його заробітку (доходу) щомісячно, починаючи стягнення з дня подання позову до суду і довічно. Вирішуючи питання про розмір аліментів суд зазначає таке. Отже, суд, вирішуючи питання про стягнення аліментів, виходить із того, що [PERSON] є працездатним та має можливість сплачувати аліменти на утримання своєї повнолітньої доньки з інвалідністю у розмірі 1/3 часки його заробітку (доходу). Оскільки в діючому СК України не конкретизовано, до якого саме часу батьки зобов`язані утримувати повнолітню дитину з інвалідністю, суд, відповідно до ч. 1 ст. 10 СК України, вважає за доцільне застосувати в цій частині правовідносин норму ст.79 СК України, відповідно до якої, якщо один із подружжя одержує аліменти у зв`язку з інвалідністю, сплата аліментів триває протягом строку інвалідності. У разі подання відповідного документа про продовження строку інвалідності стягнення аліментів продовжується на відповідний строк без додаткового рішення суду про це. Враховуючи, що повнолітня дитина [PERSON] , [INFO] , є інвалідом другої групи з дитинства, проживає з матір`ю [PERSON] , за станом свого здоров`я потребує постійного стороннього догляду, та перебуває на її утриманні, батько дитини позовні вимоги визнав, тому суд задовольняє позов та стягує з відповідача на користь позивачки аліменти на утримання повнолітньої дитини з ІІ групою інвалідності [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частки з усіх видів заробітку (доходів), починаючи з 19.08.2022 року протягом строку інвалідності, тобто від дня пред`явлення позову, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 191 СК України. Згідно ч. 1 ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За таких обставин суд вважає, що рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, слід допустити до негайного виконання. Згідно із ч. 1 ст. 141 ЦПК України, яка передбачає розподіл судових витрат між сторонами, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» від сплати судового збору під час розгляду справи в усіх судових інстанціях звільняються, зокрема позивачі у справах про стягнення аліментів, оплату додаткових витрат на дитину, стягнення неустойки (пені) за прострочення сплати аліментів, індексацію аліментів чи зміну способу їх стягнення. Таким чином, враховуючи, що позивачка є звільненою від сплати судового збору при зверненні до суду із даним позовом, з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень.

Outcome: approved