Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

1. Короткий виклад доводів пред`явлених позовів. 1.1. В січні 2022 року [PERSON] звернулась до суду з первісним позовом та посилалась на те, що 19 листопада 2010 року вона уклала шлюб з [PERSON] . Під час шлюбу сторони придбали квартиру [ADDRESS] . Цей об`єкт нерухомого майна є спільною сумісною власністю позивача та [PERSON] . Частки кожної сторони в ньому є рівними. Тому [PERSON] просила визнати за нею право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] . 1.2. [PERSON] пред`явив зустрічний позов та обґрунтовував його тим, що спірна квартира була придбана за грошові кошти, отримані ним на підставі кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року. Крім того, [PERSON] був вимушений позичити у його матері [PERSON] та брата [PERSON] грошові кошти в розмірі 200000 гривень для сплати першого внеску за договором купівлі-продажу майнових прав №4-29/кк від 20 грудня 2018 року. В подальшому він повернув позичені грошові кошти в повному обсязі. Тому [PERSON] просив здійснити поділ зобов`язань за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року та стягнути з [PERSON] половину першого внеску в розмірі 100000 гривень. 2. Інформація про рух цивільної справи. 2.1. Зі змісту протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19 січня 2022 року (а.с.17) вбачається, що цивільна справа за позовом, пред`явленим [PERSON] , була розподілена судді Бориспільського міськрайонного суду Борцю Є.О. 2.2. Ухвалою судді Бориспільського міськрайонного суду від 4 лютого 2022 року (а.с.20-21) було відкрито провадження у цивільній справі та призначено підготовче судове засідання. 2.3. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 17 травня 2022 року (а.с.115-117) зустрічний позов був об`єднаний в одне провадження з первісним позовом. Крім того, АТ «Кредобанк» був залучений до участі у розгляді цивільної справи в якості третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору. 2.4. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 червня 2022 року (а.с.126-127) було закрито підготовче провадження та призначено цивільну справу до судового розгляду по суті. 2.5. Ухвалою Бориспільського міськрайонного суду від 9 вересня 2022 року (а.с.207-208) у АТ «Кредобанк» була витребувана інформація про сплату кожною зі сторін грошових коштів у виконання кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року в період часу з 11 січня 2021 року до 31 січня 2022 року, а також копії платіжних та фінансових документів на підтвердження означених обставин. 3. Ставлення учасників судового процесу до пред`явлених позовів. 3.1. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] підтримав первісний позов та наполягав на його задоволенні. Водночас, він не визнав зустрічний позов та посилався на те, що [PERSON] виконує грошові зобов`язання за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] та [PERSON] передали [PERSON] позику в розмірі 200000 гривень. Тому представник позивача [PERSON] просив суд відмовити у задоволенні зустрічного позову. 3.2. [PERSON] та його представник [PERSON] визнали первісний позов. Крім того, вони підтримали зустрічний позов та наполягали на його задоволенні. 3.3. Представник АТ «Кредобанк» Єлишев К.Ю. не визнав ні первісний, ні зустріч-ний позов. Він посилався на те, що спірна квартира є предметом іпотеки, яка забезпечує виконання кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року. АТ «Кредобанк» заперечував проти збільшення кількості позичальників за кредитним договором, а також проти збільшення кількості іпотекодавців за договором іпотеки. Тому представник АТ «Кредобанк» Єлишев К.Ю. просив суд відмовити у задоволенні позовів. 4. Обставини, встановлені судом, та зміст спірних правовідносин. 4.1. 19 листопада 2010 року [PERSON] уклала з [PERSON] шлюб, за-реєстрований у ВРАЦС Бориспільського МРУЮ Київської області, про що був складений актовий запис №592. Після реєстрації шлюбу [PERSON] було присвоєно прізвище « [PERSON] ». Ці обставини підтверджуються копією свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 19 листопада 2010 року (а.с.9). 4.2. 20 грудня 2018 року [PERSON] уклав з ТОВ «ДБК Інвест» договір купівлі-продажу майнових прав №4-29/кк, за яким він набув майнові права відносно квартири [ADDRESS] . 4.3. В той же день [PERSON] сплатив ТОВ «ДБК Інвест» грошові кошти в розмірі 200000 гривень 00 копійок. Ця обставина підтверджується копією платіжного доручення №72050224 від 20 грудня 2018 року (а.с.61). 4.4. 20 грудня 2018 року [PERSON] уклав з ПАТ «Кредобанк» кредитний договір №58/10 (а.с.41-47), за яким ПАТ «Кредобанк» надав кредит в розмірі 524800 гривень 00 копійок для придбання спірної квартири, а [PERSON] зобов`язався щомісячно до 19 грудня 2038 року повертати кредит по частинам, а також сплачувати проценти за користування ним. 4.5. В той же день [PERSON] уклав з ПАТ «Кредобанк» договір іпотеки (а.с.50-55), за яким з метою забезпечення належного виконання грошових зобов`язань за кредит-ним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року [PERSON] передав в іпотеку квартиру [ADDRESS] . 4.6. Зі змісту довідки директора ТОВ «ДБК Інвест» від 26 грудня 2018 року (а.с.58) вбачається, що у виконання договору купівлі-продажу майнових прав №4-29/кк від 20 грудня 2018 року [PERSON] сплатив ТОВ «ДБК Інвест» грошові кошти в загальному розмірі 724800 гривень 00 копійок (200000,00 + 524800,00). 4.7. 14 січня 2020 року за [PERSON] було зареєстровано право власності на квартиру [ADDRESS] . Ця обставина підтверджується інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно №293 358229 від 30 грудня 2021 року (а.с.11-13). 4.8. Заочним рішенням Лебединського районного суд Сумської області від 7 грудня 2020 року (а.с.153-155) шлюб між [PERSON] та [PERSON] був розірваний. 4.9. Спірні правовідносини регулюються главою 8 «Право спільної сумісної влас-ності» розділу ІІ «Шлюб. Права та обов`язки подружжя» СК України. 5. Норми права, якими керується суд при вирішенні спору. 5.1. Відповідно до ч.1 ст.60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). 5.2. Згідно з ч.2 ст.60 СК України вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. 5.3. Як роз`яснив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду в постанові від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19 (провадження №61-17347св19), положення ст.60 СК України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована тим з подружжя, який оспорює поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Така правова позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17 та постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц. 5.4. Відповідно до ч.4 ст.65 СК України договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. 5.5. Згідно з ч.1 ст.70 СК України у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. 5.6. Відповідно до ч.1 ст.81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. 5.7. Згідно з ч.2 ст.89 ЦПК України суд оцінює належність, допустимість та достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. 5.8. Відповідно до ч.2 ст.78 ЦПК України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. 5.9. Згідно з ч.1 ст.1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, незалежно від суми. 5.10. Відповідно до ч.2 ст.1047 ЦК України на підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. 5.11. Згідно з абз.2 ч.1 ст.1051 ЦК України якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді не були одержані позичальником від позикодавця або були одержані у меншій кількості, ніж встановлено договором. 6. Мотиви, якими керується суд при вирішенні спору. а. щодо первісного позову. 6.1. Встановлено, що квартира [ADDRESS] була придбана [PERSON] в період часу, протягом якого він перебував у шлюбі з [PERSON] . Як вбачається з правової позиції, викладеної у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі №6-843цс17, а також у постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 6 лютого 2018 року у справі №235/9895/15-ц, від 5 квітня 2018 року у справі №404/1515/16-ц та від 5 жовтня 2020 року у справі №537/78/19, в такому випадку презюмується, що спірна квартира є об`єктом спільної сумісної власності сторін. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на спростування вказаної презумпції. Зокрема, грошові кошти, отримані [PERSON] на підставі кредитного договору №58/10 від 20 грудня 2018 року, були об`єктом спільної сумісної власності в розумінні ч.2 ст.61 СК України. 6.2. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України ні [PERSON] , ні [PERSON] не подали докази на підтвердження існування обставин, що є підставою для відступлення від засад рівності часток сторін у спірному майні. 6.3. З огляду на це суд вважає, що за [PERSON] слід визнати право власності на 1/2 частку в квартирі [ADDRESS] . Інша 1/2 частка в цьому об`єкті нерухомого майна належить [PERSON] щодо зустрічного позову. 6.4. Зі змісту довідки АТ «Кредобанк» (а.с.262) вбачається, що станом на день розгляду цивільної справи розмір кредиту, який залишається не повернутим [PERSON] , становить 428880 гривень 32 копійки, а розмір процентів за користування кредитом 34908 гривень 14 копійок. Кредитний договір №58/10 від 20 грудня 2018 року був укладений відповідачем в інтересах сім`ї з [PERSON] , а не з метою забезпечення власної підприємницької чи іншої діяльності. Ця обставина свідчить про те, що на підставі ч.4 ст.65 СК України зобов`язання за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року також підлягають поділу між позивачем та [PERSON] . 6.5. Незгода АТ «Кредобанк» із збільшенням кількості позичальників за означеним кредитним договором, а також іпотекодавців (майнових поручителів) за договором іпотеки не є достатньою підставою для відмови у поділі квартири, що є спільною сумісною власністю, а також для відмови у поділі грошових зобов`язань за кредитним договором, укладеним з метою придбання вказаного об`єкту нерухомого майна. 6.6. З огляду на це суд вважає, що з метою забезпечення майнових прав не тільки [PERSON] , а також відповідача належить здійснити поділ зобов`язань за кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року, що складаються з зобов`язання по повер-ненню кредиту в розмірі 428880 гривень 32 копійок та зобов`язання по сплаті процентів за користування кредитом в розмірі 34908 гривень 14 копійок. Зокрема, на кожну зі сторін слід покласти зобов`язання повернути АТ «Кредобанк» частину кредиту в розмірі 214440 гривень 16 копійок (428880,32 : 2) та сплатити проценти за користування кредитом в розмірі 17454 гривень 7 копійок (34908,14 : 2) на умовах, передбачених кредитним договором №58/10 від 20 грудня 2018 року. Вжиття цього заходу жодним чином не порушує майнові права АТ «Кредобанк». 6.7. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю [PERSON] та стверджує про те, що її дочка та [PERSON] брали кредит для прид-бання квартири [ADDRESS] . Крім того, вони позичили у [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США для сплати першого внеску за квартиру. В березні 2019 року вони повернули позичені грошові кошти в повному обсязі. Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є подругою [PERSON] . Тому їй відомо про те, що спірна квартира придбавалась в кредит. [PERSON] та [PERSON] позичили у [PERSON] грошові кошти в розмірі 4000 доларів США для сплати першого внеску. Вони повернули позичені грошові кошти в повному обсязі. Ці обставини відомі свідку [PERSON] виключно зі слів її подруги [PERSON] . Допитана у судовому засіданні свідок [PERSON] показала, що вона є матір`ю [PERSON] та стверджує, що після продажу двох земельних ділянок вона позичила своєму сину та [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 170000 гривень для сплати ними першого внеску за квартиру. Крім того, [PERSON] , який є рідним братом відпо-відача, також продав земельну ділянку та позичив [PERSON] та його дружині [PERSON] грошові кошти в розмірі 30000 гривень для сплати ними першого внеску за квартиру. В подальшому відповідач повернув [PERSON] та [PERSON] позичені у них грошові кошти. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є рідним братом [PERSON] . Йому відомо про те, що приблизно в 2019 році сторони придбавали квартиру в кредит. Для того, щоб вони мали можливість сплатити перший внесок за квартиру, [PERSON] продала дві земельні ділянки та позичила їм грошові кошти в розмірі 170000 гривень, а свідок [PERSON] продав земельну ділянку та позичив їм грошові кошти в розмірі 30000 гривень. Після розірвання шлюбу [PERSON] самостійно повернув позичені грошові кошти в повному обсязі. Допитаний у судо-вому засіданні свідок [PERSON] показав, що він є знайомим [PERSON] та працює в агрофірмі «Вікторія», у довгострокове користування якої [PERSON] та [PERSON] передали свої земельні ділянки. Йому відомо про те, що отримані грошові кошти були передані [PERSON] та [PERSON] для сплати ними першого внеску за квартиру. 6.8.\~У зв`язку\~з тим,\~що суми\~в розмірі\~4000\~доларів США,\~170000\~гривень та\~30000\~гривень значно\~перевищують десятьнеоподатковуваних мінімумів доходів громадян, договори позики на вказані суми підлягали укладенню в простій письмовій формі. Укладення таких договорів може бути підтверджено розписками або будь-якими іншими письмовими доказами, крім показань свідків. Тому показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] не є допустимими доказами в розумінні ч.2 ст.78 ЦПК України для підтвердження означених договорів позики. Крім того, в матеріалах цивільної справи містяться копії договорів про встановлення права користування земельними ділянками для сільськогосподарських потреб (Емфітевзису), укладених 15 листопада 2018 року та 19 березня 2019 року між [PERSON] та ТОВ АФ «Вікторія» (а.с.73-77, 91-95), а також копія договору про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (Емфітевзису), укладеного 18 лютого 2019 року між [PERSON] та ТОВ «Білопільська аграрна компанія» (а.с.102-106). Зі змісту розпоряджень генерального директора ТОВ АФ «Вікторія» №15/11-4 від 15 листопада 2018 року та №19/03-5 від 19 березня 2019 року (а.с.79, 97) вбачається, що ТОВ АФ «Вікторія» зобов`язалось сплатити [PERSON] грошові кошти за користування земельними ділянками в загальному розмірі 225732 гривень 92 копійок (135189,44 + 90543,48). Зі змісту розпорядження директора ТОВ «Білопільська аграрна компанія» №18/02-2 від 18 лютого 2019 року (а.с.109) вбачається, що ТОВ «Білопільська аграрна компанія» зобов`язалось виплатити [PERSON] грошові кошти за користування земельною ділянкою в розмірі 71024 гривень 84 копійок. Всупереч ч.1 ст.81 ЦПК України [PERSON] та його представник [PERSON] не подали беззаперечні докази на підтвердження того, що грошові кошти в розмірі 200000 гривень, сплачені 20 грудня 2018 року на користь ТОВ «ДБК Інвест», є частиною грошових коштів, отриманих [PERSON] та [PERSON] у виконання договорів про встановлення права користування земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб (Емфітев-зису). В матеріалах цивільної справи відсутні письмові докази не тільки на підтвердження укладення договорів позики, а також на підтвердження того, що [PERSON] повернув грошові кошти [PERSON] та [PERSON] . 6.9. З огляду на це суд вважає, що підстави для додаткового стягнення з [PERSON] на користь відповідача грошових коштів в розмірі 100000 гривень 00 копійок відсутні. Тому у задоволенні зустрічного позову в частині цієї вимоги [PERSON] слід відмовити. 7. Розподіл судових витрат. 7.1. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. 7.2. Встановлено, що [PERSON] сплатила судовий збір в розмірі 6635 гривень 69 копійок, а [PERSON] судовий збір в розмірі 1992 гривень 40 гривень. Ці обставини підтверджуються меморіальним ордером від 17 грудня 2021 року (а.с.6) та квитанцією від 15 травня 2022 року (а.с.40). Первісний позов задоволений в повному обсязі, тоді як зустрічний позов лише частково. 7.3. З огляду на це суд вважає, що з [PERSON] на користь позивача належить стягнути витрати на оплату судового збору в розмірі 6635 гривень 69 копійок, а з [PERSON] на користь відповідача витрати на оплату судового збору в розмірі 996 гривень 20 копійок (1992,40 : 2).

Outcome: partial