Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

28 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовом про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. Позов мотивований тим, що [INFO] помер її рідний брат [PERSON] , після смерті якого відкрилася спадщина на належне йому майно. За життя [PERSON] проживав один, спадкоємці першої черги за законом відсутні. Належне їй, як спадкоємцю другої черги за законом, право на спадкування вона не реалізувала, оскільки відповідач [PERSON] стверджувала, що є спадкоємцем за заповітом і буде приймати спадщину після смерті [PERSON] . Вказуючи, що її право на спадкування залежало від прийняття чи неприйняття спадщини відповідачем, встановлений законом шестимісячний строк для подання нотаріусу заяви про прийняття спадщини вона пропустила з поважних причин, просила визначити їй додатковий строк три місяці для прийняття спадщини після смерті [PERSON] . У підготовче засідання позивач не з`явилася, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена, 25 жовтня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов підтримує з викладених у ньому підстав, просить його задовольнити та розглядати справу без її участі (а. с. 28). Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася, про дату, час і місце розгляду справи була повідомлена належним чином, 25 жовтня 2022 року подала до суду письмову заяву, в якій вказала, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за її відсутності (а. с. 29). Представник відповідача у підготовче засідання не з`явився, хоча належним чином про дату, час і місце розгляду справи був повідомлений (а. с. 24), 26 жовтня 2022 року подав до суду письмову заяву, в якій вказав, що позов визнає повністю, не заперечує проти його задоволення та просить справу розглядати за його відсутності (а. с. 30). Враховуючи, що в підготовче засідання всі учасники судового розгляду не з`явилися, то відповідно до вимог частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши та оцінивши наявні в матеріалах справи письмові докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов належить задовольнити з таких підстав. Частиною третьою статті 200 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Відповідно до частини першої статті 206 Цивільного процесуального кодексу України відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. За встановленими законом правилами здійснення права на спадкування право на спадщину виникає у день її відкриття, спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою, для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини (частина третя статті\~1223, частина перша статті\~1220, частина перша статті\~1270 Цивільного кодексу України). Згідно з частиною першою\~статті 1268 Цивільного кодексу України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Відповідно до часини першої статті 1269\~Цивільного кодексу\~України спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. За позовом спадкоємця, який пропустив строк для прийняття спадщини з поважної причини, суд може визначити йому додатковий строк, достатній для подання ним заяви про прийняття спадщини (частина третя\~статті 1272 Цивільного кодексу України). За змістом наведених норм матеріального права право на спадщину належить спадкоємцеві з моменту її відкриття і для реалізації цього права закон зобов`язує спадкоємця, який постійно не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, у шестимісячний строк подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини, а правила частини третьої\~статті 1272 Цивільного кодексу України\~можуть бути застосовані лише у випадку, якщо у спадкоємця були перешкоди для подання такої заяви та ці обставини визнані судом поважними. Судом встановлено, що [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина на належне йому майно (а. с. 9). Відповідно до довідки Турійської селищної ради № 55 від 11 січня 2022 року [PERSON] на день смерті проживав один та був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 10). За життя [PERSON] склав заповіт, яким усе належне йому майно заповів племінниці [PERSON] , [INFO] (а. с. 11). Спадкова справа після смерті [PERSON] не заводилася, ніхто із заявою про прийняття спадщини до нотаріуса не звертався, заповіт є дійсним і не змінювався, що підтверджується інформаційними довідками зі Спадкових реєстрів (а. с. 26, 27). Позивач є рідною сестрою спадкодавця, що підтверджується свідоцтвами про народження та витягом з Державного реєстру актів цивільного стану громадян про державну реєстрацію шлюбу щодо підтвердження дошлюбного прізвища (а. с. 12, 13, 14). Аналіз наведених обставин справи дає підстави для висновку, що позивач є спадкоємцем за законом другої черги після смерті [PERSON] . Приватний нотаріус 27 вересня 2022 року відмовив позивачу в оформленні спадкових прав у зв`язку з пропуском строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] (а. с. 16). Спадкоємці першої черги за законом, за заповітом, які в шестимісячний термін з дня відкриття спадщини подали заяву про прийняття спадщини, і такі, що мають право на обов`язкову частку у спадщині, відсутні. Виходячи з встановленого статтею 1258 Цивільного кодексу України принципу черговості спадкування за законом, позивач має право на спадкування після смерті [PERSON] . На час смерті [PERSON] позивач із ним постійно не проживала, а тому для прийняття спадщини після його смерті відповідно до вимог статей\~1269,\~1270 Цивільного кодексу України\~остання у шестимісячний строк зобов`язана була подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Вирішуючи питання про визначення особі додаткового строку, суд досліджує поважність причин пропуску строку для прийняття спадщини. При цьому, необхідно виходити з того, що поважними є причини, повязані з об`єктивними, непереборними, істотними труднощами для спадкоємця на вчинення цих дій. Звертаючись до суду із цим позовом, позивач покликалася на те, що причиною пропуску строку для прийняття спадщини є необізнаність із правилами спадкування та наявність інформації, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем за заповітом, що унеможливлювало прийняття нею спадщини та у зв`язку з чим вона з об`єктивних причин не подавала у встановлений законом строк заяву про прийняття спадщини після смерті брата. Аналіз наведених причин пропуску строку для прийняття спадщини та обставин справи в їх сукупності дає підстави для визнання таких причин в контексті положень частини третьої статті 1272\~Цивільного кодексу\~України поважними, оскільки вони об`єктивно унеможливили подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини за місцем її відкриття та реалізацію ним передбаченого і гарантованого законом права на спадкування в межах встановленого шестимісячного строку для прийняття спадщини. Такі правові позиції викладені у постановах Верховного Суду від 15 квітня 2021 року у справі № 591/1271/18, від 26 червня 2019 року у справі № 565/1145/17. За таких обставин справи, відповідно до зазначених норм матеріального права, виходячи із характеру спірних правовідносин, суд дійшов висновку про наявність передбачених законом правових підстав для задоволення позову і визначення позивачу додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] три місяці після набрання рішенням законної сили, який є достатнім для подання позивачем нотаріусу заяви про прийняття спадщини. Частиною першою статті 141 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. За змістом частини першої статті 142 Цивільного процесуального кодексу України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Виходячи з вищенаведених положень процесуального закону та враховуючи, що відповідачі визнали позов до початку розгляду справи по суті, то судові витрати слід розподілити таким чином: повернути позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок; стягнути з відповідачів в користь позивача 50 відсотків судового збору, сплаченого позивачем при поданні позову, - 496 гривень 20 копійок: по 248 гривень 10 копійок з кожного. На підставі викладеного, статей 1216, 1217, 1261, 1268, 1269, 1270, 1272 Цивільного кодексу України та

Outcome: approved