Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу, який мотивує тим, що 09.02.2016 року він уклав шлюб з відповідачкою. Позивач зазначає, що спільне життя та збереження шлюбу між ним та відповідачкою неможливе. Останнім часом шлюбні відносини між ними фактично припинені, спільне господарство не ведеться. Разом з тим, розірвати шлюб в органах РАЦСу не має можливості, оскільки між ними відсутнє порозуміння з цього приводу. А тому просить розірвати шлюб між ним та відповідачкою. У судове засідання позивач не з"явився, хоча про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. У позовній заяві наявне клопотання, згідно якого позивач просить провести розгляд справи без його участі. Відповідач в судове засідання не з"явилася, хоча про час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Подала до суду заяву у якій зазначає, що позовні вимоги визнає і не заперечує проти задоволення позову. Судовий розгляд справи просить проводити без її участі. Дослідивши матеріали справи, суд уважає, що позов підлягає до задоволення з наступних підстав. Як встановлено по справі,\~ 09.02.2016 року сторони уклали шлюб, що стверджується долученим до справи свідоцтвом про одруження серії [NUMBER] , що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Ужгороду Ужгородського міськрайонного управління юстиції у Закарпатській області. Неповнолітніх дітей подружжя не має. Як встановлено згідно пояснень позивача у позовній заяві, та не спростовано відповідачем, сторони фактично припинили шлюбні відносини, спільного господарства не ведуть. Позивач бажає розірвати шлюб і не має наміру йти на примирення з відповідачем, зазначаючи, що збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам, про що свідчить зміст позовної заяви. Стаття 51 Конституції України\~передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у\~ст. 24 СК України, у якій, крім іншого, передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. ч. 3, 4\~ст. 56 СК України\~кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно\~ст. 24 цього Кодексу\~шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3\~ст. 105 СК України\~шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до\~статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2\~ст. 112 цього Кодексу\~суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи наведене, з`ясувавши фактичні взаємини подружжя, дійсні причини даного позову, беручи до уваги вимоги ч. 1 ст. 24 СК України, відповідно до якої шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка, примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається, суд вважає, що примирення та подальше подружнє життя сторін є неможливим, сім`я розпалася остаточно, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу може суперечити інтересам сторін, а тому шлюб підлягає розірванню.

Outcome: approved