Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

02 лютого 2022 року позивач [PERSON] \~\~ ( [ADDRESS] ) звернувся до суду\~ з позовом до відповідача\~товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» (м. Дніпро, вул.. Академіка Белелюбського, 54, офіс 402) треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович (м. Київ, вул.. Мала Житомирська, 6/5), приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович (м. Черкаси, вул.. Хрещатик, 195, офіс 219) про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування позовних вимог вказує на те, що у третій декаді січня 2022 року їй стало відомо про те, що 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. видано виконавчий напис за реєстровим №219439, відповідно до якого із неї на користь ТОВ «Брайт Інвестмент», що є правонаступником ТОВ «Фінансова компанія «Дніпрофінансгруп», що у свою чергу є правонаступником ПАТ Комерційний банк «Надра», стягнуто заборгованість за кредитним договором №29/п/02/2008-980 від 01.04.2008 у сумі 25053,60 грн., з яких: 4860,59 грн. - прострочена заборгованість за сумою кредиту, 20143,01 грн. - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом, та 50 грн. - плата за вчинення виконавчого напису. Вказана заборгованість виникла у період з 11 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року. Про вказані вище обставини їй стало відомо після того як у мобільний додаток «Дія» надійшла інформація про відкрите щодо неї виконавчого провадження №68105047 про стягнення 25053,60 грн. на користь ТОВ «Брайт Інвестмент». Дійсно нею 01.04.2008 було укладено кредитний договір №29п/02/2008-980 із ВАТ КБ «Надра» зі строком дії до 31.03.2011. Згідно п.1.1 Кредитного договору Банк надає Позичальнику у тимчасове користування на умовах повернення, строковості та платності кошти в сумі 6000 грн.; п.1.3.1 визначено, що відсотки за користування кредитом розраховується Банком на підставі відсоткової ставки у розмірі 3,1% на місяць, а п.1.4 та 2.3.3 визначено, що кінцевий термін повернення кредиту - 31.03.2011. Водночас, п.6.3 Кредитного договору передбачено, що строк позовної давності складає 10 років. Отже, із зазначеного слід зробити висновок, що за Кредитним договором первинним кредитором - ВАТ КБ «Надра» - їй було видано кредит 01.04.2008 із кінцевим строком його повернення - 31.03.2011, та зі сплатою 3,1% щомісячно на залишок заборгованості. При цьому, строк позовної давності між нашими договірними сторонами був обумовлений у бік збільшення і становив 10 років. У період дії Кредитного договору він повністю погасила суму кредиту та відсотки за користування ним. Проте у неї документів про його сплату не збереглось, адже минуло вже майже 11 років після закінчення дії вказаного договору. Так, виконавчий напис від 23.06.2021 року було вчинено у період часу, коли законодавством не була передбачена можливість вчинення виконавчого напису на підставі кредитного договору, укладеного у простій письмовій формі, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року в справі №826/20084/14. Кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису ТОВ «Брайт Інвестмент» як правонаступником ПАТ КБ «Надра» нотаріально посвідчений не був, а тому у приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. були відсутні правові підстави для прийняття у відповідача документів для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Відповідно у нотаріуса були відсутні правові підстави для вчинення оскаржуваного виконавчого напису. Порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, як вбачається зі змісту оскаржуваного виконавчого напису, пропонована до стягнення із неї сума боргу виникла за майже два з половиною роки (з 11.02.2019 по 22.06.2021), хоча Кредитний договір був укладений іще 01.04.2008 і припинив дію 31.03.2011, проте у виконавчому написі не міститься інформації про строк дії кредитного договору та чи дотримано відповідачем строк позовної давності, який підлягає перевірці нотаріусом в силу положень ст.88 Закону України «Про нотаріат»; також у виконавчому написі не зазначено коли конкретно настав строк платежу згідно кредитного договору, а відповідно нотаріус не переконався належним чином у безспірності розміру сум, що підлягають стягненню за виконавчим написом. Отже, слід зробити висновок, що приватним нотаріусом Остапенком Є.М. видано виконавчий напис із пропуском як трирічного строку, передбаченого ст.88 Закону України «Про нотаріат», так навіть і десятирічного строку, що передбачений у п.6.3 Кредитного договору. Згідно оскаржуваного виконавчого напису, нотаріусом пропоновано до стягнення 25003,60 грн. (без врахуванням плати за вчинення виконавчого напису) як заборгованість за сумою тіла кредиту та відсотків. Проте як вбачається із п.1.4 та 2.3.3 Кредитного договору, кінцевий строк сплати кредиту - 31.03.2011. Тобто, у разі, якщо вона не повернула кредитні кошти або їх частину 31.03.2011, то у ВАТ КБ «Надра» або у його правонаступників 01.04.2011 виникло право звернення або до суду із відповідним позовом, або до нотаріуса із заявою про видачу виконавчого напису. При цьому, такий строк звернення до вказаних установ можливий був протягом 10 років, тобто до 01.04.2021, з врахуванням положень п.6.3 Кредитного договору. Проте ТОВ «Брайт Інвестмент» як правонаступник ПАТ КБ «Надра» подало заяву про видачу виконавчого напису щодо стягнення боргу за Кредитним договором лише наприкінці червня 2021 року. Приватний нотаріус Остапенко Є.М. на ці обставини уваги не звернув і видав оскаржуваний виконавчий напис без дотримання як положень ст.88 Закону України «Про нотаріат», так і умов Кредитного договору. Тому безспірним є той факт, що при зверненні ТОВ «Брайт Інвестмент» до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису в розмірі суми заборгованості за кредитним договором включено суму боргу за тілом кредиту та відсотками поза межами строку позовної давності, з огляду на це оскаржуваний виконавчий напис вчинено з порушенням як вимог ст. 88 Закону України «Про нотаріат», так і положень Кредитного договору, а тому вказану у виконавчому написі суму боргу не можна вважати безспірною. Що стосується необґрунтованості виконавчого напису приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Остапенка Є.М. в частині стягнення простроченої заборгованості за процентами, що виникла, згідно умов Кредитного договору у період з 11 лютого 2019 року по 22 червня 2021 року. З огляду на викладене, слід зробити висновок, що зі спливом строку кредитування (закінчився 31 березня 2011 року) припинилося право ПАТ КБ «Надра» та його правонаступника - ТОВ «Брайт Інвестмент», нараховувати проценти за Кредитним договором у розмірі, передбаченому самим договором, У зв`язку із цим, стягнення нотаріусом відсотків за Кредитним договором, за період після закінчення строку дії останнього, слід визнати як відсутність ознаки безспірності щодо стягнутої суми (в частині відсотків) в оскаржуваному виконавчому написі нотаріуса, що у свою чергу є підставою для визнання такого виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, вважає за необхідне з математичного боку проаналізувати неправильність проведених відповідачем розрахунків прострочених відсотків. Так, згідно умов Кредитного договору процентна ставка становить щомісячно 3.1% (п. 1.3.1), що припинилась нарахуванням 31.03.2011 (п.1.4 та 2.3.3). Тобто, навіть у випадку якби вона не сплатила суму кредиту, то ТОВ «Брайт Інвестмент» як правонаступник ПАТ КБ «Надра» мав право стягнути із неї розмір таких відсотків за період дії Кредитного договору (з 01.04.2008 по 31.03.2011, тобто за 36 місяців) в сумі 6696 грн. (6000 грн. (сума кредиту) х 3.1% (процентна ставка) х 36 місяців (строк кредитування)). \~ \~ \~ \~Просить суд визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 23 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М., зареєстрований в реєстрі за № 219439, про стягнення із мене, [PERSON] , на користь товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент» грошових коштів у сумі 25053,60 грн. за кредитним договором №29п/02/2008-980, укладеним 01.04.2008 між ним та ВАТ КБ «Надра». \~ \~ \~ \~03 лютого 2022 року ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження. Ухвалою Соснівського районного суду м. Черкаси від 29 березня 2022 року заяву ТОВ «Брайт Інвестмент» про залучення правонаступника сторони задоволено. Замінено відповідача\~ ТОВ «Брайт Інвестмент» у цивільній\~справі за\~позовом [PERSON] до товариства з обмеженою відповідальністю «Брайт Інвестмент», треті особи: приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Євген Михайлович, приватний виконавець виконавчого округу Черкаської області Плесюк Олексій Степанович про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню на правонаступника - ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» (код ЄДРПОУ 44440150, 01054, м. Київ, вул. Тургеневська, 34). В судове засідання позивач не з`явилася, скерувала до суду заяву про розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити, не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи в судове засідання не з`явився, свій відзив не подав, маючи у повному обсязі можливість реалізувати надані Законом процесуальні права на заперечення для спростування аргументів позовної заяви. Треті особи в судове засідання не з`явилися, причини неявки суду невідомі, про час та місце розгляду справи були повідомлені, пояснення суду не скерували. Відповідно до вимог ч. 1\~ст. 280 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Відповідно до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню виходячи з наступного. Між [PERSON] та відкритим акціонерним товариством комерційний банк «Надра» укладено до кредитний договір № 29п/02/2008-980 від 01.04.2008 року на суму кредиту 6000 грн. Кінцевий термін повернення кредиту 31 березня 2011 року. 23 червня 2021 року приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. видав виконавчий напис (зареєстрований в реєстрі №219439) про стягнення заборгованості з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «Брайт Інвестмент» за кредитним договором № 29п/02/2008-980 від 01.04.2008 року за період з 11.02.2019 року по 22.06.2021 року суму заборгованості в розмірі 25003,60 грн., що складається з прострочена заборгованість за сумою кредиту 4860,59 грн.., прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом 20143,01 грн., плата за вчинення виконавчого напису 50 грн. 11 січня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. відкрито виконавче провадження № 68105047 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Байт Інвестмент» суму заборгованості в розмірі 25\~053,60 грн. 11 січня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. накладено арешт на майно боржника. 18 січня 2022 року постановою приватного виконавця виконавчого округу Черкаської області Плесюком О.С. звернуто стягнення на заробітну плату, пенсію, стипендію та інші доходи. \~ \~ \~ \~18.01.2022 року між ТОВ «Брайт Інвест» та ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» укладений Договір про відступлення прав вимоги № 1801/К-1, за яким відповідач відступив права кредитора за кредитним договором № 29п/02/2008-980 від 01.04.2018 р. між ВАТ КБ «Надра» і [PERSON] . Таким чином, відповідно до Договору про\~відступлення прав\~вимоги \~№ 1801/К-1 року від 18.01.2022р.,\~ укладеного\~між ТОВ «Брайт Інвест» та ТОВ «ХОРН ХОФ ІНВЕСТ» сторона у справі вибула внаслідок передачі права вимоги, що є підставою для заміни такої сторони правонаступником, тому заява підлягає до задоволення. За загальним правилом статей\~15,16 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою\~статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. При цьому, відповідно до\~статті 18 ЦК України\~нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється\~Законом України "Про нотаріат"\~та іншими актами законодавства України (частина перша\~статті 39 Закону "Про нотаріат"). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений\~наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5\~та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно до\~статті 87 Закону України "Про нотаріат"\~для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України "Про нотаріат"\~визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї\~статті Закону\~нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Стаття 50 Закону України «Про нотаріат»\~передбачає, що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Тобто вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає у посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - це надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення, а нотаріус задля вчинення виконавчого напису повинен дійти висновку, що з дня виникнення права вимоги у стягувача минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року, та, що подані стягувачем документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед ним. Безспірність заборгованості боржника, у тому числі і внаслідок цивільно-правової відповідальності - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Саме такого висновку дійшов Верховний Суд у постановах № 569/8884/17 від 14 серпня 2019 року, № 137/1666/16-ц від 29 березня 2019 року та № 201/11696/16-ц від 10 квітня 2019 року, а також Верховний Суд України у постанові № 6-887цс17 від 05 липня 2017 року. Так, що стосується такої обов`язкової умови вчинення нотаріусом виконавчого напису як безспірність заборгованості, то характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками, якими є надані стягувачем документи згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Крім того, підпунктами 3.2, 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим\~постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172\~(далі - Перелік документів). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку документів. При цьому Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій. Цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в\~Законі України «Про нотаріат»\~та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, а лише їх конкретизує. З тексту виконавчого напису вбачається, що нотаріус керувався\~ст. 87-91 Закону України «Про нотаріат»\~та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Таким чином, із моменту прийняття цієї\~постанови\~і до 10 грудня 2014 року була чинною редакція Переліку, згідно якої стягнення кредитної заборгованості на підставі виконавчих написів було можливе тільки за нотаріально посвідченими угодами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також звернення стягнення на заставлене майно (п. 1 Переліку). 10 грудня 2014 року набула чинності\~постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (п. 2 Переліку). Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною\~Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Отже,\~на день вчинення виконавчого напису існувала можливість стягнення заборгованості за виконавчим написом нотаріуса лише за нотаріально посвідченими договорами. Такий правовий висновок міститься у постановах Касаційного цивільного суду Верховного Суду: від 21.10.2020 року в справі № 172/1652/18 (провадження № 61-16749св19), від 12.03.2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19), від 15.04.2020 року в справі № 158/2157/17 (провадження № 61-14105св18). Суд також виходить з того, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей\~87,\~88 Закону України «Про нотаріат»\~у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Вказане узгоджується з правовою позицією Великої Палати Верховного Суду, наведеною у постанові від 27 березня 2019 року в справі №137/1666/16-ц. Разом із тим, законодавством не визначений виключний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду України від 05 липня 2017\~\~року\~\~ в\~\~справі\~\~№\~\~6-887цс17\~\~ та\~\~ постанові\~\~Верховного Суду в справі № 207/1587/16 від 19 вересня 2018 року (провадження № 14-12559св18). Враховуючи вищевикладене, можна дійти висновку, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору зі сторони боржника щодо її розміру, строку, за який вона нарахована, тощо, а відтак і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. При цьому, Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року в справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) зазначив, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. У Постанові КЦС ВС від 17.03.2021 у справі №361/1488/19 сформульована правова позиція про те, безспірність документа, відповідно до якого вчиняється виконавчий напис, перевіряється наступним чином: боржник повинен бути повідомлений не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань та ліквідувати допущені порушення чи оскаржити виставлену вимогу у судовому порядку або виставити заперечення кредитору. Якщо жодна із цих дій не виконана, заборгованість вважається безспірною. Відповідно до правових висновків у Постанову КЦС ВС від 19.03.2021 у справі №750/3781/20, у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Відповідач в ході розгляду справи не надав суду будь-яких доказів наявності безспірної заборгованості у позивача на час вчинення виконавчого напису, а також підтвердження отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень за кредитним договором не менш, ніж за 30 днів до вчинення виконавчого напису про порушення кредитних зобов`язань які необхідні для вчинення виконавчого напису. Відповідно до положень ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Враховуючи викладене, суд доходить висновку, що позивачем доведено та відповідачем не спростовано порушення встановленої законом процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса, що є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Оскільки позовні вимоги позивача задоволені, а при зверненні до суду позивачем сплачений судовий збір, то у порядку передбаченому\~ст. 141 ЦПК України\~він підлягає стягненню з відповідача на користь позивача. \~ \~ \~ \~Відповідно до частини першої та другої\~статті 137 ЦПК України\~витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. \~ \~ \~ \~ Зі змісту частини четвертої\~статті 137 ЦПК України\~розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. \~ \~ \~ \~У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами (частина п`ята\~статті 137 ЦПК України). На виконання вимог ст.137 ЦПК України адвокатом поданий договір про надання правничої допомоги від 28 січня 2022 року, акт виконаних робіт від 01.02.2022 року в якому зазначена сума в розмірі 1800 грн. В акті виконаних робіт (наданих послуг) від 01.02.2022 року зазначено, що за підготовку позовної заяви та зави про забезпечення позову, вартість послуг складає 1800 грн. \~ \~ \~ \~Суд виходить з того, що виконання адвокатом Петренко О.В. вказаних робіт за договором про надання правничої допомоги здійснювалось для забезпечення ефективного здійснення процесуальних прав відповідача. \~ \~ \~ \~Згідно із п.п. 1, 2, 6 ч. 1 та ч. 2 ст. 19 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» до видів адвокатської діяльності, серед іншого, відносяться: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Адвокат може здійснювати інші види адвокатської діяльності, не заборонені законом. \~ \~ \~ \~Пунктом 3.2 рішення Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009 передбачено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, роз`яснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема в судах та інших державних органах тощо. Вибір форми та суб`єкта надання такої допомоги залежить від волі особи, яка бажає її отримати. Право на правову допомогу - це гарантована державою можливість кожної особи отримати таку допомогу в обсязі та формах, визначених нею, незалежно від характеру правовідносин особи з іншими суб`єктами права. \~ \~ \~ \~При визначенні суми компенсації витрат, понесених на професійну правничу допомогу, необхідно досліджувати на підставі належних та допустимих доказів обсяг фактично наданих адвокатом послуг і виконаних робіт, кількість витраченого часу, розмір гонорару, співмірність послуг категоріям складності справи, витраченого адвокатом часу, об`єму наданих послуг, ціни позову та (або) значенню справи. \~ \~ \~ \~Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, зазначено у рішеннях від 26.02.2015 у справі «Баришевський проти України», від 10.12.2009 у справі «Гімайдуліна і інших проти України», від 12.10.2006 у справі «Двойних проти України», від 30.03.2004 у справі «Меріт проти України» заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. \~ \~ \~ \~У справі «East/West Alliance Limited» проти України» Європейський суд із прав людини, оцінюючи вимогу заявника щодо здійснення компенсації витрат у розмірі 10 % від суми справедливої сатисфакції, виходив з того, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (див., наприклад, рішення у справі «Ботацці проти Італії» (Bottazzi v. Italy) [ВП], заява № 34884/97, п. 30, ECHR 1999-V). \~ \~ \~ \~У пункті 269 Рішення у цій справі Суд зазначив, що угода, за якою клієнт адвоката погоджується сплатити в якості гонорару певний відсоток від суми, яку присудить позивачу суд - у разі якщо така сума буде присуджена та внаслідок якої виникають зобов`язання виключно між адвокатом та його клієнтом, не може бути обов`язковою для Суду, який повинен оцінити рівень судових та інших витрат, що мають бути присуджені з урахуванням того, чи були такі витрати понесені фактично, але й також - чи була їх сума обґрунтованою (див. вищезазначене рішення щодо справедливої сатисфакції у справі «Іатрідіс проти Греції» (Iatridis v. Greece), п. 55 з подальшими посиланнями). \~ \~ \~ \~Тобто, питання розподілу судових витрат пов`язане із суддівським розсудом (дискреційні повноваження). \~ \~ \~ \~ Проаналізувавши договір про надання правничої допомоги 28.01.2022 року, акту виконаних робіт (наданих послуг) від 01.02.2022 року, враховуючи критерій обґрунтованості та доцільності понесених позивачем особою витрат, суд приходить до висновку про задоволення вимоги про стягнення правничої допомоги в сумі 1800 грн.. \~ \~ \~ \~Зі згоди позивача суд ухвалює заочне рішення, що передбачено ст.280 ЦПК України.

Outcome: approved