Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

В жовтні 2020 року позивач - ПрАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» звернулося до суду із позовом, в якому просить стягнути з відповідача на його користь заборгованість за спожиті послуги в розмірі 11 315,69 грн. Свої вимоги обґрунтовує тим, що 26.04.2014 року набув чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законів України щодо удосконалення розрахунків за енергоносії», яким внесено зміни до Закону України «Про житлово-комунальні послуги», зокрема й в частині визначення виконавця послуг з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення. Зазначає, що 05.08.2014 р. в газеті «Хрещатик» № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання ПАТ «АК «Київводоканал», в подальшому перейменованим у ПрАТ «АК «Київводоканал», як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньо будинкових систем) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого водопостачання холодної води та водовідведення з використанням внутрішньо будинкових систем). Повідомленням визначено, що фізична особа, що користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. У разі відмови споживачів від отримання послуг, дана відмова має бути оформлена письмово та направлена до ПрАТ «АК «Київводоканал» для оформлення припинення надання цих послуг. Вказує на те, що відповідач був споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення, оскільки жодних відмов від отримання послуг від нього не надходило. Посилаючись на те, що внаслідок невиконання відповідачем зобов`язань із своєчасної оплати спожитих послуг за період з листопада 2014 р. по 31 серпня 2020 р., утворилася заборгованість, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом. Ухвалою від 10.11.2020 року відкрито провадження в справі та призначено розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження. У квітні 2021 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що станом на вересень 2020 року в нього була заборгованість 8 609,67 грн. перед ПАТ АК «Київодоканал», яка яка опублікувалась в електронному кабінеті споживача [PERSON] і з розміром якого він погоджується. Проте, після вересня 2020 року відповідач сплачував в повному розмірі поточні платежі з надані послуги з водопостачання і водовідведення і частково погашав виниклу заборгованість, що підтверджується квитанціями про сплату.Відповідно зазначених квитанцій вважає, що розмір його заборгованості, станом на березень 2021 року, складає 7 439,50 грн. Підставивизначення позивачем його заборгованості в розмірі 11315,69 грн. йому не відомі. У серпні 2021 року відповідачем було подано заяву про застосування строку позовної давності, в якій вказав, що строк позовної давності сплинув 31.10.2017 р. Проте позивач звернувся з позовом лише в жовтні 2020 року. Згідно розрахунку заборгованості ПАТ АК «Київодоканал» за період 01 листопада 2014 р. по серпень 2020 р. борг становить включно з інфляцією і 3% річних - 11 315,69 грн. Вважає, що позивач мав звернутися до суду з позовом щодо стягнення заборгованості не більше як за три роки згідно ст. 257 ЦК, тобто з листопада 2017 року. Таким чином, розмір заборгованості становить з інфляцією та 3% річних за період з листопада 2017 року по серпень 2020 року - 3 870,74 грн. 21.06.2022 року від представника позивача надійшла уточнена заява в якій, просив стягнути з відповідача заборгованість в розмірі 7 197,45 грн. зазначивши, що позов було надіслано на адресу су 19.10.2020 р., що підтверджується трекінгом поштового відправлення АТ «Укрпошта» 0500330666113. Після подачі позову до суду, відповідачем частково суму основного боргу за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 4 118,24 грн. Залишок основного боргу за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 3 947,53 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 458,43 грн., 3 % річних в розмірі 791,49 грн. До початку судового засідання представник позивача подав заяву про розгляд справи за його відсутності, в якій позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. Відповідач, будучи повідомлений про день, час та місце розгляду справи належним чином, в судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини та дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 05.08.2014 в газеті Хрещатик № 110 (4510) було опубліковано повідомлення про публічний договір (оферту) про надання публічним акціонерним товариством Акціонерна компанія Київводоканал , що перейменоване на ПрАТ "АК "Київводоканал", як виконавцем житлово-комунальних послуг на підставі ст. 19 ЗУ Про житлово-комунальні послуги послуг з централізованого постачання холодної води, послуг з водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж) та опубліковано договір про надання послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових мереж). Фізична особа, яка користується послугами з централізованого постачання холодної води та водовідведення холодної та гарячої води, вважається такою, що ознайомлена, погоджується та приєднується до умов договору. [PERSON] є споживачем послуг з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем), які надає позивач за адресою: [ADDRESS] , на підставі договору. Відповідно до п. 1.1 Договор, ПрАТ "АК "Київводоканал" зобов`язується надавати відповідачу відповідної якості послуги з централізованого постачання холодної води та послуг з водовідведення холодної та гарячої води (з використанням внутрішньо будинкових систем), а Відповідач зобов`язується своєчасно оплачувати надані послуги за встановленими тарифами у строки і на умовах, що передбачені договором. Відповідно до п. 3.1 Договору, розрахунковим періодом є календарний місяць. За цим договором застосовується щомісячна система оплати послуг. Платежі вносяться споживачем не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим. Так, стаття 1 Закону України Про житлово-комунальні послуги визначає, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Згідно статті 19 Закону України Про житлово-комунальні послуги, учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Відповідно до ст. 21 Закону України Про житлово-комунальні послуги , виконавець зобов`язаний, зокрема забезпечувати своєчасність та відповідну якість житлово-комунальних послуг згідно із законодавством та умовами договору. Зі змісту ст. 20 Закону України Про житлово-комунальні послуги вбачається, що споживач, зокрема зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Крім того, зазначений обов`язок споживача оплачувати вчасно та в повному обсязі житлово-комунальні послуги, а також брати участь у витратах по утриманню будинку (квартири) і прибудинкової території, проведенню ремонту, визначений нормами ЖК України, а саме ст. ст. 68, 156, 162. Так, за приписами статей 526, 525, 610 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Із розрахунку заборгованості наданого позивачем при подачі позовної заяви вбачається що [PERSON] має заборгованість зі сплати послуг з водопостачання та водовідведення за період з 01 листопада 2014 по 31 серпня 2020 року в розмірі 11 315,69 грн., з яких 8 065,77 грн. - заборгованість за спожиті житлово-комунальні послуги, 2 458,43 грн. - інфляційні втрати, 791,49 грн. - 3 % річних. Як вбачається з матеріалів справи, відповідачем частково погашено суму основного боргу за послуги з водопостачання та водовідведення в розмірі 4 118,24 грн. Відповідно до довідки наданої ПАТ «Акціонерна компанія «Київводоканал» від 13.06.2022 року, станом на 08.06.2022 року заборгованість [PERSON] за надані послуги з централізованого постачання холодної води та водовідведення (з використанням внутрішньобудинкових систем) за період з 01.11.2014 р. по 31.08.2020 р., яка складається з суми основного боргу в розмірі 4 118,24 грн., відсутня. Залишок основного боргу за послуги водопостачання та водовідведення в розмірі 3 947,53 грн., інфляційні втрати в розмірі 2 458,43 грн., 3% річних в розмірі 791,49 грн., а всього 7 197,45 грн. відповідачем не сплачені. Разом з тим, в матеріалах справи міститься заява відповідача про застосування строку позовної давності. Відповідно до положень статей 256-257 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Відповідно до частини 3 та 4 статті 267 ЦК України позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності збігається з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Європейський суд з прав людини вказав, що інститут позовної давності є спільною рисою правових систем Держав-учасниць і має на меті гарантувати: юридичну визначеність і остаточність, захищати потенційних відповідачів від прострочених позовів, спростувати які може виявитися нелегким завданням, та запобігати несправедливості, яка може статися в разі, якщо суди будуть змушені вирішувати справи про події, які відбулися у далекому минулому, спираючись на докази, які вже, можливо, втратили достовірність і повноту із спливом часу (STUBBINGS AND OTHERS v. UNITED KINGDOM, № 22083/93, № 22095/93, § 51, ЄСПЛ, від 22 жовтня 1996 року; ZOLOTAS v. GREECE (No.2), № 66610/09, § 43, ЄСПЛ, від 29 січня 2013 року). Значення позовної давності полягає в тому, що цей інститут забезпечує визначеність та стабільність цивільних правовідносин. Він дисциплінує учасників цивільного обігу, стимулює їх до активності у здійсненні належних їм прав, зміцнює договірну дисципліну, сталість господарських відносин. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У пунктах 71-74 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 200/11343/14-ц (провадження № 14-59цс18) зроблено висновок, що створення рівних можливостей учасникам процесу у доступі до суду та до реалізації і захисту їх прав є частиною гарантій справедливого правосуддя, зокрема принципів рівності та змагальності сторін. Відповідач, який не був належним чином (згідно з вимогами процесуального закону) повідомлений про час і місце розгляду справи у суді першої інстанції, не має рівних з позивачем можливостей подання доказів, їх дослідження та доведення перед цим судом їх переконливості, а також не може нарівні з позивачем довести у суді першої інстанції ті обставини, на які він посилається як на підставу своїх заперечень. Якщо суд першої інстанції, не повідомивши належно відповідача про час і місце розгляду справи, ухвалить у ній заочне рішення, відповідач вправі заявити про застосування позовної давності у заяві про перегляд такого рішення. У разі відмови суду першої інстанції у задоволенні цієї заяви, відповідач може заявити про застосування позовної давності в апеляційній скарзі на заочне рішення суду першої інстанції. Той факт, що відповідач, який не був належно повідомлений судом першої інстанції про час і місце розгляду справи, не брав участь у такому розгляді, є підставою для вирішення апеляційним судом заяви цього відповідача про застосування позовної давності, навіть якщо така заява не подавалася ним у суді першої інстанції. За змістом частини першої статті 261 ЦК України позовна давність застосовується лише за наявності порушення права особи. Отже, перш ніж застосовувати позовну давність, суд повинен з`ясувати та зазначити в судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. У разі коли такі право чи інтерес не порушені, суд відмовляє в позові з підстав його необґрунтованості. І лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла і про це зроблено заяву іншою стороною у справі, суд відмовляє в позові у зв`язку зі спливом позовної давності - за відсутності наведених позивачем поважних причин її пропущення. Вказаний висновок щодо строку позовної давності наведено в постанові Верховного Суду від 22 жовтня 2020 року у справі № 457/462/16-ц, провадження № 61-21807св19. Так, із наданого розрахунку заборгованості вбачається, що він зроблений за період з листопада 2014 року по серпень 2020 року. Позовну заяву ПрАТ "АК "Київводоканал" надіслано на адресу суду 19.10.2020 р., що підтверджується трекінгом поштового відправлення АТ «Укрпошта» № 0500330666113. Таким чином, враховуючи, що загальний строк позовної давності складає три роки, то до задоволення підлягають позовні вимоги, починаю за період з 01 жовтня 2017 року. Отже, до стягнення підлягає заборгованість за період 01.10.2017 р. - 31.08.2020 року. (дата, на яку позивачем нарахована заборгованість відповідачу). Враховуючи розрахунок заборгованості, наданий позивачем, беручи до уваги період, за який підлягає стягненню заборгованість, загальна сума заборгованості за надані позивачем житлово-комунальні послуги відповідачу, з інфляційними втратами та 3% річних, за вказаний період становить в розмірі 4 404,35 грн. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при подачі позову судовий збір в розмірі 2 102,00 грн., оскільки даний розмір судового збору є мінімальним для сплати юридичною особою на той період, така сума судового збору підлягала сплаті позивачем при заявлені до стягнення і задоволеної судом суми, а тому принцип пропорційності в даному випадку не застосовується. На підставі викладеного та

Outcome: partial