Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом до Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню та стягнення безпідставно набутих грошових коштів. Свої вимоги мотивував тим, що 28 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1249, яким запропоновано стягнути з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції») заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 834,84 грн. Позивач вказує, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, чим порушив норму ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису, що створює ситуацію коли боржник не міг ніяким чином заперечувати проти незаконного нарахування сум і відповідно нотаріус не мав вчиняти виконавчий напис, оскільки ним не було перевірено безспірність вимог кредитора. Крім того, сьогоднішній день редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Позивачем було перераховано на користь на користь відповідача грошових коштів у розмірі 47 568,97 грн. на виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 28 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1249, який є таким, що не підлягає виконанню. У зв`язку з чим позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 1249, стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 47 568,97 грн. Згідно вимог ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. Відповідно до ст. 274 Цивільного процесуального кодексу України в порядку спрощеного позовного провадження розглядаються малозначні справи, справи, що виникають з трудових відносин, а також може бути розглянута будь-яка інша справа, віднесена до юрисдикції суду, за винятком справ, зазначених у частині четвертій цієї статті. За змістом ст. 279 ЦПК України розгляд справи у порядку спрощеного позовного провадження здійснюється судом за правилами, встановленими цим Кодексом для розгляду справи в порядку загального позовного провадження, з особливостями, визначеними у цій главі. Суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. За клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін. При розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи. Судом було вжито всіх заходів для повідомлення відповідача та третіх осіб про розгляд даної справи в порядку спрощеного позовного провадження. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні правовідносини. 28 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем вчинено виконавчий напис, зареєстрований за № 1249, яким запропоновано стягнути з позивача на користь Публічного акціонерного товариства «Кредобанк» (правонаступником є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції») заборгованість за кредитним договором у розмірі 52 834,84 грн. (а.с. 10-11, 63-64, 65). Позивач просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28 грудня 2019 року Приватним нотаріусом Івано-Франківського міського нотаріального округу Личуком Тарасом Володимировичем, зареєстрований в реєстрі за № 1249. Підставами для задоволення позовних вимог позивачем зазначено, що виконавчий напис вчинено з порушенням норм чинного законодавства, оскільки нотаріус не перевірив безспірності заборгованості, чим порушив норму ст. 88 Закону України «Про нотаріат». Також нотаріус не повідомляв боржника про те, що до нього звернулися із заявою про вчинення виконавчого напису. Крім того, на сьогоднішній день редакція Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Представник відповідача скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, відповідно до якого позовні вимоги не визнав повністю, оскільки приватному нотаріусу для вчинення спірного виконавчого напису було надано всі необхідні документи на підтвердження безспірності заборгованості. Крім того, позивач не надав жодних належних доказів оплати заборгованості первісному кредитору, а тому відповідач має право вимагати виконання своїх зобов`язань за кредитним договором. Також, на момент звернення позивача з вимогами про відшкодування майнової шкоди, не вирішено питання про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Треті особи не скористалися процесуальним правом подачі письмових пояснень на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх пояснень. За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес у один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 Закону «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Згідно з частиною першої статті 1 Закону України «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону «Про нотаріат»). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена Глава 14 Закону «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Відповідно до статті 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті Закону нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відповідно до пункту 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б) документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», у тому числі в частині доповнення переліку після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова набрала законної сили з моменту проголошення. Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 28 грудня 2019 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Оскільки, відповідачем на надано підтвердження, що укладений між банком та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. З урахуванням викладеного суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім того, позивач просить стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 47 568,97 грн. В обґрунтування позовних вимог позивач зазначив про перерахування на користь відповідача грошових коштів у розмірі 47 568,97 грн. на виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 28 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1249, який є таким, що не підлягає виконанню. На підтвердження позовних вимог позивач надав довідку про доходи Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» № 168 від 01 липня 2021 року (а.с. 12), довідку про доходи Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» № 169 від 01 липня 2021 року (а.с. 13), лист Головного управління Пенсійного фонду України в м. Києві від 02 липня 2021 року (а.с. 14). Відповідно до частин 1 ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави визначені нормами глави 83 ЦК України. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акта, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Майно не може вважатися набутим чи збереженим без достатніх правових підстав, якщо це відбулося в незаборонений цивільним законодавством спосіб з метою забезпечення породження учасниками відповідних правовідносин у майбутньому певних цивільних прав та обов`язків, зокрема, внаслідок тих чи інших юридичних фактів, правомірних дій, які прямо передбачені частиною другою статті 11 ЦК України. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказiвцi закону, або суперечить меті правовiдношення i його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якою це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Згідно ч. 1 ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Суд дослідивши надані позивачем довідки Акціонерного товариства «Національна суспільна телерадіокомпанія України» про доходи № 168 та № 169 від 01 липня 2021 року приходить висновку, що вони не є належним доказом сплати позивачем на користь відповідача грошових коштів на виконання спірного виконавчого напису, оскільки вони містять відомості про сплату аліментів у розмірі 19 553,41 грн. та у розмірі 12 632,26 грн. Отже, судом встановлено, що позивачем перераховано на користь відповідача грошові кошти у загальному розмірі 15 383,03 грн. на виконання виконавчого напису Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича від 28 грудня 2019 року, зареєстрованого в реєстрі за № 1249, який визнано таким, що не підлягає виконанню (а.с. 14-14а). Оскільки підстави, відповідно до яких відповідач отримав спірні грошові кошти, відпали, тому суд приходить висновку про задоволення позовних вимог [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції» за участю третіх осіб Приватного нотаріуса Івано-Франківського міського нотаріального округу Личука Тараса Володимировича, приватного виконавця виконавчого округу м. Києва Павлюка Назара Васильовича про стягнення безпідставно набутих грошових коштів частково: стягнути з Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Приватні інвестиції», код ЄДРПОУ 37356981, юридична адреса: вул. Жамбила Жабаєва, 7, м. Київ, на користь [PERSON] , [INFO] , реєстраційний номер облікової картки платника податків [NUMBER] , зареєстрованого за адресою: [ADDRESS] , безпідставно отримані грошові кошти у розмірі 15 383 (п`ятнадцять тисяч триста вісімдесят три) грн. 03 коп. В решті позовних вимог відмовити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України, у порядку розподілу судових витрат з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір за подачу заяви про забезпечення позову у розмірі 454,00 грн. Крім того, позивач звільнений від сплати судового збору відповідно до Закону України «Про захист прав споживачів». Відповідно до ст.ст. 133, 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір за позовні вимоги немайнового характеру у розмірі 908,00 грн. та судовий збір за позовні вимоги майнового характеру у розмірі 908 грн. 00 коп.

Outcome: partial