Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з вказаним позовом, в якому зазначив, що рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області по справі № 154/903/16 від 21.04.2016 року було ухвалено рішення про стягнення з нього аліментів на утримання [PERSON] у розмірі 1/3 від усіх видів заробітку, але не менше 30 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку. Під час проголошення цього рішення суд не встановив та не дослідив ту важливу обставину, про яку і позивачу не було відомо до серпня 2022 року, що на час проголошення цього рішення суду відповідач по відношенню до сина була одинокою матір`ю, а відомості про батька дитини були внесені до актового запису про народження з її слів. На даний момент триває встановлена законом процедура визнання [PERSON] батьківства по відношенню до [PERSON] , оновлене свідоцтво про його народження зі зміненим актовим записом про народження позивачу ще не видано. Позивач вказав, що фактично рішенням суду від 21.04.2016 року на нього були покладені цивільні обов`язки зі сплати аліментів, хоча з актів цивільного стану випливає, що батьком він не зазначений і жодних обов`язків по відношенню до дитини в нього немає. [PERSON] весь час сплачував аліменти на сина, заборгованість зі сплати аліментів відсутня. Наразі життєві та сімейні обставини позивача змінилися таким чином, що він не в змозі сплачувати аліменти на утримання [PERSON] у вказаному розмірі, оскільки [PERSON] уклав другий шлюб, в якому [INFO] народився другий син - [PERSON] . Позивач має утримувати й меншого сина, а його дружина [PERSON] не працює, оскільки здійснює догляд за дитиною, тому сплата аліментів у встановленому розмірі ставить [PERSON] в дуже скрутне матеріальне становище. Позивач вказав, що до квітня 2022 року він був не працевлаштований, в період з 01.05.2022 року по 31.07.2022 року його заробітна плата складала 34888,22 грн. Відповідач за період з січня 2021 року по липень 2022 року отримала 84739 грн заробітної плати. Другою підставою для порушення перед судом питання про зміну порядку сплати аліментів позивач вказав факт нецільового використання аліментів відповідачем, оскільки на його вимогу надати звіт про цільове використання отриманих на дитину коштів, [PERSON] не відреагувала. Третьою підставою для зменшення аліментів позивач вважає те, що він надає матеріальну допомогу на утримання батька - [PERSON] , який є пенсіонером. З урахуванням вищевикладеного, позивач просив суд змінити порядок стягнення та розмір аліментів, який було встановлено рішенням Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 21 квітня 2016 року в справі № 154/903/16 на «Стягнути з [PERSON] , [INFO] на користь [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/10 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення дитиною повноліття» та встановити порядок спати частини розміру аліментів, визначених судом шляхом внесення 50 % суми аліментів на утримання неповнолітнього сина, на його особистий рахунок, відкритий у відділенні Державного ощадного банку України. Судові витрати позивач просив покласти на відповідача. В судовому засіданні: Позивача надав суду пояснення аналогічні позову, заявлені вимоги підтримав, просила суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] підтримала позивача, просила суд задовольнити позов у повному обсязі. Відповідач позов не визнала, надала письмові пояснення. Суду пояснила, що соціальної допомоги як мати одиначка вона не отримує, [PERSON] , якого позивач називає батьком, жодного зв`язку з останнім не має. Вказала, що вважає позов безпідставним, просила відмовити в задоволенні заявлених вимог. Процесуальні дії суду під час судового розгляду: Ухвалою Володимир-Волинського міського суду Волинської області від 04 жовтня 2022 року у вказаній справі було відкрито провадження та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження. Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини: Як вбачається з рішення Володимир-Волинського міського суду Волинської області по справі № 154/903/16 від 21.04.2016 року з [PERSON] , [INFO] , на користь [PERSON] , [INFO] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) відповідача, але не менше ніж 30 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29 березня 2016 року і до досягнення дитиною повноліття. Рішення суду набрало законної сили 05.05.2016 року. Факт сплати позивачем на користь відповідача аліментів сторонами не оспорюється. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до п. 23 Постанови Пленуму Верховного суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Враховуючи зміст ст. 181, 192 СК України розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, зміна сімейного стану або погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. У відповідності до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних утриманців та інші обставини, що мають істотне значення. З аналізу даних правових норм вбачається, що при вирішенні питання про зменшення розміру аліментів, слід з`ясовувати чи змінилося матеріальне становище, сімейний стан та стан здоров`я сторін, і що ця зміна впливає на змогу сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі. Особа, яка сплачує аліменти - платник аліментів, вправі звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів на дитину у тих випадках, коли погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я одержувача аліментів. Таким чином, суд з урахування встановлених обставин і сукупності належних та допустимих доказів, при наявності підстав щодо неможливості сплачувати аліменти у вже визначеному розмірі, може вирішити питання щодо зменшення розміру аліментів. Зважаючи на вищевикладене, проаналізувавши надані сторонами документи, заслухавши позицію сторін, суд дійшов висновку про часткове задоволення позову [PERSON] з наступних підстав: З матеріалів справи вбачається, що у [PERSON] відбулися зміни сімейного стану: в червні 20221 року він уклав новий шлюб, в якому народився другий син - [PERSON] , [INFO] . Аналізуючи фінансовий стан сторін, суд бере до уваги, що з довідки ВЧ [NUMBER] вбачається, що [PERSON] з 20.04.2022 року по 06.07.2022 року отримав заробітну плату в сумі 104299,90 грн. При цьому, відповідно до довідки ТОВ «Луцька аграрна компанія» від 05.09.2022 року, дохід [PERSON] за період з 01.01.2021 року по 31.07.2022 року склав 84739,96 грн. Положеннями ст.80 ч.1,2, ст.81 ч.1 ЦПК України визначено, що достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Твердження позивача про те, що у нього на утриманні перебуває дружина [PERSON] та батько [PERSON] , суд не бере до уваги, оскільки вказаних фактів позивачем не доведено, а судом не встановлено. Копія свідоцтва про народження позивача та свідоцтва про шлюб не є належними доказами перебування вказаних осіб на утриманні позивача. Натомість, з довідки про склад сім`ї № 1050 від 28.06.2022 року, виданої виконавчим комітетом Корнинської селищної ради Житомирського району Житомирської області на ім`я дружини позивача - [PERSON] вбачається, що їх син - [PERSON] , [INFO] , входить до родини [PERSON] , а даних про позивача, як члена їх родини, вказана довідка взагалі не містить. Аналізуючи обставини, що на які вказує позивач як на підставу для зміни порядку стягнення аліментів, зокрема встановлення порядку сплати їх частини на рахунок дитини у зв`язку з нецільовим використання відповідачем сплачених аліментів, суд керується наступним. Положеннями ст. 179 СК України встановлено, що аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Той із батьків або інших законних представників дитини, на ім`я якого виплачуються аліменти, розпоряджається аліментами виключно за цільовим призначенням в інтересах дитини. Згідно положень ст. 186 СК України, контроль за цільовим витрачанням аліментів здійснюється органом опіки та піклування у формі інспекційних відвідувань одержувача аліментів, порядок та періодичність здійснення яких визначаються центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері усиновлення та захисту прав дітей. За заявою платника аліментів (крім тих, які мають заборгованість зі сплати аліментів) інспекційні відвідування одержувача аліментів здійснюються органом опіки та піклування позапланово, але не більше одного разу на три місяці. У разі нецільового витрачання аліментів платник має право звернутися до суду з позовом про зменшення розміру аліментів або про внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України. Будь-яких доказів нецільового використання відповідачем аліментів на утримання дитини [PERSON] суду не надав, даних про те, що він вирішував це питання у порядку, визначеному ст. 186 СК України, матеріали справи не містять. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про те, що у позивача дійсно відбулися зміни в сімейному стані, в порівнянні з його становищем на момент ухвалення рішення про стягнення з нього аліментів, що відповідно до положень ст. 192 СК України, є підставою для зменшення розміру аліментів. При цьому, 17 травня 2017 року набрав чинності Закон України «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо посилення захисту права дитини на належне утримання шляхом вдосконалення порядку стягнення аліментів», яким внесені зміни до ч. 2 ст. 182 СК України та визначено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. З урахуванням вищевикладеного, при визначенні розміру аліментів, суд бере до уваги факт наявності на утриманні у позивача і другого малолітнього сина, тож зменшення розміру аліментів на утримання дитини [PERSON] з 1/3 частини всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку на 1/4 частину всіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, на думку суду, є розумним, не суперечить нормам матеріального права, а також буде справедливим балансом між захистом прав обох неповнолітніх дітей [PERSON] . Відтак, позовна вимога про зменшення розміру аліментів підлягає частковому задоволенню. У зв`язку з тим, що факту нецільового використання відповідачем аліментів на утримання дитини позивачем не доведено, а судом не встановлено, то вимога [PERSON] про зміну порядку сплати аліментів шляхом внесення частини аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України не підлягає задоволенню. Питання про розподіл судових витрат судом не вирішується, оскільки до закінчення судових дебатів представником позивача адвокатом Машевською Л.А. подано заяву з проханням вирішити питання про судові витрати на правову допомогу в справі після ухвалення рішення по суті.

Outcome: partial