Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач Сумська міська рада звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення безпідставно збережених коштів внаслідок користування земельними ділянками і свої вимоги мотивує тим, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення площею 4129,5кв.м за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 3,2051 га кадастровий номер 5910136300:06:024:0005, що підтверджується договором про поділ нежитлових приміщень від 28.12.2016 року, наказом від 28.09.2020 року №297-а «Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна (нежитловим приміщенням). Зазначене майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, власником якої є Сумська міська рада. Також 04.05.2018 року відповідач [PERSON] набув право власності на нежитлове приміщення загальною площею 66,6 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 5910136300:06:024:0005 площею 3,2051 га, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового прміщеня від 04.05.2018 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. У подальшому на підставі рішення Сумської міської ради від 20.06.2018 року №3590-МР «Про надання згоди на поділ земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] » з метою проведення розподілу земельної ділянки кадастровий номер 5910136300:06:024:0005 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки тпа проведеня реєстрація новоутворених земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. За результатами цього поділу зазначене нерухоме майно, яке належить відповідачу [PERSON] розташовується на 3-х земельних ділянках комунальної форми власності, кадастровий номер: 5910136300:06:024:0022, площею 0,0222 га, кадастровий номер: 5910136300:06:024:0023, площею, 0,5765 га та кадастровий номер 5910136300:06:024:0016 площею 0,0405 га. Дата державної реєстрації земельних ділянок 28.08.2018 року. Відповідач за користування земельними ділянками за 2018-2021 роки земельний податок та/або орендну плату не сплачував. Позивач вважає, що відповідач зберіг (заощадив) у себе майно, а саме кошти у вигляді орендної плати за користування вказаної земельною ділянкою, на якій розміщене його нерухоме майно. У відповідача відсутні правові підстави для збереження (заощадження) ним майна (коштів), оскільки користування землею в Україні, зокрема й на праві оренди, є платним, а чинним законодавством не передбачена можливість безоплатного користування землею. До того ж, відповідач зберіг (заощадив) у себе майно (кошти) саме за рахунок позивача, враховуючи те, що власником земельної ділянки, на якій розміщено нерухоме майно відповідача, є Сумська міська територіальна громада в особі Сумської міської ради, тобто позивача. Посилаючись на обставини того, що ухилення відповідача від оформлення права користування земельною ділянкою комунальної власності призводить до втрати Сумською міською територіальною громадою коштів, які відповідач мав б сплатити за звичайних умов у вигляді орендної плати, позивач просить стягнути з відповідача [PERSON] на користь Сумської міської ради грошові кошти у розмірі - 381965грн.92 коп. за використання земельних ділянок без оформлення договору оренди за період з 28 серпня 2018 по 30 квітня 2021 року. Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 12 серпня 2021 року відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання на 05 листопада 2021 року. Розгляд справи відкладався з різних причин. Представник позивача Сумської міської ради - Титаренко В.В. в судовому засіданні позов підтримала повністю, просить суд його задоволити з підстав викладених у позові. Відповідач [PERSON] , його представник до суду не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлені належним чином про що свідчить підпис в поштових повідомленнях. Суду надано письмові заперечення на позов. Просять в позові відмовити. Суд, вислухавши представника позивача, проаналізувавши матеріали даної цивільної справи, перевіривши подані докази, з точки зору належності, допустимості, а у своїй сукупності з точки зору достатності, вважає, що позов обґрунтований і підлягає задоволенню виходячи з наступного: Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Судом встановлено, що відповідач [PERSON] є власником нежитлового приміщення площею 4129,5кв.м за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка площею 3,2051 га кадастровий номер 5910136300:06:024:0005, що підтверджується договором про поділ нежитлових приміщень від 28.12.2016 року, наказом від 28.09.2020 року №297-а «Про зміну адреси об`єкту нерухомого майна (нежитловим приміщенням). Зазначене майно розташоване на земельній ділянці комунальної власності, цільове призначення: для розміщення та експлуатації основних, підсобних і допоміжних будівель та споруд підприємств переробної, машинобудівної та іншої промисловості, власником якої є Сумська міська рада (а.с.4-8). 04.05.2018 року відповідач [PERSON] набув право власності на нежитлове приміщення загальною площею 66,6 кв.м, розташованого за адресою: [ADDRESS] , земельна ділянка кадастровий номер 5910136300:06:024:0005 площею 3,2051 га, що підтверджується договором купівлі-продажу нежитлового прміщеня від 04.05.2018 року та інформацією з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно (а.с.9-10). У подальшому на підставі рішення Сумської міської ради від 20.06.2018 року №3590-МР «Про надання згоди на поділ земельної ділянки за адресою: [ADDRESS] » з метою проведення розподілу земельної ділянки кадастровий номер 5910136300:06:024:0005 була виготовлена технічна документація із землеустрою щодо поділу земельної ділянки та проведення реєстрація новоутворених земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. За результатами цього поділу зазначене нерухоме майно, яке належить відповідачу [PERSON] розташовується на 3-х земельних ділянках комунальної форми власності, кадастровий номер: 5910136300:06:024:0022, площею 0,0222 га, кадастровий номер: 5910136300:06:024:0023, площею, 0,5765 га та кадастровий номер 5910136300:06:024:0016 площею 0,0405 га. Дата державної реєстрації земельних ділянок 28.08.2018 року (а.с.11-21). За інформацією, наданою Головним управлінням ДПС у Сумській області від 19 березня 2021 року, [PERSON] не сплачував земельний податок та/ або орендну плату за земельні ділянки за 2018, 2019, 2020 та 2021 роки.. Листом від 19 грудня 2019 року за №06-01-16/4278 Департамент забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради повідомив відповідача [PERSON] про необхідність належного оформлення користування ним земельними ділянками за адресою: [ADDRESS] , а також було запропоновано оформити договори оренди нових земельних ділянок з Сумською міською радою (а.с. 28). Вказаний лист відповідач отримав 23 грудня 2019 року (а.с. 29), однак станом на день розгляду справи судом відповідне право користування земельними ділянками ним оформлено не було. Як вбачається з розрахунку Департаменту забезпечення ресурсних платежів Сумської міської ради від 19 травня 2021 року, місцевий бюджет не отримав дохід за користування відповідачем [PERSON] земельними ділянками за адресою: [ADDRESS] у сумі 381965 грн. 92 коп. (а.с. 26-27). Положеннями статті 120 ЗК України та статті 377 ЦК України передбачено, що до особи, яка набула право власності на житловий будинок (крім багатоквартирного), будівлю або споруду, переходить право власності, право користування на земельну ділянку, на якій вони розміщені, без зміни її цільового призначення в обсязі та на умовах, встановлених для попереднього землевласника (землекористувача). Згідно зі статтею 13 Конституції України земля є об`єктом права власності Українського народу. Від імені Українського народу права власника здійснюють органи державної влади та органи місцевого самоврядування в межах, визначених цією Конституцією. Відповідно до положень статті 80 ЗК України суб`єктами права на землі комунальної власності є територіальні громади, які реалізують це право безпосередньо або через органи місцевого самоврядування. За змістом статей 122, 123, 124 ЗК України міські ради передають земельні ділянки у власність або користування із земель комунальної власності відповідних територіальних громад для всіх потреб. Надання земельних ділянок державної або комунальної власності у користування здійснюється на підставі рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування. Передача в оренду земельних ділянок, що перебувають у державній або комунальній власності, здійснюється на підставі рішення відповідного органу виконавчої влади або органу місцевого самоврядування згідно з їх повноваженнями, визначеними статтею 122 цього Кодексу, шляхом укладення договору оренди земельної ділянки чи договору купівлі-продажу права оренди земельної ділянки. Згідно зі статтею 206 ЗК України використання землі в Україні є платним. Об`єктом плати за землю є земельна ділянка. Плата за землю справляється відповідно до закону. У разі надання земельної ділянки в оренду укладається договір оренди земельної ділянки, яким за положенням частини першої статті 21 Закону України «Про оренду землі» визначається орендна плата за землю як платіж, який орендар вносить орендодавцеві за користування земельною ділянкою. Відповідно до частини другої статті 152 ЗК України власник земельної ділянки може вимагати усунення будь-яких порушень його прав на землю, навіть якщо ці порушення не пов`язані з позбавленням права володіння земельною ділянкою, і відшкодування завданих збитків. Відповідно до частин першої та другої статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. У разі виникнення спору стосовно набуття майна або його збереження без достатніх правових підстав договірний характер спірних правовідносин унеможливлює застосування до них судом положень глави 83 ЦК України. Для кондикційних зобов`язань доведення вини особи не має значення, а важливим є факт неправомірного набуття (збереження) майна однією особою за рахунок іншої (статті 1212-1214 ЦК України). Такий правовий висновок відповідає висновкам Великої Палати Верховного Суду, які викладені у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц (провадження № 14-77цс18), від 20 листопада 2018 року у справі № 922/3412/17 (провадження № 12-182гс18), від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 (провадження № 12-161гс19). Частиною першою статті 93 ЗК України встановлено, що право оренди земельної ділянки - це засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для провадження підприємницької та іншої діяльності. Землекористувачі також зобов`язані своєчасно сплачувати орендну плату. Предметом позову у цій справі є стягнення з власника об`єкта нерухомого майна коштів за фактичне користування земельною ділянкою без укладення відповідного договору оренди земельної ділянки, на якій цей об`єкт розміщено. Таким чином, беручи до уваги встановлений судом факт, що саме на земельних ділянках що розташовані за адресою: [ADDRESS] , знаходиться належне відповідачу нерухоме майно, відповідач договорів оренди земельних ділянок у визначеному законом порядку не уклав, плату за користування земельною ділянкою не здійснює, обґрунтованими є доводи позовної заяви про те, що відповідач [PERSON] без достатньої правової підстави за рахунок власника цієї ділянки зберіг у себе кошти, які зобов`язаний повернути власнику земельної ділянки на підставі статті 1212 ЦК України. Аналогічні за змістом висновки щодо застосування статті 1212 ЦК України викладені Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 23 травня 2018 року у справі № 629/4628/16-ц, від 20листопада 2018 року у справі № 922/3412/17, від 04 грудня 2019 року у справі № 917/1739/17 та у постанові Верховного Суду від 08 грудня 2021 року у справі № 751/2284/20. Враховуючи вищевикладене, суд вважає позов обґрунтованим та таким, що підлягає задоволенню, а тому на користь Сумської міської ради необхідно стягнути грошові кошти у розмірі - 381965грн.92 коп. за використання земельних ділянок без оформлення договору оренди за період з 28 серпня 2018 по 30 квітня 2021 року. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь позивача судові витрати зі сплати судового збору у сумі 5729 грн. 49 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved