Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Короткий зміст та обґрунтування позовних вимог, позиція позивача 20.05.2022 року [PERSON] звернулась до Дарницького районного суду м. Києва з позовом до [PERSON] про збільшення розміру аліментів та зміну способу їх стягнення. В обґрунтування позову посилається на те, що рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27.02.2019 року з відповідача на її користь на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , стягуються аліменти в твердій грошовій сумі в розмірі 813 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. [PERSON] з 05.08.2019 року по даний час перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] . Відповідач хоч і має стабільний дохід та можливість оплачувати додаткові витрати на дитину, проте цього не робить. Позивач самостійно проводить оплату харчування дитини в школі, гуртків, відпочинку, лікування. Оскільки [PERSON] на даний час працює, має постійний дохід, тому просить змінити спосіб стягнення аліментів, які стягуються з відповідача згідно вказаного рішення, збільшити їх розмір до однієї чверті заробітку (доходу) відповідача, але не менше розміру прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення ним повноліття. Позивач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, на підставі ч. 3 ст. 211 ЦПК України подала до суду письмову заяву про розгляд справи у її відсутність, у якій позов підтримала та просила його задовольнити.\~ \~ Позиція відповідача Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, на електронну адресу суду надіслав письмові пояснення, згідно яких повідомив, що з`явитись на розгляд справи до суду не має можливості, оскільки є військовозобов`язаним, просив розгляд справи здійснити у його відсутність. Також зазначив, що не заперечує проти стягнення з нього аліментів на утримання сина в розмірі не більше 2/3 частин його заробітку, оскільки у нього народилась ще одна дитина. Заяви, клопотання та інші процесуальні дії у справі Ухвалою Дарницького районного суду м. Києва від 23 травня 2022 року вказану справу передано на розгляд за підсудністю до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області. Справа надійшла до Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області 27 липня 2022 року. Ухвалою Шепетівського міськрайонного суду Хмельницької області від 29 липня 2022 року відкрито провадження в справі в порядку спрощеного позовного провадження та призначено судове засідання о 10 год. 00 хв. 29 серпня 2022 року, яке через відсутність інформації щодо повідомлення відповідача про час, дату та місце розгляду справи відкладено на 11 год. 00 хв. 26 вересня 2022 року, та за клопотанням позивача на 09 год. 00 хв. 31 жовтня 2022 року. В зв`язку з неявкою учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснюється у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Виклад встановлених судом обставин, зміст спірних правовідносин та докази на їх підтвердження Як встановлено в суді, сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] . Рішенням Славутського міськрайонного суду Хмельницької області від 27 лютого 2019 року змінено розмір аліментів, що підлягає стягненню з [PERSON] , вирішено стягувати з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 813 грн., але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, до досягнення сином повноліття, починаючи стягнення з дня набрання рішенням законної сили. Рішення набрало законної сили 06 квітня 2019 року. Відповідно до розпорядження №127 від 22.02.2022 року про затвердження висновку служби у справах дітей та сім`ї про підтвердження місця проживання дитини [PERSON] , [INFO] , останній зареєстрований по [ADDRESS] та проживає разом з матір`ю [PERSON] по [ADDRESS] . Згідно довідок № 623/84 від 17.03.2021 та 263/85 від 17.03.2021 року, виданих командиром військової частини [NUMBER] , відповідач [PERSON] з 05.08.2019 року перебуває на військовій службі у військовій частині [NUMBER] , має військове звання - солдат та бере участь у здійсненні заходів забезпечення національної безпеки і оборони, відсічі і стримування збройної агресії Російської Федерації в Донецькій та Луганській областях, забезпечення їх здійснення, перебуваючи безпосередньо в районах та в період здійснення зазначених заходів у складі військової частини [NUMBER] . Вказані вище обставини також визнані сторонами, а тому у відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України доказуванню не підлягають. Застосовані норми права Відповідно до ч. 1 ст. 18, ч.ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Згідно\~ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно до\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання та розвиток дитини, а отже і витрати на потреби дитини також мають бути однаковими. У відповідності до ч. 2\~ст. 51 Конституції України\~та\~статті 180 СК України\~батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі ст.\~141\~Сімейного кодексу\~України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав та не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. 5 Протоколу №7 до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~(зі змінами, внесеними Протоколом № 11) кожен з подружжя у відносинах між собою і в їхніх відносинах зі своїми дітьми користується рівними правами та обов`язками цивільного характеру, що виникають зі вступу в шлюб, перебуванні в шлюбі та у випадку його розірвання. Статтею 150 СК України\~визначені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини, а саме: батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Частиною третьою статті 181 Сімейного кодексу України визначено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Одним із основних прав дитини є право на утримання, яке кореспондується з конституційним обов`язком батьків утримувати дітей до їх повноліття та знайшло своє закріплення у Сімейному кодексі України. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Сімейний кодекс України передбачає підстави для зміни розміру аліментів, визначеного за рішенням суду, але не пов`язує їх зі способом присудження (ч. 3 ст. 181 Сімейного кодексу України) . Стаття 192 Сімейного кодексу України тільки вказує на можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених в судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом (ст. 183 Сімейного кодексу України). Право вимагати заміни розміру аліментів шляхом зміни способу присудження аліментів не може заперечуватися, адже можливість способу присудження аліментів з огляду на мінливість життєвих обставин, зазначених статтей 182-184 Сімейного кодексу України не може обмежуватися разовим її здійсненням. З огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження за положеннями ст. 192 Сімейного кодексу України зміна розміру аліментів може мати під собою зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини, на розмір аліментів, визначений у певній твердій грошовій сумі, та навпаки). Зазначена правова позиція висловлена у постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс14. Згідно п. 23 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», вбачається, що у випадку зміни розміру аліментів, аліменти у новому розмірі стягуються від дня набрання чинності рішенням суду. Згідно ст.ст. 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Мотиви та висновки суду З`ясувавши думки сторін, викладені у письмових заявах, дослідивши матеріали справи, суд дійшов висновку позов задовольнити частково з огляду на наступне. Сторони мають рівні права та обов`язки по утриманню та матеріальному забезпеченню дитини, а отже не тільки позивач, але й відповідач зобов`язаний утримувати свого неповнолітнього сина. Аналізуючи вищевказані правові норми законодавства суд дійшов висновку, що стягувачу аліментів надано виняткове право вибору та ініціювання подальшої зміни в судовому порядку способу стягнення аліментів (в частці від доходу платника або в твердій грошовій сумі). Закон не встановлює обов`язку доведення мотивів, на підставі яких позивач бажає скористатися такою можливістю, а тому платник аліментів позбавлений можливості впливати на обрання способу стягнення аліментів, однак може звернутися до суду з позовом про зменшення їх розміру. В зв`язку з наведеним позовна вимога про зміну способу стягнення аліментів з твердої грошової суми на частку заробітку (доходу) батька, підлягає задоволенню. Щодо визначення частки заробітку (доходу) платника аліментів, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, суд зазначає наступне. З аналізу ч. 1 ст. 183 Сімейного кодексу України вбачається, що розмір частки від заробітку (доходу), що приходиться на утримання дитини, законом не встановлюється, а визначається судом у кожному конкретному випадку стягнення аліментів з урахуванням обставин, які передбачені у\~ст. 182 СК України. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Визначаючи частку заробітку (доходу) відповідача [PERSON] , яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітнього сина, суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини, її вік; відсутність даних про незадовільний стан здоров`я платника аліментів; матеріальне становище відповідача, який є військовослужбовцем військової частини [NUMBER] та отримує постійний дохід; відсутність доказів перебування на утриманні відповідача інших осіб, а тому дійшов висновку про задоволення позовних вимог в частині визначення розміру частки заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на утримання неповнолітньої дитини та визначає її як 1/4 частину з усіх видів заробітку (доходу) платника аліментів до досягнення дитиною повноліття, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісяця, починаючи з дня набрання рішенням суду законної сили і до досягнення дитиною повноліття. Таким чином позов підлягає до задоволення частково. Розподіл судових витрат Позивач звільнена від сплати судового збору відповідно до вимог ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому згідно вимог ст.\~141\~ЦПК України судовий збір підлягає стягненню з відповідача в дохід держави у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі ст.ст.\~141,\~150,\~180-182, 184,\~191\~СК України,

Outcome: partial