Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Представник позивачки [PERSON] [PERSON] звернувся до Бучацького районного суду Тернопільської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. В обґрунтування позову зазначив, що 29 листопада 2012 року сторони уклали шлюб. У шлюбі мають одну дитину [PERSON] , [INFO] . 14 березня 2017 року відповідач змінив прізвище з « [PERSON] » на « [PERSON] ». Рішенням Бучацького районного суду Тернопільської області від 11 січня 2018 року шлюб між сторонами розірвано. Дитина проживає та перебуває на утриманні позивачки. Відповідач з липня 2020 року коштів на утримання дитини не надає, вихованням сина не займається та не цікавиться ним, тим самим самоусунувся від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню дитини, будь-якої участі у вихованні сина не приймає. Відповідач є працездатною, здоровою особою, має мінливий дохід, тому просить суд стягнути з відповідача в користь позивачки аліменти на утримання дитини в твердій грошовій сумі 3000 гривень, щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] надав до суду відзив, відповідно до якого позов визнає частково. В обгрунтування відзиву зазначив, що відповідач [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Відповідач не погоджується із твердженням позивачки про те, що він не приймає будь-якої участі у вихованні дитини. Син може перебувати із відповідачем тоді, коли позивачка дає на це дозвіл. Щодо матеріальної допомоги на утримання сина зазначає, що [PERSON] після розірвання шлюбу продовжував надавати сину матеріальну допомогу, однак розписок із колишньої дружини не брав. Крім того, звертає увагу, що між сторонами не було спору щодо аліментів на дитину. [PERSON] надавав матеріальну допомогу колишній дружині на утримання сина, незалежно від її прохань. Відповідач не відмовляється платити аліменти на утримання дитини, однак його матеріальне становище не дозволяє платити їх у тому розмірі, в якому просить позивачка. Зокрема, він не має постійного та стабільного джерела доходу. Тобто, у певний період часу він може знайти тимчасовий заробіток на 1-2 місяці. [PERSON] тривалий час намагається працевлаштуватися. Відповідач не являється приватним підприємцем, немає банківських вкладів, не володіє нерухомістю, транспортними засобами чи будь-яким іншим майном. 15 вересня 2022 року відповідач [PERSON] уклав шлюб з [PERSON] і виховує неповнолітню дитину [PERSON] , [INFO] . Тому позов визнає частково, згідний сплачувати аліменти у мінімальному розмірі, визначеному Законом, не більше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто на час звернення до суду 1372 гривні. Представник позивачки [PERSON] [PERSON] уточнив позовні вимоги, в яких зазначив, що відповідно до свідоцтва про зміну імені серії [NUMBER] , виданого Бучацьким районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Тернопільській області, 07.09.2018 року [PERSON] змінив прізвище на « [PERSON] ». Тому, просив стягнути з [PERSON] в користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі 3000 гривень, щомісячно, але не менше п`ятдесяти відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до досягнення дитиною повноліття. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] уточнені позовні вимоги з підстав, викладених у позові, підтримав. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнав частково з підстав, викладених у відзиві. Заслухавши пояснення представників сторін, дослідивши та оцінивши письмові докази, суд встановив наступні обставини: Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі до [INFO] ; В шлюбі у них народилася одна дитина: [PERSON] , [INFO] , батьком якого є відповідач; Дитина проживає разом з позивачкою; Відповідач не надає допомогу на утримання дитини. Між сторонами відсутня домовленість про утримання дітей та сплату аліментів, що стало підставою для звернення позивача до суду. Відповідно до ст.51 Конституції України та ст.180 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст.181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дітей визначаються за домовленістю між ними. Відповідно до роз`яснень, наданих у п.17 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. \~ \~ \~ \~Згідно ст.8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.2 ст.27 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27.02.1997 року, батько (батьки) або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. \~ \~ \~ \~Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ст.180 СК України). Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.1 і ч.3 181 СК України). Відповідно до ст.184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Відповідно до положень ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно зі статтею 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" установлено на 2022 рік прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. Доказів того, що відповідач в змозі сплачувати аліменти на дитину в розмірі 3000 грн, матеріали справи не містять. З врахуванням обставин справи, положень чинного законодавства, що регулюють правовідносини, пов`язані зі сплатою аліментів, обов`язку відповідача утримувати неповнолітню дитину, принципу законності, суд приходить до висновку, що в силу ст.ст.180-183\~СК України з відповідача підлягають стягненню аліменти на користь [PERSON] на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 грн, щомісячно, починаючи стягнення з дня пред`явлення позову до повноліття дитини. Задовольняючи позовні вимоги про стягнення аліментів на утримання дитини частково, суд виходить з того, що відповідач, як батько [PERSON] , [INFO] , зобов`язаний утримувати дитину до досягнення повноліття. Крім того, суд, з урахуванням вимог статті 182 СК України, відмічає, що утримання дитини є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Причому обов`язком особистим, індивідуальним, а не солідарним. Також суд виходить з розумності та достатності заявленого позивачкою розміру стягуваних аліментів, необхідних для задоволення потреб на утримання дитини, з реальної можливості відповідача такий розмір аліментів сплачувати щомісячно, не порушуючи прав останнього. Згідно з вимогами ст.141\~ЦПК України з відповідача на користь держави підлягає стягненню\~\~судовий збір в сумі 992 грн 40 коп.

Outcome: partial