Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору: Служба у справах дітей виконавчого комітету Рівненської міської ради про усунення перешкод в користуванні власністю, визнання такими, що втратили\~право користування\~житломта зменшивши позовні вимоги просить визнати лише [PERSON] та [PERSON] , такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] та виселити зазначених осіб з цієї квартири. Позов мотивує тим, що реєстрація місця проживання [PERSON] , [PERSON] у належній позивачу квартирі порушує його права як власника в повній мірі володіти, користуватися та розпоряджатися будинком, тому вважає, що наявні підстави для визнання відповідачів такими, що втратили право користування вказаним житловим приміщенням. В судове засідання позивач не з`явився, від представника позивачів надійшла заява про розгляд справи без його участі, зменшені позовні вимоги підтримує та не заперечує проти винесення заочного рішення. Відповідачі у судове засідання не з`явилися, хоча про час та місце судового розгляду, були повідомлені належним чином. Враховуючи, що відповідачі про причини неявки суд не повідомили, відзив не подали і представник позивача не заперечує проти заочного розгляду справи, суд проводить розгляд справи на підставі ст.280 ЦПК України в заочному порядку, на підставі наявних у справі даних та доказів за згодою позивача. Ухвалою суду від 19 липня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року підготовче судове засідання закрито та призначено справу до розгляду по суті. Дослідивши матеріали справи та наявні в них докази, суд приходить до наступних висновків. Як вбачається з матеріалів справи, що позивач [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] . Дана квартира належить позивачу на праві приватної власності, доказом чого є копія свідоцтва про право на спадщину №2-18 від 27.01.2016 року (інформаційна довідка №52264001 від 29.01.2016 р.) та свідоцтво про право на спадщину №4-394 від 09.12.2014 року (витяг №30661988 від 09.12.2014 р.). Відповідно до довідки про склад сім`ї № 77395 від 21.12.2021 року вказаної квартири, у ній зареєстровані відповідачі, [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Зважаючи на те, що позивач зменшив позовні вимоги, шляхом визнання такими, що втратили право користування житловим приміщенням, а саме квартирою за адресою: [ADDRESS] лише [PERSON] і [PERSON] та виселити зазначених осіб з цієї квартири, суд розглядає справу в межаї заявлених вимог, виходячи з такого. Згідно з ч.1 ст.\~317\~ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 ЦК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Частиною 1 ст.\~321\~ЦК України встановлено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У ч. 1 ст.\~383\~ЦК України встановлено, що власник житлового будинку, квартири має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї. Як зазначено в ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ст.\~7\~Закону України\~«Про свободу\~пересування та\~вільний вибір\~місця проживання» зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі, зокрема, судового рішення, яке набрало законної сили про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням. Факт непроживання відповідачів у спірній квартирі за адресою: [ADDRESS] підтверджується актом про не проживання осіб за місцем реєстрації від 30 травня 2022 року, підписаний двома сусідами та керуючим «Керуючої компанії «Будсервіс». Дійсність зазначеного акту сумнівів у суду щодо його об`єктивності та правдивості не викликає, оскільки особи, що його склали, є сусідами позивача, яким, на переконання суду, достовірно може бути відомо про осіб, які проживають у належній позивачу квартирі, а тому цей акт приймається судом як доказ. Через реєстрацію вiдповiдачів у квартирі позивач не може у повній мірі здійснювати реалізацію своїх прав власника нерухомого майна та, крім того, несе додаткові і невиправдані витрати по утриманню квартири, що пов`язані із реєстрацією у квартирі відповідачів. З позову вбачається, що відповідачі жодного разу не з`явилися в квартирі з 2020 року, у спірній квартирі не проживають, але лише формально зареєстровані у квартирі, суд дійшов висновку, що наявність у\~відповідачів реєстрації\~в даній\~квартирі порушують права та законні інтереси\~\~позивача як власника на свій розсуд володіти, користуватись і розпоряджатись належним йому майном, а тому позивач має право заявляти вимоги щодо визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою. Щодо іншої частини заявлених позовних вимог суд зазначає, що у ході розгляду справи стороною позивача доведено факт не проживання відповідачів у належній позивачу квартирі, у зв`язку з чим підстави для задоволення позовних вимог про виселення відповідачів із спірної квартири відсутні. Крім того, ухвалення судом рішення про визнання відповідачів такими, що втратили право користування квартирою є достатнім способом захисту порушених прав позивача. За таких обставин суд приходить до висновку про часткове задоволення позовних вимог. У відповідності до ст. 141 ЦПК України судові витрати мають бути покладені на відповідачів.

Outcome: partial