Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

\~ \~ \~ \~Позивачка звернулась до суду з позовом до відповідачів про визнання кредитного договору недійсним та зняття заборони із нерухомого майна посилаючись на те, що 10 червня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Апекс Банк» укладено кредитний договір № Ч-ФКЛ/100611/1 від 10.06.2011 року. \~ \~ \~ \~Згідно з умовами договору [PERSON] надано відкличну кредитну лінію з урахуванням платоспроможности на споживчі цілі, з лімітом кредитування у сумі 700\~000,00 грн. та строком користування з 10.06.2011 по 10.06.2014 з процентною ставкою за користування 21% річних. \~ \~ \~ \~В забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором ПАТ «Апекс Банк» та вона, що виступала поручителем позичальника [PERSON] , уклали іпотечний договір, нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. та зареєстрованим у реєстрі за реєстровим номером 2831. Згідно з умовами іпотечного договору, в іпотеку була передана квартира [ADDRESS] . Обтяження, накладені при посвідченні іпотечного договору приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О. були зареєстровані в Єдиному реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна від 10.06.2011 року за реєстраційним номером 11280621. На виконання умов кредитного договору про надання кредитної лінії позичальник [PERSON] повністю погасив заборгованість за кредитом. Проте не забезпечив належного виконання своїх та ПАТ «Апекс Банк» обов`язків щодо зняття обтяжень з належного їй майна після розрахунків за договором кредиту. До цього часу не знято обтяження на предмет іпотеки, наслідок чого порушуються її законні права, як власника об`єкта нерухомості та як споживача кредитних послуг порушуються в розумінні Закону України «Про захист прав споживачів». Пояснює, що вона та [PERSON] звертались до ПАТ «Апекс-банк» з вимогою надати довідку про повне погашення заборгованості та припинення основного зобов`язання з метою зняття обтяження з об`єкту іпотеки та дізнались, що відділення ПАТ «Апекс-банк» припинили свою діяльність та всі контактні особи - співробітники банку звільнені з посад, у зв`язку з початком процедури банкрутства банку. \~ \~ \~ \~Крім цього, [PERSON] звертався 19.10.2021 року до Центру надання адміністративних послуг Голосіївської РДА з заявою про зняття обтяження з вищевказаного об`єкту. На таку заяву була надана письмова відмова від ЦНАП Голосіївською РДА, в якій зазначено, що підставою для скасування обтяження може бути лише рішення суду. А тому, просила визнати недійсним кредитний договір № Ч-ФКЛ/100611/1 від 10.06.2011 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Апекс Банк» (реорганізованим у ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «АПЕКС») та зняти заборону з нерухомого майна - реєстраційний номер обтяження 11280621 з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, виключивши запис про іпотеку із реєстраційним номером 11280621 з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] та стягнути з відповідачів на її користь судові витрати. Відповідно до ч.4 ст.19 ЦПК України, спрощене позовне провадження призначене для розгляду малозначних справ, що виникають з трудових відносин, справ незначної складності та інших справ, для яких пріоритетним є швидке вирішення справи. Загальне позовне провадження призначене для розгляду справ, які через складність або інші обставини недоцільно розглядати у спрощеному позовному провадженні. Відповідно до ч.1 ст.274 ЦПК України, у порядку спрощеного позовного провадження може бути розглянута малозначна справа. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Чернівці від 14 липня 2022 року відкрито провадження по справі, призначено справу до розгляду у порядку спрощеного провадження з викликом сторін та надано відповідачам строк для подання заяви із запереченнями щодо розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження. Окрім того, відповідачам надано строк для подання відзиву на позовну заяву.\~\~ Представник позивача в судове засідання не з`явилась, звернулась до суду з письмовою заявою, в якій позов підтримує повністю, просить справу розглянути у її відсутності та задовольнити позовні вимоги з підстав, викладених в позовній заяві. Представник відповідача Приватного акціонерного товариства «Фінансова компанія «Апекс» в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, відзив на позов не подав. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, звернувся до суду з письмовою заявою, в якій просив справу розглянути без його участі, не заперечував проти задоволення позовних вимог у повному обсязі. Суд, дослідив надані документи і матеріали, всебічно та повно з`ясував обставини справи, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінив у сукупності докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню. Цивільним законодавством регулюються особисті немайнові та майнові відносини (цивільні відносини), засновані на юридичній рівності, вільному волевиявленні, майновій самостійності їх учасників (частина перша статті 1 ЦК України). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Судом встановлено, що 10 червня 2011 року між [PERSON] та ПАТ «Апекс Банк» укладено кредитний договір № Ч-ФКЛ/100611/1 від 10.06.2011 року, нотаріально посвідчений\~приватним нотаріусом\~Чернівецького міського\~нотаріального округу\~Балацьким О.О. (а.с. 8-13). Пунктом 1.1. Договору [PERSON] надано відкличну відновлювальну кредитну лінію з урахуванням платоспроможности на споживчі цілі, з лімітом кредитування у сумі 700\~000,00 грн. та строком користування з 10.06.2011 по 10.06.2014. Цей договір залишається чинним до дати повної сплати позичальником заборгованості за цим договором (п.8.6). Договір іпотеки №2831 від 10.06.2011, укладений мід банком та позичальником нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О., є невід`ємною частиною цього договору (п.8.12). Відповідно до умов договору іпотеки, укладеного між ПАТ «Апекс\~Банк» та\~ [PERSON] ,предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] (а.с.14-21), що належить іпотекодавцю на підставі свідоцтва про право власності на нерухоме майно від 21.12.2008 року виданого виконавчим комітетом Чернівецької міської ради на підставі рішення виконавчого комітету Чернівецької міської ради за №940/23 від 16.12.2008 року. Пунктом 3.3.3 Договору іпотеки визначено, що протягом 2-х робочих днів після виконання боржником в повному розмірі зобов`язань за Кредитним договором повернути останньому по акту прийому-передачі, який складається в двох примірниках, по одному для кожної сторони, оригінали документів, які підтверджують право власності іпотеко давці на предмет іпотеки. З витягу\~з Єдиного\~реєстру речових\~прав на\~нерухоме майно\~також вбачається,\~що на\~квартиру [ADDRESS] ,\~власником якої\~є позивачка,\~накладено обтяження\~ заборону\~відповідно до\~договору іпотеки,\~серія та\~номер:\~2830\~виданого 10.06.2011,приватним нотаріусом Чернівецького міського нотаріального округу Балацьким О.О.(а.с.22-24). В державному реєстрі речових прав\~на нерухоме\~майно про\~реєстрацію іпотекистворено запис, номер запису про іпотеку 5931535 (а.с. 25) та про реєстрацію обтяження, номер запису про обтяження 5931282 (а.с. 26). Як зазначає позивач у позові погашення заборгованості за кредитним договором було виконано у повному обсязі. Відповідно до відповіді Національного банку України Вих. № 27-0006/89214 від 23.09.2021 року, НБУ 26.12.2017 року було прийнято рішення №827-рш «Про відкликання банківської ліцензії та генеральної ліцензії на здійснення валютних операції Публічного акціонерного товариства «АПЕКС-БАНК» (а.с. 29). З умов кредитного договору вбачається, що кошти були наданні в споживчих цілях для особистих потреб позичальника. Таким чином, суд вважає, що оспорюваний кредитний договір є договором споживчого кредиту. Відповідно до ч. 1 статті 203 Цивільного кодексу України зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам Держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно з ст.ст. 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Відповідно до\~ч.2\~ст.\~11\~Закону України\~«Про захист\~прав споживачів»\~(редакції,яка діяла на час укладення договору) перед укладенням договору про надання споживчого кредиту кредитодавець зобов`язаний повідомити споживача у письмовій формі про: 1) особу та місцезнаходження кредитодавця; 2) кредитні умови, зокрема: а) мету, для якої споживчний кредит може бути витрачений; б) форми його забезпечення; в) наявні форми кредитування з коротким описом відмінностей між ними, в тому числі між зобов`язаннями споживача; г) тип відсоткової ставки; г) суму, на яку кредит може бути виданий; д) орієнтовну сукупну вартість кредиту та вартість послуги з оформлення договору про надання кредиту (перелік усіх витрат, пов`язаних з одержанням кредиту його обслуговуванням та поверненням, зокрема таких, як адміністративні витрати, витрати на страхування, юридичне оформлення тощо); є) строк, на який кредит може бути одержаний, є) варіанти повернення кредиту, включаючи кількість платежів, їх частоту та обсяги, д) можливість дострокового повернення кредиту та його умови; з) необхідність здійснення оцінки майна та, якщо така оцінка є необхідною, ким вона здійснюється; и) податковий режим сплати відсотків та про державні субсидії, на які споживач має право, або відомості про те, від кого споживач може одержати докладнішу інформацію; і) переваги та недоліки пропонованих схем кредитування. Постановою Правління Національного банку України від 10.05.2007 затверджено Правила надання банками України інформації споживачу про умови кредитування та сукупну вартість кредиту. Вказаний порядок зареєстровано в Міністерстві юстиції України 25 травня 2007 р. за №541/13808. З п.3.2. розділу 3 цих Правил вбачається, що кредитний договір має містити графік платежів у розрізі сум погашення основного боргу, сплати процентів за користуванням кредитом, вартості всіх супутніх послуг, а також інших фінансових зобов`язань споживача за кожним платіжним періодом з урахуванням даних, передбачених у додатку до Правил. У графіку платежів також: має бути докладно розписана сукупна вартість кредиту за кожним платіжним періодом. Пунктом 3.3 Правил встановлено, що Банки зобов`язані в кредитному договорі зазначати сукупну вартість кредиту з урахуванням процентної ставки за ним, вартості всіх супутніх послуг та інших фінансових зобов язань споживача, які пов язані з отриманням, обслуговуванням і погашенням кредиту, а також зазначити її в процентному значенні та в грошовому виразі у валюті платежу за кредитним договором, у вигляді: а) \~ \~ \~ \~реальної процентної ставки (у процентах річних), яка точно дисконтує всі майбутні грошові платежі споживача за кредитом до чистої суми виданого кредиту; б) абсолютного значення подорожчання кредиту (у грошовому виразі), розрахунок якого здійснюється шляхом підсумовування всіх платежів (проценти за користування кредитом, усі платежі за супутні послуги, пов`язані з наданням кредиту, його обслуговуванням і погашенням), здійснених споживачем як на користь банку, так і на користь третіх осіб під час отримання, обслуговування та погашення кредиту. Статтею 18 Закону України «Про захист прав споживачів» визначено, що продавець (виконавець, виробник) не повинен включати у договори із споживачем умови, яких є несправедливими. Умови договору є несправедливими, якщо всупереч принципу добросовісності його наслідком є істотний дисбаланс договірних прав та обов`язків на шкоду споживача. Так, відповідно до умов договору передбачено право банку змінити розмір процентної ставки в сторону збільшення у разі настання таких обставин: порушення позичальником кредитної дисципліни; погіршення фінансового стану позичальника; зміна у грошово-кредитній політиці НБУ (наприклад, девальвація курсу гривні до курсу долара США більш ніж на 5 відсотків у порівнянні з курсом, який діяв на час укладення договору) тощо. Суд вважає, що твердження позивача про те, що ціна договору несправедлива є вірним. Це свідчить про те, що договір кредиту укладено з порушенням вимог чинного на той момент законодавства, а саме ст. 11 Закону України "Про захист прав споживачів", яка забороняла надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України. Вказана заборона регламентована також у Законі України «Про внесення змін до деяких законів України з метою подолання негативних наслідків фінансової кризи» № 1533-VI відповідно до якого ст. 1040 Цивільного кодексу України була доповнена нормою, яка прямо забороняла надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України. Відповідна заборона встановлена у Постанові НБУ «Про додаткові заходи щодо діяльності банків» № 319 від 11 жовтня 2008 року. Таким чином, суд вважає, що кредитний договір № Ч-ФКЛ/100611/1 від 10.06.2011 року, укладений між [PERSON] та ПАТ «Апекс Банк» (реорганізованим у ПРИВАТНЕ АКЦІОНЕРНЕ ТОВАРИСТВО "ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ "АПЕКС") необхідно визнати недійсним. Як вбачається з ч. 1 ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Правила припинення зобов`язання сформульовані в главі 50 «Припинення зобов`язання» розділу І книги п`ятої «Зобов`язальне право» ЦК України. Норми цієї глави передбачають, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України), переданням відступного (ст. 600 ЦК України), зарахуванням (ст. 601 ЦК України), за домовленістю сторін (ст. 604 ЦК України), прощенням боргу (ст. 605 ЦК України), поєднанням боржника і кредитора в одній особі (ст. 606 ЦК України), неможливістю виконання (ст. 607 ЦК України), смертю фізичної особи чи ліквідацією юридичної особи (ст. ст. 608 та 609 ЦК України). Згідно ч.1 ст.575 ЦК України іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про іпотеку» іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника в порядку, встановленому цим Законом. Частиною 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» передбачено, що іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Згідно зі ст. 17 Закону України «Про іпотеку» іпотека припиняється у разі: припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору; реалізації предмета іпотеки відповідно до цього Закону; набуття іпотекодержателем права власності на предмет іпотеки; визнання іпотечного договору недійсним; знищення (втрати) переданої в іпотеку будівлі (споруди), якщо іпотекодавець не відновив її. Якщо предметом іпотечного договору є земельна ділянка і розташована на ній будівля (споруда), в разі знищення (втрати) будівлі (споруди) іпотека земельної ділянки не припиняється; з інших підстав, передбачених цим Законом. Наступні іпотеки припиняються внаслідок звернення стягнення за попередньою іпотекою. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. Під час застосування вищенаведених норм права підлягає врахуванню також правовий висновок, викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц, провадження № 14-88цс19 (пункти 54, 68-70): іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору (частина п`ята статті 3, абзаци другий і сьомий частини першої статті 17 Закону України «Про іпотеку», пункт 1 частини першої і речення друге цієї частини статті 593 ЦК України). Такий висновок узгоджується також з позицією Верховного Суду у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у своїй постанові від 11 листопада 2019 року у справі № 756/15538/15. Стосовно вимог позивача про зняття обтяження з нерухомого майна, суд дійшов висновку, що такі вимоги також підлягають до задоволення, з огляду на наступне. Відповідно до ст. 41 Конституції України, кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Відповідно до ч. 1 ст. 317 та ст. 319 ЦК України, власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Всім власникам забезпечуються рівні умови здійснення своїх прав. Як визначено ч.1 ст. 321 ЦК України, право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Згідно зі ст. 391 ЦК України, власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Запис про заборону на відчуження об`єктів нерухомого майна, що є власністю [PERSON] , у Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна порушує право позивачки на розпорядження своїм майном, а саме квартирою [ADDRESS] . Правові, економічні, організаційні засади проведення державної реєстрації речових та інших прав, які підлягають реєстрації, та їх обтяжень, спрямованих на забезпечення визнання та захисту державою цих прав, створення умов для функціонування ринку нерухомого майна визначає Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». За цим законом функції реєстрації зняття заборони відчуження нерухомого майна виконує державний реєстратор. Статтею 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» встановлено, що права на нерухоме майно та їх обтяження, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» обов`язковій державній реєстрації підлягають речові права та обтяження на нерухоме майно, розміщене на території України, зокрема, іпотека. Нотаріус, як спеціальний суб`єкт, здійснює функції державного реєстратора, крім передбачених пунктами 4 і 6 частини другої статті 9 цього Закону. Державна реєстрація відомостей про обтяження чи зміну умов обтяження нерухомого майна іпотекою, відступлення прав за іпотечним договором та передачу, анулювання, видачу дубліката заставної та видачу нової заставної здійснюється шляхом внесення запису до Реєстру, а також змін і додаткових відомостей до запису, виключення запису з Реєстру. Державна реєстрація обтяження нерухомого майна іпотекою може здійснюватися будь-яким реєстратором на підставі повідомлення іпотекодержателя або уповноваженої ним особи чи рішення суду. Отже, правовий аналіз положень Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» дає підстави для висновку про те, що державний реєстратор та нотаріус є спеціальними суб`єктами, на яких покладаються функції державного реєстратора прав на нерухоме майно, зокрема, щодо прийняття рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, про відмову в державній реєстрації, про її зупинення, внесення змін до Державного реєстру прав та здійснення інших повноважень, передбачених законами України. Запис про обтяження майна іпотекою може бути виключений на підставі рішення суду. Реєстратор вносить до Реєстру відомості про виключення запису в день надходження повідомлення чи рішення суду. У постанові від 18.09.2019 року у справі № 695/3790/15-ц Верховний Суд у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду зазначив, що Верховний Суд виходить з того, що дійсно записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки ... є перешкодами в реалізації власником права розпорядження відповідним майном ... ефективним способом захисту порушених прав позивача було пред`явлення позову про визнання іпотеки такою, що припинена (оскільки щодо цього існував спір, про що свідчить факт зміни позивачем підстав та предмета позову), а не визнання припиненим договору іпотеки, а також - про зняття заборони відчуження нерухомого майна та виключення відповідних записів з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна та Державного реєстру іпотек. Таким чином, вимоги позивачки про зняття обтяження з нерухомого майна є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: approved