Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до суду із вказаним позовом. В обґрунтування вимог вказує, що перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем з 29 серпня 2004 року, який було розірвано рішенням суду від 22 листопада 2021 року. Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] . Дитина проживає разом із позивачем та перебуває на її утриманні, [PERSON] проживає окремо. Відповідач є працездатною особою, має у своїй власності декілька об`єктів нерухомості, інших утриманців немає, кошти на утримання доньки в добровільному порядку не сплачує. Зважаючи на обов`язок батьків утримувати дітей та з посиланням на приписи ст. 181 СК України, позивач просить суд ухвалити рішення про щомісячне стягнення з [PERSON] аліментів на утримання доньки у розмірі 10000 грн. до досягнення дитиною повноліття. Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року справу було призначено до розгляду та відкрито провадження. В судовому засіданні позивач позов підтримала та просила задовольнити. Представник відповідача визнав позов частково, вказав, що відповідач готовий надавати аліменти у мінімальному розмірі, оскільки його фінансових стан не дозволяє йому сплачувати їх у сумі, заявленій позивачем. Вказав, що [PERSON] на даний час офіційно непрацевлаштований, має мінливий дохід (заробіток відповідача пов`язаний з виїздом за кордон, оскільки на час дії воєнного стану він обмежений у такій можливості сума коштів у розмірі вказаному [PERSON] є неспівмірною з його прибутками). Крім того, зауважив, що позивач отримує регулярний дохід від здачі в оренду нерухомого майна, набутого під час їх спільного проживання, який становить близько 18000 тисяч гривень щомісячно. Заслухавши пояснення сторін та дослідивши письмові матеріали справи, суд дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на наступне. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі від 29 серпня 2004 року, який було розірвано рішенням Луцького міськрайонного суду Волинської області від 22 листопада 2021 року, що набрало законної сили (а.с. 6). Від даного шлюбу у подружжя народилась донька [PERSON] , [INFO] , що стверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 28 серпня 2006 року (а.с.4). Дитина проживає разом із позивачем, що не заперечувалось сторонами. Відповідач проживає окремо, отже зобов`язаний сплачувати аліменти на користь позивача. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ (78912) від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Як зазначено у статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною третьою статті 181 СК України передбачено, що за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України, відповідно до якої мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 7 Закону України «Про державний бюджет на 2022 рік» встановлено прожитковий мінімум дітей віком до 6 років: з 1 січня - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривня, з 1 грудня - 2272 гривні; дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня - 2618 гривень, з 1 липня - 2744 гривні, з 1 грудня - 2833 гривні. За змістом ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно ч. 1 ст. 182 СК України передбачені обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів, зокрема: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Під час судового розгляду не встановлено обставин щодо поганого стану здоров`я дитини. Відповідач інших осіб на своєму утриманні не має, офіційно непрацевлаштований, має мінливий дохід. Доказів на спростування вказаного суду не надано. Наявність доходу від нерухомого майна, що перебуває у власності [PERSON] судом не встановлена, доказів протилежного позивачем не надано. Інших істотних обставин при визначенні розміру аліментів суд не знаходить. На підставі наведеного, враховуючи факт часткового визнання відповідачем позовних вимог та пріоритетність інтересів дитини, на користь якої стягуються аліменти, визначений законом прожитковий мінімум для дитини відповідного віку, особу відповідача, який є чоловіком працездатного віку, його матеріальне становище, суд вважає за можливе визначити розмір аліментів на утримання дитини у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, які підлягають стягненню починаючи з дня подання позовної заяви до досягнення дитиною повноліття. На думку суду, такий розмір аліментів не є надмірним та буде достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини, її фізичного розвитку, підтримки життєдіяльності на достатньому рівні. Крім того, вказаний розмір аліментів може стабільно, гарантовано та вчасно сплачуватись відповідачем, що спрямовано на уникнення наявності заборгованостей з боку платника аліментів. При зменшенні розміру аліментів судом враховано матеріальне становище сторін, їх потребу в коштах, встановлений СК України обов`язок обох батьків утримувати дитину. Суд наголошує, що аліменти повинні використовуватись виключно для задоволення потреб дитини, її гармонійного фізичного та духовного розгляду, та не можуть слугувати для безпідставного збагачення отримувача аліментів. Крім того, позивач не позбавлена права у разі зміни матеріального становища сторін збільшити визначений судом розмір аліментів. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача слід стягнути 992,40 грн. судового збору. Оскільки позивач\~звільнена від\~сплати судового\~збору на\~підставі ст.\~5\~ч.1\~п.\~3\~Закону України\~«Про судовий\~збір»,\~суд стягує\~з відповідача\~судовий збір\~на користь\~держави,\~відповідно до\~ст.\~141\~ЦПК України. На підставі наведеного та

Outcome: partial