Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з позовом до [PERSON] , Житомирської міської ради про визначення порядку користування земельною ділянкою спільного користування за адресою [ADDRESS] . В обгрунтування позову зазначила, що між сторонами існує спір щодо користування земельною ділянкою спільного користування. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 09.02.2017 року відкрито провадження у справі. 20.03.2018 року в справі призначено земельно- технічну експертизу про визначення порядку користування земельною ділянкою. Ухвалою від 31.08.2021 р. суддею Богунського районного суду м.Житомира Чішман Л.М. прийнято до свого провадження вказану справу. В судовому засіданні позивач та її представники (за їх участі) позовні вимоги підтримали, просили задовольнити. 24.10.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про розгляд справи без його участі та участі позивача, позовні вимоги підтримав, просив встановити порядок користування за варіантом № 9. Представник відповідача [PERSON] (за його участі в судовому засіданні позовні) вимоги не визнав, просив відмовити в їх задоволенні. Представник Житомирської міської ради за участі в судовому засіданні заперечувала в задоволенні позову. Подала заяву про розгляд справи без її участі. На підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін. Вислухавши учасників судового розгляду ( за їх участі в судовому засіданні), дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що позивач [PERSON] є власником 51/100 частин домоволодіння [ADDRESS] на підставі договору дарування від 15.12.1998 р. ( а.с. 4) та власником 0,0690 га земельної ділянки за вказаною адресою, державний акт серії ЖТ № 043556 про право власності на землю від 12.01.1999 року на підставі договору дарування від 15.12.1998 р ( а.с.83)., зареєстрованого в Книзі записів державних актів на право приватної власності на землю за № 4418 ( а.с. 5). 11.06.2013 року між [PERSON] (дарувальником) та [PERSON] (обдаровуваною) укладено договір дарування частини житлового будинку, згідно якого [PERSON] передав безоплатно у власність (подарував), а [PERSON] прийняла у власність (у дар) 49/100 ідеальних частин житлового будинку [ADDRESS] . Договір було посвідчено приватним нотаріусом Житомирського нотаріального округу Сєтаком В.Я. та зареєстрований у реєстрі за № 5505 ( а.с. 89) Рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 25.12.2015 року в справі № 19850/13 судом ухвалено виділити в натурі у власність [PERSON] сіни 2-1 площею 4,5 кв.м, кладову 2-2 площею 2,6 кв.м, кухню 2-3 площею 5,4 кв.м, жилу кімнату 2-4 площею 10,0 кв.м, жилу кімнату 3-1 площею 17,3 кв.м, сарай «Б», туалет «У» в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , що складає 50/100 ідеальних часток будинковолодіння вартістю 323998,00 грн., згідно першого варіанту висновку судової будівельно-технічної експертизи № 546/06.14 від 28 травня 2014 року. Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] 5498,00 грн. грошової компенсації. Вказані відомості внесені до Державного реєстру речових прав на нерухоме майнл про реєстрацію права власності запис № 1263182 від 11.06.2013 р.( а.с. 66) 26.12.2017 р. [PERSON] подарувала [PERSON] 50/100 частин в будинковолодінні за адресою: [ADDRESS] , доовір посвідчено приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Силіним С.В., реєстраційний номер 1417.( а.с 117) Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 61 цього Кодексу (частина перша статті 81 ЦПК України). Частиною другою статті 78 ЦПК України передбачено, що обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини другої, шостої статті 95 ЦПК України письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Зі змісту ухвали Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ від 16.01.2013 року вбачається, що до будинковолодіння за вказаною адресою відноситься земельна ділянка площею 0,1540 га.( а.с.11). На виконання рішення виконкому Житомирської міської ради народних депутатів від 02.03.1993 р. № 132 "Про проведення в м.Житомирі інвентарізації земель і ведення державного земельного кадастру встановлено внатурі існуючі межі земельної ділянки в [ADDRESS] ( а.с. 6 на звороті, а.с.7), вбачається, що загальна площа земельної ділянки становить 0,2699 га, де загальний двір 45 кв.м., з них ділянка 1- 31 кв. м., ділянка 2 - 14 кв.м. Відповідно до ч.4 ст.120 ЗК України у разі набуття права власності на жилий будинок, будівлю або споруду кількома особами право на земельну ділянку визначається пропорційно до часток осіб у праві власності жилого будинку, будівлі або споруди. За змістом ст. 88 ЗК України та п. 21 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 16.04.2004р. "Про практику застосування судами земельного законодавства при розгляді цивільних справ" співвласники жилого будинку мають право звертатись до суду із позовом про встановлення порядку користування земельною ділянкою, на якій розташований належний їм жилий будинок, виходячи з розміру їхніх часток у спільній власності на будинок. Земельна ділянка яка належить на праві власності позивачу становить 0,0690 га, проте сторонами по справі будь яких доказів, які б вказували на правовий статус, розмір знмнльної ділянки та належність на день ухвалення рішення в справі решти площі земельної ділянки, яка не належить позивачу та відноситься до будинку суду не надано. Сторонами, в судовому засіданні не підтверджено право власності чи право користування земельною ділянкою відповідачем [PERSON] . Висновок судового експерта від 25.03.2019 року № 22/03-2019 суд відхиляє, оскільки земельна ділянка, яка перебуває в спільному користуванні співвласників будинку містить елкктричну опору, та виділення земельної ділянки за наданих експертом варіантами буде порушувати та обмежувати право будь якої із сторін. Враховуючи що позивачем не наведено яке саме право її порушено, зі змісту позову (Т.1 а.с.3) [PERSON] зазначає, що саме в її користуванні перебуває 45 кв. м. землі спільного користування, будь яких доказів що позивачу чиняться перешкоди в користуванні земельною ділянкою , яка перебуває в спільному користування до матеріалів справи не долучено, так само як і не долучено до матеріалів справи доказів про право власності на земельну ділянку відповідача чи інших осіб, не надано доказів про виділення та розмір земельної ділянки який відноситься до будинку [ADDRESS] , під час видачі державного акту про право власності на землю співвласнику будинковолодіння [PERSON] було остаточно вирішено питання щодо площі та меж земельної ділянки, і вказаний правовстановлюючий документ на земельну ділянку є чинним, тому позов про встановлення порядку користування земельною ділянкою, яка перебуває в спільному користуванні не підлягає до задоволення.

Outcome: dismissed