Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

До Дарницького районного суду міста Києва звернулось Приватне акціонерне товариство «Страхова група «ТАС» з позовною заявою до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоду. В обґрунтування позовних вимог зазначено, що 26 березня 2020 року об 11 годині 00 хвилин в місті Києві на перехресті вулиць Набережно - Лугової та Оленівської сталася дорожньо - транспортна пригода за участі автомобіля марки «Geely», номерний знак [NUMBER] , під керуванням водія [PERSON] та автомобіля «Nissan», номерний знак [NUMBER] , під час ДТП зазначений транспортний засіб отримав механічні пошкодження. На момент заподіяння шкоди діяв Договір добровільного страхування наземного транспорту № FA 63167 від 14 червня 2019 року, який було укладено між ПрАТ «Страхова група «ТАС» щодо автомобіля марки «Nissan», згідно з яким позивач прийняв на себе зобов`язання по відшкодуванню матеріальної шкоди, заподіяної страхувальнику вказаного транспортного засобу. Постановою Подільського районного суду міста Києва від 23 червня 2020 року відповідача було визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 124 КУпАП. Позивач, відповідно до умов договору добровільного страхування наземного транспорту № FA 63167 від 14 червня 2019 року, здійснив виплату страхового відшкодування за пошкоджений автомобіль марки «Nissan», номерний знак [NUMBER] у розмірі 57530 грн. 87 коп. У подальшому, позивачем отримано інформацію, що відповідач застрахований відповідно до Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно - правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» в ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № АО1961336, який покрив суму збитків позивача у розмірі 45681 грн. 45 коп. В межах ліміту, а також з урахуванням зносу ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп» за полісом № АО1961336 виплатило на користь позивача страхове відшкодування у розмірі 45681 грн. 45 коп. Сума страхового відшкодування, яка залишилась не виплаченою складає 11849 грн. 42 коп. У зв`язку з чим, позивач вимушений звернутись до суду із даним позовом та просив стягнути з відповідача суму страхового відшкодування у розмірі 11849 грн. 42 коп. та судовий збір у розмірі 2270 грн. Ухвалою судді Дарницького районного суду міста Києва від 13 жовтня 2021 року позовну заяву Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди направлено до Подільського районного суду міста Києва за підсудністю. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 02 грудня 2021 року, головуючим суддею у справі визначено Головчака М.М. 06 грудня 2021 року ухвалою судді Подільського районного суду міста Києва відкрито провадження у цивільній справі за позовом Приватного акціонерного товариства «Страхова група «ТАС» до [PERSON] про відшкодування шкоди, завданої в результаті дорожньо - транспортної пригоди. Розгляд справи визначено проводити за правилами спрощеного позовного провадження з викликом сторін. Представник позивача у судове засідання не з`явився, просив розгляд справи проводити за його відсутності. Не заперечував проти заочного розгляду справи. Відповідач будучи повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, у судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив на позов та заяву про розгляд справи за його відсутності до суду не подавав. За змістом ч. 4 ст. 223, ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо відповідач, будучи належним чином повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, повторно у судове засідання не з`явився без поважних причин або без повідомлення причин неявки, не подав відзив на позов, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. У зв`язку із тим, що відповідач своєчасно і належним чином повідомлений про час і місце судового розгляду справи, не використав наданого законом права на подачу відзиву на позовну заяву, тому суд, враховуючи згоду позивача, відповідно до положень частини першої статті 280 ЦПК України, вважає можливим провести заочний розгляд справи, вирішити справу за наявними в матеріалах доказами та ухвалити заочне рішення. У зв`язку з розглядом справи за відсутності всіх учасників справи в порядку спрощеного провадження, відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши та оцінивши письмові докази у справі у їх сукупності, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд дійшов наступного висновку. Кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу (ч. 1 ст. 16 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з вимогами п.п. 1, 2, 3 ч. 1 ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, чи мали місце обставини (факти), якими обґрунтовувалися вимоги та заперечення, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Частиною 1 ст. 2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Судом встановлено, що 14 червня 2019 року між ПрАТ «Страхова група «ТАС» та ТОВ «ОТОКОЧ УКРАЇНА» укладено договір добровільного страхування наземного транспорту № FA 00063167. Предметом договору є майнові інтереси, що не суперечать закону, пов`язані з володіння, користування і розпорядженням застрахованим транспортним засобом та застрахованим додатковим обладнанням, встановленим на ньому, зокрема: легковим транспортним засобом «Nissan Qashqai», реєстраційний номер [NUMBER] , 2018 року випуску. Так, 26 березня 2020 року відбулась дорожньо-транспортна пригода. Відповідно до постанови Подільського районного суду м. Києві від 23 червня 2020 року, [PERSON] , 26 березня 2020 року, об 11 годині 00 хвилини, по на перехресті вулиць Набережно-Лугової і Оленівської в м. Києві, керуючи транспортним засобом «Geely Emgrand», номерний знак [NUMBER] , під час обїзду автомобіля «Nassan Qashqai», номерний знак [NUMBER] , який рухався у попутному напрямку та здійснював розворот на перехресті, не врахував дорожню обстановку та не дотримався безпечного бокового інтервалу, в результаті чого скоїв з ним зіткнення. Внаслідок ДТП транспортні засоби отримали механічні пошкодження, чим порушив п. 13.3 ПДР України, за що передбачена відповідальність за ст. 124 КУпАП. Постановою Подільського районного суду м. Києва від 23 червня 2020 року винним у дорожньо-транспортній пригоді визнано відповідача, за що останнього притягнуто до адміністративної відповідальності та накладено штраф у розмірі двадцяти неоподатковуваних мінімумів доходів громадян, що становить 340 грн. Згідно копії свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, власником транспортного засобу є ТОВ «ОТОКОЧ УКРАЇНА»». Заявою про настання страхового випадку по договору страхування ТОВ «ОТОКОЧ УКРАЇНА» повідомило позивача про пошкодження транспортного засобу «Nissan Qashqai», номерний знак [NUMBER] . На підставі страхового акту № 08662/01/920 від 21 квітня 2020 року, розрахунку суми страхового відшкодування та платіжного доручення № 94893 від 23 квітня 2020 року позивачем проведено виплату страхового відшкодування на користь ТОВ «ОТОКОЧ УКРАЇНА» в сумі 57530 грн. 87 коп. Згідно платіжного доручення № ЗР119940 від 20 листопада 2020 року ПрАТ «УСК «Княжа Вієнна Іншуранс Груп», як страховик винної особи, здійснило виплату позивачу у порядку суброгації суму страхового відшкодування у розмірі 45681 грн. 45 коп. Однак залишилась невідшкодованою решта суми страхового відшкодування у розмірі 11849 грн. 42 коп. Статтею 27 Закону України «Про страхування» передбачено, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за заподіяний збиток. Відповідно до ст. 979 ЦК України, за договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору. Згідно ст. 993 ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, у межах фактичних витрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за задані збитки (суброгація). Виходячи із вищезазначеного, можливість застосування механізму суброгації обмежена рамками майнового страхування з урахуванням наведених приписів. За своєю правовою природою регрес істотно відрізняється від суброгації. Основна відмінність полягає в тому, що при суброгації переходить існуюче право з усіма його забезпеченнями, а регрес породжує нове право. Суброгація - це перехід прав до третьої особи на основі закону. Регрес - це право, що виникає у особи внаслідок платежу. При суброгації до страховика переходить право, що вже виникло (з моменту заподіяння шкоди) у страхувальника, відповідно регрес - це право зворотної вимоги, що виникає у страховика (регредієнта) до винної особи (регресату) на тій основі, що страховик попередньо провів виконання за страховим зобов`язанням, виплативши страхове відшкодування страхувальникові, тобто право регресу виникає з моменту сплати за третю особу. Роз`яснення про застосування вищезазначених понять також наведені у п. 27 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» № 4 від 01.03.2013 згідно з яким, при вирішенні спорів про право зворотної вимоги страховика суди повинні розрізняти поняття «регрес» та «суброгація». Наприклад, у випадку суброгації відбувається лише заміна осіб у вже наявному зобов`язанні (заміна активного суб`єкта) зі збереженням самого зобов`язання. У такому разі страхувальник передає свої права страховикові на підставі договору і сприяє реалізації останнім прийнятих суброгаційних прав. У випадку регресу одне зобов`язання замінює собою інше, але переходу прав від одного кредитора до іншого не відбувається. Згідно ч. 1 ст. 1194 Цивільного кодексу України, особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Оскільки відповідач не відшкодував різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням), та згідно з положеннями ст. 1194 Цивільного кодексу України позивач отримав право вимоги на таке відшкодування, то відповідач повинен відшкодувати шкоду позивачу у примусовому порядку. Як зазначив Верховний Суд України в постанові від 10.02.2016 у справі № 6-2878 цс15, за змістом ст. 1194 ЦК Україні в системному зв`язку зі ст. 993 цього Кодексу та ст. 27 Закону України «Про страхування» можна дійти висновку, що до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, переходить право вимоги до особи, відповідальної за завдані збитки у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди в межах різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Отже, якщо страхової виплати (страхового відшкодування) недостатньо для повного відшкодування завданої потерпілому шкоди, то страховик, який виплатив страхове відшкодування, на підставі статті 1194 ЦК України, має право звернутися безпосередньо до страхувальника з вимогою про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Враховуючи вищевикладене, і оскільки винним у вчиненні ДТП є відповідач, то позивач має право вимоги про відшкодування різниці між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням) - 11849 грн. 42 коп. Таким чином, суд дійшов висновку, що позов є доведеним та обґрунтованим, і підлягає до задоволення. У відповідності до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при поданні позову до суду сплачено судовий збір у сумі 2270 грн, що підтверджено платіжним дорученням № 2764 від 19 серпня 2021 року, яке міститься у матеріалах справи. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у сумі 2270 грн.

Outcome: approved