Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

11 жовтня 2022 року [PERSON] звернулась до суду із даною заявою, посилаючись в обґрунтування заявлених вимог на те, що [INFO] померла бабуся заявника, [PERSON] , після смерті якої відкрилась спадщина. При цьому за заповітом від 6 квітня 2021 року спадкодавець заповіла частку квартири за адресою: [ADDRESS] , заявнику, [PERSON] , яка є єдиним спадкоємцем після померлої, будучи її рідною онукою. Зазначала, що мати заявниці, [PERSON] , померла до відкриття спадщини, [INFO] . При цьому через похилий вік, [PERSON] , [PERSON] у січні 2012 року переїхала до спадкодавця за місцем постійного проживання останньої: [ADDRESS] , будучи зареєстрованою за цією адресою разом із останньою, та узяла участь у приватизації вказаної спадкової квартири разом з бабусею, [PERSON] та [PERSON] . З того часу аж до смерті спадкодавця, [INFO] , вона постійно проживала разом з [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Після смерті [PERSON] заявниця здійснила її поховання за власні кошти. 8 вересня 2022 року вона звернулась до нотаріальної контори із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за заповітом, однак отримала відмову, оскільки вона не надала документ, що підтверджував факт того, що вона мешкала на момент смерті [PERSON] разом із спадкодавцем, бо заявниця була зареєстрована на теперішній час за адресою: [ADDRESS] , де вона у 2014 році зареєструвалась, але проживала фактично разом зі спадкодавцем постійно до смерті [PERSON] . На тій підставі, що вона проживала зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, то заяву нотаріусу у встановлений законом 6-місячний строк не подавала. Таким чином вона не може оформити право на спадкове майно без встановлення в судовому порядку факту проживання зі спадкодавцем на день відкриття спадщини. Тому просила суд встановити факт постійного проживання її, [PERSON] , зі спадкодавцем, [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , на час відкриття спадщини [INFO] для подальшого оформлення прав на спадкове майно у нотаріуса. Заявник, [PERSON] , до судового засідання не з`явилась, надавши заяву з проханням розглянути справу за її відсутності, повністю при цьому підтримуючи заявлені вимоги, які просила суд задовольнити. Представник зацікавленої особи, [PERSON] , у судове засідання не з`явилась, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи, надавши суду заяву з проханням вирішити справу за її відсутності та відповідно до вимог чинного законодавства. За ч. 1 ст. 223 ЦПК неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. При цьому суд зазначає, що підстави, визначені ст. 223 ЦПК, для відкладення розгляду справи у даному випадку відсутні, внаслідок чого суд розглянув справу за відсутності заявника та представника зацікавленої особи. Дослідивши матеріали\~справи та\~оцінивши їх\~у сукупності,\~суд дійшов\~висновку про\~можливість задоволення заявлених вимог, виходячи з наступного вмотивування. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про смерть, виданого 4 листопада 2021 року Покровським відділом ДРАЦС у місті Кривому Розі Криворізького району Дніпропетровської області, актовий запис № 2204, вбачається, що [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] у віці 80 років. Також суд встановив, що на підставі свідоцтва про народження, виданого 19 червня 1962 року міським відділом РАЦС м. Ртищево Саратовської області, актовий запис № 223, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . При цьому відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу, виданого 14 березня 1981 року Жовтневим відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 302, вбачається, що [PERSON] одружилась 14 березня 1981 року із [PERSON] , внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . На підставі свідоцтва про народження, виданого 11 листопада 1981 року Жовтневим відділом РАЦС м. Кривого Рогу, актовий запис № 1490, вбачається, що [PERSON] народилась [INFO] , матір`ю якої вказана [PERSON] . При цьому за свідоцтвом про смерть, виданим 25 квітня 1991 року Тернівським районним відділом реєстрації актів цивільного стану м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 934, вбачається, що [PERSON] померла [INFO] у віці 27 років. Також за свідоцтвом про шлюб, виданим 2 лютого 2002 року відділом РАЦС Жовтневого районного управління юстиції м. Кривого Рогу Дніпропетровської області, актовий запис № 64, вбачається, що [PERSON] та [PERSON] одружились 2 лютого 2002 року, внаслідок чого дружині було присвоєно прізвище [PERSON] . Крім того відповідно до витягу про державну реєстрацію прав від 1 лютого 2012 року на підставі свідоцтва про право власності № 4 від 27 січня 2012 року [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] є власниками кожний по 1/3 частки кв. [ADDRESS] , що підтверджується копією вказаного свідоцтва, виданого на підставі рішення № 36 від 18 січня 2012 року виконкому Жовтневої районної у місті ради. Згідно із заповітом від 6 квітня 2021 року, посвідченим нотаріально, реєстр № 1-395, [PERSON] , [INFO] , заповіла належну їй на праві власності частку кв. [ADDRESS] заявниці, [PERSON] , [INFO] . Натомість, відповідно до постанови від 8 вересня 2022 року вбачається, що державним нотаріусом, [PERSON] , було відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , через не підтвердження факту спільного проживання такої спадкоємиці із померлою. Так за інформацією з паспорту [PERSON] (серія [NUMBER] ) вбачається, що остання на момент смерті [INFO] [PERSON] була зареєстрована в [ADDRESS] (з 2 червня 2014 року). Місце реєстрації [PERSON] в кв. [ADDRESS] на момент смерті останньої підтверджується довідкою від 8 вересня 2022 року з реєстру Криворізької міської територіальної громади, з якої також вбачається, що спадкодавець на момент своєї смерті за такою адресою була зареєстрована одна. Натомість, суд вказує, що свідки, [PERSON] та [PERSON] , підтвердили в суді факт того, що заявник, [PERSON] , фактично мешкала по [ADDRESS] разом із [PERSON] , 1941 р. н., починаючи з січня 2012 року по день смерті останньої, яка померла [INFO] . Також на підставі акту від 9 вересня 2022 року ОСББ «Армавірська 14», складеного за свідченнями сусідів по будинку [ADDRESS] , вбачається, що [PERSON] мешкала разом із [PERSON] по [ADDRESS] , починаючи з січня 2012 року по день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] . Оглядом копій\~матеріалів спадкової\~справи №\~665/2022,\~що відкрилась\~після смерті[INFO] [PERSON] , вбачається також, що із заявою про прийняття такої спадщини до державного нотаріусу звернулась лише [PERSON] 8 вересня 2022 року. Відповідно до ст. 1216 Цивільного кодексу України (далі за текстом - ЦК) спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). На підставі ст. 1220 ЦК спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою. Відповідно до ст. 1258 ЦК спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги, усунення їх від права на спадкування, неприйняття ними спадщини або відмови від її прийняття, крім випадків, встановлених статтею 1259 цього Кодексу. За ст. 1261 ЦК в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Згідно із ст. 1266 ЦК внуки, правнуки спадкодавця спадкують ту частку спадщини, яка належала б за законом їхнім матері, батькові, бабі, дідові, якби вони були живими на час відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1223 ЦК право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. На підставі ст. 1270 ЦК для прийняття спадщини встановлюється строк у 6 місяців, який починається з часу відкриття спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 1268 ЦК спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Згідно із ст. 1269 ЦК спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. За ч. 3 ст. 1268 ЦК спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 ЦК, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до п. 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування», якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, яка, у разі відсутності спору, розглядається за правилами окремого провадження. Зокрема, у такому порядку суди повинні розглядати заяви про встановлення родинних відносин із спадкодавцем, проживання з ним однією сім`єю, постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, прийняття спадщини, яка відкрилась до 1 січня 2004 року, тощо. Відсутність реєстрації спадкодавця за останнім його місцем проживання, зокрема за місцем проживання спадкоємця, не є абсолютним підтвердженням обставин про те, що спадкоємець не проживав із спадкодавцем на час відкриття спадщини, якщо обставини ч. 3 ст. 1268 ЦК підтверджуються достатністю інших належних і допустимих доказів. Аналогічна правова позиція була викладена Верховним Судом у постанові по справі № 212/9157/15-ц від 1 серпня 2018 року. Судом було встановлено, що шестимісячний строк подання [PERSON] заяви про прийняття спадщини після смерті її бабусі [PERSON] сплив. В той же час, зважаючи на встановлені судом обставини справи, суд дійшов переконливого висновку, що [PERSON] , будучи співвласником кв. [ADDRESS] та єдиною спадкоємицею за заповітом [PERSON] , яка померла [INFO] , фактично проживала на момент смерті спадкодавця в кв. [ADDRESS] разом із зареєстрованою за такою адресою [PERSON] , яка була бабусею заявниці. Таким чином факт вступу [PERSON] у спадкові права після смерті [INFO] [PERSON] внаслідок постійного проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини було доведено у судовому засіданні сукупністю досліджених доказів. Виходячи з переліченого вмотивування, суд вважає, що заявлені вимоги [PERSON] , як спадкоємиці після смерті [PERSON] , підлягають задоволенню шляхом встановлення факту постійного її проживання разом із [PERSON] на момент смерті останньої [INFO] .

Outcome: approved