Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

[PERSON] звернувся в суд з позовом до [PERSON] , ПАТ "Страхова компанія "ТАС" про відшкодування матеріальної та моральної шкоди. В обґрунтування заявленого позову покликається на те, що [PERSON] 20 січня 2020 року близько 10 год. 50 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «CITROEN NEMO» р.н. [NUMBER] та рухаючись ним по вул.Тракт Глинянський поблизу будинку № 64 в м.Львові у напрямку с.Підбірці Пустомитівського району Львівської області, порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями, а саме: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при наближенні до проїзної частини дороги, що має заокруглення вправо відносно його руху, не маючи завад технічного характеру не справився із керуванням, що призвело до виїзду його автомобіля на зустрічну смугу руху, де в цей час йому назустріч (в напрямку вулиці Личаківська) рухався транспортний засіб марки «FORD FIESTA» р.н. [NUMBER] , під керуванням позивача, який не зміг зреагувати на вказаний автомобіль, після чого відбулося зіткнення. В результаті зіткнення вказаних транспортних засобів, він отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий відламковий перелом лівої ліктьової кістки, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Під час даного ДТП автомобіль марки «FORD FIESTA» р.н. [NUMBER] отримав наступні пошкодження - передній бампер, капот, передні фари, передні крила, передні пасажирські двері, двері водія, вітрове скло, скло передніх дверей, заднє ліве крило та дах авто. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ОРЕВ ДАІ УМВСУ у Львівській області 27.12.1997 року, транспортний засіб марки «FORD FIESTA» р.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.02.2019 року транспортний засіб марки «CITROEN NEMO» р.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Відповідно до листа КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова", він знаходився на стаціонарному лікуванні з 20.01.2020 по 05.02.2020 та з 19.01.2021 по 22.01.2021. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого по стаціонару, він перебував з 20.01.2020 року по 05.02.2020 року. Повний діагноз: Забій м/тканин лобної ділянки. Закритий відламковий перелом с/з лівої ліктевої кістки зі зміщенням к.ф. забійне садно пр. колінного суглобу. Відтак, внаслідок завданої шкоди він зазнав тривалого фізичного болю та страждань. Окрім того, він протягом девяти місяців не мав можливості працювати, що також завдавало йому значних переживань. Після завданої травми він зміг приступити до роботи лише через вісім місяців. Підтверджена лікарськими документами ватрата працездатності становить 2 місяці 16 календарних днів. Його місячна винагорода становила 2600 злотих, що по курсу НБ України становило 16562 грн. А відтак, втрачений заробіток становить 16562 грн.х2+ (16562/2) = 33124+8281 = 41405 грн. Особа, яка не є власником майна, але має права розпоряджатися ним має право на відшкодування шкоди, завданої цьому майну. Відповідно до полісу №АМ/7777201 страхова сума на одного потерпілого за шкоду, заподіяну життю і здоров`ю - двісті тисяч гривень, за шкоду, заподіяну майну з сто тисяч гривень. Крім того, через протиправну поведінку відповідача, йому були спричинені моральні страждання у зв`язку з знищенням автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Зокрема, внаслідок неправомірних дій [PERSON] після ДТП він не мав змоги використовувати автомобіль та був змушений лікуватися та витрачати час тля відновлення свого порушеного права. Враховуючи вищенаведене, просить суд стягнути в його користь з [PERSON] 48000 гривень моральної шкоди, 41405 гривень втраченого заробітку, а з ПАТ "Страхова компанія "ТАС" 20914 грн. витрат пов`язаних з лікуванням та 16219 грн. матеріальної шкоди внаслідок знищення автомобіля. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу справу передано судді Шашуріній Г.О. Ухвалою судді від 21 червня 2022 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін. ПАТ "Страхова група "ТАС" 11.07.2022 року подано відзив на позовну заяву, в якій покликаються на те, що виплата страхового відшкодування здійснюється виключно власнику знищеного транспортного засобу. Крім того, по матеріальній шкоді строк звернення обмежується річним строком. Стосовно витрат на лікування та покликаються на те, що не усі медикаменти, які були придбані, призначені лікарем, крім того надано квитанції про сплату благодійних внесків, що є необґрунтованими витратами, які не можуть бути відшкодовані страховиком. Позивачем 02.08.2022 року подано заяву про зменшення розмиру позовних вимог, в якій він просить суд стягнути в його користь з [PERSON] 18000 гривень моральної шкоди, 41405 гривень втраченого заробітку, 16219 грн. матеріальної шкоди внаслідок знищення автомобіля. а з ПАТ "Страхова компанія "ТАС" 20914 грн. витрат пов`язаних з лікуванням та 1045,74 грн. моральної шкоди. Крім того, просить стягнути з відповідачів 3400 грн. витрат на правову допомогу та 3000 грн. понесених витрат за проведення експертизи. Представником ПАТ "Страхова Група "ТАС" подано 10.08.2022 відповідь на заяву про зменшення позовних вимог, покликаються на те, що не усі медикаменти, які були придбані, призначені лікарем, крім того надано квитанції про сплату благодійних внесків, що є необґрунтованими витратами, які не можуть бути відшкодовані страховиком. Відповідачем [PERSON] відзиву на позовну заяву не подано. Дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку, що позов слід задовольнити частково з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] 20 січня 2020 року близько 10 год. 50 хв., керуючи технічно справним транспортним засобом марки «CITROEN NEMO» р.н. [NUMBER] та рухаючись ним по вул.Тракт Глинянський поблизу будинку № 64 в м.Львові у напрямку с.Підбірці Пустомитівського району Львівської області, порушив п.12.1 Правил дорожнього руху України, затверджені Постановою Кабінету Міністрів України № 1306 від 10.10.2001 року із змінами та доповненнями, а саме: під час вибору в установлених межах безпечної швидкості руху водій повинен ураховувати дорожню обстановку, а також особливості вантажу, що перевозиться і стан транспортного засобу, щоб мати змогу постійно контролювати його рух та безпечно керувати ним, при наближенні до проїзної частини дороги, що має заокруглення вправо відносно його руху, не маючи завад технічного характеру не справився із керуванням, що призвело до виїзду його автомобіля на зустрічну смугу руху, де в цей час йому назустріч (в напрямку вулиці Личаківська) рухався транспортний засіб марки «FORD FIESTA» р.н. [NUMBER] , під керуванням позивача, який не зміг зреагувати на вказаний автомобіль, після чого відбулося зіткнення. В результаті зіткнення вказаних транспортних засобів, [PERSON] отримав тілесні ушкодження, а саме: закритий відламковий перелом лівої ліктьової кістки, який відноситься до тілесного ушкодження середнього ступеня тяжкості за ознакою тривалого розладу здоров`я. Вироком Личаківського районного суду м.Львова від 01.11.2021 року, [PERSON] визнано винуватим у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст.286 КК України та призначено йому покарання у виді штрафу у розмірі 500 неоподаткованих мінімумів доходів громадян, що становить 8500,0 гривень (вісім тисяч п`ятсот гривень 00 копійки)в дохід держави з позбавленням права керувати транспортними засобами на строк 1 (один) рік. Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу, виданого ОРЕВ ДАІ УМВСУ у Львівській області 27.12.1997 року, транспортний засіб марки «FORD FIESTA» р.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Згідно свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] від 02.02.2019 року транспортний засіб марки «CITROEN NEMO» р.н. [NUMBER] належить на праві власності [PERSON] . Цивільно-правова відповідальність [PERSON] застрахована відповідачем, що визнається учасниками справи. Відповідно до виписки з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого №1614, діагноз позивача [PERSON] : Закритий консолідований перелом с/з лівої ліктевої кістки. Стан після МОС. Як вбачається з виписки з медичної карти амбулаторного, стаціонарного хворого по стаціонару №1905/66, [PERSON] перебував на лікуванні в стаціонарі з 20.01.2020 року по 05.02.2020 року. Повний діагноз: Забій м/тканин лобної ділянки. Закритий відламковий перелом с/з лівої ліктевої кістки зі зміщенням к.ф. забійне садно пр. колінного суглобу. Згідно висновку №29 судової автотоварознавчої експертизи від 23.02.2001 року, вартість відновлювального ремонту автомобіля марки «FORD FIESTA 1.4і 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] , виявлені при обстеженні 03.02.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 20.01.2021 року, в цінах на вказану дату обстеження, без врахування (включення) ПДВ у вартості нових складових (запчастин), без врахування (включення) ПДВ у вартості матеріалів та із середньостатистичною регіональною вартістю ремонтно-відновлювальних робіт (ні з, ні без ПДВ), становить 161019,22 грн. Ринкова вартість автомобіля марки «FORD FIESTA 1.4і 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] на 20.01.2021 року до моменту пошкодження становить 16219,60 грн. Коефіцієнт фізичного зносу складових автомобіля марки «FORD FIESTA 1.4і 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] на момент його пошкодження у ДТП 20.01.2021 року, становить Е3-0,70. Вартість матеріального збитку, з технічної точки зору, завданого власнику автомобіля марки «FORD FIESTA 1.4і 5dr 5MT», ідентифікаційний номер [NUMBER] , р.н. [NUMBER] від виявлених при обстеженні 03.02.2021 року його пошкоджень внаслідок ДТП 20.01.2021 року, в цінах на вказану дату обстеження становить рівним ринковій вартості КТЗ на 20.01.2021 року до моменту його пошкодження в ДТП: 16219,60 грн. Відповідно до трудового договору від 12.10.2020 року [PERSON] працює з 12.10.2020 року по даний час в компанії "МУР-МІКС Л.С.К. Компані Лешек Камінські" (Республіка Польща) на посаді муляра. Згідно довідки компанії "МУР-МІКС Л.С.К. Компані Лешек Камінські" (Республіка Польща), місячна винагорода [PERSON] становила 2600 злотих, що по курсу НБ України становило 16562 грн. Відповідно до листа КНП "Клінічна лікарня швидкої медичної допомоги м.Львова" від 17.03.2021 року, [PERSON] знаходився на стаціонарному лікуванні з 20.01.2020 по 05.02.2020 та з 19.01.2021 по 22.01.2021. 01.10.2021 року [PERSON] звернувся до ПАТ "Страхова група "ТАС" із заявою про виплату страхового відшкодування. Як вбачається з відповіді ПАТ "Страхова група "ТАС" від 12.10.2021 року, немає правових підстав для виплати страхового відшкодування, оскільки [PERSON] не притягнутий до відповідальності за даною ДТП. Частинами першою-третьою статті 22 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) передбачено, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є, зокрема втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до частини першої статті 1166 ЦК України майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно зі статтею 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. За змістом пункту 1 частини першої статті 1188 ЦК України шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, а саме: шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі (стаття 1192 ЦК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 22 ЦК України реальними збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права. Статтею 1 Закону України «Про страхування» передбачено, що страхування - це вид цивільно-правових відносин щодо захисту майнових інтересів фізичних та юридичних осіб у газі настання певних подій (страхових випадків), визначених договором страхування або чинним законодавством, за рахунок грошових фондів, що формуються шляхом сплати фізичними особами та юридичними особами страхових платежів (страхових внесків, страхових премій) та доходів від розміщення коштів цих фондів. За договором страхування одна сторона (страховик) зобов`язується у разі настання певної події (страхового випадку) виплатити другій стороні (страхувальникові) або іншій особі, визначеній у договорі, грошову суму (страхову виплату), а страхувальник зобов`язується сплачувати страхові платежі та виконувати інші умови договору (стаття 979 ЦК України). Відповідно до статті 980 ЦК України предметом договору страхування можуть- бути майнові інтереси, які не суперечать закону і пов`язані, зокрема з відшкодуванням шкоди, завданої страхувальником (страхування відповідальності). Види обов`язкового страхування в Україні визначені у статті 7 Закону України «Про страхування». До них пункт 9 частини першої вказаної статті відносить страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів. Відносини у цій сфері регламентує, зокрема Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів». Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну наслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до пункту 22.1 статті 22 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», уразі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. У разі настання події, яка є підставою для проведення регламентної виплати, МТСБУ у межах страхових сум, що були чинними на день настання такої події, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до частини першої статті 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. У пунктах 3, 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 31 березня 1995 року № 4 (зі змінами та доповненнями) «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» судам роз`яснено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Розмір відшкодування моральної (немайнової) шкоди суд визначає залежно від характеру та обсягу страждань (фізичних, душевних, психічних тощо), яких зазнав позивач, характеру немайнових втрат (їх тривалості, можливості відновлення тощо) та з урахуванням інших обставин. Зокрема, враховуються стан здоров`я потерпілого, тяжкість вимушених змін у його життєвих і виробничих стосунках, час та зусилля, необхідні для відновлення попереднього стану. При цьому суд має виходити із засад розумності, виваженості та справедливості. Загальні підходи до відшкодування моральної шкоди, завданої органом державної влади, були сформульовані Верховним Судом у постановах від 10.04.2019 у справі №464/3789/17, від 27.11.2019 у справі №750/6330/17. Зокрема, Суд дійшов висновку, що адекватне відшкодування шкоди, зокрема й моральної, за порушення прав людини є одним із ефективних засобів юридичного захисту (п. 49). Моральна шкода полягає у стражданні або приниженні, яких людина зазнала внаслідок протиправних дій. Страждання і приниження - емоції людини, змістом яких є біль, мука, тривога, страх, занепокоєння, стрес, розчарування, відчуття несправедливості, тривала невизначеність, інші негативні переживання (п.52). Зважаючи на відмову в позові про стягнення матеріальної шкоди, суд зазначає, що не всі негативні емоції досягають рівня страждання або приниження, які заподіюють моральну шкоду. Оцінка цього рівня залежить від усіх обставин справи, які свідчать про мотиви протиправних дій, їх інтенсивність, тривалість, повторюваність, фізичні або психологічні наслідки та, у деяких випадках, стать, вік та стан здоров`я потерпілого. Сам лише факт порушення прав позивача не може слугувати виключною підставою для стягнення моральної шкоди, оскільки моральна шкода має бути обов`язково аргументована поза розумним сумнівом із зазначенням того, які конкретно дії (бездіяльність) спричинила моральні переживання та наскільки вони були інтенсивними, щоб сягнути рівня страждань, тому суд доходить висновку про необґрунтованість позовної вимоги про відшкодування моральної шкоди. Щодо позовних вимог, заявлених до [PERSON] суд зазначає наступне. Відповідно до п.4 роз`яснень Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ у названій вище постанові №4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Враховуючи вищенаведені обставини, суд приходить до висновку, що вимоги позивача про стягнення з відповідача [PERSON] 216219 грн. матеріальної шкоди внаслідок знищення автомобіля як відшкодування майнової школи, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди підлягають до задоволення. Відповідно до ч. 1 ст. 1195 ЦК України фізична або юридична особа, яка завдала шкоди каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я фізичній особі, зобов`язана відшкодувати потерпілому заробіток (дохід), втраченим ним внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності, а також відшкодувати додаткові витрати, викликані необхідністю посиленого харчування, санаторно-курортного лікування, придбання ліків, протезування, стороннього догляду тощо. Тлумачення наведеної норми дозволяє зробити висновок, що шкода, яка завдана здоров`ю, не може бути оцінена у грошовому еквіваленті. Саме тому об`єктом відшкодування є лише майнові втрати, що зазнала фізична особа, внаслідок завдання такої шкоди. До таких втрат законодавець відносить, зокрема, заробіток (дохід), втрачений потерпілим внаслідок втрати чи зменшення професійної або загальної працездатності. Судом встановлено, що місячна винагорода позивача становила 2600 злотих, що по курсу НБ України становило 16562 грн. А відтак, втрачений заробіток становить 16562 грн.х2+ (16562/2) = 33124+8281 = 41405 грн. і такий слід стягнути з [PERSON] в користь позивача [PERSON] . Не заперечуючи понесення позивачем [PERSON] моральних страждань з вини відповідача [PERSON] у зв`язку з знищенням автомобіля, що потягло тривалу зміну усталеного способу і ритму життя. Зокрема, внаслідок неправомірних дій [PERSON] після ДТП позивач не мав змоги використовувати автомобіль та був змушений лікуватися та витрачати час для відновлення свого порушеного права, суд вважає суму, визначену позивачем як відшкодування моральних страждань завищеною і приходить до висновку, що достатньою сумою відшкодування моральної шкоди в даному випадку буде 8000 гривень. Щодо позовних вимог, заявлених до ПАТ "Страхова Група "ТАС", суд зазначає наступне. Закон України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (надалі - Закон) є спеціальним нормативно-правовим актом та регулює відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів і спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. За змістом Закону (статті 9, 22-31, 35, 36) настання страхового випадку (скоєння ДТП) є підставою для здійснення страховиком виплати страхового відшкодування потерпілому відповідно до умов договору страхування та в межах страхової суми. Страховим відшкодуванням у цих межах покривається оцінена шкода, заподіяна внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи, в тому числі й шкода, пов`язана зі смертю потерпілого. Для отримання страхового відшкодування потерпілий чи інша особа, яка має право на його отримання, подає страховику заяву про страхове відшкодування. Таке відшкодування повинне відповідати розміру оціненої шкоди, але якщо розмір заподіяної шкоди перевищує страхову суму, розмір страхової виплати за таку шкоду обмежується зазначеною страховою сумою. Відповідно до ст. 6 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Дорожньо-транспортна пригода відповідно до визначення наведеного у законі це подія, що сталася під час руху транспортного засобу, внаслідок якої загинули або поранені люди чи завдані матеріальні збитки. Згідно п. 1.7 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», забезпечений транспортний засіб - транспортний засіб, зазначений у чинному договорі обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності, за умови його експлуатації особами, відповідальність яких застрахована. Згідно п. 1.4 ст. 1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів», особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Відповідно до ч. 1 ст. 22 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів" при настанні страхового випадку страховик відповідно до лімітів відповідальності страховика відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, яка була заподіяна у результаті дорожньо-транспортної пригоди життю, здоров`ю, майну третьої особи. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 5 ст. 1187 ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Особа, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, відповідає за завдану шкоду, якщо вона не доведе, що шкоди було завдано внаслідок непереборної сили або умислу потерпілого. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті (ч.1 ст.1167 ЦК України). Згідно із п. 3 ч. 1 ст. 988 ЦК України страховик зобов`язаний: у разі настання страхового випадку здійснити страхову виплату у строк, встановлений договором. Згідно з положень ст.76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Згідно ч.1 ст.77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Згідно ч.2 ст.78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Статтею 79 ЦПК України передбачено, що достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Згідно норм ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Згідно ч.6 ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Що ж до розміру відшкодування шкоди, суд враховуючи норми п.24.1 ст. 24 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» приймає до уваги здійснений розрахунок шкоди відповідачем, оскільки не всі придбані медикаменти були призначені лікарем, а витрати на благодійні внески не є обґрунтованими щодо їх необхідності в лікуванні, в зв`язку з чим, суд вважає, що розмір матеріальної шкоди, який відлягає стягненню з відповідача становить 15380грн. Відповідно до п.1 ч.2 ст.1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки. Відповідачем не оскаржується факт завдання позивачу моральної шкоди. Згідно ст.26-1 Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» Страховиком (у випадках, передбачених підпунктами "г" і "ґ" пункту 41.1 та підпунктом "в" пункту 41.2 статті 41 цього Закону, - МТСБУ) відшкодовується потерпілому - фізичній особі, який зазнав ушкодження здоров`я під час дорожньо-транспортної пригоди, моральна шкода у розмірі 5 відсотків страхової виплати за шкоду, заподіяну здоров`ю. Враховуючи суму страхової виплати яка підлягає стягнення з відповідача на користь позивача, (15380 грн.), 5% від згаданої суми становить - 769 грн., в зв`язку з чим моральна шкода в згаданому розмірі підлягає стягненню з відповідача в користь позивача. Враховуючи вищенаведене, суд приходить до висновку, що слід стягнути на користь [PERSON] з [PERSON] 8000 гривень моральної шкоди, 41405 гривень втраченого заробітку, 16219 грн. матеріальної шкоди внаслідок знищення автомобіля, а з ПАТ "Страхова компанія "ТАС" 15380 грн. витрат пов`язаних з лікуванням та 769 грн. моральної шкоди. Вирішуючи питання стягнення судових витрат на правову допомогу, суд зазначає, відсутність документального підтвердження надання правової допомоги (детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо) є підставою для відмови у задоволенні заяви про розподіл судових витрат у зв`язку з недоведеністю їх наявності. Оскільки позивачем не представлено суду детального опису виконаних доручень клієнта, акту прийому-передачі виконаних робіт, платіжних доручень на підтвердження фактично понесених витрат клієнтом тощо, то суд приходить до висновку, що в стягненні на користь позивача витрат на правову допомогу слід відмовити. Не підлягають стягненню і заявлені позивачем витрати, понесені ним за проведення експертизи, оскільки [PERSON] не представлено доказів підтвердження фактично понесених витрат.

Outcome: partial