Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

14 лютого 2022 року АТ КБ «ПриватБанк» звернулося до суду з вищевказаним позовом, в якому просить стягнути з [PERSON] на його користь заборгованість у розмірі 7781 гривня 32 копійки за кредитним договором №б/н від питання щодо розподілу судових витрат. Позовні вимоги обґрунтовує тим, що [PERSON] звернулася до АТ КБ «ПриватБанк» з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву №б/н від 11 травня 2012 року. Позичальник при підписанні анкети заяви підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Тарифами», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг. Позичальник ознайомлена із Умовами та правилами надання банківських послуг, що діяли станом на момент підписання анкети-заяви. Заявою відповідача підтверджується той факт, що вона була повністю проінформована про умови кредитування в АТ КБ «ПриватБанк», які були надані їй для ознайомлення в письмовій формі. Відповідно до виявленого бажання, позичальнику було відкрито кредитний рахунок та встановлено початковий кредитний ліміт. Для користування кредитним картковим рахунком позичальник отримала кредитну картку. У подальшому розмір кредитного ліміту збільшився до 2500 гривень 00 копійок. АТ КБ «ПриватБанк» свої зобов`язання за договором виконав у повному обсязі, а саме надав позичальнику можливість розпоряджатися кредитними коштами на умовах передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту. Проте позичальник порушив зобов`язання і не надає своєчасно грошові кошти для погашення кредиту, відсотків і інших витрат відповідно до умов договору, що призвело до утворення заборгованості. [INFO] позичальник [PERSON] померла. АТ КБ «ПриватБанк» стверджує, що у даному випадку спадкоємцем, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є [PERSON] . Зазначена обставина, на думку позивача, підтверджується копіями паспортів позичальника та відповідача, де в якості адреси реєстрації зазначена: [ADDRESS] . На виконання вимог ч.2 та ч.3 ст.1281 ЦК України, позивачем 12 січня 2021 року була направлена претензія кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори та 25 січня 2021 року отримано відповідь, в якій зазначалось, що спадкоємці померлого позичальника із заявами про прийняття чи відмову від спадщини до нотаріальної контори не звертались та спадкова справа після смерті спадкодавця була заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк». Таким чином, на думку АТ КБ «ПриватБанк», відповідач прийняв спадщину, до складу якої входять, у тому числі, кредитні зобов`язання померлого позичальника. Спадкування обов`язків відбулося відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, так як відповідач не відмовився від спадщини у передбачені цивільним законодавством строки, а саме 6 місяців від дня відкриття спадщини. При цьому, позивач зазначає, що відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. 23 червня 2021 року до спадкоємців позичальника було направлено лист-претензію, згідно яких позивач пред`явив свої вимоги, але ніяких дій не було виконано. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед позивачем за кредитним договором №б/н від 11 травня 2012 року становить 7781 гривня 32 копійки, яка складається з наступного: 3553 гривні 22 копійки заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту, 3553 гривні 22 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4228 гривень 10 копійок нарахована пеня, у зв`язку з чим АТ КБ «ПриватБанк» звернувся до суду з даним позовом.\~ Ухвалою судді від 06 червня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження у справі, призначено судове засідання, відмовлено у задоволенні клопотання про огляд веб-сайту та витребувано у Смілянської державної нотаріальної контори відомості щодо кола осіб, які прийняли або відмовилися від прийняття спадщини після смерті [INFO] [PERSON] . Представник позивача АТ КБ «ПриватБанк» у судове засідання не з`явився, звернувся до суду з заявою, в якій просить розгляд справи проводити без його участі, позовні вимоги підтримує у повному обсязі, на їх задоволенні наполягає, проти винесення заочного рішення не заперечує. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, відповідно до вимог ст.128 ЦПК України, шляхом направлення судових повісток за останнім відомим місцем проживання, а також відповідно до вимог ч.10 ст.187 ЦПК України, шляхом розміщення оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Відзиву на позовну заяву та заперечень щодо позовних вимог до суду не направив. З урахуванням положень ч.4 ст.223 та ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе вирішити справу на підставі наявних у ній доказів та ухвалити, за результатами її розгляду, заочне рішення. Враховуючи, що розгляд справи відбувався за відсутності учасників судового процесу, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Суд, врахувавши позицію представника позивача, яка викладена у його заяві про розгляд справи без його участі, дослідивши матеріали справи, приходить до наступного. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). За змістом статей 626, 628 ЦК України, договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України, істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору, тобто належним виконанням зобов`язань з боку відповідача є повернення кредиту та сплата процентів за користування ним у строки, у розмірі та валюті, як це було визначено кредитним договором. За змістом ст.634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ч.1 ст.1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Відповідно до ч.1 та ч.6 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно п.1 Статуту АТ КБ «Приватбанк», рішенням загальних зборів акціонерів від 30 квітня 2009 року було змінено тип банку із закритого на публічне та змінено найменування банку з ЗАТ КБ «Приватбанк» на ПАТ КБ «Приватбанк» з правонаступництвом всіх прав та обов`язків. Рішенням Єдиного акціонера Банку від 21 травня 2018 року №519 було змінено тип банку з публічного на приватне акціонерне товариство та змінено найменування банку на акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк». Акціонерне товариство комерційний банк «Приватбанк» став правонаступником всіх прав та зобов`язань публічного акціонерного товариства комерційного банку «Приватбанк». Судом встановлено, що [PERSON] 11 травня 2012 року підписала анкету-заяву №б/н про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг у ПриватБанку. У вказаному формулярі анкети-заяви про приєднання до Умов та Правил надання банківських послуг в «Приватбанку» заповнена інформація про персональні та контактні дані [PERSON] . З наданої позивачем Анкети-заяви вбачається, що [PERSON] виявила бажання щодо отримання нею платіжної картки кредитка «Універсальна» та зазначила суму бажаного кредитного ліміту 1000 гривень. Як вбачається з довідки про надані кредитні картки, на підставі укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] договору №б/н, остання отримала картки: № [NUMBER] та № [NUMBER] . [PERSON] використовувала вищевказані картки, за допомогою яких відбувалося зняття коштів та їх повернення, що підтверджується випискою за договором №б/н укладеного між АТ КБ «ПриватБанк» та [PERSON] . Як вбачається з копії ухвали Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 18 жовтня 2018 року у справі №703/3046/18 за позовом АТ КБ «ПриватБанк» до [PERSON] про стягнення заборгованості, суддею встановлено, що згідно інформації, наданої Рускополянською сільською радою Черкаського району, [PERSON] померла [INFO] , про що складено актовий запис про смерть №15 від 27 лютого 2018 року. Відповідно до повного витягу з Державного реєстру актів цивільного стану громадян щодо актового запису про смерть від 15 січня 2021 року №00029225338, [PERSON] , [INFO] , померла [INFO] в с. Руська Поляна Черкаського району Черкаської області, про що виконавчим комітетом Руськополянської сільської ради Черкаського району Черкаської області складено актовий запис про смерть №15 від 27 лютого 2018 року. Згідно розрахунків заборгованості за договором №б/н від 11 травня 2012 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом [PERSON] , станом на день смерті останньої заборгованість перед АТ КБ «ПриватБанк» за вказаним кредитним договором становила 7781 гривня 32 копійки, яка складається з наступного: 3553 гривні 22 копійки заборгованість за тілом кредиту, у тому числі 0,00 гривень заборгованість за поточним тілом кредиту, 3553 гривні 22 копійки заборгованість за простроченим тілом кредиту; 4228 гривень 10 копійок нарахована пеня. 03 грудня 2020 року АТ КБ «Приватбанк» направлено претензію кредитора до Смілянської державної нотаріальної контори, в якій просило: включити кредиторські вимоги АТ КБ «Приватбанк» в спадкову масу, про що зробити запис в книзі обліку спадкових справ; повідомити спадкоємців померлого про наявність заборгованості перед банком у розмірі 7781 гривня 32 копійки; повідомити: чи зверталися спадкоємці із заявами про прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті [PERSON] ; відомості про видані свідоцтва про право на спадщину та про осіб, які такі свідоцтва отримали. Листом №39/02-14 від 15 січня 2021 року Смілянська державна нотаріальна контора повідомила АТ КБ «ПриватБанк» про те, що претензія останнього щодо [PERSON] була отримана, на підставі неї заведена спадкова справа №27/2021, для отримання інформації із Спадкового реєстру, необхідно оплатити квитанцію за інформаційні довідки із Спадкового реєстру та надіслати її на адресу нотаріальної контори. 04 червня 2021 року АТ КБ «ПриватБанк» направило відповідачу [PERSON] претензію про добровільне погашення кредитної заборгованості відповідно до вимог статті 1282 ЦК України. Згідно ст.526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 608 ЦК України, зобов`язання припиняється зі смертю боржника, якщо воно є нерозривно пов`язаним з його особою і у зв`язку з цим не може бути виконане іншою особою. Згідно ст.1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язана надати грошові кошти (кредит) позичальнику в розмірі і на умовах, передбачених договором, а позичальник зобов`язаний повернути кредит і сплатити відсотки. За змістом ст.1218, ч.3 ст.1231 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. До спадкоємця переходить обов`язок сплатити неустойку (штраф, пеню), яка була присуджена судом кредиторові зі спадкодавця за життя спадкодавця. Відповідно до ч.2 ст.1268 ЦК України, незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина друга статті 1220 ЦК України). Згідно ст.1281 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги (стаття 1281 ЦК України). Згідно ст.1282 ЦК України, спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен із спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора спадкоємці зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями та кредитором інше не встановлено. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передане спадкоємцям у натурі. Отже, спадкоємці померлого позичальника, який не виконав умови договору позики, прийнявши спадщину, в силу ст.1281,1282 ЦК України, зобов`язані у межах вартості спадщини задовольнити вимоги кредитора. Наведені норми законодавства свідчать, що спадкоємець відповідає перед кредитором тільки в межах своєї частки у спадщині, тобто у спадкоємця виникає зобов`язання задовольнити вимоги кредитора лише в межах майна, одержаного у спадщину. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна, особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Це правило визначає загальний характер відповідальності спадкоємців за боргами спадкодавця, незалежно від виду спадкування та суб`єктів спадкового процесу й випливає із суті універсального характеру спадкового правонаступництва. Борги спадкодавця - це майнові зобов`язання, які прийняв на себе спадкодавець перед фізичними або юридичними особами - кредиторами, але смерть позбавила його можливості виконати їх. Обов`язок доказувати борги померлого покладається на самого кредитора. Кредитор, який звернувся до спадкоємців, зобов`язаний надати документи, що підтверджують його вимоги. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц). Згідно постанови ВС у справі № №640/6274/16-ц від 18 вересня 2019 року при вирішенні спорів про стягнення заборгованості за вимогами кредитора до спадкоємців боржника судам для правильного вирішення справи необхідно встановлювати такі обставини: чи пред`явлено вимогу кредитором спадкодавця до спадкоємців боржника у строки, визначені в чч.2 та 3 ст.1282 ЦК, оскільки в разі пропуску таких строків на підставі ч.4 ст.1281 ЦК кредитор позбавляється права вимоги; коло спадкоємців, які прийняли спадщину; при дотриманні кредитором строків, визначених у ст.1282 ЦК, та правильному визначенні кола спадкоємців, які залучені до участі у справі як відповідачі, суд установлює дійсний розмір вимог кредитора (перевіряє розрахунок заборгованості станом на день смерті боржника, який є днем відкриття спадщини); при доведеності та обґрунтованості вимог кредитора суду належить установити обсяг спадкового майна та його вартість, визначивши тим самим межі відповідальності спадкоємця (спадкоємців) за боргами спадкодавця відповідно до ч.1 ст.1282 ЦК. Оскільки боржник помер, відтак відповідати перед кредитором на підставі ст.1281,1282 ЦК України, за борги спадкодавця має спадкоємець у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Таким чином, АТ КБ «Приватбанк», як позивач, зобов`язаний довести, що саме відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , прийняв після її смерті спадщину, а також вартість майна, прийнятого спадкоємцями у спадщину. Як вбачається з копії спадкової справи №27/2021, яка надана Смілянською державною нотаріальною конторою для приєднання до матеріалів справи, вказана спадкова справа після смерті [INFO] [PERSON] заведена на підставі претензії АТ КБ «ПриватБанк», при цьому спадкоємці з заявами про прийняття спадщини або відмову від прийняття спадщини до нотаріальної контори не зверталися, обсяг спадкового майна не визначався. Обґрунтовуючи підстави позову, АТ КБ «ПриватБанк» посилався на те, що відповідач [PERSON] , відповідно до ч.3 ст.1268 ЦК України, прийняв спадщину після смерті [PERSON] , оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується копіями паспортів спадкодавця та відповідача. Відповідно до копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 11 вересня 2003 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , остання за життя була зареєстрована за адресою: [ADDRESS] . У даному документів наявний відтиск штампу про реєстрацію 10 лютого 1989 року [PERSON] шлюбу з [PERSON] . Копія даного документа посвідчена [PERSON] 11 травня 2012 року. Згідно копії паспорта серії [NUMBER] , виданого Смілянським МРВ УМВС України в Черкаській області 24 вересня 2003 року на ім`я [PERSON] , [INFO] , останній з 17 травня 1990 року був зареєстрований за адресою: Черкаська область, Смілянський район, с. Плескачівка. У даному документів наявний відтиск штампу про реєстрацію 10 лютого 1989 року [PERSON] шлюбу з [PERSON] . Копія даного документу посвідчена [PERSON] 16 травня 2013 року. Однак, з копій вищевказаних документів неможливо встановити, що відповідач [PERSON] станом на день смерті [PERSON] перебував з останньою у зареєстрованому шлюбі, оскільки з дати виготоволення копії таких документів до дня смерті [PERSON] минуло п`ять років, та що він на вказаний день постійно проживав разом з нею, оскільки адреса реєстрації відповідача не містить конкретного будинку та [ADDRESS] .\~\~ При цьому, відповідно до довідки №879, виданої Березняківської сільської ради Черкаського району Черкаської області 26 травня 2022 року, [PERSON] не зареєстрований та не проживає на території Березняківської територіальної громади, до складу якої входить с. Плескачівка. Крім того, реєстрація за місцем проживання будь-якої особи зі спадкодавцем сама по собі не є безумовним підтвердженням того, що ця особа є спадкоємцем померлого. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що позивачем АТ КБ «ПриватБанк» не надано належних та допустимих доказів, які свідчать про те, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] та прийняв після її смерті спадщину. Окрім того, у своїй постанові №587/381/15-ц від 04 лютого 2021 року, з урахуванням положень ст.1281, 1282 ЦК України, Верховний Суд зазначив, що задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. Разом з тим, позивач АТ КБ «Приватбанк» не зазначив та не надав жодного доказу про наявність у спадкодавця [PERSON] на праві власності за життя будь-якого рухомого/нерухомого майна та його вартості. Відповідно до ст.89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи недоведеність позивачем, що відповідач [PERSON] є спадкоємцем померлої [PERSON] , а також обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на спадкоємців померлої обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця, у тому числі щодо наявності, об`єму, вартості спадкового майна прийнятого у спадщину після смерті [PERSON] , у межах якого спадкоємець несе відповідальність перед кредитором, суд вважає, що заявлені АТ КБ «ПриватБанк» позовні вимоги є необґрунтованими, в зв`язку з чим задоволенню не підлягають. Судові витрати по сплаті судового збору, у відповідності до вимог ст.141 ЦПК України, покладаються на позивача. На підставі наведеного,

Outcome: dismissed