Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Рішенням Києво-Святошинського районного суду Київської області від 24.08.2022 року, позов [PERSON] до Державного реєстратора комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни, Публічного акціонерного товариства «Укрсоцбанк», правонаступником якого є Акціонерне товариство «Альфа-Банк», третя особа: Служба у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Чабанівської селищної ради Фастівського району Київської області про визнання дій протиправним та скасування рішення про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно - задоволено частково. Визнано незаконним та скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер 47607110 від 03.07.2019 року, згідно якого за ПАТ «Укрсоцбанк» було зареєстровано право власності на квартиру позивача загальною площею 82,5 кв.м, яка розташована за адресою: [ADDRESS] , реєстраційний номер об`єкту нерухомого майна 1864030932224. Стягнуто з Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг. 02.09.2022\~року представник\~позивача до\~суду направив\~клопотання про\~розподіл витрат\~на професійну\~правничу допомогу,\~у якому\~просив судстягнути з Державного реєстратора Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» Гуцуляк Тетяни Віталіївни в особі Комунального підприємства «Агенція адміністративних послуг» (код ЄДРПОУ 42255333) на користь [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) витрати на професійну правничу допомогу в Києво-Святошинському районному суді Київської області по справі №369/9573/19 у розмірі 9 068, 40 (дев ять тисяч шістдесят вісім гри) 40 коп. У судове засідання учасники справи не з`явились. Про день, час та місце слухання справи повідомлені належним чином. Представник позивача, через канцелярію суду направив клопотання про розгляд справи без його участі та участі позивача. Відповідно до п. 3 ч. 1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо суд не вирішив питання про судові витрати. За положеннями ч. 4\~ст. 270 ЦПК України, у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Зважаючи на відсутність необхідності у виклику сторін для вирішення даного питання, суд вважає за можливе проводити розгляд у відсутність учасників справи. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про необхідність ухвалення додаткового рішення у справі з огляду на наступне. Відповідно до п.3 ч.1\~ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Пунктами 1, 2 частини другої\~статті 141 ЦПК України\~передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. (ч.3\~ст. 270 ЦПК України) Частиною першою\~статті 15 ЦПК України\~встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. 27.07.2022 року між Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС`ЮС» та [PERSON] укладено Договір про надання правової допомоги №27/07/2022, де визнано усі істотні умови та вартість послуг. 26.08.2022 року між Адвокатським об`єднанням «ЛЕКС`ЮС» та [PERSON] укладено Акт №1 до Договору про надання правової допомоги №27/07/2022 від 26.08.2022 р., де визначили порядок сплати та вартість послуг з правової допомоги. Вбачається, що представник позивача, який приймав участь у справі є адвокатом, її повноваження підтверджуються ордером на надання правничої допомоги на підставі Договору про надання правової допомоги №27/07/2022 від 27.07.2022 р. За вищевказані послуги [PERSON] сплатила на рахунок Адвокатського об`єднання «ЛЕКС`ЮС» кошти в розмірі 5 000 грн., що підтверджується копією меморіального ордеру №36170931 від 27.07.2022 р. Відповідно до ч. 1\~ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 30\~Закону України «Про адвокатуру», гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення захисту, представництва та надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок обчислення гонорару (фіксований розмір, погодинна оплата), підстави для зміни розміру гонорару, порядок його сплати, умови повернення тощо визначаються в договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховуються складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час. Згідно із\~ст. 137 ЦПК України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. У разі відсутності у тексті договору таких умов (пунктів) щодо порядку обчислення, форми та ціни послуг, що надаються адвокатом, суди, в залежності від конкретних обставин справи, інших доказів, наданих адвокатом, використовуючи свої дискреційні повноваження, мають право відмовити у задоволенні заяви про компенсацію судових витрат, задовольнити її повністю або частково. Таку правову позицію наведено у постановах Верховного Суду від 06.03.2019 у справі № 922/1163/18, від 07.09.2020 у справі 910/4201/19. Для підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу адвокатом слід саме у договорі з клієнтом визначити механізми розрахунку свого гонорару. Лише рахунку замало. Саме такий висновок випливає з правової позиції ВС/КГС у справі №922/1163/18 від 06.03.2019 р. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 (провадження № 11-562ас18) зроблено висновок, що склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Відповідно до висновку, зробленого у постанові ВС/КАС від 21.01.2021 р. у справі №280/2635/20, відшкодуванню підлягають витрати, незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною / третьою особою чи тільки має бути сплачено. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги до суду надано копію Договору про надання правової допомоги №27/07/2022 від 27.07.2022 р; копію Акту до Договору про надання правової допомоги №27/07/2022 від 26.08.2022 р., копію рахунку-фактури №1, копію ордеру на надання правничої допомоги, копію меморіального ордеру №36170931 від 27.07.2022 р. на суму 5 000 грн. Із розрахунків витрат на правничу допомогу, які наведені в акті №1 про надання правової допомоги від 27.07.2022, вбачається, що адвокатом надано послуги, загальна вартість яких складає 5 000 грн., а саме: ознайомлення з матеріалами справи та підготовка до судових дебатів, візит до Києво-Святошинського районного суду Київської області і представництво у справі за №369/9573/19. Крім того, як вбачається з матеріалів справи між позивачем та адвокатом Москаленко Ігорем Олексійовичем було укладено договір про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08 липня 2016 року а додаткову угоду до Договору про надання адвокатських послуг (правової допомоги) від 08.07. 2019 року. Згідно платіжного доручення за №67263848039499332622 від 24.07. 2019 року [PERSON] здійснила оплату адвокатських послуг у розмірі 3\~300 грн. та нею окремо було сплачено судовий збір за подання заяв про забезпечення позову 768, 40 грн. Визначаючи час на надання вищенаведених послуг та видів правничої допомоги, суд виходить із наявності у адвоката повної вищої юридичної освіти, стажу роботи в галузі права, у зв`язку з чим такі дії вимагали значного обсягу юридичної і технічної роботи. Відповідно до практики Європейського суду з прав людини, при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрат на підставі ст. 41 Конвенції. Зокрема, згідно з його практикою, заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (рішення у справі "East/West Alliance Limited" проти України", заява N 19336/04). Крім того, у рішенні Європейського суду з прав людини у справі "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Якщо суд під час розгляду клопотання про зменшення розміру судових витрат на професійну правничу допомогу (заперечень щодо розміру стягнення витрат на професійну правничу допомогу) визначить, що заявлені витрати є неспівмірними зі складністю справи, наданим адвокатом обсягом послуг, витраченим ним часом на надання таких послуг, не відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їх розміру та їх стягнення становить надмірний тягар для іншої сторони, що суперечить принципу розподілу таких витрат, суд має дійти висновку про зменшення заявлених до стягнення з іншої сторони судових витрат на професійну правничу допомогу. (Постанови ВС від 24.01.2019 року у справі № 910/15944/17, від 19.02.2019 року у справі № 917/1071/18) Велика Палата Верховного Суду вказала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі N 755/9215/15-ц). Розподіляючи витрати, понесені відповідачем на професійну правничу допомогу, слід дійти висновку про те, що наявні в матеріалах справи документи, надані стороною відповідача не є безумовною підставою для відшкодування судом витрат на професійну правничу допомогу в зазначеному відповідачем розмірі, адже цей розмір має бути доведений, документально обґрунтований та відповідати критерію розумної необхідності таких витрат. Суд вважає, що понесені витрати є співмірними із складністю цієї справи, наданим адвокатом обсягом послуг, затраченим ним часом на надання таких послуг, які відповідають критерію реальності таких витрат, розумності їхнього розміру. За вказаних вище обставин, враховуючи складність справи та виконаної адвокатом роботи, які підтверджені належними доказами, принципу справедливості, співмірності та розумності судових витрат, критерій реальності адвокатських витрат, а також критерій розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи, суд приходить до висновку про необхідність стягнути з відповідача на користь позивача 9068, 40 грн. витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин заява представника позивача про відшкодування витрат на професійну правничу допомогу є обґрунтованою та є підстави для прийняття додаткового рішення відповідно до положень\~статті 270 ЦПК України. Частиною восьмою\~статті 141 ЦПК України\~визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). На підставі викладеного та

Outcome: approved