Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Служба у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Петровірівської сільської ради звернулася до суду з позовними вимогами, в яких просить суд позбавити [PERSON] батьківських прав, щодо її малолітньої дитини: [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги позивач мотивує тим, що відповідачка, яка є матір`ю малолітньої дитини, за час проживання на території Петровірівської сільської ради Одеської області характеризується з негативної сторони, веде аморальний спосіб життя, вживає алкогольні напої, ніде не працює, на обліку в Центрі зайнятості не перебуває. Мати дитини ухиляється від виховання власної дитини від якої відмовилася при народженні в пологовому будинку. На даний час дитину влаштовано до КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» м. Ізмаїл Одеської області, та перебуває на повному державному забезпеченні. За весь час перебування дитини в даному закладі мати жодного разу не відвідувала та не цікавилась життям дитини. В зв`язку з чим Служба у справах дітей, сім`ї та соціального захисту населення Петровірівської сільської ради була змушена звернутися з даним позовом до суду. Представник позивача надав заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. [PERSON] надала заяву в якій заперечує щодо позбавлення її батьківських прав, справу просить розглянути в її відсутність. Представник Ширяївського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Березівському районі Одеської області Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса) надав заяву про розгляд справи за його відсутності. У зв`язку з неявкою всіх осіб, які беруть участь у справі, в судове засідання в силу ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позовні вимоги обґрунтовані та підлягають задоволенню. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітнього сина [PERSON] , [INFO] від якого відмовилася при народженні в пологовому будинку. Як вбачається з матеріалів справи, дитина [PERSON] [INFO] з 02.07.2021 року по теперішній час перебуває у КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» м. Ізмаїл Одеської області. Згідно акта про результати відвідування та піклування дитиною КНП «Ізмаїльський спеціалізований будинок дитини» Одеської обласної ради» м. Ізмаїл Одеської області від 21 квітня 2022 року за №02/06-51 за весь час перебування дитини в державному закладі мати жодного разу не відвідувала свого сина, не цікавилась його життям, матеріально та духовно не підтримувала. Відповідно до характеристики наданої Новосвітівським старостинським округом Березівського району Одеської області від 20.04.2022 року за № 72 встановлено, що [PERSON] , [INFO] зареєстрована по [ADDRESS] в будинку батьків. За період проживання до 2022 року вела аморальний спосіб життя, схильна до вживання алкогольних напоїв та скоєння крадіжок. Була позбавлена батьківських прав відносно своєї першої дитини [PERSON] , [INFO] . 26.02.2020 року Іванівським районним судом Одеської області [PERSON] визнано винною у вчиненні кримінального правопорушення та призначено покарання у вигляді позбавлення волі строком на чотири роки, на підставі ст. 75, 76 Кримінального кодексу України звільнено від відбування покарання з випробуванням з іспитовим строком на три роки. Відповідно до наданого Висновку комісії органу опіки та піклування Петровірівської сільської ради - орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав по відношенню до її малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Нормою ст. 150 Сімейного кодексу України визначено, що батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН від 20 листопада 1959 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Як роз`яснено у п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року № 3, ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. За нормою п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 30 травня 2018 року у справі № 553/2563/15-ц зроблено висновок по застосуванню п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України і вказано, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є виключною мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини. Таким чином, позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. На підставі викладеного, враховуючи, що відповідачка протягом тривалого часу не виконує батьківські обов`язки щодо свого малолітнього сина, не цікавиться його життям, не приймає участі в його вихованні, не відвідує та не спілкується з ним без поважних причин, що є свідомим ухиленням від виконання своїх батьківських обов`язків, приймаючи до уваги висновок комісії органу опіки та піклування про доцільність позбавлення батьківських прав, необхідно дійти висновку, що позбавлення батьківських прав відповідає інтересам дитини.

Outcome: approved