Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшла зазначена заява, в якій заявник просить встановити факт смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] , місце народження: Хмельницька область, Хмельницький (Старокостянтинівський) район, с. Іришки, який помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. В обґрунтування заяви вказує про те, що вона спільно зі своїм чоловіком [PERSON] , [INFO] , зареєстровані та проживали за адресою: [ADDRESS] . В перші дні після початку військової агресії російської федерації проти України, заявниця з чоловіком переїхали в дачний будинок за адресою [ADDRESS] . 23 березня 2022 року російський снайпер пострілом в голову застрелив [PERSON] , який знаходився поруч з дачним будинком. Троє військовослужбовців Збройних сил України допомогли здійснити тимчасове поховання на земельній ділянці біля дачного будинку. Але з телефонної розмови з сусідкою заявниці стало відомо, що невідомі особи викопали її чоловіка та вивезли в невідомому напрямку, дані обставини підтверджуються витягом з ЄРДР від 15 липня 2022 року. Отже, отримати документи, що підтверджують факт смерті за зразками законодавства України, здійснити реєстрацію факту смерті та отримати відповідне свідоцтво, не є можливим. Заявниця в судовому засіданні заяву підтримала в повному обсязі, просила її задовольнити з підстав, викладених у ній. Заінтересована особа Ірпінський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Бучанському районі Київської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) в судове засідання не з`явився, про місце, дату та час судового розгляду повідомлені. Дослідивши докази по справі, суд вважає, що заява підлягає задоволенню, виходячи із наступних підстав. Так, судом встановлено, що згідно свідоцтва про одруження серія [NUMBER] , від 23.07.1972 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (дівоче прізвище - [PERSON] ), про що в Книзі реєстрації актів громадського стану про одруження зроблено відповідний актовий запис №10. Згідно копії паспорту [NUMBER] , виданого 02.07.1999 року Костянтинівським МВ УМВС України в Донецькій області, [PERSON] є громадянином України, народився [INFO] в Хмельницькій області, Старокостянтинівському районі, с. Іришки. У судовому засіданні було допитано заявника в якості свідка. Свідок [PERSON] надала пояснення щодо фактів, викладених в заяві, підтвердила факт того, що [PERSON] є її чоловіком, фактично проживав із нею у [ADDRESS] , помер [INFO] біля дачного будинку за адресою [ADDRESS] , внаслідок пострілу в голову від російського снайпера. За допомогою військовослужбовців ЗСУ чоловік був похований біля вказаного дачного будинку. Ці військовослужбовці повідомили, що чоловік був вбитий російським снайпером. В подальшому її було вивезено до російської федерації, звідки вона через Латвію та Польщу повернулася в Україну, де в м.Києві проживає разом із донькою [PERSON] . Отримати свідоцтво про смерть чоловіка заявниця не має можливості, оскільки м. Маріуполь є тимчасово окупованою територією, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. У судовому засіданні було допитано свідка [PERSON] . Вона надала пояснення, що [PERSON] є її батьком, проживав в м. Маріуполь Донецької області разом із її матір`ю та його дружиною [PERSON] .. Їй стало відомо, що 23.03.2022 року біля дачного будинку за адресою [ADDRESS] , батько був вбитий пострілом в голову та похований біля будинку. Поховати батька матері допомагали військовослужбовці ЗСУ, які повідомили, що там десь сидить російський снайпер, який і застрелив батька. Мати вийшла на зв`язок 06.04.2022 року і повідомила про смерть батька. 05.04.2022 мати примусово була вивезена до російської федерації, звідки виїхала і приїхала до неї в Україну. У подальшому тіло батька було перепоховано, але де невідомо. Щодо смерті батька нею подано заяву до відділу поліції №2 Бучанського районного управління поліції Головного управління поліції в Київській області, відомості внесені до ЄРДР, розслідування триває. Отримати свідоцтво про смерть неможливо, оскільки м. Маріуполь знаходиться на тимчасово окупованій території, на якій органи державної влади України не здійснюють свої повноваження. Відповідно до ч.1 ст.9 «Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України», державні органи та органи місцевого самоврядування, утворені відповідно до Конституції та законів України, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території діють лише на підставі, у межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Частина 2 та 3 цієї статті передбачає, що будь які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законом. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження, смерті, реєстрації (розірвання) шлюбу особи на тимчасово окупованій території, які додаються до заяви про державну реєстрацію відповідного акта цивільного стану. Згідно із п. 8 ч. 1 ст. 315 Цивільного процесуального кодексу України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. П. 2 ч. 1 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України визначено, що заява про встановлення факту смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, може бути подана членами сім`ї померлого, їхніми представниками або іншими заінтересованими особами (якщо встановлення факту смерті особи впливає на їхні права, обов`язки чи законні інтереси) до будь-якого місцевого суду України, що здійснює правосуддя, незалежно від місця проживання (перебування) заявника. Відповідно до п. 13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» № 5 від 31.03.1995 року, суд встановлює факт смерті особи за умови підтвердження доказами, що ця подія мала місце у певний час та за певних обставин. Судом встановлено факт смерті [INFO] [PERSON] в м.Маріуполь Донецької області, неможливість отримати у м. Маріуполь Донецької області необхідні документи для реєстрації факту смерті [PERSON] , що виникла у зв`язку з військовою агресією російської федерації проти України. Також судом враховано, що факт смерті [PERSON] відбувся на тимчасово окупованій території України, на якій неможливо отримати медичний документ, що може бути прийнятий Відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до ст. 17 Закону України «Про державну реєстрацію актів цивільного стану». Оскільки заявник не має можливості надати для реєстрації смерті чоловіка документів встановленого законодавством України зразка, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд вважає що заява підлягає задоволенню. Таким чином, виходячи із встановлених судом обставин, існують підстави для встановлення факту смерті [PERSON] , громадянина України, [INFO] , місце народження: [ADDRESS] , який помер [INFO] в м. Маріуполь Донецької області. Відповідно до вимог ч. 4 ст. 317 ЦПК України ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на території, на якій введено воєнний чи надзвичайний стан, або на тимчасово окупованій території України, визначеній такою відповідно до законодавства, підлягає негайному виконанню.

Outcome: approved