Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У провадженні суду знаходиться на розгляді цивільна справа за позовом [PERSON] до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову сторона позивача вказує, що 01 грудня 2020 року позивач [PERSON] уклав з відповідачем [PERSON] договір позики, відповідно до умов якого передав йому грошові кошти у розмірі 5500 доларів США, про що [PERSON] власноручно складено письмову розписку, в якій відповідач зазначив, що зобов`язувався сплачувати по 2,5% на місяць від суми боргу до повного погашення, проводячи виплати з 1 по 5 число щомісячно. Строк повернення отриманої позики в розписці не вказано. Проте, жодних виплат відсотків відповідач не здійснював, основну суму боргу також не повернув, чим порушив взяті зобов`язання, на зв`язок з позивачем не виходить, вимоги щодо повернення боргу, направлення особистими повідомленнями, та листом від 01.07.2022р., проігноровані. Відповідач [PERSON] правом подачі відзиву не скористався, відзив на позовну заяву на адресу суду не надходив. Позивач [PERSON] та його представник за ордером адвокат Чебаненко О.А. у відкрите судове засідання не з`явивились, але від представника позивача надійшла заява про підтримання заявлених вимог із клопотання про розгляд справи за відсутності сторони в порядку\~ст. 211 ч.3 ЦПК України. Відповідач [PERSON] у відкрите судове засідання не з`явився, про розгляд справи були повідомлені належним чином, причини неявки суду не відомі. Згідно із\~ст. 280 ч. 1 ЦПК України\~суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; відповідач не подав відзив; позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З огляду на неявку відповідача по даній цивільній справі, врахувавши позицію сторони позивача, суд зважав можливим розглядати справу в заочному порядку. Вивчивши наявні матеріали справи, установивши фактичні обставини спору, дослідивши зібрані докази у їх сукупності, надавши правовідносинам, що виникли між сторонами у справі, належну правову оцінку, суд доходить наступного висновку. 01\~грудня 2020\~року \~позивач [PERSON] \~ уклав\~з відповідачем\~ [PERSON] \~договір позики,\~відповідно до\~умов якого\~передав йому\~грошові кошти\~у розмірі\~5500\~доларів США,\~про що\~ [PERSON] \~власноручно складено\~письмову розписку,\~в якій\~відповідач зазначив,\~що \~зобов`язувався сплачувати\~по 2,5%\~на місяць\~від суми\~боргу до\~повного погашення,\~проводячи виплати\~ з\~1\~по 5\~число щомісячно. Строк\~повернення отриманої\~позики в\~розписці не\~вказано. Листом від 01.07.2022р. позивач вимагав у відповідача повернути суму боргу з урахуванням суми відсотків, проте вказаний лист з боку відповідача проігнорований, суму боргу також не повернув. Таким чином, під час розгляду справи судом було встановлено, що між позивачем та відповідачем виникли позикові правовідносини, що підтверджується змістом договору, укладеного 01.12.2020 року. Відповідно до частин першої, другої статті 509 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. Згідно статті 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 1046 ЦК України, за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості.Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до статті 1047 ЦК України, договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Частиною першою статті 598 ЦК України передбачено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. За своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім, оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей і може не співпадати з датою складання розписки, яка посвідчує цей факт, однак у будь-якому разі складанню розписки має передувати факт передачі коштів у борг. Отже, у разі пред`явлення позову про стягнення боргу за договором позики позивач повинен підтвердити своє право вимагати від відповідача виконання боргового зобов`язання. Для цього, з метою правильного застосування статей 1046, 1047 ЦК України, суд повинен установити наявність між позивачем і відповідачем правовідносин за договором позики, виходячи з дійсного змісту та достовірності документа, на підставі якого доказується факт укладення договору позики і його умов. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 14 квітня 2021 року у справі № 642/4200/17 (провадження № 61-6492св19) зазначено, що тлумачення статей 1046 та 1047 ЦК України свідчить, що по своїй суті розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видає боржник (позичальник) кредитору (позикодавцю) за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. У постанові Верховного Суду України від 11 листопада 2015 року у справі № 6-1967цс15 викладено правовий висновок, що на підтвердження укладення договору позики та його умов, згідно із частиною другою статті 1047 ЦК України, може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Крім того, частиною першою статті 1049 ЦК України встановлено, що за договором позики позичальник зобов`язаний повернути суму позики у строк та в порядку, що передбачені договором. Отже, розписка як документ, що підтверджує боргове зобов`язання, має містити умови отримання позичальником в борг грошей із зобов`язанням їх повернення та дати отримання коштів. Укладення договору позики між позивачем і відповідачем підтверджено розпискою позичальника - відповідача [PERSON] від 01 грудня 2020 року. Згідно даної розписки відповідач підтвердив факт укладення договору позики і факт отримання ним в позику 5500 доларів США від позивача. Відповідно до частини першої статті 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо договором не встановлений строк повернення позики або цей строк визначений моментом пред`явлення вимоги, позика має бути повернена позичальником протягом тридцяти днів від дня пред`явлення позикодавцем вимоги про це, якщо інше не встановлено договором. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Згідно зі статтею 525 ЦК України зобов`язання повинні виконуватись належним чином і одностороння відмова від зобов`язання не допускається. Позивач шляхом направлення письмової вимоги на адресу проживання та через особисті повідомлення належним чином повідомив відповідача про необхідність повернення суми позики.\~\~ У відповідності до частини першої статті 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Стаття 625 ЦК України встановлює відповідальність за порушення грошового зобов`язання. За частиною другою цієї статті боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. При цьому, суд погоджується з розрахунком позивача, що заборгованість за договором позики за період з 01.12.2020 року по 01.09.2022 року становить 512 161,30 гривень, та складається з : -Суми основного боргу 5500 доларів США, що за курсом НБУ становить (5500х36,56) =201\~080 гривень; -Суми відсотків за користування грошових коштів у розмірі 2,5% щомісячно, та становить (5500х2,5%)х21х36,56=105\~567гривень; -Суми пені у розмірі 112\~501,63 гривні - Інфляційне збільшення у сумі 93102,67 гривень. Крім того, відповідно до ст.141ч.1,6 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином, суд вважає обґрунтованим стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати, а саме: суму оплаченого судового збору\~у розмірі 5121,61 грн.та витрати на професіну правову допомогу у сумі 14\~640 гривень, що підтверджуються відповідними квитанціями.

Outcome: approved