Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Представник позивача\~адвокат Мокрецова\~М.В.\~звернулась до\~суду з\~позовом,\~в якому\~просить визнати\~таким,\~що не\~підлягає виконанню,\~виконавчий напис\~приватного нотаріуса\~Житомирського міського\~нотаріального округу\~Горай Олега\~Станіславовича № 65595 від 05 жовтня 2020 року про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова компанія "Аланд" заборгованості у розмірі 45448 гривень 35 копійок та стягнути з відповідача судові витрати. В обґрунтування\~позовних вимог\~вказує,\~що в серпні 2022 року у застосунку «Дія» [PERSON] побачив, що відносно нього відкрито виконавче провадження № 64255353 від 25.01.2021. Дане виконавче провадження відкрито на підставі виконавчого напису нотаріуса № 65595 виданого 05.10.2020 вчиненого приватним нотаріусом ЖМНО Горай О.С., щодо стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» заборгованості у розмірі 45448,35 грн. Звернувшись із адвокатським запитом до приватного виконавця, отримали копії документів, на підставі яких відкрито виконавче провадження, а саме: супровідний лист, заява примусове виконання рішення, договір про надання банківських послуг № 010/0198/82/0456713 від 19.11.2012, правила ведення поточних рахунків фіз.осіб, виконавчий напис № 65595 від 05.10.2020 р., постанова про відкриття ВП№ 64255353 від 25.01.2021. Договір №010/0198/82/0456713 від 19.11.2012 давно погашений, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» жодних претензій щодо наявності заборгованості від банку не надходило, жодних договорів з ТОВ «Фінансова компанія «АЛАНД» позивачем не підписувався, жодних заборгованостей не може існувати. На підставі вищевикладеного, позивач вважає, що виконавчий напис, вчинений нотаріусом з порушенням порядку вчинення такої нотаріальної дії, оскільки в супереч вимог Закону України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Представник позивача зазначає, що Договір був нотаріально не завірений, тому по ньому не можливо було видати виконавчий напис, позивач він не отримував від стягувача, яким є відповідач, письмової вимоги про погашення заборгованості та від нотаріуса жодного повідомлення про заборгованість. Таким чином позивач вважає, що порушена процедура вчинення виконавчого напису та спірним питанням є сам факт існування заборгованості та її розміру. Одночасно позивачем заявлено позовну вимогу, щодо стягнення з відповідача понесених позивачем судових витрат у вигляді професійної правничої допомоги в розмірі 56000,00 грн. та судового збору в розмірі 992,40 грн. сплаченого позивачем при подачі позовної заяви. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 31 серпня 2022 року цивільний позов прийнято до розгляду та відкрито провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Дніпродзержинська Дніпропетровської області від 05 жовтня 2022 року за клопотанням представника позивача витребувано від приватного нотаріуса Житомирського міського нотаріального округу Горай Олега Станіславовича завірених належним чином копій документів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис № 65595 від 05.10.2020 року та витребувано від приватного виконавця Малкової М.В. копію виконавчого провадження № 64255353. Сторони в судове засідання не з`явились. Представник позивача\~адвокат Мокрецова\~М.В. надала заяву про розгляд справи без її участі та без участі позивача, позовні вимоги підтримали, просив їх задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечували. Представник відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю "Фінансова\~компанія "Аланд" в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, згідно з вимогами ст. 128, 131 ЦПК України, про що свідчить рекомендоване повідомлення про вручення поштового відправлення, яке повернулось на адресу суду з позначкою "вручено за довіреністю 22.09.2022 року та 21.10.2022 року" (а.с. 27, 78). Заяви про розгляд справи без участі їх представника до суду не надходило, відзиву на позов від відповідача також не надходило. Крім того відповідач про день, час та місце розгляду справи повідомлявся на офіційну електронну пошту. Третя особа без самостійних вимог приватний нотаріус Житомирського міського нотаріального округу Горай Олег Станіславович в судове засідання не з`явився, про причину неявки суд не повідомив, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Заяви про розгляд справи без його участі до суду не надходило. Крім того, ухвалу суду від 05 жовтня 2022 року про витребування доказі, а саме завірених належним чином копій документів нотаріальної справи, на підставі яких було вчинено виконавчий напис не виконав, причини не надання доказі до суду не повідомив. Третя особа без самостійних вимог приватний виконавець виконавчого округу м. Києва Малкова Марія Вікторівна в судове засідання не з`явилась, про причину неявки суд не повідомила, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним чином. На виконання ухвали суду про витребування доказів, надіслав належним чином завірені копії виконавчого провадження (а.с. 44-75). Виходячи з наведеного, суд ухвалив провести судове засідання за відсутності сторін на підставі наявних у справі матеріалів без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України та ухвалити заочне рішення. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В тому числі, суд враховує вимоги ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. Дослідивши в порядку спрощеного позовного провадження матеріали справи, оцінивши зібрані по справі письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Відповідно до ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Судом встановлено, що 05 жовтня 2020 року приватним нотаріусом Житомирського міського нотаріального округу Горай Олегом Станіславовичем було вчинено виконавчий напис № 65595, згідно якого звернуто стягнення з [PERSON] , боржника за кредитним договором 010/0198/82/0456713 від 19 листопада 2012 року укладеним з АТ «Райффайзен Банк Аваль», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 114/11 від 28 вересня 2015 року є АТ "Комерційний індустріальний банк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами АКП-280915 від 28 вересня 2015 є ТОВ "ФК "Кредит-Капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 15/04/2016-01 від 15 квітня 2016 є ТОВ "Компанія з управління активами "Прімоколект-капітал", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення права вимоги за кредитними договорами 11/08/2020-КА від 11 серпня 2020 є ТОВ «Фінансова компанія «Аланд». Стягнення заборгованості проводилось за період з 11 серпня 2020 року по 14 серпня 2020 року у загальному розмірі 44948,35 грн. (а.с. 16). На підставі вказаного виконавчого напису приватним виконавцем виконавчого округу м.Києва Малковою М.В. 25.01.2021 року було винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № 64255353, постанову про стягнення з боржника основної винагороди, постанову про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження (а.с. 59-60, 62-63, 65-66). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку встановлених законом. Згідно п. 19 ст. 34 Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис є нотаріальною дією, що вчиняють нотаріуси. Виходячи з положень ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Відповідно до п.п. 1.1., 3.1., 3.2. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року за № 296/5, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Безспірний борг - це борг, що визначається боржником та кредитором, і про суму якого сторони не сперечаються, тобто у разі відсутності заперечень боржника - вимога кредитора -заставодержателя вважається безспірною. Таким чином, в обов`язок нотаріуса входить перевірка безспірності боргу у боржника після надання стягувачем документів, що встановлюють прострочення зобов`язання. При наявності заперечень боржника нотаріус повинен оцінити його аргументи на предмет наявності ознаки безспірності відносно вимог заставодержателя. За відсутності ознаки безспірності нотаріус повинен був відмовити в здійсненні виконавчого напису. Відповідно до ст. 46 Закону України «Про нотаріат», нотаріус має право витребувати від фізичних та юридичних осіб відомості та документи, необхідні для вчинення нотаріальних дій. Такі відомості та (або) документи повинні бути подані в строк, визначений нотаріусом. Цей строк не може перевищувати одного місяця. Неподання відомостей та документів на вимогу нотаріуса є підставою для відкладення, зупинення вчинення нотаріальної дії або відмови у її вчиненні. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно із відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на наведене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Тому суд при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи боржника у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Аналогічного висновку щодо застосування вказаних норм матеріального права у аналогічних правовідносинах, дійшла Велика Палата Верховного Суду у постанові від 29 березня 2019 року за наслідками розгляду цивільної справи № 137/1666/16-ц (касаційне провадження № 14-84цс19). Суд звертає увагу на те, що безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж беззаперечно підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі та саме за цей період. Законодавством не визначений вичерпний перелік обставин, які свідчать про наявність спору щодо заборгованості. Ці обставини встановлюються судом відповідно до загальних правил цивільного процесу за наслідками перевірки доводів боржника та оцінки наданих ним доказів. Відповідно до Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року №1172, із змінами, стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів за нотаріально посвідченими договорами. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі України «Про нотаріат» та Порядку вчинення нотаріальних дій. У виконавчому написі від 05 жовтня 2020 року № 65595 зазначено, що приватний нотаріус Горай О.С. при вчиненні нотаріальної дії керувався статтями 87-91 Закону України «Про нотаріат» та пунктом 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 року за № 1172. Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року № 662 «Про внесення змін до переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» було внесено зміни до вказаного Переліку, зокрема щодо можливості вчинення виконавчих написів на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року (справа № 826/20084/14), яку залишено без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року, визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, а саме: «п. 2 Змін, що вносяться до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів: «Доповнити перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Зазначена постанова апеляційного суду у відповідності до п. 4 ст. 254 КАС України (в редакції, що діяла на момент винесення постанови) набула законної сили з моменту проголошення, з 22 лютого 2017 року, а отже з цієї ж дати законодавство не передбачало можливості вчинення виконавчого напису щодо заборгованості, яка випливає із кредитних відносин. Таким чином, пункт 2 Переліку №1172 стосується лише нотаріально посвідчених договорів. Зважаючи на те, що договір про надання банківських послуг та послуг у сфері страхування№ 010/0198/82/0456713 від 19.11.2012 року укладений між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та [PERSON] (а.с. 46-52) не був нотаріально посвідченим, а у виконавчому написі вказано, що він вчинений на підставі пункту 2 Переліку №1172, суд приходить до висновку, що в момент вчинення виконавчого напису 05.10.2020 року були відсутні правові підстави для його вчинення, а отже такий виконавчий напис не підлягає виконанню. Зазначене узгоджується з правовою позицією, що викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 29.01.2019 року у справі №910/13233/17. Окрім того, правова позиція щодо визначення документів такими, які підтверджують безспірність заборгованості, сформована вищими судовими інстанціями. Так в ухвалі Вищого спеціалізованого суду з розгляду цивільних та кримінальних справ від 15 червня 2011 року №6-4882св11 зазначено: «Відповідно ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність» належними доказами, що підтверджують наявність або відсутність заборгованості, можуть бути виключно первинні документи, оформлені в порядку цієї статті, які встановлюють розмір заборгованості». У постанові Вищого господарського суду України від 27 жовтня 2011 року №5015/1965/11 зазначено: «Безспірність заборгованості можуть підтверджувати виключно первинні бухгалтерські документи, оформлені у відповідності зі статтею 9 Закону «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні», при вчиненні оспорюваного виконавчого напису». Відповідно до ст. 9 Закону України «Про бухгалтерський облік та фінансову звітність в Україні» підставою для бухгалтерського обліку господарських операцій є первинні документи, які фіксують факти здійснення господарських операцій. Первинні документи повинні бути складені під час здійснення господарської операції, а якщо це неможливо безпосередньо після її закінчення. Для контролю та впорядкування оброблення даних на підставі первинних документів можуть складатися зведені облікові документи. Первинні та зведені облікові документи можуть бути складені на паперових або машинних носіях і повинні мати такі обов`язкові реквізити: назву документа (форми); дату і місце складання; назву підприємства, від імені якого складено документ; зміст та обсяг господарської операції, одиницю виміру господарської операції; посади осіб, відповідальних за здійснення господарської операції і правильність її оформлення; особистий підпис або інші дані, що дають змогу ідентифікувати особу, яка брала участь у здійсненні господарської операції. Іншими словами таким бухгалтерським документом може бути виписка по рахунку. Відповідно до п.13 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах за скаргами на нотаріальні дії або відмову в їх вчиненні» №2 від 31 січня 1992 року (зі змінами та доповненнями) при вирішення справ пов`язаних з оскарженням відмови у видачі виконавчого напису або його видачею відповідно до Закону України «Про нотаріат» виконавчий напис може бути вчинено нотаріусом за умови, що наявність безспірної заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем підтверджується відповідними документами. Пунктом 8 зазначеної вище постанови передбачено, що суд при вирішенні питання про обґрунтованість повинен виходити з того, що нотаріальні дії повинні вчинятись у суворій відповідності з встановленими для даного органу чи особи компетенцією і порядком їх вчинення. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Крім того, матеріали справи не містять підтвердження повідомлення боржника [PERSON] про наявність заборгованості та її розмір, тому така заборгованість не може вважатися безспірною. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (ст. 88 Закону України «Про нотаріат»). Судом перевірено додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів та встановлено порушення процедури вчинення виконавчого напису нотаріуса, а саме: виконавчий напис вчинено не на нотаріально посвідченому договорі. Також до суду не надано належних доказів для підтвердження безспірності заборгованості [PERSON] . Відповідачем по справі не було подано відзиву на позов з відповідними доказами, ухвала суду про витребування доказів приватним нотаріусом не виконана, тому суд позбавлений можливості перевірити безспірність вимог ТОВ "Фінансова компанія "Аланд" до позивача, а тому вважає, що відповідачем не доведено цих обставин. Окрім цього матеріали справи не містить документів на підтвердження переходу права вимоги від ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» до ТОВ "Фінансова компанія "Аланд". Таким чином, як вбачається з матеріалів справи, вчиняючи виконавчий напис, приватний нотаріус Горай О.С. не врахував та не перевірив факти наявності чи відсутності спору щодо заборгованості, чим порушив вимоги ч. 1 ст. 88 Закону України «Про нотаріат» про безспірність заборгованості, належних доказів протилежного останньою суду не надано. Крім того, до матеріалів заяви на вчинення виконавчого напису не долучено доказів направлення боржнику вимоги про погашення заборгованості у зазначеному розмірі із відміткою поштового відділення про вручення чи неможливість вручення боржнику такої вимоги, що підтверджується позивачем про неотримання такої вимоги, тому невідомими є підстави визнання нотаріусом кредитного боргу безспірним. В свою чергу, про існування зазначеної заборгованості та підстав її нарахування позивач дізнався після вчинення нотаріусом виконавчого напису, доказів протилежного відповідачами суду не надано. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що докази належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень у не менш ніж тридцятиденний строк, що є обов`язковою вимогою відповідно до п. 6 ч. 10 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» відсутні. Відповідно до ч. 3 ст. 89 Цивільного процесуального кодексу України, суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Оскільки, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами, кредитний договір не був нотаріально посвідчений, суд доходить до висновку, що спірний виконавчий напис необхідно визнати таким, що не підлягає виконанню, а тому позов слід задовольнити повністю. Вирішуючи позовні вимоги в частині стягнення з ТОВ "Фінансова\~компанія "Аланд"на користь позивача витрат за надану правову допомогу в розмірі 5600 гривень 00 копійок, суд виходить з наступного. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Обов`язок доведення не співмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Судом встановлено, що у клопотанні щодо стягнення з відповідача витрат на послуги адвоката представником позивача було зазначено розрахунок судових витрат, які позивач поніс у зв`язку із розглядом справи, позивач [PERSON] дійсно поніс судові витрати на сплату правничої допомоги в розмірі 5600 гривень 00 копійок, що підтверджується договором № 10/22 про надання правової допомоги від 16.08.2022 року (а.с. 18), додатковою угодою № 1 до договору від 16.08.2022 року (а.с. 19), актом виконаних робіт № 1 від 22.08.2022 року (а.с. 20), копією квитанції до прибуткового касового ордера № 09/22 від 31.08.2022 року на суму 5600,00 грн. (а.с. 21) та ордером на надання правничої (правової) допомоги від 31.08.2022 року (а.с. 22). Дослідивши матеріали справи, суд вважає за необхідне задовільнити позовні вимоги [PERSON] в частині стягнення з відповідача судових витрат за надану правову допомогу в розмірі 5600 гривень 00 копійок, оскільки позовні вимоги про визнання спірного виконавчого\~напису таким,\~що не\~підлягає виконаннюпідлягають задоволенню, а судові витрати обґрунтовані та підтверджуються належними та допустимими доказами. Відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, суд при вирішенні питання розподілу судових витрат, присуджує стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору за подання позову в розмірі 992 гривень 40 копійок.

Outcome: approved