Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У грудні 2020 року позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 23609,04 грн.; суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 41105,00 грн.; суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 4852,64 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 2079,6 грн.; суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 1683,66 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3020,68 грн.; суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в буд. [ADDRESS] , в якому відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем житлово-комунальних послуг, які постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за період із 01.10.2016 по 02.10.2020. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не оплачує, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 16.12.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач надав до суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову у повному обсязі та зазначив, що у його квартирі встановлено засоби індивіду обліку споживання гарячої води, що знаходяться у повністю справному стані, проходили повірку та мають відповідні сертифікати. Відповідач неодноразово звертався до позивача із заявами щодо здійснення перерахунку плати за надані послуги з постачання гарячої води за договором відповідно до показників лічильника, проте відповідач в порушення умов договору необґрунтовано не брав до уваги показники лічильника. Щодо позовних вимог в частині стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення позивач просив застосувати наслідки спливу строків позовної давності за період нарахувань з березня 2017 року по жовтень 2017 року та вказав, що за період з листопада 2017 року по жовтень 2020 року ним повністю оплачена заборгованість за послуги з централізованого опалення. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором купівлі-продажу квартири, посвідченим 12.02.2001 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Левицьким Р.В. та зареєстрованим в реєстрі за №569. Позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» починаючи із 01.07.2014 є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води, який надає ці послуги та нараховує плату за них, згідно затверджених тарифів. Згідно з ч. 6 ст. 21 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» послуга з постачання теплової енергії надається згідно з умовами договору, що укладається з урахуванням особливостей, визначених цим Законом, та вимогами правил надання послуг з постачання теплової енергії, що затверджуються Кабінетом Міністрів України, якщо інше не передбачено законом. Відповідач отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до умов Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 15.09.2020 №11/11/16, укладеного між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] . За п. 1 ч. 1 ст. 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та перебування осіб у жилих і нежилих приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил. Відповідно до ч. ч. 2-4 ст. 19 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» учасниками відносин у сфері житлово-комунальних послуг є: власник, споживач, виконавець, виробник. Виробник послуг може бути їх виконавцем. Виконавцем послуг з централізованого опалення та послуг з централізованого постачання гарячої води для об`єктів усіх форм власності є суб`єкт господарювання з постачання теплової енергії (теплопостачальна організація). Відносини між учасниками правовідносин в сфері надання житлово-комунальних послуг, зокрема, в частині надання послуг з центрального опалення врегульовано нормами Закону України «Про житлово-комунальні послуги» та положеннями Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення та типового договору про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630 (далі - Правила). Відповідно до п. 11 Правил у разі встановлення будинкових засобів обліку води у багатоквартирному будинку, де окремі квартири обладнані квартирними засобами обліку, споживач, який не має квартирних засобів обліку, оплачує послуги згідно з показаннями будинкових засобів обліку, не враховуючи витрати води виконавця, юридичних осіб та фізичних осіб-підприємців, які є власниками або орендарями приміщень у цьому будинку, та сумарних витрат води за показаннями усіх квартирних засобів обліку. Різниця розподіляється між споживачами, які не мають квартирних засобів обліку, пропорційно кількості мешканців квартири в разі відсутності витоків із загально будинкової мережі, що підтверджується актом обстеження, який складається виконавцем у присутності не менш як двох мешканців будинку. Згідно п. 18 Правил розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами п. 21 Правил у разі відсутності у квартирі (будинку садибного типу) та на вводах у багатоквартирний будинок засобів обліку води і теплової енергії плата за надані послуги справляється згідно з установленими нормативами (нормами) споживання, з централізованого опалення - з розрахунку за 1 кв. метр (куб. метр) опалювальної площі (об`єму) квартири (будинку садибного типу) та додатково за перевищення розрахункової потужності приладів опалення (радіаторів) згідно з законодавством. Пунктом 30 Правил визначено, що споживач зобов`язаний: 1) оплачувати послуги в установлені договором строки; 2) забезпечувати доступ до мережі, арматури, квартирних засобів обліку, розподільчих систем представника виконавця за наявності в нього відповідного посвідчення: для ліквідації аварій - цілодобово; для встановлення і заміни санітарно-технічного та інженерного обладнання, проведення технічного і профілактичного огляду, зняття контрольних показників квартирних засобів обліку - згідно з умовами договору; 3) дотримуватися вимог нормативно-правових актів у сфері житлово-комунальних послуг; 4) забезпечувати цілісність квартирних засобів обліку та не втручатися в їх роботу; 5) у разі несвоєчасного внесення плати за послуги сплачувати пеню у встановлених законом та договором розмірі; 6) виконувати інші обов`язки відповідно до законодавства. У п. 5 ч. 3 ст. 20 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» передбачено, що споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Зміст положення ч. 4 ст. 319 ЦК України про те, що власність зобов`язує, яке має більш загальний характер, фактично розкривається через закріплений у наступній частині цієї статті принцип, що забороняє власникові використовувати право власності на шкоду правам, свободам та гідності громадян, інтересам суспільства, погіршувати екологічну ситуацію та природні якості землі. Крім того, згідно зі ст. 322 ЦК України власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Згідно із ст. 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. За ст. 526 ЦК України зобов`язання повинні виконуватися належним чином відповідно до умов договору, вимог кодексу, актів законодавства, а при відсутності таких вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 610 ЦК України передбачено, що порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Частиною 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора (ч. 1 ст. 509 ЦК України) - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань, на них поширюється дія ч. 2 ст.625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 23609,04 грн.; суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 4852,64 грн. та суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 2079,6 грн. за період з 01.10.2016 по 02.10.2020. Відповідач просить застосувати до вказних вимог позивача положення ст. 267 ЦК України та відмовити у задоволенні позовних вимог за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року в зв`язку з пропуском позивачем строків позовної давності. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутись до суду з вимогою про захист свого цивільного праву або інтересу, який встановлюється тривалістю у три роки. За ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалась або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Сплив позовної давності, про застосування якої заявлено стороною у спорі, є підставою для відмови у позові. Суд вважає, що позивачем пропущений строк позовної давності за вимогами про стягнення заборгованості за період з березня 2017 року по жовтень 2017 року. Разом з тим, у грудні 2020 року відповідачем здійснено оплату заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення на загальну суму 23859,14 грн., про що свідчать квитанції від 11.12.2020 №0.0.1938108288.1, від 14.12.2020 №0.0.19411186391, від 14.12.2020 №0.0.1941114335.1. З огляду на наведене вище, станом на момент ухвалення рішення, відповідач повністю оплатив заборгованість за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення за період із листопада 2017 року по жовтень 2020 року. Таким чином, позовні вимоги ТОВ «Теплопостачсервіс» в частині стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 23609,04 грн.; суми інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 4852,64 грн. та суми 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 2079,6 грн. за період з 01.10.2016 по 02.10.2020 задоволенню не підлягають. Щодо позовних вимог ТОВ «Теплопостачсервіс» про стягнення з відповідача заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 41105,00 грн., нарахованих інфляційних втрат та 3-х відсотків річних, слід зазначити наступне. Як вбачається з матеріалів справи, у квартирі відповідача встановлені лічильники гарячої води, а отже нарахування оплати за надані послуги повинно здійснюватись відповідно до показників лічильників. Наданий позивачем розрахунок заборгованості не містить інформації щодо методики нарахування заборгованості, а отже суд позбавлений можливості прийти до обґрунтованого висновку, що при визначенні розміру заборгованості були враховані показники лічильників води. За приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін . Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. З огляду на викладене, вимоги в цій частині не підлягають задоволенню. У порядку ст. 141 ЦПК України судові витрати покладаються на позивача.

Outcome: dismissed