Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У позовній заяві позивач просить ухвалити рішення про визнання вчиненого 10.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. виконавчого напису № 126466 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк»112436,02 грн заборгованості за кредитом таким, що не підлягає виконанню. Заявлені вимоги обґрунтував тим, що на адресу відповідача надійшла копія постанови від 27.07.2021 про відкриття приватним виконавцем виконавчого округу Волинської області Пирогою С.С. виконавчого провадження № 66286474 щодо про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Ідея Банк» 112436,02 грн заборгованості. Вважає, що цей виконавчий напис було вчинено з грубими порушеннями порядку вчнення таких виконавчих написів і як наслідок було неправомірно відкрито провадження щодо виконання вказаного напису. В судове засідання сторони не з`явились. Позивач подав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності. У відзиві відповідач не погоджується з аргументами викладеними у позовній заяві, вважає їх не обґрунтованими та просив відмовити у задоволенні позовних вимог, а розгляд справи проводити за відсутності представника відповідача. За таких обставин суд провів розгляд позову в порядку ч.2 ст.247 ЦПК України без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Аналізом доказів\~суд встановив\~наступні фактичні\~обставини. 10 червня 2021 приватним нотаріусом приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є.М. вчинено виконавчий напис №\~126466 про стягнення з [PERSON] невиплачених в строк грошових коштів на підставі Кредитного договору №Z06/21651/004253960 від 23.08.2018 укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] на загальну суму 112436,02 грн., що складається з: -Строкового основного боргу 37698,03 грн. -Простроченого основного боргу 10469,93 грн. -Прострочених процентів 19761,15 грн -Строкових процентів 346,82. -Строкова плата за обслуговування кредиту 1347,52; -Прострочена плата за обслуговування кредиту; -Пені 3387,33 грн. -Плати за вчинення виконавчого напису 1900,00 грн. Між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] був укладений 23.08.2018 кредитний договір №Z06/21651/004253960 згідно якого відповідач надає позивачу кредит на поточні потреби в сумі 49999,00 грн. Кредитний договір №Z06/21651/004253960 від 23.08.2018 укладений між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] не посвідчувався нотаріально. Отже, у справі встановлено, що стягнення з [PERSON] заборгованості за оспорюваним виконавчим написом проводиться з підстав, що випливають з кредитних правовідносин. Відповідно до ст.18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. За змістом ч.1 ст.39 Закону України «Про нотаріат» порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Згідно із ст.87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. У статті 88 Закону «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5, визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року N 1172 (далі Перелік документів від 29.06.1999 N 1172). З оспорюваного виконавчого напису вбачається, що при його видачі приватний нотаріус, окрім норм Закону України «Про нотаріат», керувався пунктом 2 Переліку документів від 29.06.1999 N 1172. Пунктом 2 Переліку документів від 29.06.1999 N 1172 визначено стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Цей пункт (фактично розділ) Переліку був доповнений Постановою Кабінету Міністрів України № 622 від 26 листопада 2014 року. За змістом цього пункту до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, включені кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Проте, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року (справа № 826/20084/14) визнано незаконною та не чинною з моменту прийняття Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року в частині доповнення Переліку документів від 29.06.1999 N 1172 після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом, відповідно до якого для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постанова суду набрала законної сили з моменту її проголошення. Верховний Суд у постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Крім цього, Велика Палата Верховного Суду у постанові від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 висловила правовий висновок про те, що судовими рішеннями визнано нечинною Постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», тому договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Таким чином, Перелік документів від 29.06.1999 N 1172 у редакції станом на час вчинення оспорюваного виконавчого напису (12 червня 2021 року) стосувався лише нотаріально посвідчених договорів відповідно до пункту 1 цього Переліку. З укладеного між ПАТ «Ідея Банк» та [PERSON] кредитного договору №Z06/21651/004253960 від 23.08.2018 який був наданий приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису, вбачається, що він в нотаріальному порядку не посвідчувався. Відтак, нотаріус не мав законних підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису, оскільки кредитний договір не був нотаріально посвідчений. При цьому приватний нотаріус при видачі виконавчого напису керувався нечинним уже на момент вчинення цієї нотаріальної дії пунктом 2 Переліку документів від 29.06.1999 N 1172, що є неприпустимим. Зазначене є самостійною підставою для визнання оспорюваного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Крім цього, Верховний Суд у постанові від 13 жовтня 2021 року у справі № 554/6777/17-ц зазначив, що дійсно на сьогодні чинне законодавство України не зобов`язує нотаріуса викликати позичальника і з`ясовувати наявність чи відсутність його заперечень проти вимог позикодавця. Проте, право позичальника на захист його інтересів забезпечується шляхом направлення йому повідомлення про заборгованість та необхідність її погашення. Однак, враховуючи те, що нотаріальне провадження є безспірним, для забезпечення такої безспірності нотаріусові бажано з`ясувати у позичальника наявність заперечень щодо вчинення виконавчого напису або сплати ним боргу. Таке повідомлення (заява, претензія, лист-вимога тощо) передається позикодавцем позичальнику у порядку, визначеному статтею 84 Закону України «Про нотаріат». Доказів надіслання повідомлення (вимоги,\~претензії) позивачу про необхідність погашення суми кредитної заборгованості та отримання ним такого повідомлення відповідач суду не надав, тим самим не спростував викладених позивачем у позові доводів. У зв`язку із цим у суду відсутні підстави вважати зазначену в оспорюваному виконавчому написі кредитну заборгованість безспірною. Крім того встановлено, що станом на дату розгляду Наказом Міністерства юстиції України від 30.12.2021 № 4722/5 відповідно до рішення Вищої кваліфікаційної комісії нотаріату (далі Комісія) від 17.12.2021 № 4 на підставі підпунктів «е», «з» та «і» пункту 2 частини першої статті 12 Закону України «Про нотаріат» (далі Закон), у зв`язку з неодноразовим порушенням нотаріусом законодавства, а також грубим порушенням закону, яке завдало шкоди фізичним та юридичним особам, при вчиненні нотаріальних дій, які встановлені рішеннями судів, набранням законної сили рішеннями судів про порушення нотаріусом вимог законодавства при вчиненні ним нотаріальних дій та неодноразовим порушенням нотаріусом правил професійної етики, затверджених Міністерством юстиції України, свідоцтво про право на зайняття нотаріальною діяльністю, видане Міністерством юстиції України 30.11.2009 за № 7921 на ім`я [PERSON] , анульовано. Таким чином, суд вважає заявлені позовні вимоги підставними та такими, що підлягають повному задоволенню.

Outcome: approved