Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

08.08.2022 року позивачка звернулася до суду із заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь для утримання повнолітньої дитини сторін по справі, яка продовжує навчання [PERSON] , [INFO] , неустойку (пеню) за прострочення сплати аліментів у розмірі боргу по аліментам станом на 30.06.2022 року у розмірі 19496,00 грн., який був нарахований на підставі виконавчого листа, виданого на виконання заочного рішення Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.2020 року, яке 06.01.2021 року набрало чинності. При цьому загальний розмір неустойки (пені) був вирахуваний позивачкою у розмірі 185038,48 грн. за період з жовтня 2020 року до липня 2022 року включно. В обгрунтування позову було зазначено, що відповідач зазначене заочне рішення суду про стягнення з нього аліментів не виконує, починаючи з листопада 2021 року, внаслідок чого утворилася заборгованість у розмірі, яку позивачка і просить стягнути з відповідача. Оскільки вказане питання стосується забезпечення повнолітньої дитини, що продовжує навчання, що кореспондується із загальними нормами Сімейного кодексу України щодо стягнення неустойки (пені) при простроченні сплати аліментів, у відповідності до вимог статті 196 Сімейного кодексу України бажає стягнути з відповідача зазначену вище суму заборгованості. Ухвалою судді від 11.08.2022 року вказану позовну заяву було залишено без руху (а.с.17). 22.08.2022 року позивачка усунула визначені судом недоліки, що стало підставою, після уточнення місця реєстрації відповідача, для винесенні ухвали суду про відкриття провадження від 08.09.2022 року, справу було призначено до розгляду у спрощеному позовному провадженні з викликом сторін на 10.10.2022 року, визначено для відповідача та позивача строки для подання відзиву, відповіді на відзив та заперечення (в разі бажання)(а.с.26). 07.10.2022 року засобами Електронного суду від адвоката Балла Владислава Володимировича разом із ордером серії ВІ №1100814 надійшло клопотання про відкладення розгляду справи 10.10.2022 року через те, що про існування ухвали про відкриття провадження у справі відповідач дізнався лише 07.10.2022 року, що унеможливлювало для нього підготовку до судового засідання 10.10.2022 року (а.с.30-32). При цьому відповідно до матеріалів справи встановлено, що відповідач особисто отримав ухвалу про відкриття провадження, судову повістку про виклик, копію позовної заяви з додатками ще 17.09.2022 року (а.с.29), що вказує на те, що клопотання представника відповідача до суду про ознайомлення з ухвалою про відкриття провадження відповідачем 07.10.2022 року не відповідає дійсності. Судове засідання 10.10.2022 року не відбулося через знеструмлення будівлі суду, у зв`язку з чим розгляд справи було відкладено на 07.11.2022 року. У судове засідання 10.10.2022 року прибула позивачка, яка була належним чином повідомлена про наступне судове засідання 07.11.2022 року (а.с.37). Відповідач у судове засідання 10.10.2022 року не прибув без пояснення причин неявки, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином (а.с.29). Від позивачки по справі через канцелярію суду надійшла заява від 03.11.2022 року, в якій вона просила розглянути справу за її відсутності, позовні вимоги підтримала у повному обсязі (а.с.38). Від представника відповідача адвоката Балла В.В. засобами Електронного суду надійшов відзив від 06.11.2022 року, яке суд отримав 07.11.2022 року, в якому відповідач в особі свого представника заперечував проти задоволення позову у повному обсязі, вказував на ігнорування своєї заяви про відкладення розгляду справи від 07.10.2022 року, просив поновити строк для подання відзиву, відмовити в задоволенні позовних вимог позивачки через відсутність винних дій з боку відповідача та розглянути справу за відсутності відповідача та його представника (а.с.39-46). До відзиву було додано додатки (а.с.47-51). У судове засідання 07.11.2022 року сторони по справі не прибули. Ухвалою суду від 07.11.2022 року провадження у справі було відкладено на 10.11.2022 року через необхідність суду ознайомитися з наданим представником відповідача відзивом та долученими до нього документами, оскільки його обсяг потребував значного часу для його вивчення та розуміння судом (а.с.52). У судове засідання 10.11.2022 року сторони та представник відповідача не прибули. Позивачка надала заяву від 03.11.2022 року про розгляд справи за її відсутністю та підтримку позовних вимог (а.с.38). Представник відповідача надав суду у пункті 3 прохальної частини відзиву клопотання про розгляд справи за відсутності відповідача та його представника та повне заперечення проти позовних вимог (а.с.45, зворотній бік). Така позиція сторін дозволяє суду розглянути справи по суті у загальному порядку. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. Перш за все, суд встановлює, що у справі відсутній відзив з боку відповідача, оскільки підстав для поновлення строку для його подання не вбачає. Як було зазначено вище відповідач отримав і ухвалу про відкриття провадження, і копію позовної заяви з додатками і судову повістку про виклик до суду 17.09.2022 року, доказом чого служить повернута до суду розписка про отримання вказаних документів відповідачем (а.с.29). Тому посилання представника відповідача в заяві про відкладення розгляду справи від 07.10.2022 року (а.с.36) та у відзиві від 06.11.2022 року (а.с.39) про те, що відповідач лише 06.10.2022 року випадково дізнався про існування спору в суді є неправдивими та такими, що суперечать фактичним обставинам справи. За загальним правилом строк для відповідача для подання відзиву закінчився 03.10.2022 року, станом на 06.10.2022 року він вже знав про існування справи у суді, а відзив подав 06.11.2022 року перед судовим засіданням 07.11.2022 року. При цьому жодних доказів того, що відзив не міг бути поданий раніше суду надано не було, а відповідно немає підстав для поновлення строків для його подачі. Окремо суд зазначає, що у суду не має необхідності якось реагувати на відповідні заяви сторін по справі, зокрема на заяви про відкладення розгляду справи, оскільки саме сторони повинні цікавитися долею справи в суді, це є їх процесуальний обов`язок. 10.10.2022 року Первомайський міськрайонний суд був знеструмлений, як і більшість об`єктів у нашій державі, постанови будь-який процесуальний документ у суду не було можливості, тому він відклав розгляд справ на підставі відповідної довідки керівника апарату суду на 07.11.2022 року. Те, що ані відповідач, ані його представник, навіть не зателефонували до суду з метою з`ясування стану їх заяви та стану розгляду справи, вказує лише на відповідну поведінку сторони відповідача та їх ставлення до розгляду спору. Враховуючи відмову суду у поновленні строку для подання відзиву з боку представника відповідача, наданий до суду документ суд розцінює виключно як письмові пояснення сторони відповідача щодо предмету позову. Рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 19.07.2016 року по справі №632/1047/16-ц, провадження №2/632/481/16 був розірваний шлюб між позивачкою та відповідачем, позивачці залишено шлюбне прізвище « [PERSON] ». Вказане судове рішення 08.08.2016 року набуло чинності (а.с.11). [PERSON] , [INFO] , є донькою сторін по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого відділом реєстрації актів громадянського стану Первомайського міського управління юстиції Харківської області України (актовий запис №154 від 10.09.2003 року)(а.с.13). Заочним рішенням Первомайського міськрайонного суду Харківської області від 03.12.2020 року по справі №632/1771/20, провадження №2/632/551/20 було стягнуто з відповідача на користь позивачки аліменти на період навчання доньки сторін по справі [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини його заробітку (доходу), щомісячно, на період навчання, але не більше як до досягнення донькою 23 років, починаючи стягнення з 09.10.2020 року, вирішено питання судових витрат. Вказане заочне рішення набуло чинності 06.10.2021 року (а.с.12). Суд зазначає, що оскільки стягнення пені за несплату аліментів є похідною вимогою від стягнення аліментів за своєю правовою природою, а в справі про стягнення аліментів на утримання [PERSON] на час навчання, на той час вже повнолітня особа [PERSON] до участі у справі не залучалася, тому відсутні підстави для її залучення і в даній справі, оскільки дана справа є похідною від справи про стягнення аліментів на утримання [PERSON] . Відповідно до довідки від 18.08.2022 року за №2/1101с відділу кадрового забезпечення Національного університету внутрішніх справ, [PERSON] , зараховано на навчання до НУВС 15.09.2020 року, станом на 18.08.2022 року вона є студентом 3 курсу денної форми навчання з оплатою вартості навчання на договірних засадах, термін закінчення навчання - 30.06.2023 року (а.с.21). Таким чином, судом встановлюється факт продовження навчання [PERSON] на час подання даного позову. Відповідно до копії розрахунку заборгованості зі сплати аліментів, складеного 21.07.2022 року за вих.№5690 старшим державним виконавцем Оленою Шевченко Первомайського відділу державної виконавчої служби у Лозівському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції України (м. Харків) станом на 30.06.2022 року сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів з боку відповідача [PERSON] на користь [PERSON] за виконавчим листом 632/1711/20 склав 19496,00 грн., останній платіж був здійснений у листопаді 2021 року на суму 10351,76 грн. після чого залишок боргу з боку відповідача станом на 30.11.2021 року склав 55,25 грн. (а.с.14). Відповідач вказаний розрахунок не оскаржував, однак у своїх письмових поясненнях вказав, що він з 2019 року є безробітним, а тому відсутні підстави як для стягнення з нього аліментів у частці від заробітку, так і нарахування такої частки від середньої заробітної плати у даній місцевості. Суд вказані\~доводи відповідача\~відкидає,\~оскільки відповідно\~до змін\~у Сімейному\~кодексі України\~у 2017\~та 2018\~років,\~саме одержувач\~аліментів визначає\~спосіб отримання\~аліментів (у\~частці від\~заробітку чи\~у твердій\~грошовій сумі,\~статті 183\~та 184\~СК України),\~а тому\~це є\~правом саме\~позивачки по\~справі,\~який спосіб\~стягнення аліментів\~обрати.\~Щодо стягнення\~1/4\~заробітку відповідно\~до середньої\~заробітної плати\~для даної\~місцевості,\~то така\~вимога прямо\~передбачена ч.2\~ст.195\~СК України: заборгованість за аліментами платника аліментів, який не працював на час виникнення заборгованості або є фізичною особою - підприємцем і перебуває на спрощеній системі оподаткування, або є громадянином України, який одержує заробіток (дохід) у державі, з якою Україна не має договору про правову допомогу, визначається виходячи із середньої заробітної плати працівника для даної місцевості. Відповідно до даного розрахунку і повинна вираховуватися неустойка (пеня) щодо відповідача, а саме такий розрахунок повинен здійснюватися виключно на заборгованість зі сплати аліментів з 01.12.2021 року до 30.06.2022 року, враховуючи подання позову 08.08.2022 року та той факт, що позивачка у позові вираховувала відповідні платежі станом на 01 число місяця наступного за місяцем сплати. Також суд відкидає наведений позивачкою розрахунок заборгованості за період з жовтня 2020 року до липня 2022 року, оскільки судом встановлено, що станом на листопад 2021 року раніше існуюча заборгованість з боку відповідача була погашена, окрім суми 55,25 грн. та станом на час подання позову вже не існує, а відповідно не можна враховувати неустойку на той платіж, який був виконаний. До того ж жодних доказів наявності заборгованості зі сплати аліментів за липень 2022 року суду з боку позивачки надано не було, тому липень 2022 року суд взагалі до розрахунків не включає. Пеня зі сплати аліментів може вираховуватися виключно з 01 числа місяця, наступного за розрахунковим. Таким чином, дійсний розрахунок аліментів складає: 1.Листопад 2021 року = 55,25*1%*243 (з 01.12.2021 до 01.08.2022 року) дня =117,13 грн. 2.Грудень 2021 року = 2777,25*1%*212 (з 01.01.2022 до 01.08.2022року) дня = 5887,77 грн. 3.Січень 2022 року = 2777,25*1%*181 день = 5026,82 грн. 4.Лютий 2022 року = 2777,25*1%*153 дня = 4249,19 грн. 5.Березень 2022 року = 2777,25*1%*122 дня = 3388,25 грн. 6.Квітень 2022 року = 2777,25*1%*92 дня =2555,07 грн. 7.Травень 2022 року = 2777,25*1%*61 день =1694,12 грн. 8.Червень 2022 року = 2777,25*1%*31 день =860,95 грн. Загалом сума неустойки по аліментам складає з боку відповідача 23779,30 грн. (117,13 + 5887,77 + 5026,82 + 4249,19 +3388,25 + 2555,07 + 1694,12 + 860,95), а не заявлені позивачкою 185038,48 грн. Саме вказана сума неустойки станом на 01.08.2022 року відповідає вимогам закону. Посилання представника відповідача на те, що станом на час розгляду справи заборгованість зі сплати аліментів погашена на вирішення спору не впливає, оскільки таке погашення відбулося вже після подання позову і станом на 08.08.2022 року така заборгованість з вини відповідача існувала, а тому позивачка має право як на нарахування неустойки (пені) за визначений судом період, так і на стягнення неустойки з відповідача. Правило про стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка від суми несплачених аліментів за кожен день прострочення означає, що при обчисленні загальної суми пені за прострочення сплати аліментів ураховується сума несплачених аліментів та кількість днів прострочення. Оскільки аліменти нараховуються щомісячно, строк виконання цього обов`язку буде різним, отже, і кількість днів прострочення також буде різною залежно від кількості днів у місяці. Тобто пеня за прострочення сплати аліментів повинна нараховуватися на всю суму несплачених аліментів за кожен день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, у якому не проводилося стягнення. Пеня за заборгованість зі сплати аліментів нараховується на всю суму несплачених аліментів за кожний день прострочення її сплати, а її нарахування не обмежується тільки тим місяцем, в якому не проводилося стягнення. Отже, зобов`язання зі сплати аліментів носить періодичний характер і повинне виконуватися щомісяця, тому при розгляді спорів про стягнення на підставі частини першої статті 196 СК України пені від суми несплачених аліментів суд повинен з`ясувати розмір несплачених аліментів за кожним із цих періодичних платежів, установити строк, до якого кожне із цих зобов`язань мало бути виконане, та з урахуванням установленого - обчислити розмір пені виходячи із суми несплачених аліментів за кожен місяць окремо від дня порушення платником аліментів свого обов`язку щодо їх сплати до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, підсумувавши розміри нарахованої пені за кожен із прострочених платежів та визначивши її загальну суму. Викладене узгоджується з правовими висновками Великої Палати Верховного Суду, висловленими у постановах від 25 квітня 2018 року у справі № 572/1762/15-ц (провадження № 14-37цс18) та від 03 квітня 2019 року у справі № 333/6020/16-ц (провадження № 14-616цс18). При виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду (частини четверта статті 263 ЦПК України). Відповідно до частини першої статті 196 СК України у разі виникнення заборгованості з вини особи, яка зобов`язана сплачувати аліменти за рішенням суду або за домовленістю між батьками, одержувач аліментів має право на стягнення неустойки (пені) у розмірі одного відсотка суми несплачених аліментів за кожен день прострочення від дня прострочення сплати аліментів до дня їх повного погашення або до дня ухвалення судом рішення про стягнення пені, але не більше 100 відсотків заборгованості. Загальний розмір заборгованості по аліментам станом на 01.07.2022 року з боку відповідача складає 19496,00 грн., загальний розмір пені за несплату аліментів з боку відповідача станом на 01.08.2022 року складає 23779,30 грн., а тому суд встановлює загальний розмір пені, яка може бути стягнута у розмірі 19496,00 грн., що як відповідає закону, так і вимогам, які виклала позивачка, і саме з розміром яких погодився відповідач (заперечуючи при цьому проти позову з інших підстав). Тому суд задовольняє позовні вимоги відповідно до мотивувальної частини даного рішення відносно строків та розміру нарахованої неустойки (пені)., а не відповідно до підстав, зазначених позивачкою у позовній заяві. Окремо суд відкидає посилання відповідача на відсутність в його діях винних дій щодо не сплати аліментів, оскільки він нібито не знав ані про позов про стягнення аліментів, ані про відкриття виконавчого провадження, оскільки належних доказів вказаних фактів, окрім слів, суду надано не було. До того ж позиція відповідача вказує на той факт, що він фактично життям дитини не цікавиться, оскільки в іншому випадку нічого не заважало б йому надавати допомогу у вигляді аліментів дитині безпосередньо та добровільно. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення неустойки (пені) зі сплати аліментів. Тому з відповідача на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі розрахункового судового збору для вимог немайнового характеру, що у 2022 році складає 992,40 грн. від сплати його при зверненні до суду була звільнена позивачка. На підставі зазначеного та

Outcome: approved