Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом про зменшення розміру аліментів, що підлягають стягненню з нього на користь [PERSON] , на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , на підставі рішення Рівненського міського суду Рівненської області від 08.02.2021 року у справі №569/17580/20 з ј до 1/6 частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову до досягнення дитиною повноліття. Свої позовні вимоги мотивує тим, що його матеріальний стан погіршився та на його утриманні перебуває ще одна малолітня дитина. Позивач сплачує [PERSON] аліменти на утримання їх спільної дитини [PERSON] , 2007 року народження, у розмірі від 1500 грн. до 2000 грн. щомісячно. Під час розгляду судом справи №569/17580/20 [PERSON] перебував під вартою в ДУ «Київський слідчий ізолятор» до 30.11.2020 року. З грудня 2020 року до травня 2021 року позивач перебував під домашнім арештом у с.Н.Петрівці Вишгородського р-н. Київської області. До грудня 2021 року був зобов`язаний цілодобово носити електронний браслет в якості засобу контролю, що перешкоджало працевлаштуванню позивача. Лише 01.10.2021 року позивач був прийнятий на роботу водієм, де йому нараховується заробітна плата у розмірі 6500 грн., з яких проведення податкових нарахувань з заробітної плати та аліментів на утримання [PERSON] він отримує 2616,25 грн. Розмір аліментів визначений рішенням суду унеможливлює належне матеріальне забезпечення позивачем сина [PERSON] . Також позивач зазначає, що на його утриманні перебуває також одинока матір [PERSON] , єдиним джерелом доходу якої є пенсія. Не погоджуючись з позовними вимогами, від відповідача до суду надійшов відзив від 24.05.2022 року. Проти задоволення позову заперечує з наступних відстав. Відповідач зазначила, що всі обставини на які посилається позивач, як обставини для зменшення розміру аліментів були досліджені та їм була надана правова оцінка у справі 569/17580/20, при призначенні розміру аліментів. Підстави та докази для зменшення розміру аліментів відсутні. У судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, з підстав та мотивів, які у ньому наведені. У судовому засіданні представник відповідача заперечував щодо задоволення позовних вимог, з підстав та мотивів, які наведені у відзиві. Зазначив, що наразі позивач перебуває на службі у ЗСУ, а тому його матеріальне становище навпаки покращилося. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що з [PERSON] у них є син [PERSON] , 2007 року народження. [PERSON] добровільно сплачує аліменти на утримання сина [PERSON] щомісячно, в розмірі 1000 грн - 1500 грн, в залежності від його можливості. Допитана в судовому засіданні в якості свідка [PERSON] суду пояснила, що вона є матір"ю [PERSON] , особою пенсійного віку. Син [PERSON] постійно допомагає її матеріально, оскільки її пенсія є малою, і вона потребує матеріальної підтримки сина. З 2020 року син дає менше коштів. Зараз син є на службі в ЗСУ. Заслухавши представників сторін, свідків та з`ясувавши доводи та аргументи сторін, наведені в заявах по суті справи, обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги та заперечення, дослідивши зібрані у справі докази, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Рішенням Рівненського міського суду Рівненської області у справі №569/17580/20 від 08.02.2021 року визначено місцем проживання [PERSON] 2010 року народження з матір`ю [PERSON] , стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] 2010 року народження, у розмірі ј частки від усіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 29.10.2020 рокі і до досягнення дитиною повноліття. Вирішено питання про розподіл судових витрат. Рішення суду набрало законної сили 11.03.2021 року. У частині 1 ст.3 Конвенції про права дитини визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.ч. 1 та 2 ст. 27 Конвенції про права дитини держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно зі\~ст. 141 СК України\~мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст.ст.\~150,\~180 СК України\~батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі (ч.ч. 1-3\~ст. 181 СК України). Частиною 1\~ст. 192 СК України\~встановлено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. Роз`яснення пункту 23\~постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 "Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справи щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів"\~вказують, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. У постанові Верховного Суду України від 05 лютого 2014 року у справі № 6-143цс13 зроблено висновок, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Отже, у зв`язку із значним покращенням матеріального становища платника аліментів матір дитини може подати до суду заяву про збільшення розміру аліментів. Значне погіршення матеріального становища батька може бути підставою для його вимоги про зменшення розміру аліментів. Відповідно до ч. 3\~ст. 12 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. 1,2\~ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2\~ст.78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі\~ст.80 ЦПК України\~достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Частиною 1\~ст.89 ЦПК України\~визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Матеріали справи не містять жодних даних про те, в якому саме матеріальному становищі знаходився позивач на час прийняття рішення про стягнення аліментів, що унеможливлює встановлення факту погіршення майнового стану в порівнянні з тим, який існує натепер. За положеннями ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Доводи позивача на те, що у нього на утриманні також перебуває ще дитина\~ [PERSON] , [INFO] , та непрацездатна мати [PERSON] , не є достатніми для задоволення позову, оскільки ці обставини вже існували на момент розгляду судом справи №569/17580/20. Крім того, наявність у позивача на утриманні ще однієї дитини, окрім спільної з відповідачем доньки, на думку суду, не є достатньою підставою для зменшення визначеного за рішенням суду розміру аліментів, адже вказаний факт не доводить мінливості його матеріального стану та не може слугувати самостійною підставою для зменшення розміру аліментів, так як розмір таких (1/4) не є завищеним. Батько зобов`язаний вживати всіх необхідних заходів із метою отримання законних джерел для забезпечення гідних умов проживання й розвитку дитини, оскільки він не є непрацездатною особою. Це відповідає інтересам дитини та захищає її права. Відповідно до частини другої\~статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст.ст. 18, 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Справедливість, добросовісність та розумність згідно із пунктом 6\~ст. 3 ЦК України\~є одними із загальних засад цивільного законодавства. Враховуючи, що позивач не довів погіршення свого майнового стану та неспроможність сплачувати аліменти на утримання доньки у визначеному рішенням суду розмірі, відсутні і підстави для зміни рішення та зменшення розміру аліментів з 1/4 частки до 1/6 частки доходу позивача.

Outcome: dismissed