Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

У жовтні 2022 року до суду надійшла позовна заява [PERSON] до фізичної особи - підприємця [PERSON] про захист прав споживачів шляхом розірвання договору та стягнення коштів. В обґрунтування позовних вимог, позивач посилається на те, що 11.06.2021 між сторонами був укладений договір поставки за №3036-К, відповідно до умов якого відповідач зобов`язався в строк до 10.08.2021 поставити та передати у власність позивача товар, а саме паркетну дошку, а позивач зобов`язувався прийняти та сплатити кошти за поставлений товар. На виконання умов договору, позивачем було сплачено суму авансового платежу в розмірі 164000,00 грн. Проте, відповідач свої зобов`язання за договором не виконав та не здійснив поставку замовленого товару, що визначено договором та кошти сплачені позивачем в якості авансового платежу не повернув, в зв`язку з чим позивач звернувся до суду з даним позовом, в якому просить розірвати укладений між сторонами договір, стягнути суму авансового платежу, а також просить стягнути пеню за порушення виконання умов договору, з урахуванням індексу інфляції. Відповідно до ухвали Дарницького районного суду м. Києва від 05.10.2022 відкрито провадження в справі за правилами спрощеного провадження без повідомлення сторін. Відповідачу судом було надіслано судову повістку та позовну заяву з додатками. Відповідач з відзивом до суду не звертався. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають задоволенню. 11.06.2021 між сторонами було укладено договір за №3036-К, відповідно до умов якого постачальник зобов`язується поставити та передати у власність замовника товар, на підставі додатку№1 до договору, а замовник зобов`язується прийняти цей товар та оплатити його на умовах, визначених договором /а.с. 17-19/. Відповідно до п. 2.3 договору, на момент підписання сторонами договору замовник проводить попередню оплату в розмірі 70% вартості товару визначеної в додатку №1. Відповідно до п. 2.4 договору, замовник сплачує остаточні 30% вартості товару визначеної в додатку №1 до моменту фактичного отримання товару та підписання акту прийому-передачі. Відповідно до п. 3.1 договору, право власності на товар переходить від постачальника до замовника з моменту фактичного отримання товару та підписання акту прийому-передачі. Ризики пов`язані зі зберіганням товару переходять до замовника з моменту фактичного отримання ним товару. Передача товару від постачальника замовнику здійснюється в пункті поставки вказаним замовником, а саме: за адресою м. Київ, вул. Багговутівська, 1-Впостачальник зобов`язується поставити товар у строки вказані в додатку №1 за умови сплати замовником остаточної оплати відповідно до п. 2 договору. Відповідно до п. 5.1 договору, сторона, яка порушила господарське зобов`язання, визначене даним договором та/або чинним законодавством України, зобов`язана відшкодувати завдані цим збитки стороні, чиї права або законні інтереси порушено. Відповідно до п. 5.2 договору, за прострочення поставки товару постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено більше, ніж на 7 днів від дати постачання вказаної в додатку №1, за кожен день прострочення. Відповідно до додатку №1 до договору, строк постачання замовленого товару 10.08.2021 /а.с. 20/. Відповідно до копії товарного чеку, від 11.06.2021 позивач сплатив передбачену умовами договору суму авансового платежу в розмірі 70 % вартості товару в сумі 164000 грн. /а.с.14/. Проте, всупереч умовам договору відповідач свої зобов`язання за Договором поставки від 11.06.2021 не виконав, на момент звернення позивача до суду з позовом замовлений товар позивач не отримав. 01.09.2021 позивач направив на адресу відповідача претензію щодо повернення попередньої оплати вартості договору та відмову від замовленого товару /а.с. 22-23/, проте остання залишилася поза увагою. Відповідно до ст. 712 Цивільного кодексу України за договором поставки продавець (постачальник), який здійснює підприємницьку діяльність, зобов`язується передати у встановлений строк (строки) товар у власність покупця для використання його у підприємницькій діяльності або в інших цілях, не пов`язаних з особистим, сімейним, домашнім або іншим подібним використанням, а покупець зобов`язується прийняти товар і сплатити за нього певну грошову суму. За змістом ч. 2 ст. 712 ЦК України, до договору поставки застосовуються загальні положення про купівлю-продаж, якщо інше не встановлено договором, законом або не випливає з характеру відносин сторін. Статтею 662 ЦК України визначено, що продавець зобов`язаний передати покупцеві товар, визначений договором купівлі-продажу. Зазначені вимоги чинного законодавства не були виконані відповідачем, незважаючи на здійснення позивачем часткової оплати виробу (дошки). Згідно ч. 2 ст. 692 Цивільного кодексу України якщо продавець, який одержав суму попередньої оплати товару, не передав товар у встановлений строк, покупець має право вимагати передання оплаченого товару або повернення суми попередньої оплати. За таких обставин, суд приходить до висновку що позовні вимоги в частині розірвання договору поставки та стягнення грошових коштів, сплачених за товар (дошки), такими, що підлягають задоволенню. Вирішуючи питання про нарахування штрафних санкцій судом встановлені наступні обставини. Відповідно до ст. 610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 2 ст.651 Цивільного кодексу України договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. Частиною 1 ст. 612 ЦК України встановлено, що боржник вважається таким, що прострочив зобов`язання, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Статтею 611 ЦК України визначено, що у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором, у тому числі: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, розірвання договору; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 624 Цивільного кодексу України якщо за порушення зобов`язання встановлено неустойку, то вона підлягає стягненню у повному розмірі, незалежно від відшкодування збитків. Відповідно до вимог п. 5.2 Договору поставки від 11.06.2021, за прострочення поставки товару постачальник сплачує на користь замовника пеню у розмірі 0,1% від вартості товару, поставку якого прострочено більше, ніж на 7 днів від дати постачання вказаної в додатку №1, за кожен день прострочення. Судом встановлено, що строк прострочення виконання зобов`язань відповідачем за Договором поставки від 11.06.2021, починаючи з 18.08.2021 та станом на 03.10.2022 становить 89831,04 грн. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно розрахунку наданого позивачем, три відсотки річних за час прострочення зобов`язання становлять 5176,10 грн., а індекс інфляції за весь час прострочення становить 38984,04 грн. Відповідач доказів на спростування позовних вимог не надав. Оцінюючи належність, допустимість, а також достатній зв`язок доказів у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є законними, обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню в повному обсязі, оскільки відповідач умови договору у встановлений договором строк не виконав, кошти сплачені позивачем за товар не повернув, а тому суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог позивача щодо розірвання Договору поставки від 11.06.2021, стягнення з відповідача грошових коштів, сплачених в якості авансового платежу за Договором поставки, а також стягнення з відповідача неустойки з урахуванням індексу інфляції. На підставі ст. 141 ЦПК України при задоволенні позовних вимог підлягає стягненню з відповідача на користь держави судовий збір.

Outcome: approved