Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

26.10.2022 [PERSON] звернулася до суду із заявою в якій просила встановити факт, що має юридичне значення, а саме факт смерті чоловіка [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] у м. Балаклія Ізюмського району Харківської області. На обґрунтування заяви [PERSON] зазначила, що [PERSON] , [INFO] є її чоловіком з яким вони проживали за місцем своєї реєстрації в [ADDRESS] Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України м. Балаклія Ізюмського району Харківської області було тимчасово окуповане (згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 у редакції наказу від 29.06.2022). [INFO] від отриманої вибухової травми в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області настала смерть [PERSON] . Проте, у зв`язку зі смертю [PERSON] на тимчасово окупованій території [PERSON] не змогла у встановленому законом порядку зареєструвати смерть чоловіка та отримати свідоцтво у відділі державної реєстрації актів цивільного. Заявник зазначає, що встановлення факту смерті необхідне їй для державної реєстрації смерті чоловіка - [PERSON] в установленому законом порядку. Враховуючи вищевикладене [PERSON] звернулася до суду з даною заявою. Ухвалою Зміївського районного суду Харківської області від 26.10.2022 відкрито провадження у справі та призначено судовий розгляд по суті на 26.10.2022 . 26.10.2022 належним чином повідомлені учасники в судове засідання не з`явилися. Заявник [PERSON] надала до канцелярії суду заяву відповідно до якої просила проводи розгляд справи за її відсутності на задоволенні заяви наполягала з підстав викладених в ній. Представник заінтересованої особи Рибак Г. О. подала заяву про розгляд справи за відсутності представника відділу згідно чинного законодавства. Зважаючи на те, що всі учасники справи в судове засідання не з`явилися, відповідно до частини 2 статті 247 Цивільного процесуального кодексу України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступного: Частинами 1, 3 статті 13 Цивільного процесуального кодексу України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Таке право мають також особи, в інтересах яких заявлено вимоги, за винятком тих осіб, які не мають процесуальної дієздатності. Відповідно до статей 76-81 Цивільного процесуального кодексу України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Відповідно до пункту 8 частини 1 статті 315 Цивільного процесуального кодексу України суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до абзацу другого частини 1, частин 2, 4, 5 статті 317 Цивільного процесуального кодексу України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Ухвалене судом рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, підлягає негайному виконанню. Рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути оскаржено в загальному порядку, встановленому цим Кодексом. Оскарження рішення не зупиняє його виконання. Копія судового рішення видається учасникам справи негайно після проголошення такого рішення або невідкладно надсилається судом до органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем ухвалення рішення для державної реєстрації народження або смерті особи. Відповідно до статей 1, 3 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України", тимчасово окупована Російською Федерацією територія України є невід`ємною частиною території України, на яку поширюється дія Конституції та законів України. Згідно із статтею 18 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" громадянам України гарантується дотримання у повному обсязі їхніх прав і свобод, передбачених Конституцією України, у тому числі соціальних, трудових, виборчих прав та права на освіту, після залишення ними тимчасово окупованої території. Відповідно до пункту 1 Постанови Пленуму Верховного Суду України за № 5 від 31.03.1995 "Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення", суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, якщо: згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення. У листі-роз`ясненні Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду № 985/0/208-21 від 22.04.2021 вказується, що положення цивільного процесуального закону не вимагають від осіб, які звертаються із заявою до суду про встановлення відповідного факту, в тому числі і факту смерті, подання до суду письмової відмови органу реєстрації актів цивільного стану у здійсненні реєстрації певного факту. Відповідно до частини 1 - 3 статті 17 Закону України "Про реєстрацію актів цивільного стану", підставою для проведення державної реєстрації смерті є документ встановленої форми про смерть, виданого закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Заява про державну реєстрацію смерті подається не пізніше трьох днів з дня настання смерті або виявлення трупа, а в разі якщо неможливо одержати документ закладу охорони здоров`я або судово-медичної установи, - не пізніше п`яти днів. Державна реєстрація смерті проводиться за місцем проживання заявника у разі: 1) якщо заява надійшла після закінчення одного року з дня настання смерті; 2) встановлення у судовому порядку факту смерті; 3) звернення для реєстрації смерті особи, оголошеної судом померлою. Форма та порядок видачі документа про смерть, на підставі яких здійснюється державна реєстрація смерті, встановлена Наказом Міністерства охорони здоров`я України "Про впорядкування ведення медичної документації, яка засвідчує випадки народження і смерті " від 08.08.2006 року № 545. Частинами 2, 3, 4 ст. 9 Закону України "Про забезпечення прав і свобод громадян та правовий режим на тимчасово окупованій території України" передбачено, що будь-які органи, їх посадові та службові особи на тимчасово окупованій території та їх діяльність вважаються незаконними, якщо ці органи або особи створені, обрані чи призначені у порядку, не передбаченому законодавством України. Будь-який акт (рішення, документ), виданий органами та/або особами, передбаченими частиною другою цієї статті, є недійсним і не створює правових наслідків. У зв`язку з військовою агресією Російської Федерації проти України, на підставі пропозиції Ради національної безпеки і оборони України, відповідно до пункту 20 частини першої статті 106 Конституції України, Закону України "Про правовий режим воєнного стану", Указом Президента України від 24 лютого 2022 року № 64/2022, затвердженим Верховною Радою України (Закон України № 2102-IX від 24.02.2022), в Україні введено воєнний стан з 05 години 30 хвилин 24 лютого 2022 року строком на 30 діб, який в подальшому в Україні продовжено до 21 листопада 2022 року. Внаслідок військової агресії Російської Федерації проти України Балаклійська міська територіальна громада Ізюмського району Харківської області була тимчасово окупованою (згідно з Переліком територіальних громад, що розташовані в районі проведення воєнних (бойових) дій або які перебувають в тимчасовій окупації, оточенні (блокуванні) станом на 29 червня 2022 року, затвердженого Наказом Міністерства з питань реінтеграції тимчасово окупованих територій України № 75 від 25.04.2022 у редакції наказу від 01.07.2022 № 143). Отже, наразі заявник не має можливості отримати медичний документ, що може бути прийнятий відділом державної реєстрації актів цивільного стану для здійснення реєстрації смерті відповідно до статті 17 Закону України "Про державну реєстрацію актів цивільного стану" від 01.07.2010 № 2398-УІ (з наступними змінами і доповненнями). Відповідно до статей 3, 8, 9 Конституції України в Україні визнається і діє принцип верховенства права, утвердження і забезпечення прав і свобод людини є головним обов`язком держави, а чинні міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, є частиною національного законодавства України. Стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані "намібійські винятки": документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21.06.1971 "Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії" зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але "у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів". Європейський суд з прав людини послідовно розвиває цей принцип у своїй практиці. Так, у справах "Кіпр проти Туреччини" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001) та "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016) він приділив значну увагу аналізу цього висновку та подальшої міжнародної практики. При цьому ЄСПЛ констатував, що "Консультативний висновок Міжнародного Суду, що розуміється в сукупності з виступами і поясненнями деяких членів суду, чітко показує, що в ситуаціях, подібних до тих, що наводяться в цій справі, зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих de facto органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами, в тому числі й цим. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать" (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §96). При цьому, за логікою цього рішення, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу (Cyprus v. Turkey, 10.05.2001, §92). Спираючись на сформульований у цій справі підхід, ЄСПЛ у справі "Мозер проти Республіки Молдови та Росії" наголосив, що "першочерговим завданням для прав, передбачених Конвенцією, завжди має бути їх ефективна захищеність на території всіх Договірних Сторін, навіть якщо частина цієї території знаходиться під ефективним контролем іншої Договірної Сторони [тобто є окупованою]" (Mozer v. the Republic of Moldova and Russia, 23.02.2016, §142). Отже, суд вважає за можливе застосувати названі загальні принципи ("Намібійські винятки"), сформульовані в рішеннях Міжнародного суду ООН та Європейського суду з прав людини, в контексті оцінки документів про смерть особи, виданих закладами, що знаходяться на окупованій території, як доказів, оскільки суд розуміє, що можливості збору доказів смерті особи на окупованій території можуть бути істотно обмеженими, у той час як встановлення цього факту має істотне значення для реалізації цілої низки прав людини, включаючи право власності (спадкування), право на повагу до приватного та сімейного життя тощо. Відповідно до частини 2 статті 319 Цивільного процесуального кодексу України рішення суду про встановлення факту, який підлягає реєстрації в органах державної реєстрації актів цивільного стану або нотаріальному посвідченню, не замінює собою документів, що видаються цими органами, а є тільки підставою для одержання зазначених документів. З копії паспорту громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 22.01.1998, копії паспорта громадянина України, серії [NUMBER] , виданого 27.09.2001, копії Свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] , виданого 17.03.1987, вбачається що [PERSON] , [INFO] є чоловіком [PERSON] , [INFO] (а.с. 2-3, 4-5,7). До заяви про встановлення факту смерті додано Довідку про причину смерті (до форми № 106/о ) [NUMBER] від 30.06.2022, Лікарського свідоцтва про смерть, [NUMBER] від 30.06.2022 виданого КЗОЗ "Балаклійське бюро судово-медичних експертиз" Департаменту охорони здоров`я ХОДА, з яких вбачається, що смерть [PERSON] , [INFO] настала [INFO] в м. Балаклія Ізюмського району Харківської області, причина смерті: вибухова травма (а.с.6). Отже, заявником [PERSON] доведено, що вона є громадянкою України, дружиною померлого [PERSON] , має зареєстроване постійне місце проживання на території України, померлий [PERSON] , [INFO] , був громадянином України, але помер [INFO] на території, яку визнано тимчасово окупованою територією; факт смерті [PERSON] підтверджується відомостями документів, які не є дійсним в Україні; вказані обставини унеможливлюють отримання заявником свідоцтва про смерть чоловіка в органах державної реєстрації актів цивільного стану України. З огляду на те, що факт смерті [PERSON] знайшов своє підтвердження під час судового розгляду, суд вважає заяву обґрунтованою та такою, що підлягає задоволенню. На підставі викладеного,

Outcome: approved