Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

До\~Суворовського районного суду м. Одеси із позовом звернувся [PERSON] до Одеської міської ради, за яким просить\~визнати за [PERSON] право власності в порядку спадкування за законом на будинок [ADDRESS] . Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 04 лютого 2022 року відкрито провадження у справі\~та призначено слухання справи в загальному позовному провадженні. У підготовчому судовому засіданні судом було встановлено, що даний позов подано до Суворовського районного суду м. Одеси з порушенням правил виключеної підсудності, передбачених ст. 30 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] у підготовче засідання не з`явилася. Однак, надала суду заяву, в якій не заперечувала проти передачі справи до Малиновського районного суду м. Одеси, та просить суд розгляд даного питання провести за її відсутності. Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 10 серпня 2022 року цивільну справу № 523/1713/22 за позовною заявою [PERSON] до Одеської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування передано за підсудністю для розгляду до Малиновського районного суду м. Одеси. За результатами автоматичного розподілу від 08 вересня 2022 року справа передана для розгляду судді Малиновського районного суду міста Одеси Гуревському В.К. Свою позовну заяву [PERSON] обґрунтовував таким. Згідно договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1995 року [PERSON] купив будинок під [ADDRESS] . [INFO] [PERSON] помер. Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме: будинок [ADDRESS] . Спадщину прийняла його дочка [PERSON] . За її заявою було заведено спадкову справу № 78/2008 П`ятою одеською державною нотаріальною конторою. Своїх спадкових прав [PERSON] не оформила, свідоцтво на право на спадщину не отримувала. [INFO] [PERSON] померла. Після померлої [PERSON] відкрилась спадщина, а саме: будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом є її син [PERSON] , який на момент смерті проживав разом зі спадкоємцем та прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. За заявою спадкоємця [PERSON] було заведено спадкову справу № 24/2018 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не отримав у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Відповідно до ч. 3 ст.1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до вимог ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Згідно ч. 3 ст. 1296 ЦК України відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину. Представник позивача надала до суду заяву про розгляд справи за відсутністю позивача та його представника, просила позов задовольнити. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату, час і місце судового засідання повідомлений у встановленому законом порядку, поважних причин неявки в судове засідання суду не представив, відзиву на позов не надав. Суд у зв`язку з неявкою відповідача та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання в порядку статті 280 ЦПК України, враховуючи відсутність відповідних заперечень від позивача, ухвалив слухати справу за відсутності відповідача, що не з`явився, у порядку заочного розгляду справи. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що у задоволенні позову слід відмовити. Судом встановлені такі фактичні обставини на підставі представлених представником позивача письмових доказів. Згідно договору купівлі-продажу від 19 жовтня 1995 року, зареєстрованого на Одеській товарній біржі, [PERSON] купив будинок під [ADDRESS] . Право власності було зареєстровано в ОМБТІ 21 грудня 1995 р. [INFO] [PERSON] помер (свідоцтво про смерть серії [NUMBER] (а. с. 56). Після смерті [PERSON] відкрилась спадщина, а саме: будинок [ADDRESS] . Спадщину прийняла його дочка [PERSON] . За її заявою було заведено спадкову справу № 78/2008 П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 04 лютого 2008 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть (серія [NUMBER] ), яка прийняла спадщину, але не оформила своїх спадкових прав, що підтверджується спадковою справою № 78/2008, заведеною П`ятою одеською державною нотаріальною конторою 04 лютого 2008 року щодо майна померлого [INFO] [PERSON] . Після померлої [PERSON] відкрилась спадщина, а саме: будинок [ADDRESS] . Спадкоємцем першої черги за законом є її син [PERSON] , який на момент смерті проживав разом зі спадкоємцем та прийняв спадщину. Інших спадкоємців немає. За заявою спадкоємця [PERSON] було заведено спадкову справу № 24/2018 Приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Пачевою І.І. Свідоцтво про право на спадщину за законом [PERSON] не отримав у зв`язку з відмовою нотаріуса у вчиненні нотаріальної дії. Підставою для відмови стало те, що [PERSON] було подано документ, що посвідчує право власності [PERSON] на житловий будинок під [ADDRESS] , а саме: Договір № 10772 купівлі-продажу нерухомого майна, що зареєстрований на Одеській товарній біржі в «Журналі реєстрації біржових договорів нерухомості», реєстраційний № 10772 від 19 жовтня 1995 року та зареєстрований Одеським міським бюро технічної інвентаризації реєстрації об`єктів нерухомості 21 грудня 1995 року під реєстр. 34787 на стор. 190 в книзі 2. При цьому,\~відповідно до\~ст.\~45\~Цивільного кодексу\~Української РСР недодержання форми угоди, якої вимагає закон, тягне за собою недійсність угоди лише в разі, якщо таких наслідок прямо зазначено в законі. Зазначений договір\~не може\~бути прийнятий\~в якості\~правовстановлюючого документу,\~оскільки сторонами\~договору не\~додержано вимог\~статті 47\~Цивільного кодексу\~Української РСР,\~чинного на\~час укладання\~договору, в частині його нотаріального посвідчення. Частина 2 ст. 49 Закону України «Про нотаріат» зазначає, що нотаріус не приймає вчинення нотаріальних дій документи, які не відповідають вимогам чинного законодавства. Постанова приватного нотаріуса про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 06.04.2021 року позивачем не оскаржувалася. Згідно із ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Частиною 1 ст. 16 ЦК України визначено, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 3 ст. 5 ЦК України, якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювалися актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав та обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Частиною 4 Прикінцевих положень діючого ЦК України встановлено, Цивільний кодекс України застосовується до цивільних відносин, що виникли після набрання ним чинності. Щодо цивільних відносин, які виникли до набрання чинності Цивільним кодексом України, положення цього Кодексу застосовуються до тих прав і обов`язків, що виникли або продовжують існувати після набрання ним чинності. Договір № 10772 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житловий будинок під [ADDRESS] , був укладений на Одеській товарній біржі. На цю дату був чинний Цивільний кодекс УРСР від 18 липня 1963 року. Таким чином, розгляд даної справи підлягає здійсненню за правилами ЦК УРСР 1963 р., у редакції яка діяла на момент укладання договору. Відповідно до ст. 41 ЦК УРСР 1963 р., угодами визнаються дії громадян і організацій, спрямовані на встановлення, зміну або припинення цивільних прав або обов`язків. Угоди можуть бути односторонніми і дво- або багатосторонніми (договори). Стаття 42 ЦК УРСР 1963 р., угоди можуть укладатись усно або в письмовій формі (простій чи нотаріальній). Угода, для якої законом не встановлена певна форма, вважається також укладеною, якщо з поведінки особи видно її волю укласти угоду. Мовчання визнається виявом волі укласти угоду у випадках, передбачених законодавством. Абзацом 1 ст. 227 ЦК УРСР 1963 р. визначено, що договір купівлі-продажу жилого будинку повинен бути нотаріально посвідчений, якщо хоча б однією з сторін є громадянин. Недодержання цієї вимоги тягне недійсність договору (стаття 47 цього Кодексу). Договір купівлі-продажу жилого будинку підлягає реєстрації у виконавчому комітеті місцевої Ради народних депутатів. Відповідно до ст. 47 ЦК УРСР 1963 р., нотаріальне посвідчення угод обов`язкове лише у випадках, зазначених у законі. Недодержання в цих випадках нотаріальної форми тягне за собою недійсність угоди з наслідками, передбаченими частиною другою статті 48 цього Кодексу. Якщо одна з сторін повністю або частково виконала угоду, що потребує нотаріального посвідчення, а друга сторона ухиляється від нотаріального оформлення угоди, суд вправі за вимогою сторони, яка виконала угоду, визнати угоду дійсною. В цьому разі наступне нотаріальне оформлення угоди не вимагається. Суд звертає увагу на те, що позивач відповідно до вимог ст. 47 ЦК УРСР 1963 р. не заявляв позовних вимог щодо визнання Договору № 10772 купівлі-продажу нерухомого майна, а саме житлового будинку під [ADDRESS] , що був укладений на Одеській товарній біржі, дійсним, як і не надав до суду будь-якого рішення суду про визнання цього договору дійсним. Відповідно до ч. 5 ст. 268 ЦПК України датою ухвалення рішення є дата його проголошення (незалежно від того, яке рішення проголошено - повне чи скорочене). Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення.

Outcome: dismissed