Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] звернувся у Дубенський міськрайонний суд з позовом до ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД» про відшкодування збитків. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що у 2019 році він вирішив продати ВРХ - бика. За порадою родички та брата позивача, [PERSON] погодився продати його ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД». Договір купівлі-продажу тварини був укладений між ним та товариством в усній формі 26.04.2019. За умовами укладеного договору позивач повинен передати товариству одного бика, масть чорно-ряба, віком 1 рік 7 місяців, а товариство зобов`язувалося оплатити вартість бика після його прийняття за ціною 35 грн за один кілограм. Тварину позивач повинен був доставити відповідачу. Позивач повністю виконав умови договору купівлі продажу та 26.04.2019 доставив тварину товариству та віддав відповідачу паспорт на тварину і ветеринарне свідоцтво. Згідно приймальної квитанції жива маса бика за мінусом скидок становить 636 кг, відповідно ціна за тварину становить 22260 грн. Але відповідач умови вищевказаного договору не виконав, не оплатив товар після його прийняття. Позивач неодноразово звертався до відповідача в усній формі по питанню оплати отриманої тварини. Спочатку йому обіцяли виплатити належну суму, а згодом навіть на територію товариства не пускали. 27.09.2019 позивач звернувся до Дубенського ВП ГУНП в Рівненській області із заявою про вчинення кримінального правопорушення, передбаченого ч.1 ст. 190 КК України, яка була внесена до ЄРДР, досудове розслідування ще триває. Належна сума боргу відповідачем [PERSON] досі не виплачена. Тому, він змушений звернутися з даним позовом до суду. Просить стягнути з ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД» на його користь суму боргу в розмірі 22260 грн, втрати від інфляції в розмірі 5654,24 грн, три проценти річних від простроченої суми в розмірі 2003,40 грн, а також судові витрати у справі. Ухвалою суду від 02 травня 2022 року відкрито провадження та призначено справу до розгляд за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 16 травня 2022 року представником ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД» подано відзив на позовну заяву, згідно якого позовні вимоги не визнає та вважає, що позов пред`явлено до товариства безпідставно. Зазначив, що ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» 26.014.2019 з [PERSON] договору купівлі-продажу не укладало. Доказів, які б підтверджували продаж позивачем товариству ВРХ не надано. На підтвердження позовних вимог, позивачем до позовної заяви долучено приймальну квитанцію, згідно якої випливає, що продавець [PERSON] здав на приймальний пункт ТзОВ «Індустріал корпорейшн» 26.04.2019 молодняк ВРХ живою масою 656 кг, за мінусом скидок 636 кг, ціна 35 грн за кілограм на суму 22260 грн. Записи в наданому позивачем витягу з книги обліку тварин ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» - забій ВРХ (переробка) свідчить про те, що 26.04.2019 ТОВ «Індустріал корпорейшн» надав на переробку (забій) закуплену ним ВРХ в [PERSON] ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» в господарські відносини з позивачем не вступало. Просить в позові відмовити. 27 травня 2022 року ухвалою суду залучено до участі у справі у якості співвідповідача ТзОВ «Індустріал корпорейшн». Ухвалою суду від 31.10.2022, без виходу до нарадчої кімнати, відмовлено представнику позивача у застосуванні приводу до [PERSON] з огляду на те, що остання є керівником відповідача та може бути допитана в якості свідка лише за її згодою. З огляду на неодноразові виклики у суд останньої, вчинення судом усіх визначених ЦПК України дій по забезпеченню явки, зокрема направлення повідсток про виклик за вказаною позивачем адресою та надання представнику позивача для передачі таких повісток про виклик, а також невчинення будь-яких інших дій позивачем щодо забезпечення явки [PERSON] , яку остатнній клопотав про допит, суд вбачає підстави для розгляду справи за наявними матеріалами справи. В судовому засіданні позивач та його представник [PERSON] позовні вимоги до ТОВ «Компанія «Зевс ЛТД» підтримали повністю з підстав, зазначених у позові. Позивач надав суду пояснення, які відповідають змісту позовної заяви. Представник позивача - адвокат Мельник Т.В. суду пояснила, що [PERSON] вважав, що укладає договір купівлі-продажу ВРХ у ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД». І лише, коли вони отримали відзив на позовну заяву, виявилося, що [PERSON] здав худобу не ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД», а іншій фірмі, якої навіть не має у місті Дубно, а вона знаходиться у місті Києві. Також до відзиву було надано Договір на переробку давальницької сировини. В самому договорі чітко написано: замовник ТзОВ «Індустріал корпорейшн» в особі директора [PERSON] , виконавець ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД». Директором цієї фірми була знову ж таки [PERSON] . Договір підписувала [PERSON] . Тобто, згідно цього договору слідує, що [PERSON] здавав худобу ТзОВ «Індустріал корпорейшн». Не зрозуміло, як [PERSON] , будучи директором і однієї, і другої фірми, укладає договір сама з собою. Крім того, зауважила, що при здачі худоби, позивачу на руки не було надано жодних документів. Однак, коли позивач здавав худобу, то надав компанії документи на свого бика. У нього залишився лише корінець ветеринарного свідоцтва, який був виписаний на тварину і на ТзОВ «Компанія «Зевс ЛТД». Без цього свідоцтва жодна організація не можне прийняти худобу. Тому не зрозуміло, де взялася все таки та компанія «ТзОВ «Індустріал корпорейшн». Щодо приймальної квитанції, так, дійсно, на ній є печатка та штамп «ТзОВ «Індустріал корпорейшн», однак вона ніким не підписана, не зрозуміло, хто ту худобу прийняв. Тобто, з цих документів не зрозуміло, хто саме має відшкодовувати [PERSON] кошти. Представник відповідача ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» Кучмак В.З. у судовому засіданні позов не визнала. Пояснила, що дійсно між ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» та ТзОВ «Індустріал корпорейшн» було укладено Договір на переробку давальницької сировини. Цей договір передбачав, що ТзОВ «Індустріал корпорейшн» надавав на забій худобу ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД». Одним із документів, які надаються для ідентифікації худоби, це ветеринарне свідоцтво, в якому дійсно вказано, що тварина направляється до ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» для забою, що й було зроблено відповідно до Договору на переробку давальницької сировини. Зазначила, що оскільки вона не працює в ТзОВ «Індустріал корпорейшн», тому не знає, хто приймав худобу в позивача. Однак згідно приймальної квитанції чітко видно, що ТзОВ «Індустріал корпорейшн» прийняв молодняк (бика) живою масою 356 кг, за мінусом скидок 636 кг, ціна 35 грн за кілограм на суму 22260 грн. На документі стоїть печатка ТзОВ «Індустріал корпорейшн» та підпис позивача, що він ту худобу здав. Що стосується процедури самої переробки давальницької сировини, зазначила наступне. Згідно Договору замовник дає на забій ВРХ. Після забою він отримує готову продукцію, тобто м`ясо тварини, шкіру, кіш сировину та кістки. Основна характеристика давальницької сировини, це те, що право власності на неї не переходить від замовника до підрядника. Підрядник виробляє із сировини готову продукцію і повертає її замовникові. Представник визнає, що худобу, прийняту ТзОВ «Індустріал корпорейшн» від позивача, ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» дійсно забили. Для того, щоб здійснити забій ВРХ, ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» повинно було внести запис у книгу обліку тварин, що й було зроблено. Однак, кошти ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» позивачу платити не повинне, оскільки в господарських відносинах з останнім не перебували. Вважає, що належним відповідачем у даній справі є ТзОВ «Індустріал корпорейшн», яке згідно поданого відзиву визнало, що у них дійсно наявна перед позивачем заборгованість у сумі 22260 грн. В судове засідання ТзОВ «Індустріал корпорейшн» явки представника не забезпечило, подало відзив на позов, відповідно до якого позовні вимоги в частині стягнення з нього вартості ВРХ - бика - визнає, підтвердивши, що дійсно останній здійснив купівлю бика у позивача, однак на даний час заборгованість за вартість бика позивачу не погашена, а тому наявні підстави для задоволення позову у цій частині. При цьому, зазначає, що договір купівлі-продажу бика не міг бути усним, про що вказує позивач, так як не виконувався в момент вчинення, адже кошти за отриманого ТзОВ «Індустріал корпорейшн» бика, позивач від ТзОВ «Індустріал корпорейшн» на даний час не отримав, при цьому наявна приймальна квитанція №114600 від 26.04.2019 повністю підтверджує купівлю такого бика, однак не визначає узгодженого терміну виплати вартості такого бика, що унеможливлює застосування відповідальності за ч. 2 ст. 625 ЦК України. Вказує, що дійсно ТзОВ «Індустріал корпорейшн» уклало договір з ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» на переробку давальницької продукції і на підставі такого договору куплений ТзОВ «Індустріал корпорейшн» у позивача бик був переданий того ж від ТзОВ «Індустріал корпорейшн» для ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» для забою, що було і виконано ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД». З огляду на що, при купівлі-продажу вказаного ВРХ - бика, ні при переробці останнього, ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» не входила у правовідносини із позивачем, а такі правовідносини були лише між ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» і ТзОВ «Індустріал корпорейшн». Будучи допитаною в якості свідка [PERSON] в судовому засіданні вказала, що дійсно працювала на посаді обліковця по ідентифікації тварин в ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» і підтвердила, що бачила [PERSON] , який був біля вантажного автомобіля, на якому була худоба. При цьому від ветеринара до неї на облік було надано паспорт ВРХ-бика, першим власником якого вказаний позивач, і такого бика було прийнято ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» для забою. При цьому, свідок не знає чи купував ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» цього бика, однак вказує, що має бути приймальна квитанція, у якій зазначаються відомості по сторонах, хто продав, а хто купив ВРХ, вага ВРХ і оціночна вартість, яку має сплачувати за неї той хто купив цю ВРХ. Вказує, що ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» здійснює забій ВРХ, зокрема як від приватних осіб, так і юридичних осіб, при цьому у паспорті власника тварини перший власник не змінюється на іншого у разі подальшого забою такої тварини. При цьому у ветеринарне свідоцтво відомості про особу, яка здійснює забій тварини, вносяться за словами першого власника. Свідок [PERSON] в судовому засіданні вказав, що він мав у власності бика і хотів його продати, а тому шукав покупця. Він спілкувався із знайомою, яка пообіцяла допомогти реалізувати цього бика. При цьому, у квітні 2019 до нього зателефонували і сказали, що можуть забрати цього бика, на що останній погодився. При цьому він також сказав своєму брату - позивачу у справі, що буде продавати свого бика, на що [PERSON] вказав, що також хоче разом продати ісвого бика. Так до них приїхав вантажний автомобіль, у який було загружено биків і їх повезли до місця де знаходиться ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД». Потім, цих биків забрали і зважували, і забили, однак грошей зніхто не дав. Вказує, що будь-яких документів свідок не отримував про реалізацію свого бика, і не бачив щоб такі отримав його брат - позивач у справі. А згодом позивачу було видано приймальну квитанцію. Хто купив бика позивача свідок не знає. Чому позивач віддав свого бика невідомим особам без отримання будь-яких документів знає. Вказує, що думав, що продає [PERSON] , так як вантажівка з худобою приїхала до воріт, на яких було написано - «Зевс» однак ні з ким не з`ясовував, хто купець ВРХ. зазначає, що у ветеринарному свідоцтві запис про особу, що мала забити бика записано зі слів позивача. Суд, вислухавши доводи сторін, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази у сукупності з нормами чинного законодавства України, дійшов до наступних висновків Судом встановлено, що згідно приймальної квитанції на закупівлю худоби, птиці та кролів у господарських колгоспників, робітників, службовців та інших громадян серії 262АА від 26.04.2022, ТзОВ «Індустріал корпорейшн» прийняло у [PERSON] ВРХ, а саме молодняк (бик) у кількості 1 шт, живою масою 656 кг, за мінусом скидок 636 кг, ціна 35 грн за кілограм на суму 22260 грн (а.с.4). Даний доказ суд визнає належним, допустимим та достовірним з огляду на відсутність будь-яких доказів зворотнього, при цьому наявний відбиток печатки та штампа ТзОВ «Індустріал корпорейшн» та визнання дійсності такої квитанції ТзОВ «Індустріал корпорейшн», за відсутності будь-яких доказів купівлі такої ВРХ у позивача ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД», є достатніми для прийняття останньої судом. Станом на 08.06.2022 кошти в сумі 22260 грн [PERSON] не виплачені, що підтверджується Актом звірки розрахунків від 08.06.2022 року №8 (а.с. 51). Для проведення забою придбану ВРХ ТзОВ «Індустріал корпорейшн» надавало на переробку ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» на підставі Договору №1/02-ДС на переробку давальницької сировини (а.с. 2-30). При цьому, суд зазначає, що з корінця ветеринарного свідоцтва [NUMBER] (а.с. 8), вбачається, що ВРХ - чорно-рябої масті, віком 1 р 7 м, видане [PERSON] , для забою ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД», та такий забій здійснювався саме ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД», що вбачається із витягу з книги обліку тварин ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» (а.с. 5), отже забій здійснювавася ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД», однак у даних документах відсутні будь-які відомості про купівлю у позивача саме ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» вказаної ВРХ, при цьому судом приймаються пояснення позивача та свідків, що запис про ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» записано зі слів позивача. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Статтею 13 ЦПК України визначено принцип диспозитивності цивільного судочинства, відповідно до якого суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до вимог ЦПК України, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Згідно ст.ст. 626, 627 ЦК України - договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ст. 655 ЦК України за договором купівлі-продажу одна сторона (продавець) передає або зобов`язується передати майно (товар) у власність другій стороні (покупцеві), а покупець приймає або зобов`язується прийняти майно (товар) і оплатити за нього певну грошову суму. Предметом договору купівлі-продажу може бути товар, який є у продавця на момент укладення договору або буде створений продавцем у майбутньому (ч.1 ст. 656 ЦК України). Згідно норм п. 1 ч. 1 ст. 664 ЦК України обов`язок продавця передати товар покупцеві вважається виконаним у момент вручення товару покупцеві, якщо договором встановлений обов`язок продавця доставити товар. Відповідно до постанови правління центральної спілки споживчих товариств України від 29 травня 2000 року №118 «Про затвердження форм первинної документації з обліку закупівель сільськогосподарських продуктів і сировини та Порядку їх застосування» закупівля сільськогосподарських продуктів і сировини від їх товаровиробників, в тому числі населення оформлюється приймальними квитанціями, що є первинними документами для ведення обліку і використовуються для складання фінансової і статистичної звітності. Тобто, приймальна квитанція серії 262АА від 26.04.2022 є документом, що підтверджує продаж [PERSON] саме ТзОВ «Індустріал корпорейшн» ВРХ - бика та належним доказом цивільно-правових відносин між ними. ТзОВ «Індустріал корпорейшн» є юридичною особою, що підтверджується Випискою з ЄДРПОУ від 29.08.2019 року. Товариство зареєстровано в реєстрі тварин, що дозволяє йому здійснювати операції з купівлі-продажу ВРХ (а.с. 46). Придбану у господарств і населення ВРХ ТзОВ «Індустріал корпорейшн» на підставі Договору на переробку давальницької сировини №1/02-ДС від 19.02.2019 року укладеного з ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД», надавало на переробку. Згідно норм Податкового кодексу України, давальницька продукція це сировина, (ВРХ), яку їх власник (суб`єкт господарювання замовник) передає іншому суб`єкту господарювання (виробникові). Після переробки власник отримає вже не сировину, а готову продукцію (п.п. 14.1.41 ПКУ). Відповідно до п. 3.3 Договору на переробку давальницької сировини, замовнику повертається м`ясопродукція згідно заявки, а саме при переробці ВРХ: м`ясо тварин в напівтушках, четвертинах, м`ясо блочне, знежиловане вищого першого, другого сорту, субпродукти 1-ї та 2-ї категорії, шкіри, внутрішній жир, кишсировина. Відповідно до п. 5.2 Договору надання послуг переробки оформляється Актом виконаних робіт, підписання якого свідчить про надання виконавцем і прийняття замовником послуг. Згідно Витягу з книги обліку тварин ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» - забій ВРХ (переробка), ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» прийняв для забою ВРХ - паспорт [NUMBER] , яка прибула з господарства с. Липа, Дубенського району, в примітці - [PERSON] (а.с. 5). Даний факт також підтверджується Корінцем ветеринарного свідоцтва, з якого вбачається, що ВРХ чорно-рябої масті віком 1 рік 7 місяців направляється до Рівненської області м. Дубно ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» для забою (а.с. 8). З огляду на викладене, суд приходить до висновку, що ТзОВ «Індустріал корпорейшн» є власником готової продукції, виробленої з закупленої в [PERSON] ВРХ - бика. При цьому, ні ВРХ, ні вироблена з неї в результаті переробки, готова продукція у власність ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» не переходила. Тобто ТзОВ «Команія «Зевс ЛТД» у господарські відносини з [PERSON] не вступала, а відтак в позові до такої слід відмовити повністю. Таким чином, факти, викладені позивачем у позовній заяві в обґрунтування вимоги щодо стягнення заборгованості в сумі 22260 грн, що становить вартість молодняка ВРХ (бика) знайшли своє підтвердження в ході судового розгляду справи, є достовірними та обґрунтованими, підтверджені письмовими доказами, сумніву у суду не викликають. Разом з тим, судом встановлено, що позивач [PERSON] перебував у цивільно-правових відносинах саме з відповідачем ТзОВ «Індустріал корпорейшн», який згідно поданого відзиву позовні вимоги в частині стягнення на користь [PERSON] грошових коштів у розмірі 22260 грн визнав повністю. За таких обставин, суд вважає за необхідне позовні вимоги в цій частині задоволити та стягнути з ТзОВ «Індустріал корпорейшн» на користь [PERSON] заборгованості в сумі 22260 грн, що становить вартість молодняка ВРХ (бика). Щодо стягнення втрат від інфляції в розмірі 5654,24 грн та трьох процентів річних в розмірі 2003,40 грн, суду зазначає наступне. Відповідно до ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з врахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки в матеріалах справи відсутні докази того, що позивач звертався до відповідача з письмовою претензією про повернення суми боргу, в приймальній квитанції на закупівлю худоби, птиці та кролів у господарств колгоспників, робітників, службовців та інших громадян серії 262 АА від 26.04.2019 не зазначено термін розрахунку, тому суд вважає, що позовні вимоги в частині стягнення з відповідача інфляційних втрат та 3% річних не підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з ТзОВ «Індустріал корпорейшн» підлягає стягненню сума судового збору пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, що становить 738,39 грн.

Outcome: partial