Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

В серпні 2022 року АТ КБ «ПРИВАТБАНК» звернувся до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості, в якому просив стягнути заборгованість за кредитним договором № К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 року у розмірі 5618,05 доларів США, що за курсом відповідно до службового розпорядження НБУ від 02.08.2022 року становить 205395,91 грн. і складається з 3 % річних від простроченої суми, а також судові витрати. В обґрунтування позову представник банку вказав, що 16.09.2008 року між АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] укладено кредитний договір № К4Н0АК00120840, відповідно якого банк зобов`язався надати відповідачу кредит в розмірі 28561, 75 доларів США на термін до 13.09.2013 року, а відповідач повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строк та в порядку встановленому кредитним договором. Оскільки відповідач не надав своєчасно банку грошові кошти для погашення заборгованості за кредитом, відсотками та комісією та не виконав зобов`язання за договором, банк звернувся до Подільського районного суду м. Києва з позовом про звернення стягнення на предмет застави відповідача. 15.05.2012 року Апеляційний судом м. Києва винесено рішення про звернення стягнення на предмет застави. Відповідачем до цього часу заборгованість повністю не погашена, а тому він несе відповідальність за невиконання ним грошового зобов`язання. Оскільки в рахунок погашення заборгованості звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішення апеляційного суду м. Києва, тобто за період з 16.09.2008 року по 16.09.2011 року, то за період після винесення рішення апеляційного суду м. Києва від 15.05.2012 року з 24.05.2012 року по 02.08.2022 року відповідач в порядку ч.2 ст.625 ЦК України має заборгованість у розмірі 5618, 05 доларів США, яка складається з 3% річних. 19 вересня 2022 року судом постановлено ухвалу про прийняття позовної заяви до розгляду та відкриття провадження в порядку спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, про час розгляду справи був повідомлений належним чином, в поданому до суду клопотанні просить слухати справу у його відсутність та задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. Представник відповідача [PERSON] подав суду відзив на позовну заяву, який підтримав в судовому засіданні. Зазначив, що у відповідача відсутня будь-яка заборгованість за вказаним позивачем кредитним договором, що встановлено рішеннями судів, які вступили в законну силу. Просив застосувати наслідки пропуску строку позовної давності. Суд, вислухавши представника відповідача, дослідивши письмові докази вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню з наступних підстав. Фактичні обставини справи. АТ КБ «ПРИВАТБАНК» та [PERSON] 16.09.2008 року уклали кредитний договір № К4Н0АК00120840. Згідно умов вказаного договору АТ КБ «ПРИВАТБАНК» зобов`язався надати відповідачу кредитні кошти у розмірі 28561, 75 дол. США на термін до 13.09.2013 року, а відповідач зобов`язався повернути кредит та сплатити відсотки за користування кредитними коштами в строки та в порядку, встановлених кредитним договором. Відповідно договору, погашення заборгованості здійснюється щомісяця в період сплати, відповідач повинен надавати банку грошові кошти (щомісячний платж) для погашення заборованості за кредитом, яка складається із заборгованості за кредитом, за відсотками, комісією, а також інші витрати згідно кредитного договору. У зв`язку з невиконанням відповідачем умов вказаного кредитного договору позивач звернувся до Подільського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] про звернення стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 19203 доол. 91 центів США, що еквівалентно 153439 грн. 25 коп. на предмет застави. Рішенням Подільського районного суду м.Києва від 16 вересня 2011 року позов банку задоволено, звернуто стягнення на користь ПАТ КБ «ПриватБанк» заборгованості за кредитно-заставним договором № К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 в сумі 21083 дол. 66 доларів США, еквівалентній за курсом НБУ станом на 16.09.2011 168106 грн. 35 коп. на предмет застави належний на праві власності [PERSON] автомобіль «NISSAN TIIDA», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] шляхом його продажу банком з укладенням від імені власника договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем зі зняттям із обліку в органах ДАІ. Рішенням Апеляційного суду м.Києва від 15.05.2012 року змінено рішення Подільського районного суду м.Києва від 16 вересня 2011 року в частині способу звернення стягнення на предмет застави. Звернуто стягнення на предмет застави, автомобіль «Ніссан ТІІДА», 2008 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , належний на праві власності [PERSON] в рахунок погашення заборгованості за кредитно-заставним договором №К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 в сумі 21083,66 дол. США, що за встановленим НБУ курсом національної валюти до долару США становить 168106 грн. 35 коп. Спосіб реалізації предмету застави автомобіля вирішено здійснити шляхом укладення банком договору купівлі-продажу з іншою особою покупцем. Стаття 15 ЦК України\~передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з\~статтею 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Яв визначено ч.4 ст.82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Звернувшись до суду з даним позовом, позивач посилався на ту обставину, що оскільки з відповідача в рахунок погашення заборгованості було звернуто стягнення за кредитним договором за період з дати укладення кредитного договору до дати поточної заборгованості, яка була вказана в рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2012 року, позивач вважає, що за період з 16.09.2008 року то за період після винесення судом рішення Апеляційного суду м. Києва від 15.05.2012 року з 24.05.2012 року по 02.08.2022 року відповідач має заборгованість у розмірі 5618,05 доларів США, яка складається з 5618,05 доларів САШ 3 % річних від простроченої суми. З матеріалів справи вбачається, що у червні 2016 року\~ПАТ КБ «Приватбанк»\~зверталось до суду з позовом до\~\~\~ [PERSON] , [PERSON] \~в якому просило стягнути солідарно заборгованість за кредитним договором К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 року в розмірі 84 397,24 доларів США, що за курсом НБУ становить 2 150 441,69 грн та судові витрати. Рішеня Обухівського районного суду Київської області від 15.12.2016 року, яким у задоволенні вказаного позову відмовлено, постановою Київського апеляційного суду від 23.04.2019 року залишено без змін. Із вказаної постанови вбачається, що звернувшись у березні 2010 року до суду з позовом про стягнення з позичальника всієї суми заборгованості шляхом звернення стягнення на заставлене майно ПАТ КБ «ПриватБанк» використав право вимоги дострокового повернення усієї суми кредиту, що залишилася несплаченою, а також сплати процентів та неустойки. Такими діями кредитор на власний розсуд змінив умови основного зобов`язання щодо строку дії договору, періодичності платежів, порядку сплати процентів за користування кредитом, а також неустойки, із чим погодився й суд, який задовольнив позовні вимоги ПАТ КБ «ПриватБанк» про звернення стягнення на предмет застави. На виконання рішення суду про звернення стягнення на предмет застави позивачу було передано автомобіль, який є предметом застави. Позивач вказує на те, що автомобіль не було реалізовано та він не знає місцезнаходження цього автомобіля. Саме від волі позивача залежала реалізація предмета застави та внесення виручених коштів на покриття заборгованості за кредитним договором. У разі недостатності суми, вирученої від продажу автомобіля позивач міг би заявити вимогу про стягнення суми, яка залишилася непогашеною, від суми, визначеної заочним рішенням Подільського районного суду міста Києва від 16.09.2011. Проте, з пояснень позивача вбачається, що предмет застави втрачено самим позивачем. Згідно з ч.2\~ст.625 ЦК України\~боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.613 Кредитор вважається таким, що прострочив, якщо він відмовився прийняти належне виконання, запропоноване боржником, або не вчинив дій, що встановлені договором, актами цивільного законодавства чи випливають із суті зобов`язання або звичаїв ділового обороту, до вчинення яких боржник не міг виконати свого обов`язку. Боржник за грошовим зобов`язанням не сплачує проценти за час прострочення кредитора. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить довисновку, про відмову у задоволенні позовних вимог про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договорому № К4Н0АК00120840 від 16.09.2008 року у вигляді 3% річних від простроченої суми. Питання застосування позовної давності розглядається лише у випадку, якщо судом встановлено, що право позивача порушене. Оскільки суд дійшов висновку про відсутність підстав для стягення з відповідача трьох процентів річних питання про позовну давність в такому разі не вирішується.\~ Згідно з ч.2 п.2 ст.141\~ЦПК України, судовий збір у разі відмови в позові покладається на позивача.

Outcome: dismissed