Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

1.Стислий виклад вимог і заперечень (аргументів) учасників справи [PERSON] просить суд визнати за нею право власності на 1/30 частину будинку [ADDRESS] у в порядку спадкування після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] та визнання права власності на 5/36 частин будинку [ADDRESS] у в порядку спадкування після смерті [PERSON] . [PERSON] просить суд визнати недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом , що було видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною Аллою Олексіївною 14 вересня 2016 року на ім`я [PERSON] на 1/2 частку грошових коштів з нарахуванням відповідних відсотків та нарахованими компенсаційними виплатами, що знаходяться у філії Одеського обласного управління Публічного Акціонерного товариства « Державний Ощадний Банк України» , які належали [PERSON] , померлої [INFO] , а також визнати за ним право власності у порядку спадкування за законом на 5/90 часток у житловому будинку і господарських побудовах по [ADDRESS] , після смерті [PERSON] що померла [INFO] та яка була спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , померлої [INFO] . [PERSON] , як законний представник [PERSON] , просить суд визнати за [PERSON] право власності на 18/90 часток у житловому будинку і господарських побудовах по [ADDRESS] , після смерті батька [PERSON] , померлого [INFO] , з яких 5/90 часток він успадкував після [PERSON] , яка померла [INFO] та яка була спадкоємицею за заповітом після смерті [PERSON] , померлою [INFO] , та 13/90 часток успадкував за правом представлення після [PERSON] , що помер [INFO] та який був власником 1/5 частини домоволодіння, спадкоємцем 1/30 частки будинку після смерті [PERSON] , та спадкоємцем 5/90 часток будинку після смерті [PERSON] . 2. Процесуальні дії у справі \~ \~ \~ \~ Позовна заява [PERSON] надійшла до Київського районного суду м. Одеси 06.08.2019 року ( т.1 а/с 2 ) та оплачена судовим збором у розмірі 2943,70 грн.( т.1 а/с 1 ). \~ \~ \~ \~Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями \~ \~ \~ \~від 06.08.2019 року головуючим у справі визначено Луняченко В.О. ( т.1 а/с 24). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 15.08.2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження ( т. 1 а/с 29). \~ \~ \~ \~За клопотанням позивача ухвалою суду від 15.08.2019 року витребувані копії спадкових справ щодо майна померлої [INFO] [PERSON] , померлого [INFO] [PERSON] та померлого [INFO] [PERSON] , а також інвентарна документація щодо часток у власності у житловому будинку [ADDRESS] ( т.1 а/с 32). \~ \~ \~ \~28.10.2019 року до суду надійшла зустрічна позовна заява [PERSON] та [PERSON] про визнання права власності ( т.1 а/с 193), оплачена судовим збором у розмірі 953,30 грн ( т.1 а/с 190) та 3\~431,70 грн. ( т.1 а/с 191), яка була прийнята до розгляду ухвалою суду 29.10.2019 року ( т.1 а/с 240). \~ \~ \~ \~Ухвалою суду від 13.11.2013 року в одне провадження із справою № 520/18526/19 за позовом [PERSON] та зустрічним позовом [PERSON] та [PERSON] об`єднано цивільну справу № 520/19912/19 за позовом [PERSON] про визнання недійсним свідоцтва 14 вересня 2016 року на ім`я [PERSON] , та об`єднаної справі присвоєно загальний номер 520/18526/19 ( т.1 а/с 253). \~ \~ \~ \~Вказаний позов [PERSON] про визнання свідоцтва про право на спадщину подано до суду 20.08.2019 року ( т.2 а/с 2) та оплачено судовим збором у розмірі 768,40 грн. ( т.2 а/с 1). 08.10.2020 року закрито підготовче провадження із призначенням справи до розгляду по суті ( т.3 а/с 112). У зв`язку зі смертю [INFO] [PERSON] ( свідоцтво про смерть т.3 а/с 142) ухвалою суду від 23.02.2021 року зупинено по справі (т.3 а/с 144). Ухвалами суду від 18.10.2021 року провадження у справі продовжено ( т.3 а/с 148), а також витребувано копія спадкової справи до майна [PERSON] ( т.3 а/с 150). Ухвалою суду від 08.12.2021 року в якості правонаступника померлого [PERSON] залучена [PERSON] , в інтересах якої діє її законний представник [PERSON] ( т.3 а/с 210). 04.01.2022 року від правонаступника подана окрема зустрічна позовна заява щодо визнання за нею права власності на спадщину за законом ( т.3 а/с 223). 3. Фактичні обставини, встановлені судом та оцінка доказів Як вбачається з договору купівлі-Продажу, від 05.10.1977 року, посвідченого нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори Садовою Т.В., [PERSON] придбала 1\\2 частину житлового будинку [ADDRESS] . На час придбання вказаний житловий будинок складався в цілому з одного кам`яного одноповерхового житлового будинку з господарчими побудовами житловою площею 41,6 кв.м., розташованого на земельній ділянці 460 кв.м. [INFO] померла [PERSON] , зі смертю якою відкрилася спадщина на 1\\2 частину вказаного будинку, придбаного нею за договором купівлі-продажу від 05.10.1977 року. Згідно довідки від 01.09.2016 року КП «БТІ» ОМР вказаний житловий будинок зареєстровано за [PERSON] в 1\\2 частині та за [PERSON] в розмірі 3\\5 частин. З урахуванням дії пункту 3.2. Розділу З Інструкції про проведення поділу, виділу та розрахунку часток об`єктів нерухомого майна, затвердженого Наказом Міністерства ЖКГ України від 18.06.2007 року визначено, що розміри часток співвласників на об`єкт нерухомого майна в сумі повинен становити одиницю. Таким чином, розмір частки [PERSON] , померлої [INFO] з огляду на зазначені вимоги законодавства складає 2\\5 частки (2\\5 +3\\5=1). Враховуючи, що вказана частка будинку (2\\5) набувалися за час шлюбу [PERSON] та [PERSON] , за дією статті 22 Кодексу про шлюб та сім`ю України, що діяв на час придбання майна, вказана частка будинку вважалася спільною сумісною власністю подружжя. Спадкоємцем померлої [PERSON] померлої [INFO] у зв`язку з наявним заповітом від 03.07.2011 року, посвідченого приватним нотаріусом ОМНО Шевиріною А.О. на підставі статей 1216,1217 ЦК України була її дочка [PERSON] ( т.1 а/с 15). Спадщину за заповітом [PERSON] прийняла, адже постійно мешкала разом зі спадкодавцем за адресою спадкового майна по [ADDRESS] , та надала заяву про прийняття спадщини приватному нотаріусу ОМНО Шевиріної А.О., яка відкрила спадкову справу № 21/2013. Враховуючи, що крім спадкоємиці за заповітом [PERSON] на час смерті [PERSON] був живий її чоловік [PERSON] , він вважається також таким, що успадкував спадщину після смерті дружини як непрацездатна особа з підстав встановлення йому пенсійного віку та постійного проживання зі спадкодавцем згідно статті 1241 ЦК України. Факт прийняття спадщини [PERSON] та [PERSON] після смерті [PERSON] не заперечується сторонами по справі та доводиться копією спадкової справи ( т.1 а/с 50). Одночасно із цим суд приймає до уваги той факт, що [PERSON] , донька померлої [PERSON] , яка мала право на обов`язкову долю, як непрацездатна за віком, 15.04.2015 року звернулась до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, однак згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 15.04.2015 року приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною А.О. було відмовлено у видачі свідоцтва на спадщину у зв`язку із порушенням строку подання заяви про прийняття спадщини ( т.1 а/с 75). Вказана постанова не була скасована, а тому є такою що визначає факт неприйняття [PERSON] спадщини після смерті [PERSON] . Судових рішень щодо визначення [PERSON] додаткового строку для прийняття спадщини після смерті [PERSON] , або встановлення факту спільного проживання спадкоємиці із спадкодавцем не виносилось. Таким чином, розподіл спадщини у вигляді 1\\5 частини після смерті [PERSON] розподіляється наступним чином: за заповітом [PERSON] 5/30 частка та [PERSON] 1\\30. Однак згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 14.09.2016 року приватний нотаріус Шевиріна А.О. видали Ѕ частки грошових коштів з нарахованими відповідними відсотками та нарахованими компенсаційними виплатами, що знаходяться у філії Одеського обласного управління публічного Акціонерного товариства « Державний ощадний Банк України» у сумах 163,15 грн., 6,70 грн., та 8573,52 грн. [PERSON] як доньки померлої [PERSON] , зазначивши що спадкоємцями є [PERSON] та [PERSON] доньки померлої, у рівних частках. [INFO] померла [PERSON] , після смерті якої відкрилася спадщина на 5/30 часток у праві на будинок [ADDRESS] . Вказану частку успадкували спадкоємці померлої за законом, якими є її син [PERSON] , її чоловік [PERSON] та її батько [PERSON] в рівних частках. [INFO] помер [PERSON] , після смерті якого відкрилась спадщина у вигляді 1\\5 частку у праві на вказаний будинок (частка у спільній сумісній власності), 1\\30 частку вказаного будинку (обов`язкова частка у спадщині після смерті [PERSON] ), 5\\90 часток вказаного будинку (спадщина за законом після смерті [PERSON] ). - а загалом 13 \\45 часток у праві на вказаний будинок. Спадщину після смерті [PERSON] успадкували онук померлого [PERSON] з підстав дії статті 1266 ЦК України та дочка померлого [PERSON] як спадкоємиця за законом першої черги з підстав дії статті 1261 ЦК України. Таким чином, частка померлого [PERSON] в розмірі 13\\45 розподіляється між його спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом у рівних частках кожному по 13\\90 часток кожному. [PERSON] звертався до нотаріуса з заявами про видачу свідоцтв про право на спадщину: - [PERSON] після смерті матері [PERSON] , що померла [INFO] , та після смерті діда [PERSON] , що помер [INFO] . Проте, Постановами від 29.08.2019 року та від 24.09.2019 року [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтв про право на спадщину після смерті [PERSON] та [PERSON] на відповідні частки. Підставою для відмови став той факт, що [PERSON] , яка була власником Ѕ частки будинку, після реконструкції будинку та перерахунку часток згідно розпорядження Київської районної адміністрації №396 від 31.03.2004 року не отримала відповідного свідоцтва про право власності зі зміненою часткою з Ѕ на 2/5. Також згідно постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 25.05.2017 року [PERSON] було відмовлено державним нотаріусом Третьої одеської державної нотаріальної контори у видачі свідоцтва після смерті [PERSON] , так як останній не встиг за життям оформити свої спадкові права , а тому неможливо визначити належну йому частку ( т.1 а/с 21). Після смерті [INFO] [PERSON] , його правонаступником визначено його неповнолітню доньку [PERSON] , [INFO] , законним представником якої є її матір [PERSON] . 4. Норми права , якими врегульовані спірні правовідносини Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із спадкуванням врегульовані Цивільним кодексом України ( далі ЦК України ) а правовідносини стосовно спільного майна подружжя врегульовані Сімейним кодексом України ( СК України).. У відповідності до ч.1,2 ст. 60 СК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу) 2. Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. За змістом статей 1216,1217,1218 ЦК України \~спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Спадкоємцями за заповітом і за законом можуть бути фізичні особи, які є живими на час відкриття спадщини, а також особи, які були зачаті за життя спадкодавця і народжені живими після відкриття спадщини ( ч.1 ст. 1222 ЦК України). У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у\~статтях 1261-1265\~цього Кодексу ( ч.2 ст. 1223 ЦК України). У відповідності до вимог ч.1,2 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Якщо спадщину прийняло кілька спадкоємців, свідоцтво про право на спадщину видається кожному з них із визначенням імені та часток у спадщині інших спадкоємців. Відповідно до частини першої статті 1241 ЦК України малолітні, неповнолітні, повнолітні непрацездатні діти спадкодавця, непрацездатна вдова (вдівець) та непрацездатні батьки спадкують, незалежно від змісту заповіту, половину частки, яка належала б кожному з них у разі спадкування за законом (обов`язкова частка). Право на обов`язкову частку - це суб`єктивне майнове право окремих спадкоємців першої черги (стаття 1261 ЦК України) отримати певну частку у спадщині, незалежно від змісту заповіту. Хоча норми про право на обов`язкову частку розміщені у главі, присвяченій спадкуванню за заповітом, за своєю сутністю право на обов`язкову частку належить до спадкування за законом. Тобто право на обов`язкову частку існує лише за наявності заповіту. Коло осіб, які мають право на обов`язкову частку у спадщині, визначене статтею 1241 ЦК України, є вичерпним і розширювальному тлумаченню не підлягає. 5. Обґрунтування мотивів рішення суду с оцінкою аргументів сторін У відповідності до вимог ч.1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу , в межах заявлених вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цім Кодексом. У даному випадку предметом розгляду справи як встановлення спадкової маси яка залишилась після смерті [PERSON] та [PERSON] , а також [PERSON] , та визначення часток у вказаної спадщині та їх розподіл між спадкоємцями. Основним предметом спору є визначення судом того факту, чи здійснила [PERSON] успадкування обов`язкової долі у спадщині після смерті [PERSON] . При розгляді даного питання суд враховує, наявність постанови нотаріуса від 15.04.2015 року щодо відмови у наданні свідоцтва про право на обов`язкову долю у спадщині в якої зазначено про факт порушення строку звернення із відповідною заявою , та відсутність факту поновлення такого строку. Також судом враховується відсутність вимог [PERSON] щодо визнання факту фактичного прийняття спадщини, а також суперечливість у наданих стороною позивача відомостях про спільне проживання [PERSON] із матерю, на момент смерті останній. Так місце зареєстрованого проживання позивачці на момент відкриття спадщини ( [ADDRESS] ) відрізняється від місця проживання спадкодавця ( [ADDRESS] ), у заяві про прийняття спадщини самою [PERSON] було зазначено про інше місце проживання спадкоємця, та у заяві відсутні відомості про факт проживання спадкоємця разом із спадкодавцем. Одночасно із цим у довідці №190 голови СОН мікрорайону 10 ст. Б.Ф. від 17.06.2017 року зазначено що [PERSON] з січня 2012 року проживає у [ADDRESS] ), але 28.08.2019 року головою ОСОН !10 ст БФ» зазначено, що відомості про проживання за вказаною адресою [PERSON] були внесені 14.11.2015 року ( т.1 а/с 210). Відомості зазначені у довідці також як і пояснення свідків, не є належними та допустимими доказами спільного проживання [PERSON] з [PERSON] на момент смерті останній [INFO] , так як не доводять спільного побуту і не спростовують заперечення інших спадкоємців про те, що [PERSON] почала проживати за зазначеною адресою вже після смерті матері. Враховуючи вищевикладене, проаналізувавши встановлені обставини справи та надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що [PERSON] та [PERSON] на праві спільної сумісної власності належало 2/5 ( або для спрощення розрахунку 36/90 ) частини будинку [ADDRESS] ( тобто по 1/5 частині, або для спрощення розрахунку по 18/90 частин, кожному) . Розподіл спадщини у вигляді 1\\5 частини домоволодіння після смерті [INFO] [PERSON] здійснився наступним чином: за заповітом [PERSON] 5/30 часток ( 15/90 часток ) та [PERSON] 1\\30 ( 3/90 часток). Зі смертю [PERSON] [INFO] відкрилася спадщина на 15/90 часток у праві на будинок [ADDRESS] , яка була успадкована її сином [PERSON] , її чоловіком [PERSON] та її батьком [PERSON] в рівних частках, тобто по 5\\90 частин кожному. Зі смертю [PERSON] [INFO] , відкрилася спадщина на іншу 1\\5 ( 18/90 ) частку у праві на вказаний будинок ( як частка у спільній сумісній власності), також на 3\\90 - частку вказаного будинку (обов`язкова частка у спадщині після смерті [PERSON] ), та 5\\90 часток вказаного будинку (спадщина за законом після смерті [PERSON] ). - а загалом 26 \\90 часток у праві на вказаний будинок. Спадщину після смерті [PERSON] успадкували онук померлого [PERSON] з підстав дії статті 1266 ЦК України та дочка померлого [PERSON] як спадкоємиця за законом першої черги з підстав дії статті 1261 ЦК України. Таким чином, частка померлого [PERSON] в розмірі 26/90 розподіляється між його спадкоємцями [PERSON] та [PERSON] як спадкоємцями за законом у рівних частках кожному по 13\\90 часток кожному. З огляду на вищевикладене суд визначив що станом на час розгляду справи наявні наступні права спадкоємців. [PERSON] , як законний спадкоємець [PERSON] , успадковує 18/90 часток домоволодіння, з яких 5/90 спадщина після смерті [PERSON] та 13/90 спадщина після смерті [PERSON] . [PERSON] має право на спадщину за законом на 5/90 частин домоволодіння після смерті [PERSON] . У свою чергу [PERSON] має право на спадщину виключно лише як спадкоємець померлого [PERSON] на 13\\90 часток виходячи з належної йому на момент смерті 26/90 частки у праві на будинок. Як визначено вимогами ст. 1301 ЦК України, свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала право на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як зазначено вище [PERSON] не прийняла свою обов`язкову частину у спадщині після смерті [PERSON] , пропустив строк на звернення із відповідної заявою до нотаріуса, не поновила пропущений строк та не довела факт прийняття спадщину у зв`язку із фактичним проживання разом із спадкодавцем на момент відкриття спадщини а тому свідоцтво про право на спадщину за законом , що було видане приватним нотаріусом Одеського міського нотаріального округу Шевиріною Аллою Олексіївною 14 вересня 2016 року на ім`я [PERSON] на Ѕ частку грошових коштів з нарахуванням відповідних відсотків та нарахованими компенсаційними виплатами, що знаходяться у філії Одеського обласного управління Публічного Акціонерного товариства « Державний Ощадний Банк України» , які належали [PERSON] , померлої [INFO] , підлягає визнанню недійсним. На підставі викладеного та

Outcome: approved