Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Представник позивачки\~адвокат Сумцов\~Є.С.\~у серпні\~2022\~року звернувся\~до суду\~з указаним\~позовом в\~інтересах [PERSON] , який мотивував тим, що у серпні 2022 року позивачка дізналася про те, що відносно неї відкрито виконавче провадження за № 69714233. Ознайомившись за допомогою автоматизованої системи виконавчих проваджень із матеріалами виконавчого провадження № 69714233 було встановлено, що 23.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу\~Сумської області\~Школою С.М.\~було винесено\~постанову про\~відкриття виконавчого\~провадження №\~ 69714233 про стягнення із [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованості на загальну суму 21494,00 грн. Також було встановлено, що за виконавчим написом від 07.02.2022 № 11705, вчиненим приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою В.О. з позивачки, як боржниці, стягується на користь ТОВ «ФК «ДІНЕРО» заборгованість в розмірі 21494,00 грн. Також представник позивачки зазначив, що 14.12.2019 між позивачкою та ТОВ «ФК «ДІНЕРО» було укладено кредитний договір № AG9846571, на який послався приватний нотаріус Бригіда В.О. при вчиненні оспорюваного виконавчого напису. Разом з тим, позивачці не відомо про існуючі кредитні чи боргові зобов`язання з розміром заборгованості у сумі 21494 грн перед ТОВ «ФК «ДІНЕРО». Відповідачем на адресу позивачки жодних повідомлень з розрахунками заборгованості не надходило. Позивачці не відомо із чого складається сума вказаної заборгованості. Сторона позивача вважає, що відповідачем було безпідставно здійснено нарахування заборгованості у розмірі 21494 грн. Ця заборгованість є оспорюваною, оскільки позивачка її не визнає, жодних письмових вимог про сам факт існування боргу саме в сумі 21494 грн та його сплату від відповідача позивачці не надходило, про вчинення виконавчого напису нотаріусом позивачку попередньо не повідомляли, вимог про погашення боргу, актуальні рахунки та розрахунок заборгованості до позивачки не надходило, вказаний кредитний договір не був нотаріально посвідчений, а тому у приватного нотаріуса не було підстав для вчинення оспорюваного виконавчого напису. Посилаючись на указані обставини, представник позивачки просить суд: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського\~нотаріального округу\~Бригіди Володимира\~Олександровича,\~вчинений 07.02.2022\~та зареєстрований\~у реєстрі\~за №\~11705,\~про стягнення\~із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» заборгованості у розмірі 21494 грн таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути із Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО» на користь [PERSON] суму сплаченого судового збору у розмірі 1488 грн 60 коп. та понесені витрати на отримання професійної правничої допомоги. Ухвалою суду від 01.09.2022 відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. Також ухвалою суду від 01.09.2022 за заявою представника позивачки судом вжито заходи забезпечення позову у виді зупинення стягнення по виконавчому провадженню на підставі оспорюваного виконавчого напису нотаріуса. Ухвалою суду\~від 22.09.2022\~за клопотанням\~представника позивачки\~у відповідача\~та третіх\~осіб витребувано письмові докази. Треті особи надали витребувані судом докази. Разом з тим, відповідач не виконав\~вимоги ухвали\~суду про\~надання доказів.\~ У судовому засіданні представник позивачки позовні вимоги підтримав повністю, обґрунтувавши обставинами, які зазначені у позові та не заперечив проти заочного розгляду справи. Представник відповідача та третя особа приватний виконавець Школа С.М. у судове засідання не з`явилися та не повідомили суд про причину неявки. Також відповідач не подав відзив на позов, а третя особа приватний виконавець Школа С.М. не надав письмових пояснень. Третя особа приватний нотаріус Бригіда В.О. у судове засідання не з`явився, не надав письмових пояснень, але подав заяву в якій просить справу розглянути без його участі та ухвалити рішення згідно вимог чинного законодавства України. Згідно вимог\~ч.\~1\~ст.\~280\~ЦПК України\~суд може\~ухвалити заочне\~рішення на\~підставі наявних\~у справі\~доказів за\~одночасного існування\~таких умов: 1)\~відповідач належним\~чином повідомлений\~про дату,\~час і\~місце судового\~засідання; 2)\~відповідач не\~з`явився в\~судове засідання\~без поважних\~причин або\~без повідомлення\~причин; 3)\~відповідач не\~подав відзив; 4)\~позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Враховуючи викладене, суд вважає можливим провести по справі заочний розгляд. Заслухавши пояснення представника позивачки та дослідивши матеріали справи, суд вважає, що між сторонами мають місце цивільні правовідносини, пов`язані зі спорами про виконання зобов`язань, які виникли за кредитним договором, позов обґрунтований і підлягає задоволенню, виходячи із наступного. Судом установлено, що 14.12.2019 між [PERSON] та ТОВ «ФК «ДІНЕРО» було укладено договір кредитної лінії № AG9846571, відповідно до умов якого відповідачем було надано позивачці кредит у розмірі 2600 грн, на строк до 13.01.2020 з умовою сплати відсотків у розмірі 1.41 % на день. У подальшому між позивачкою та відповідачем були укладені додаткові угоди до вказаного договору кредитної лінії від 15.12.2019, 18.12.2019, 20.12.2019, 03.01.2020 відповідно до умов яких відповідачем було надано позивачці кошти у кредит у загальному розмірі 12500 грн. Дата повного погашення кредиту 12.02.2020 (а.с. 31-34, 40-46, 48-55). 07.02.2022 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригідою Володимиром Олександровичем вчинено виконавчий\~напис,\~зареєстрований у\~реєстрі за\~№\~11705,\~за яким\~нотаріусом звернено\~стягнення заборгованості\~із [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПАНІЯ «ДІНЕРО», за кредитним договором №AG9846571 від 14.12.2019, укладеним між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та\~ [PERSON] ,\~за період\~з 12.02.2020\~по 23.12.2021,\~у розмірі\~21494,\~00 грн,\~яка складається\~з наступного:\~12500,00\~грн -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8994,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с. 9, 35, 38). Згідно виписки з рахунку [PERSON] , виданої ТОВ «ФК «ДІНЕРО», за кредитним договором №AG9846571 від 14.12.2019, укладеним між ТОВ «ФК «ДІНЕРО» та [PERSON] , станом на 18.01.2022 наявна заборгованість\~у розмірі\~21494,\~00 грн, яка складається\~з наступного:\~12500,00\~грн -прострочена заборгованість за сумою кредиту; 8994,00 грн - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом (а.с.\~47). На підставі зазначеного оспорюваного виконавчого напису, зареєстрованого у реєстрі за №\~11705 від 07.02.2022, за заявою представника ТОВ «ФК «ДІНЕРО», приватним виконавцем виконавчого округу Сумської області Школою Сергієм Миколайовичем постановою від 23.08.2022 було відкрито виконавче провадження №69714233 (а.с.8, 39). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один із способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Відповідно до статті 87 Закону (у редакції на час вчинення оспорюваного виконавчого напису) для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.2 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012\~року № 296/5\~(далі - Порядок) визначено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів (далі - Перелік), затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку (підпункт 3.5 пункту 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» Перелік після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості.». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, залишеною без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року, постанову Окружного адміністративного суду міста Києва від 07 листопада 2016 року скасовано. Визнано незаконною та нечинною Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині доповнення новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Також, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 зобов`язано Кабінет Міністрів України опублікувати резолютивну частину постанови суду про визнання незаконною та нечинною Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, у виданні, в якому її було офіційно оприлюднено, після набрання постановою законної сили. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року у справі №826/20084/14 (провадження № 11-174ас18) відмовлено в задоволенні заяви Публічного акціонерного товариства «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Відповідно до пункту 1 Переліку (в редакції на момент вчинення виконавчого напису) «Нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно», для одержання виконавчого напису подаються: а) оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); б)\~документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відтак, для одержання виконавчого напису стягувач має надати нотаріусу оригінал нотаріально посвідченого договору, за яким може здійснюватися стягнення у безспірному порядку, а також документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Стороною відповідача не надано суду, у тому числі на виконання ухвали суду від 22.09.2022 письмових доказів на підтвердження подання нотаріусу для одержання оспорюваного виконавчого напису про стягнення із [PERSON] 21494,00 грн боргу, оригіналу нотаріально посвідченого кредитного договору AG9846571 від 14.12.2019, а також доказів розміру заборгованості позивачки та її складових, що має ґрунтуватись на деталізованій виписці по рахунку боржника з даними про суми коштів внесених позичальником у рахунок виконання кредитних зобов`язань. Надані приватним нотаріусом Бригідою В.О. копія договору кредитної лінії № AG9846571, а також додаткові угоди до вказаного договору кредитної лінії від 15.12.2019, 18.12.2019, 20.12.2019, 03.01.2020, не є нотаріально посвідченим договором, а тому не може бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису. Отже, суду не було надано доказів того, що виконавчий напис було вчинено нотаріусом за наявності усіх необхідних для вчинення такого напису документів, перелік яких передбачений пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого\~Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172, на підставі виконавчих написів нотаріусів. За змістом оспорюваного виконавчого напису приватний нотаріус Бригіда В.О. керувався пунктом 2 Переліку, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172, який був доповнений постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26\~листопада 2014 року, проте постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 в цій частині був визнаний нечинним та незаконним, а тому приватний нотаріус Бригіда В.О. при вчиненні виконавчого напису 07.02.2022 не мав права керуватись цим пунктом Переліку. За таких обставин, приватним нотаріусом Київського міського\~нотаріального округу\~Бригідою Володимиром\~Олександровичем не було дотримано умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Такий висновок узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 12.03.2020 у справі № 757/24703/18-ц. Крім того, кредитний договір був укладений на строк до 12.02.2020, а за виконавчим написом стягується із позивачки заборгованість за період із 12.02.2020 по 23.12.2021, тобто більше ніж за період дії кредитного договору, а доказів того, що цей кредитний договір був продовжений на інший строк матеріали справи не містять. Право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом, неустойку, комісію, які передбачені договором, припиняється після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси позивача забезпечені частиною другою статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання. Отже, проценти, неустойка, комісія нараховуються в межах дії договору. Кредитор має право після закінчення строку дії картки на стягнення відповідних виплат за статтею 625 ЦК України. Указана правова позиція викладена у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28.03.2018 у справі № 444/9519/12. Таким чином,\~нарахування за\~період указаний\~у виконавчому\~написі із\~13.02.2020\~по 23.12.2021\~відсотків за\~користування кредитом є безпідставним. Крім того, суд вважає необхідним зазначити, що у судовому засіданні не було встановлено доказів на підтвердження факту отримання боржником повідомлення стягувача про порушення зобов`язання. Ураховуючи, що відповідачем не було надано суду доказів безспірності заборгованості, за наявності якої було б можливим вчинення виконавчого напису, суд вважає, що виконавчий напис вчинено з порушенням вимог\~статті 88 Закону України «Про нотаріат». Зважаючи на викладене, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, отже позовні вимоги підлягають задоволенню повністю. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат суд виходить із такого. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч. 1, 2 ст. 141 ЦПК України\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачка при зверненні до суду сплатила судовий збір у сумі 1488,60 грн, зокрема за вимогу немайнового характеру в розмірі 992,40 грн та за подання заяви про забезпечення позову в розмірі 496,20 грн. Ураховуючи, що позов підлягає задоволенню у повному обсязі з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню вся сума сплаченого судового збору. Вирішуючи питання про стягнення з відповідача понесених позивачкою судових витрат, які складаються з витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 6500 грн, суд враховує таке. Відповідно до\~положень статті\~137\~ЦПК України\~для цілей\~розподілу судових\~витрат:\~1)\~розмір\~витрат на\~правничу допомогу\~адвоката,\~в тому\~числі гонорару\~адвоката за\~представництво в\~суді та\~іншу правничу\~допомогу,\~пов`язану\~зі справою,\~включаючи підготовку\~до її\~розгляду,\~збір доказів\~тощо,\~а також\~вартість послуг\~помічника адвоката\~визначаються згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги та\~на підставі\~відповідних доказів\~щодо обсягу\~наданих послуг\~і виконаних\~робіт та\~їх вартості,\~що сплачена\~або підлягає\~сплаті відповідною\~стороною або\~третьою особою;\~2)\~розмір суми,\~що підлягає\~сплаті в\~порядку компенсації\~витрат адвоката,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги,\~встановлюється згідно\~з умовами\~договору про\~надання правничої\~допомоги на\~підставі відповідних\~доказів,\~які підтверджують\~здійснення відповідних\~витрат.\~Для визначення\~розміру витрат на правничу\~допомогу з\~метою розподілу\~судових витрат\~учасник справи\~подає детальний\~опис робіт\~(наданих\~послуг),\~виконаних адвокатом,\~та здійснених\~ним витрат,\~необхідних для\~надання правничої\~допомоги.\~Розмір витрат\~на оплату\~послуг адвоката\~має бути\~співмірним із: складністю\~справи та\~виконаних адвокатом\~робіт (наданих\~послуг); часом,\~витраченим адвокатом\~на виконання\~відповідних робіт\~(надання\~послуг); обсягом\~наданих адвокатом\~послуг та\~виконаних робіт; ціною\~позову та\~(або)\~значенням справи\~для сторони,\~в тому\~числі впливом\~вирішення справи\~на репутацію\~сторони або\~публічним інтересом\~до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Представник позивачки у обґрунтування розміру понесених витрат на професійну правничу допомогу подав: договір про надання правової допомоги від 30.08.2022; додаток №1 до договору про надання правової допомоги від 30.08.2022; ордер на надання правової допомоги адвокатом Сумцовим Є.С. від 31.08.2022; акт приймання-передачі наданих послуг № 1 від 27.10.2022, квитанцію від 08.10.2022 про перерахування позивачкою адвокату Сумцову Є.С. коштів за надання правової допомоги в розмірі 6500,00 грн. Указані докази підтверджують факт понесення [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу та їх розмір в сумі 6500,00 грн. Зважаючи на\~обсяг наданих\~адвокатом послуг\~та виконаних\~робіт,\~а також\~ціну позову,\~суд вважає,\~що розмір\~витрат на\~професійну правничу\~допомогу є\~співмірним зі\~складністю справи та відповідає критерію розумної необхідності таких витрат. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду від 22 грудня 2020 року у справі № 143/173/19 (провадження № 61-16088св19) зроблено висновок, що: «згідно з частинами п`ятою, шостою\~статті 137 ЦПК України\~у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами». Також у додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року по справі № 755/9215/15-ц суд звернув увагу на те, що принцип змагальності знайшов своє втілення, зокрема, у положеннях частин п`ятої та шостої\~статті 137 ЦПК України, відповідно до яких саме на іншу сторону покладено обов`язок обґрунтування наявності підстав для зменшення розміру витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами, а також обов`язок доведення їх неспівмірності, тому при вирішенні питання про стягнення витрат на професійну правничу допомогу слід надавати оцінку виключно тим обставинам, щодо яких інша сторона має заперечення. Стороною відповідача не було заявлено клопотань про зменшення витрат на оплату правничої допомоги представника позивачки та не доведено неспівмірність таких витрат. За таких обставин, оскільки позов підлягає задоволенню у повному обсязі, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню фактично понесені нею витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 6500,00 грн.

Outcome: approved