Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулася КС „Ощад каса до [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , з посиланням на те, що 13 квітня 2018 року [PERSON] був прийнятий у члени КС „Ощад каса. 22.06.2020 р. [PERSON] та члени КС „Ощад каса уклали кредитний договір №ОК-5/0112/20/9, відповідно до п. 1.1 якого позивач надав відповідачу кредит в сумі 41773,00 грн.. Відповідач зобов`язався проводити сплату нарахованих процентів і погашення частини кредиту не пізніше 25-го числа кожного місяця. 22.06.2020р. між КС „Ощад каса та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] укладено договір поруки. Відповідач [PERSON] порушив умови договору в частині своєчасного погашення кредиту та сплати нарахованих процентів, у зв`язку з чим станом на 26.09.2022 р. має заборгованість у сумі - 18328,36 грн., з яких: 6353,97 грн. - несплачена сума процентів та 11974,39 грн. - заборгованість по сплаті основної суми кредиту. Позивач просить суд стягнути з відповідачів на його користь солідарно вищевказану заборгованість та судові витрати. Представник позивача в судове засідання не прибув, про час, дату та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідачі в судове засідання не прибули, про час, дату та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши подані письмові докази, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. На підставі протоколу №68 від 13.04.2018р. та заяви про вступ до кредитної спілки від 13.04.2018р., прийнято рішення про прийом [PERSON] в члени кредитної спілки «Ощад каса». 22.06.2020р. [PERSON] звернувся до кредитної спілки «Ощад каса» з заявою про отримання кредиту. Протокольними рішеннями №105 від 22.06.2020р. позивачем погоджено видачу кредитних коштів [PERSON] 22.06.2020р. між Кредитною спілкою «Ощад каса» та [PERSON] (позичальник) укладено Договір про споживчий кредит №ОК-5/0112/20/9 (далі- Кредитний договір) з метою отримання споживчого кредиту. Між Кредитною спілкою «Ощад каса» та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] 22.06.2020р. укладено договір поруки № ОК-5/0112/20/9. Кредитні кошти надавались у розмірі 41773 грн. з цільовим призначенням на споживчі потреби. Договір набуває чинності з 22.06.2020р. та діє до 22.06.2022р., але у будь-якому випадку до повного виконання своїх зобов`язань за договором (п. 1 Кредитного договору). Реальна річна процентна ставка становить на дату укладення договору становить 37,81 % річних (п. 2 Кредитного договору). Сторонами погоджено графік платежів по кредиту (пп. 4.2. п. 4 Кредитного договору). Позивач виконав умови Кредитного договору та надав в борг грошові кошти у розмірі 41773,00 грн., що підтверджується видатковим чеком від 22.06.2020р.. Позичальник кошти позивачу не повернув, у зв`язку з чим виникла прострочена заборгованість. Відповідно до розрахунку нарахування процентів та штрафних санкцій [PERSON] має заборгованість у сумі 18328,36 грн., з яких: 11974,39 грн. несплачена сума процентів та 6353,97 грн - заборгованість по сплаті основної суми кредиту. 29.12.2021р. у зв`язку з неналежним виконанням умов Кредитного договору позичальнику та поручителям направлено вимоги про погашення простроченої заборгованості. Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. У абзаці 10 пункту 9\~рішення Конституційного Суду України від 30 січня\~2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~За ч.\~1,\~3\~ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно положень частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2\~статті 16 ЦК\~України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб). Відповідно до статей 1049, 1050, 1054 Цивільного кодексу України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Згідно з частинами 1, 2 ст. 207 Цивільного кодексу України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Частина 1 ст. 638 Цивільного кодексу України визначає, що договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно з ст. 629 Цивільного кодексу України договір є обов`язковим для виконання сторонами. У ч. 1 ст. 530 Цивільного кодексу України передбачено, що якщо у зобов`язанні встановлений строк його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк. Відповідно до ст. 526 Цивільного кодексу України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Відповідно до ст. 543 Цивільного кодексу України у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Відповідно до ст. ст. 553, 554 Цивільного кодексу України за договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання перед боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі. У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що [PERSON] як позичальник та [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , як поручителі не виконали зобов`язання за укладеним [PERSON] кредитним договором. На підставі вищевикладеного, дослідивши надані позивачем письмові докази, суд дійшов висновку, що відповідачі не виконали суттєві умови кредитного договору щодо додержання порядку та строків погашення кредиту, сплати процентів за користування кредитом, внаслідок чого у них виникла заборгованість відповідно до наданого позивачем розрахунку, який суд вважає обґрунтованим та таким, що підтверджується матеріалами справи, у зв`язку з чим позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. На підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу та їх відшкодування позивачем надано: копію договору №1 на надання послуг (виконання робіт) від 11.05.2021р., копію Акту №7 прийому-передачі наданих послуг (виконаних робіт) від 22.09.2022 р.; копію платіжного доручення № 573 від 22.09.2022р.. Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові від 15.06.2021 року (справа №159/5837/19, провадження №61-10459св20) вказав, що витрати за надану професійну правничу допомогу у разі підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною/третьою особою, чи тільки має бути сплачено (пункт 1 частини другої статті 137 ЦПК України). Аналогічна позиція висловлена Об`єднаною палатою Верховного Суду у складі Касаційного господарського суду у постановах: від 03 жовтня 2019 року у справі № 922/445/19, від 22 січня 2021 року у справі № 925/1137/19, Верховним Судом у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постановах: від 02 грудня 2020 року у справі № 317/1209/19 (провадження № 61-21442св19), від 03 лютого 2021 року у справі № 554/2586/16-ц (провадження № 61-21197св19), від 17 лютого 2021 року у справі № 753/1203/18 (провадження №61-44217св18). Склад витрат, пов`язаних з оплатою за надання професійної правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі, що свідчить про те, що такі витрати повинні бути обґрунтовані належними та допустимими доказами. Велика Палата Верховного Суду також вказувала на те, що при визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін (пункт 21 додаткової постанови Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц). Враховуючи вищевикладене, суд вважає, що з відповідачів слід стягнути на користь позивача витрати на правничу допомогу в розмірі - 3900,00 грн., в рівних частинах з кожного. Згідно з вимогами ст. 141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений останнім при подачі позовної заяви судовий збір в розмірі 2481,00 грн., в рівних частинах з кожного.

Outcome: approved