Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

22.03.2021 року [PERSON] звернулась до вся до суду з позовною заявою до Виконавчого комітету Миколаївської міської ради, [PERSON] , третя особа: [PERSON] , департамент з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради, в якій просила визнати право постійного користування квартирою [ADDRESS] , за [PERSON] . Ухвалою суду від 23.03.2021 року у справі відкрито провадження та призначено по справі підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 21.05.2021 року у справі закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та його представник адвокат Родіонова В.Є. у судове засідання не з`явились, надали заяву слухати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримали повністю. Представник відповідача Виконавчого комітету Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав відзив, в якому заперечував проти позову. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмових заяв по суті справи не надав, під час розгляду справи в усному порядку заявляв, що заперечує проти позовних вимог. Третя особа [PERSON] , у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Надав заяву про визнання позовних вимог в повному обсязі. Представник третьої особи Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, був належним чином повідомлений про час та місце розгляду справи. Письмових заяв по суті справи не надавав. Суд, дослідивши подані сторонами документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення справи по суті, приходить до наступного: Судом встановлено, що 01 грудня 2006 року між позивачем [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб, що підтверджується свідоцтвом про шлюб від 01 грудня 2006року. У шлюбі позивач взяла прізвище чоловіка [PERSON] . З квітня 2002 року [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою [ADDRESS] . Разом з ним зареєстрований у квартирі відповідач [PERSON] , який є його сином, що підтверджується довідкою від 25.02.2021року. 09 квітня 2002 року Виконавчим комітетом Миколаївської міської ради видано ордер на житлове приміщення №328 , серія 003915 [PERSON] із сім`єю із чотирьох осіб на право заселення квартири, житловою площею 35,7 кв.м, яка складається з двох кімнат за адресою: [ADDRESS] . До складу сім`ї входили [PERSON] (колишня дружина), [PERSON] (син), [PERSON] (син). Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 22.10.2007 року у справі №2-3804/2007 [PERSON] визнано такою, що втратила право користування квартирою [ADDRESS] . Рішенням Заводського районного суду м. Миколаєві від 20.07.2010 року у справы №2-994/2010 [PERSON] , [PERSON] визнано такими, що втратили право користування квартирою [ADDRESS] . Рішенням апеляційного суду Миколаївського області від 28.09.2010 року скасовано рішення Заводського районного суду м. Миколаєві від 20.07.2010 року у справы №2-994/2010 в частині визнання [PERSON] , таким, що втратив право користування квартирою [ADDRESS] . Станом на день звернення до суду у спірній квартирі зареєстровані: [PERSON] - основний квартиронаймач, [PERSON] його син. З 2006 року після одруження з [PERSON] , у квартирі [ADDRESS] постійно проживає його дружина позивач [PERSON] , як член сім`ї основного квартиронаймача. Позивач веде з чоловіком спільне домашнє господарство, проводили поточний ремонт квартири, сплачують комунальні послуги. Із технічного паспорту, складеного станом на 23.11.2020 р. вбачається, що квартира є двокімнатною, загальною площею 70,70 кв.м. , житловою 36,00 кв.м. Квартира не приватизована та належить до державного житлового фонду, знаходиться у віданні Виконавчого комітету Миколаївської міської ради. Станом на день звернення до суду, позивач не має реєстрації місця проживання. З акту про проживання однією сім`єю, складеного 25.02.2021 р. в присутності сусідів [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: серія [NUMBER] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: серія [NUMBER] , [PERSON] , який проживає за адресою: [ADDRESS] , паспорт: серія [NUMBER] , вбачається, що [PERSON] проживає з чоловіком [PERSON] 15 років за адресою: [ADDRESS] . У своїй письмовій заяві, поданої до суду, третя особа [PERSON] підтвердив, що позивач [PERSON] вселена у квартиру [ADDRESS] за його згодою, як основного квартиронаймача. 09 березня 2021 року позивач [PERSON] звернулася із заявою про реєстрацію місця проживання до Департаменту з надання адміністративних послуг Миколаївської міської ради. У реєстрації місця проживання відмовлено письмово, з посиланням на ст.9.1 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні, у зв`язку із не поданням необхідних документів (згоди зареєстрованого в квартирі [PERSON] ), оскільки відсутній документ (ордер), який підтверджує право на проживання позивача. Відповідач [PERSON] відмовляється надати згоду на реєстрацію місця проживання позивача, не надаючи обґрунтувань такій відмові. Статтею 3 Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні визначено, що реєстрація - внесення інформації до реєстру територіальної громади, документів, до яких вносяться відомості про місце проживання/перебування особи, із зазначенням адреси житла/місця перебування із подальшим внесенням відповідної інформації до Єдиного державного демографічного реєстру в установленому Кабінетом Міністрів України порядку; Порядок реєстрації місця проживання особи визначено в ст. 6. Закону України „Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні. Так, громадянин України, а також іноземець чи особа без громадянства, які постійно або тимчасово проживають в Україні, зобов`язані протягом тридцяти календарних днів після зняття з реєстрації місця проживання та прибуття до нового місця проживання зареєструвати своє місце проживання Відповідно до статті 64 ЖК України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. У відповідності до ст. 65 ЖК України наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Водночас чинне законодавство не передбачало можливість реєстрації осіб без згоди наймача квартири . До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Позивач проживає та користується квартирою [ADDRESS] , як член сім`ї основного квартиронаймача, свого чоловіка. Судом встановлено, що [PERSON] з 2006 року за згодою основного квартиронаймача була вселена у квартиру [ADDRESS] , де по теперішній час постійно проживає, про вказаний факт і не заперечував у судовому засіданні відповідач [PERSON] . Позивач веде з чоловіком спільне господарство та несе витрати на утримання квартири й комунальні послуги. У зв`язку із відсутністю ордеру, який підтверджує право на проживання позивача та згоди відповідача [PERSON] на реєстрацію місця проживання позивача, [PERSON] позбавлена можливості зареєструвати своє фактичне місце проживання. В пункті 9 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами житлового кодексу України із змінами, внесеними згідно з Постановою Пленуму Верховного Суду України № 15 від 25 травня 1998 року викладена правова позиція , що вирішуючи спори про право користування жилим приміщенням осіб, які вселилися до наймача, суд повинен з`ясувати, чи дотриманий встановлений порядок при їх вселенні, зокрема: чи була письмова згода на це всіх членів сім`ї наймача, чи зареєстровані вони в даному жилому приміщенні, чи було це приміщення постійним місцем їх проживання, чи вели вони з наймачем спільне господарство, тривалість часу їх проживання, чи не обумовлювався угодою між цими особами, наймачем і членами сім`ї, що проживають з ним, певний порядок користування жилим приміщенням При цьому, як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в пункту 15 постанови від 01 листопада 1996 року № 9 «Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя», наявність чи відсутність реєстрації сама по собі не може бути підставою для визнання права користування жилим приміщенням за особою, яка там проживала чи вселилась туди як член сім`ї наймача (власника) приміщення, або ж для відмови їй у цьому. Отже, відсутність письмової згоди члена сім`ї наймача на вселення сама по собі не свідчить про те, що позивач, яка вселилися, не набула права користування жилим приміщенням, оскільки обставини які викладені в позові безспірно свідчать про правомірне вселення до спірної квартири. Згідно з вимогами ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, а також на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. На підставі викладеного,

Outcome: approved