Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

У грудні 2021 року представник позивача звернулась до суду з позовом, по якому просить визнати [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , такими, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування позову зазначає, що на підставі свідоцтва про право власності від 22.05.2006 року на праві приватної власності належить квартира [ADDRESS] . За вищевказаною\~адресою зареєстровано\~п`ять осіб:\~позивач [PERSON] , [PERSON] (невістка), [PERSON] (син), [PERSON] (внук) та [PERSON] (внук). Однак, відповідачі [PERSON] та [PERSON] фактично не проживають за даною адресою понад рік без поважних причин. Вказує, що особистих речей відповідачів в квартирі немає, не сплачують комунальні послуги, в утриманні житла участі не беруть, квартирою не цікавляться. Ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 13.01.2022 року позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків, які представником позивача усунуто. 31.01.2022 року ухвалою судді Кіровського районного суду м. Кіровограда прийнято позовну заяву та відкрито провадження по справі, призначено підготовче засідання. Відповідно до\~ухвали Кіровського\~районного суду\~м.\~Кіровограда від\~28.03.2022\~рокузакрито підготовче провадження, справа призначена до судового розгляду по суті. В судове\~засідання представник\~позивача не\~з`явилась,\~надала до\~суду заяву\~про розгляд\~справи у\~їх відсутності,\~просила задовольнити\~позовні вимоги, не заперечувала щодо ухвалення заочного рішення. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про час та дату судового засідання повідомлялися, причини неявки суду не відомі, правом подачі відзиву до суду не скористалися. Суд, дослідивши матеріали справи, прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі. Статтею 4\~ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках.\~ Частиною 3 ст.\~12\~ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ст. 81 ЦПК України). Судом встановлено, що [PERSON] є власником квартири [ADDRESS] на підставі свідоцтва про власності на житло від 22.05.2006 року, зареєстрованого КП «Правник» з реєстровим номером у реєстровій книзі 41129. Згідно відповіді відділу реєстрації місця проживання особи управління у сфері державної реєстрації департаменту надання адміністративних послуг Кропивницької міської ради від 12.01.2022 року на запит суду за вказаною адресою зареєстровані з 22.12.2006 року [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Як вбачається\~з довідки\~№ 4200\~від 23.11.2021\~року виданою\~начальником КП\~ЖЕО №\~3\~Довгаль О.В.\~за адресою:\~ [ADDRESS] зареєстровані\~та проживають\~п`ять осіб:\~ [PERSON] ,\~1947\~року народження, [PERSON] , 1982 року народження, (невістка), [PERSON] , 1975 року народження, (син), [PERSON] , 2001 року народження, (онук) та [PERSON] , 2007 року народження (онук). Відповідно до акту від 23.11.2021 року засвідченого начальником ЖЕО № 3, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] засвідчили факт, що за адресою по [ADDRESS] починаючи з 01.07.2017 року по теперішній час, зареєстровані але не проживають [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Конституція України встановила основні засади права власності. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право власності є непорушним, складається з права володіння, права користування і права розпорядження. Відповідно до ч. 1 ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. У відповідності до ч. 2 ст.\~405\~ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Статтею 9\~ЖК України визначено, що ніхто не може бути обмежений у праві користуватися жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Обставин, які б свідчили, що позивач та/або будь-які інші особи коли-небудь перешкоджали та/або в цей час перешкоджають відповідачу в користуванні квартирою та/або що з цього питання відповідач звертався до суду або до правоохоронних органів судом не встановлено. З огляду\~на викладене,\~суд приходить\~до висновку,\~що [PERSON] \~та [PERSON] втратили право користування спірним житловим приміщенням, відтак дає суду підстави визнати їх такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт перший статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суді, та відмінності, які існують у держава-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування , що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00 § 23, ЄСПЛ від 18 липня 2006 року). Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню - по 908,00 грн., з кожного, судового збору.

Outcome: approved