Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

16.08.2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення боргу за договором позики. В обґрунтування позову позивач зазначила, що 05.06.2021 року вона особисто передала у борг відповідачу [PERSON] грошові кошти у сумі 20\~000 доларів США, що за курсом НБУ станом на день звернення з позовом до суду складає суму в розмірі 731\~372 грн, які відповідач зобов`язався повернути на протязі шести місяців з дня позики, тобто не пізніше 05 січня 2022 року. На підтвердження отримання коштів, відповідачем було надано особисту письмову розписку від 05 червня 2021 року із зазначенням умов їх повернення. Незважаючи на досить тривалий час користування позикою, відповідач не повернув позивачці отримані кошти, у зв`язку з чим позивачка просить стягнути з відповідача заборгованість у розмірі 731 372 грн. у рахунок погашення боргу за розпискою від 05.06.2021 року, а також стягнути витрати по сплаті судового збору у сумі 7313,72 грн. Ухвалою суду 29.08.2022 року позовну заяву залишено без руху, позивачу надано строк для усунення недоліків. Ухвалою від 19.09.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у цивільній справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. Відповідачу запропоновано подати відзив на позовну заяву. Представник позивача адвокат Білогруд Д.О. у підготовче засідання не з`явився, надав заяву, в якій просить справу розглянути у його відсутність, позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити. Відповідач [PERSON] у підготовче засідання не з`явився, надав заяву, відповідно до якої позовні вимоги визнав у повному обсязі, проти їх задоволення не заперечує. Просить розглянути справу у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, у зв`язку з неявкою всіх учасників справи. Відповідно до ч.3 ст. 200 ЦПК за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Проаналізувавши в сукупності зібрані по справі докази, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав. Відповідно до ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести ті обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно до ст. 81 ЦПК України кожна із сторін зобов`язана довести ті обставини на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Статтею 1046 ЦК України передбачено, що за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей ( стаття 1047 ЦК України). Частиною першою і другою статті 1048 Цивільного кодексу України врегульовано, що позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Отже, за своїми правовими ознаками договір позики є реальним, одностороннім (оскільки, укладаючи договір, лише одна сторона - позичальник зобов`язується до здійснення дії (до повернення позики), а інша сторона - позикодавець стає кредитором, набуваючи тільки право вимоги), оплатним або безоплатним правочином, на підтвердження якого може бути надана розписка позичальника, яка є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. За своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який боржник видає кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання від кредитора певної грошової суми або речей. Досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів - робити відповідні правові висновки. Частиною першою\~статті 1049 ЦК України\~передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Судом встановлено, що відповідно до умов договору позики (розписки), 05.06.2021 року відповідач [PERSON] отримав від позивачки [PERSON] грошові кошти у сумі 20\~000 доларів США, які зобов`язався повернути протягом 6 місяців, тобто не пізніше 05 січня 2022 року (а. с. 34). Однак, в обумовлений сторонами договору позики строк, відповідач отримані у позику грошові кошти позиваці не повернув. За курсом НБУ 20\~000 доларів США, станом на день звернення до суду, тобто на 16.08.2022 року складають 731 372 грн. Частиною першою\~статті 526 ЦК України\~передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з частиною першою статті 626 ЦК України\~договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків У частині першій\~статті 627 ЦК України\~визначено, що сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього\~кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Статтею 99 Конституції України\~встановлено, що грошовою одиницею України є гривня. При цьому Основний Закон не встановлює заборони щодо можливості використання в Україні грошових одиниць іноземних держав. Відповідно до\~статті 192 ЦК України\~іноземна валюта може використовуватися в Україні у випадках і в порядку, встановлених законом.\~\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 524 ЦК України\~визначено, що зобов`язання має бути виражене у грошовій одиниці України - гривні. Сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Статтею 533 ЦК України\~встановлено, що грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Якщо у зобов`язанні визначено грошовий еквівалент в іноземній валюті, сума, що підлягає сплаті у гривнях, визначається за офіційним курсом відповідної валюти на день платежу, якщо інший порядок її визначення не встановлений договором або законом чи іншим нормативно-правовим актом.\~\~\~\~\~\~\~\~ \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Суд має право ухвалити рішення про стягнення грошової суми в іноземній валюті, при цьому з огляду на положення частини першої\~статті 1046 ЦК України, а також частини першої\~статті 1049 ЦК України\~належним виконанням зобов`язання з боку позичальника є повернення суми коштів у строки, у розмірі та у саме тій валюті, яка визначена договором позики, а не в усіх випадках та безумовно в національній валюті України. \~ \~ \~ \~Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Позивачка просить стягнути з відповідача суму боргу у розмірі 731\~372 грн, що еквівалентно 20\~000 доларів США станом на день подання позову, тобто на 16.08.2022 року, відповідач визнав позовні вимоги у повному обсязі, що не суперечить діючому законодавству. Враховуючи викладене, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача підлягає стягненню борг за договором позики у сумі 731\~372 грн. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 1 ст. 142 ЦПК України, в разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні суду вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 % судового збору сплаченого при подачі позову. Позивачка сплатила при подачі позову судовий збір в розмірі 7350 грн. (а.с. 1), тому з відповідача на її користь стягується судовий збір в розмірі 3675 грн. Крім того, позивачці підлягає поверненню з державного бюджету 50 % судового збору, сплаченого при подачі позову у сумі 3675 грн., оскільки відповідач визнав позов до початку розгляду справи по суті.

Outcome: approved