Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

І. Виклад позиції позивача та відповідача. 05.10.2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за заповітом на домоволодіння, розташоване за адресою: [ADDRESS] . В обґрунтування заявлених вимог зазначила, що її батьками згідно свідоцтва про народження були [PERSON] та [PERSON] , а тому її дошлюбне прізвище також було « [PERSON] », проте внаслідок укладення шлюбу 06.09.1996 року вона змінила прізвище на « [PERSON] ». [INFO] її мати [PERSON] померла. За життя остання побудувала будинок у [ADDRESS] . Відповідно до довідки Корницького старостинського округу Оренчук С.Г. належить житловий будинок [ADDRESS] . Згідно погосподарської книги дане домоволодіння відносилось до робітничого двору. На випадок своєї смерті [PERSON] залишила заповіт, відповідно до якого все своє майно заповідала [PERSON] , проте нотаріус на її звернення відмовила в оформленні права власності, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на зазначений житловий будинок. Іншим можливим спадкоємцем [PERSON] був [PERSON] , який помер [INFO] . На обґрунтування заявлених вимог позивач посилається на норми ст. ст. 1216, 1217, 1218, 1225, 1268, 1296 ЦК України, а також норми ЦК УРСР 1963\~року, Закон України «Про\~власність», Закон України від 07.12.1990 року №533-XII «Про місцеві Ради народних депутатів та місцеве і регіональне самоврядування», Закон УРСР від 25.12.1974 року №3377-VIII «Про державний нотаріат», постанову Ради Міністрів УРСР від 11.03.1985 року №105 «Про порядок обліку житлового фонду в\~Українській РСР», Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 13.04.1979 року №112/5, Вказівки по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими наказом Центрального статистичного управління СРСР від 12.05.1985 року №5-24-26, Інструкцію про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР від 31.01.1966 року, Інструкцію про порядок вчинення нотаріальних дій державними нотаріальними конторами УРСР, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 31.10.1975 року №45/5, Інструкцією про порядок вчинення нотаріальних дій виконавчими комітетами міських, селищних, сільських Рад депутатів трудящих, затвердженою наказом Міністерства юстиції УРСР від 19.01.1976 року №1/5, за змістом виникнення права власності на житлові будинки не залежало від державної реєстрації цього права. Коломийська міська рада відзиву на позов не подавала. ІІ. Процесуальні дії суду у справі. Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 08.07.2022 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Коломийської міської\~ради про визнання права власності в порядку спадкування та призначено розгляд справи в порядку загального позовного провадження. На задоволення клопотання позивача витребувано у державного нотаріуса Першої Коломийської районної державної нотаріальної контори належним чином завірену копію спадкової справи після смерті [PERSON] . Ухвалою Коломийського міськрайонного суду Івано-Франківської області від 31.10.2022 року підготовче провадження у цивільній справі №346/4080/22 за вищезазначеним позовом закрито та призначено справу до судового розгляду по суті. Представник позивача\~ [PERSON] в судовому засіданні заявлені позовні вимоги підтримала повністю, просила суд їх задовольнити з підстав зазначених у позовній заяві. Зазначила, що оформлення спадкових прав позивачем не можливе, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на будинковолодіння. Представник Коломийської міської ради для участі в судовому засіданні не прибув, подавши заяву про розгляд справи за їх відсутності, в якій просив винести рішення відповідно до вимог чинного законодавства. Суд вважає за можливе розглядати справу за відсутності учасників справи, які не з`явились, на підставі наявних у суду матеріалів відповідно до положень ч. 3 ст.\~211 та ст. 223 ЦПК України. Суд, розглянувши заяви сторін про розгляд справи у їх відсутність, ухвалив: розглядати справу у відсутність представника Коломийської міської ради та позивача. ІІІ. Фактичні обставини справи, встановлені судом та зміст правовідносин. Згідно свідоцтва про народження від 12.09.2017 року серія [NUMBER] , виданого Коломийським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції в Івано-Франківській області [PERSON] , яка народилась [INFO] , являється донькою [PERSON] та [PERSON] . У свою чергу [PERSON] 06.09.1966 року уклала шлюб з [PERSON] , внаслідок чого змінила своє прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про одруження від 22.07.1970 року серія [NUMBER] ). [PERSON] померла [INFO] , про що в книзі реєстрації актів про смерть 30.07.1996 року зроблено актовий запис за №9 (свідоцтво про смерть від 30.07.1996 року серія [NUMBER] ). Відповідно до довідки №29 від 08.02.2022 року на день смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , разом з нею ніхто зареєстрованим не був. Згідно заповіту від 04.06.1996 року [PERSON] все своє майно, яке знаходить в [ADDRESS] , і приватизовану нею земельну ділянку, розташовану біля вказаного будинку заповіла [PERSON] . У той же час постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії від 14.12.2021 року відмовлено [PERSON] у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] на житловий будинок [ADDRESS] , оскільки право власності на зазначене нерухоме майно не зареєстровано, правовстановлюючий документ, який підтверджує право власності на житловий будинок відсутній. Відповідно до довідки від 02.02.2022 року №22, виданої Корницьким старостинським округом Коломийської міської ради, [PERSON] , яка померла [INFO] належав житловий будинок і земельна ділянка по [ADDRESS] . Підстава погосподарська книга №7 за 1986-1990 роки. Згідно копії погосподарської книги [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину, зареєстрованого в реєстрі за №1429 24.02.1987 року належав житловий будинок по [ADDRESS] . За випискою з інвентаризаційних матеріалів від 23.06.2021 року вих. №69032 згідно архівних даних станом на 31.12.2012 року право власності на будинок [ADDRESS] не зареєстровано. Зазначений будинок складається з житлового будинку загальною площею 15,7 кв.м., житловою 10,3 кв.м., а також криниці. Будинок збудовано у 1932 році. [PERSON] помер [INFO] , про що 11.07.2022 року складено відповідний актовий запис №899. Місце реєстрації Коломийський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) (свідоцтво про смерть від 11.07.2022 року серія [NUMBER] ). Зі спадкової справи №1059/2000 після смерті [PERSON] , померлої [INFO] , являвся [PERSON] , яким за життя було оформлено спадові права на право на земельні частки (паї). [PERSON] 08.12.2021 року звернулась із заявою про прийняття спадщини за заповітом після смерті [PERSON] . Згідно довідки, яка міститься в матеріалах спадкової справи №303 від 24.04.2017 року станом на 1990 рік в [ADDRESS] , згідно запису погосподарської книги №7 особовий рахунок № [NUMBER] за 1990 рік ніхто не був зареєстрований та ніхто не проживав. ІV. Оцінка Суду. Норми п. 5 Прикінцевих та перехідних положень Цивільного кодексу України, згідно з якими цей ЦК застосовується також до спадщини, яка відкрилася, але не була прийнята ніким з спадкоємців до набрання чинності цим Кодексом, слід розуміти таким чином, що правила книги шостої ЦК може бути застосовано лише до спадщини, яка відкрилася після 01.07.2003 року і не була прийнята ніким зі спадкоємців, право на спадкування яких виникло відповідно до норм ст. ст. 529-531 ЦК УРСР. При вирішенні спорів про спадкування, спадщина по яких відкрилась і була прийнята до 01.01.2004 року, не допускається застосування судами норм ЦК 2003 року, а застосуванню підлягають норми законодавства, чинного на час відкриття спадщини, зокрема ЦК УРСР. З урахуванням тієї обставини, що [PERSON] померла у 1996 році, а спадщина після її смерті була прийнята [PERSON] у 2000 році, а позивачем шляхом фактично вступу в управління майном після смерті спадкодавця застосуванню підлягають саме норми ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 524 ЦК УРСР 1963 року спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. С падкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. Часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця, а при оголошенні його померлим день, зазначений в статті 21 цього Кодексу (ст. 525 ЦК УРСР 1963 року). Спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті (ст. 527 ЦК УРСР 1963 року). Кожний громадянин може залишити за заповітом усе своє майно або частину його (не виключаючи предметів звичайної домашньої обстановки і вжитку) одній або кільком особам як тим, що входять, так і тим, що не входять до кола спадкоємців за законом, а також державі або окремим державним, кооперативним та іншим громадським організаціям. Заповідач може у заповіті позбавити права спадкоємства одного, кількох або всіх спадкоємців за законом (ст. 534 ЦК УРСР 1963 року). Відповідно до правил ст. ст. 548, 549 ЦК УРСР 1963 року. Для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Таким чином на час відкриття спадщини в період чинності ЦК УРСР його нормами було передбачено певні дії, які свідчили про прийняття спадщини, у тому числі прийняття спадщини шляхом вступу у володіння та управління спадковим майном (фактичне прийняття спадщини). Отже, з урахуванням того, що [PERSON] вступила у володіння та управління спадковим майном після смерті [PERSON] в 1996 році, і хоча лише 08.12.2021 року подала заяву до нотаріальної контори про прийняття спадщини остання вважається такою, що прийняла спадщину після смерті [PERSON] . При вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове нерухоме майно судам необхідно з`ясовувати: 1) правовий режим земельної ділянки, на якій розташоване спірне нерухоме майно (будинок, споруда); 2) чи отримано спадкодавцем дозволи на спорудження будинку, чи затверджено проект на спорудження будинку; 3)\~коли спадкодавцем було завершено спорудження будинку; 4) чи дотримано при будівництві проекту на спорудження будинку, вимог державних протипожежних, санітарних норм; 5)\~чи посвідчено право власності на нерухоме майно в установленому законом порядку на час виникнення права власності. Зазначене відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Верховного Суду України від 18.12.2013 року у справі №6-137цс13 та постанові Верховного Суду від 06.11.2019 року №559/375/16-ц. Встановлення судом часу завершення спорудження будинку визначає законодавство, відповідно до якого встановлюється правовий режим нерухомого майна та документи, якими посвідчується право власності на це майно. Відповідно до абзацу 3 ч. 2 ст. 331 ЦК України, якщо право власності на нерухоме майно відповідно до закону підлягає державній реєстрації, право власності виникає з моменту державної реєстрації. Згідно з ч. 3 ст. 3 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»\~(у редакції на час виникнення спірних правовідносин) права на нерухоме майно, які підлягають державній реєстрації відповідно до цього\~Закону, виникають з моменту такої реєстрації. Згідно ч. 4 ст. 3 зазначеного Закону України\~права на нерухоме майно, що виникли до набрання чинності цим Законом, визнаються дійсними у разі відсутності їх державної реєстрації, передбаченої цим Законом, за таких умов: якщо реєстрація прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення, або якщо на момент виникнення прав діяло законодавство, що не передбачало обов`язкової реєстрації таких прав. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року і яка втратила чинність на підставі наказу Держжитлокомунгоспу від 13.12.1995 року №56, Тимчасове положення про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затверджене наказом Міністерства юстиції України від 07.02.2002 року №7/5 і зареєстроване в Міністерстві Юстиції України від 18.02.2002 року за №157/6445 (з подальшими змінами). Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності\~ЦК України\~та\~Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Отже, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності\~Законом України від 01.07.2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав шляхом звернення до нотаріальної контори за видачею свідоцтва про право на спадщину. Таким чином, при вирішенні спорів про визнання права власності на спадкове майно\~слід керуватися законодавством, яке регулювало виникнення права власності у самих спадкодавців на момент закінчення будівництва будинків. Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31.01.1966 року, яка втратила чинність на підставі\~наказу Держжитлокомунгоспу України від 13.12.1995 року №56, передбачала обов`язкову реєстрацію (інвентаризацію) будинків і домоволодінь у межах міст і селищ (п. 4 Інструкції), в тому числі й на підставі записів у погосподарських книгах (п. 20 Інструкції). Тобто записи у погосподарських книгах визнавались в якості актів органів влади (публічних актів), що підтверджують право приватної власності. Так, з досліджених судом матеріалів, долучених до позовної заяви вбачається, що позивач [PERSON] є спадкоємцем [PERSON] , яка померла [INFO] , про свідчать свідоцтво про народження позивача, а також оформлений заповіт і та обставина, що після смерті спадкодавця позивач прийняла майно належне останній в управління. Крім того інший спадкоємець першої черги після смерті [PERSON] помер, отже [PERSON] є єдиними спадкоємцем, а відповідно обґрунтовано ставить питання щодо визнання саме за нею права власності в порядку спадкування після смерті [PERSON] . Крім того, під час судового розгляду встановлено, що до об?єму спадкового майна після смерті [PERSON] за заповітом на ім?я [PERSON] увійшов житловий будинок [ADDRESS] , який належав померлій згідно відомостей, внесених до погосподарської книги щодо вказаного будинковолодіння. У свою чергу, зважаючи на законодавчо відсутній обов`язок державної реєстрації права власності станом на момент смерті [PERSON] , з яким закон на той час не пов`язував набуття права власності, відповідно документ на підтвердження права власності на спірне будинковолодіння відсутній, проте наведене не ставить під сумнів наявність права власності у спадкодавця [PERSON] на будинок [ADDRESS] . З урахуванням викладених фактів, обставин встановлених під час судового розгляду, а також вимог наведених вище норм Цивільного кодексу України, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання права власності в порядку спадкування за заповітом на будинок [ADDRESS] . V. Заходи забезпечення позову (заяви). Заходи забезпечення позовної заяви судом не вживались, відповідні клопотання від учасників справи не поступали. На підставі викладеного,

Outcome: approved