Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінстрим», треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмету спору, Акціонерне товариство «Комерційний індустріальний банк», Акціонерне товариство «Райффайзен Банк Аваль», про визнання договору недійсним, скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку і домоволодіння, посилаючись на те, що 30.08.2006 року між АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та позивачем укладено кредитний договір № 014/9441/74/44115, на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором укладено договір іпотеки, за умовами якого предметом іпотеки є земельна ділянка та домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . В подальшому 15.09.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/9441/74/44115 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. Потім 15.09.2017 року між ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінстрим» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. Після чого 15.09.2017 року між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. Позивач вважає, що договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115 та договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115, які укладені між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] повинні бути визнані недійсними у зв`язку із тим, що вказані договори є договорами факторингу, а [PERSON] не може бути новим кредитором, оскільки не є банківською або фінансовою установою. Крім того, позивач просив скасувати рішення Державного реєстратора Київської області філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлова Юрія Вікторовича від 01.11.2017 року про державну реєстрацію прав та їх обтяжень на земельну ділянку (кадастровий номер № 3222481600:02:0005), площею 0,1494 га, та домоволодіння загальною площею 430,2 кв.м., що знаходяться за адресою: [ADDRESS] . У судове засідання позивач не з`явився, представник позивача надав заяву про розгляд справи без їх участі, позов підтримав та просив задовольнити. У судове засідання відповідач і представник відповідача не з`явилися, про дату, час і місце розгляду справи повідомлялися належним чином, причини неявки суду невідомі. У судове засідання представник ТОВ «Фінстрим» не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. У судове засідання представник третьої особи АТ «Комерційний індустріальний банк» не з`явився, про розгляд справи повідомлялися належним чином, причини неявки не повідомили. У судове засідання представник третьої особи АТ «Райффайзен Банк Аваль» не з`явився, надав заяву про розгляд справи без їх участі. Суд, з`ясувавши дійсні обставини та дослідивши наявні в матеріалах справи письмові докази, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що 30.08.2006 року між АТ «Райффайзен Банк «Аваль» та [PERSON] укладено кредитний договір № 014/9441/74/44115, за умовами якого банк надав позичальнику грошові кошти у розмірі 280 000,00 доларів США, а останній зобов`язався у строк до 30.08.2026 повернути кредитору зазначену суму та сплатити відсотки за користування кредитними коштами у розмірі 12 % річних, комісію згідно з умовами договору та тарифами кредитора та виконати всі інші зобов`язання в порядку та строки, визначені умовами кредитного договору. На забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором 30.08.2006 року між [PERSON] та АТ «Райффайзен Банк Аваль» укладено договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П., зареєстрований в реєстрі за номером 2934з, за умовами якого предметом іпотеки є земельна ділянка та домоволодіння за адресою: [ADDRESS] . 15.09.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором № 014/9441/74/44115, за яким в порядку та на умовах, визначених договором, первісний кредитор відступає за плату новому кредитору належні йому права вимоги за кредитним договором, а новий кредитор заміняє первісного кредитора як сторону кредитора у кредитному договорі та приймає на себе всі його права та обов`язки за кредитним договором. 15.09.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. 15.09.2017 року між ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінстрим» укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. 15.09.2017 року між ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінстрим» укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. 15.09.2017 року між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за кредитним договором від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. 15.09.2017 року між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] укладено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки до кредитного договору від 30.08.2006 року № 014/9441/74/44115. 01.11.2017 року державним реєстратором КОФ КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козловим Ю. В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено записи про право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] . Підставою виникнення у [PERSON] права власності на спірні об`єкти нерухомості визначено договір про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.09.2017 року. Згідно постанови Верховного Суду від 13.01.2021 року по справі № 369/11811/17 за позовом [PERSON] до [PERSON] , державний реєстратор Київської обласної філії Комунального підприємства «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козлов Юрія Вікторович про витребування майна з чужого незаконного володіння, визнання незаконними та скасування рішень і записів про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно про вказано, що: Згідно ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Сторонами в зобов`язанні є боржник і кредитор (ч. 1 ст. 510 ЦК України). Порядок та підстави заміни сторони (боржника чи кредитора) в зобов`язанні встановлені законодавством України. Згідно із п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Відступлення права вимоги означає договірну передачу зобов`язальних вимог первісного кредитора новому кредитору. Відступлення права вимоги відбувається шляхом укладення договору між первісним кредитором та новим кредитором. За загальним правилом наявність згоди боржника на заміну кредитора в зобов`язанні не вимагається, якщо інше не встановлено договором або законом. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом (ч. 1 ст. 514 ЦК України). При цьому слід враховувати, що у зв`язку із заміною кредитора в зобов`язанні саме зобов`язання зберігається цілком і повністю, змінюється лише його суб`єктний склад у частині кредитора. Статтею 1054 ЦК України визначено перелік осіб, які можуть бути кредитодавцями в кредитних правовідносинах. Такими є банк або інша фінансова установа. Цей перелік є вичерпним. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 1 ЗУ від 12.07.2001 року № 2664-ІІІ «Про фінансові послуги та державне регулювання ринків фінансових послуг» фінансова установа - це юридична особа, яка відповідно до закону надає одну чи декілька фінансових послуг, а також інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг, у випадках, прямо визначених законом, та внесена до відповідного реєстру в установленому законом порядку. До фінансових установ належать банки, кредитні спілки, ломбарди, лізингові компанії, довірчі товариства, страхові компанії, установи накопичувального пенсійного забезпечення, інвестиційні фонди і компанії та інші юридичні особи, виключним видом діяльності яких є надання фінансових послуг, а у випадках, прямо визначених законом, - інші послуги (операції), пов`язані з наданням фінансових послуг. З наведених норм права вбачається, що фізична особа у будь-якому статусі не наділена правом надавати фінансові послуги, оскільки такі надаються лише або спеціалізованими установами, якими є банки, або іншими установами, які мають право на здійснення фінансових операцій та внесені до реєстру фінансових установ. Отже, відступлення права вимоги за кредитним договором на користь фізичної особи суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України, оскільки для зобов`язань, які виникли на підставі кредитного договору, є характерним спеціальний суб`єкт, а саме кредитор - банк або інша фінансова установа. Викладене узгоджується із постановою Великої Палати Верховного Суду від 11 вересня 2018 року у справі № 909/968/16 (провадження № 12-97гс18). У постанові від 10.11.2020 року у справі № 638/22396/14-ц (провадження № 14-16цс20) Велика Палата Верховного Суду вказала на відсутність підстав для відступу від зазначених висновків. Згідно ст. 202 ЦК України Правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Правочини можуть бути односторонніми та дво- чи багатосторонніми (договори). Дво- чи багатостороннім правочином є погоджена дія двох або більше сторін. Згідно ст. 203 ЦК України Зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Особа, яка вчиняє правочин, повинна мати необхідний обсяг цивільної дієздатності. Волевиявлення учасника правочину має бути вільним і відповідати його внутрішній волі. Правочин має бути спрямований на реальне настання правових наслідків, що обумовлені ним. Згідно ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. Як вбачається зі встановлених судами обставин у цій справі, з укладенням 15.09.2017 року між ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» та ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк», між ПАТ «Комерційний «Індустріальний Банк» та ТОВ «Фінстрим», між ТОВ «Фінстрим» та [PERSON] договорів про відступлення права вимоги за кредитним договором та договором іпотеки, відбулася заміна кредитодавця, який є фінансовою установою і має право на здійснення операцій з надання фінансових послуг, на фізичну особу, яка не має право надавати фінансові послуги, що суперечить положенням ч. 3 ст. 512 та ст. 1054 ЦК України. Крім того, у зв`язку із тим, що державним реєстратором КОФ КП «Реєстрація нерухомості та бізнесу» Козловим Ю. В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень та внесено записи про право власності на спірні житловий будинок та земельну ділянку, які розташовані за адресою: [ADDRESS] , за [PERSON] на підставі договору про відступлення права вимоги за договором іпотеки від 15.09.2017 року, то вказане рішення піддягає скасуванню. Згідно ст. 216 ЦК України Недійсний правочин не створює юридичних наслідків, крім тих, що пов`язані з його недійсністю. У разі недійсності правочину кожна із сторін зобов`язана повернути другій стороні у натурі все, що вона одержала на виконання цього правочину, а в разі неможливості такого повернення, зокрема тоді, коли одержане полягає у користуванні майном, виконаній роботі, наданій послузі, - відшкодувати вартість того, що одержано, за цінами, які існують на момент відшкодування. Таким чином, з огляду на вищевикладені обставини, суд приходить до висновку, що позов підлягає задоволенню. Судовий збір підлягає стягненню з відповідачів в рівних частинах. Суд відмовляє у стягненні витрат на правову допомогу у розмірі 50000,00 грн., оскільки суду не надано доказів згідно ст. 137 ЦПК України.

Outcome: approved