Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

[PERSON] звернулася до Оболонського районного суду м. Києва з вказаним позовом. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що 24.11.2020 о 08:02 год. її матір`ю - [PERSON] за допомогою платіжного терміналу АТ КБ «Приватбанк» TS900254, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Марини Раскової, буд.2-а, на її картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Універсал Банк», були перераховані грошові кошти у сумі 3600,00 грн. (з урахування комісії -18 грн.), разом з тим, вказані грошові кошти на рахунок не надійшли. 27.11.2020 при зверненні позивача АТ КБ «Приватбанк» нею була отримана квитанція із зазначенням розшифрованого номеру карткового рахунку, на який було перераховано грошові кошти. Так позивачу стало відомо, що при здійснені грошового переказу була допущена помилка в номері карти отримувача та зазначено картку № [NUMBER] , замість її карткового рахунку № [NUMBER] , що призвело до помилкового зарахування грошових коштів на картковий рахунок іншого клієнта АТ «Універсал Банк». 15.03.2021 позивачем отримано лист АТ «Універсал Банк» № [NUMBER] , яким останню повідомлено, що представник АТ «Універсал Банк» зв`язався з власником карткового рахунку № [NUMBER] та повідомив про помилкове зарахування вищевказаної суми, проте, останній відмовився надавати добровільну згоду на повернення грошової суми, у зв`язку, з чим повернення помилково зарахованої суми є неможливим. З урахуванням наведеного, позивач просить стягнути з [PERSON] , власника карткового рахунку, на який помилково було перераховано грошові кошти, безпідставно набуті ним грошові кошти в розмірі 3600,00 грн., проценти за користування вказаними коштами у сумі 266,93 грн., а також витрати по сплаті судового збору в сумі 908,00 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 13.12.2021 відкрито провадження у справі, призначено підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 14.06.2022 замінено первісного відповідача - Акціонерне товариство (код ЄДРПОУ - 21133352) на належного - [PERSON] . Ухвалою суду від 21.09.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. Позивач надала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просили задовольнити, не заперечувала проти ухвалення заочного рішення у справі. Відповідач [PERSON] у судове засідання повторно не з`явився, про причини неявки суду не повідомив, заяву про відкладення розгляду справи до суду не надіслав, правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався, про день, час та місце розгляду справи повідомлений у встановленому законом порядку. У зв`язку з повторною неявкою у судове засідання належним чином повідомленого про дату, час та місце судового засідання відповідача, який не повідомив про причини неявки, суд вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Враховуючи, що у судове засідання не з`явились всі учасники справи, відповідно до ч.2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи та проаналізувавши обставини в їх сукупності, надавши оцінку зібраним по справі доказам, виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному, об`єктивному та всебічному з`ясуванні обставин справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ч.1 ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Статтею ч.1 ст.5 ЦПК України визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом. Згідно ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 81 ЦПК України, Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Судом встановлено, що 24.11.2020 рокуо 08:02 год. [PERSON] за допомогою платіжного терміналу АТ КБ «Приватбанк» TS900254, розташованого за адресою: м. Київ, вул. Марини Раскової, буд.2-а, були перераховані грошові кошти у сумі 3600,00 грн. (з урахуванням комісії 18 грн.) на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Універсал Банк», при цьому одержувачем зазначена позивач - [PERSON] , що підтверджується чеком (transactionId №20201124080010138САА2С-63С1-С97Е-2761-А02Е6Е0В6760), а також дублікатом квитанції від 24.11.2020. За номером транзакції №20201124080010138САА2С-63С1-С97Е-2761-А02Е6Е0В6760 позивачем отримано інформацію, що вказані грошові кошти були перераховані на картковий рахунок № [NUMBER] , відкритий в АТ «Універсал Банк». Разом з тим, як зазначає позивач вона має відкритий в АТ «Універсал Банк» картковий рахунок № [NUMBER] , тобто грошові кошти були помилково зараховані на інший рахунок. Листом АТ «Універсал Банк» №40988 від 15.03.2021 позивача повідомлено, що представник АТ «Універсал Банк» зв`язався з власником карткового рахунку № [NUMBER] та повідомив про помилкове зарахування вищевказаної суми, проте, останній відмовився надавати добровільну згоду на повернення грошової суми. З листа АТ «Універсал Банк» №БТ/1627 від 20.05.2022 вбачається, що картку № [NUMBER] емітовано до рахунку № [NUMBER] , відкритого на ім`я [PERSON] , РНОКПП - [NUMBER] . Главою 83 ЦК України регулюються правовідносини, що виникають внаслідок набуття, збереження майна без достатньої правової підстави. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Зобов`язання з безпідставного набуття, збереження майна виникають за наявності трьох умов: а) набуття або збереження майна, б) набуття або збереження за рахунок іншої особи, в) відсутність правової підстави для набуття або збереження майна (відсутність положень закону, адміністративного акту, правочину або інших підстав, передбачених статтею 11 ЦК України). Об`єктивними умовами виникнення зобов`язань iз набуття, збереження майна без достатньої правової підстави виступають: 1) набуття або збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок iншої (потерпілого); 2) шкода у вигляді зменшення або незбiльшення майна у іншої особи (потерпілого); 3) обумовленість збільшення або збереження майна на стороні набувача шляхом зменшення або вiдсутноcтi збільшення на стороні потерпілого; 4) відсутність правової підстави для вказаної зміни майнового стану цих осіб. Відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 11, ч. 1, 2 ст. 509 ЦК України цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. До підстав виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, належать договори та інші правочини. Зобов`язанням є правовiдношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися вiд певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених ст. 11 цього Кодексу. Зобов`язання повинно виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно із ч. 1 ст. 177 ЦК України об`єктами цивільних прав є, зокрема, речі, у тому числі гроші. Під відсутністю правової підстави розуміється такий перехід майна від однієї особи до іншої, який або не ґрунтується на прямій вказівці закону, або суперечить меті правовідношення і його юридичному змісту. Тобто відсутність правової підстави означає, що набувач збагатився за рахунок потерпілого поза підставою, передбаченою законом, іншими правовими актами чи правочином. Такий правовий висновок викладений у постановах Верховного Суду від 23.01.2020 у справі № 910/3395/19, від 23.04.2019 у справі № 918/47/18, від 01.04.2019 у справі № 904/2444/18. Набуття чи збереження майна буде безпідставним не тільки за умови відсутності відповідної підстави з самого початку при набутті майна, а й тоді, коли первісно така підстава була, але у подальшому відпала. Отже, для виникнення зобов`язання, передбаченого статтею 1212 ЦК України, важливим є сам факт безпідставного набуття або збереження, а не конкретна підстава, за якої це відбулося. Тобто у разі, коли поведінка набувача, потерпілого, інших осіб або подія утворюють правову підставу для набуття (збереження) майна, стаття 1212 ЦК України може бути застосована тільки після того, якщо така правова підстава в установленому порядку скасована, визнана недійсною, змінена, припинена, або була відсутня взагалі. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 серпня 2018 року у справі № 334/2517/16-ц (провадження № 61-29056св18), а також у постанові Верховного Суду від 13 січня 2021 року справа № 539/3403/17 (провадження № 61-15499св19). Відповідач в судове засідання не з`явився, відзив на позов не подав, докази повернення позивачу грошових коштів у матеріалах справи відсутні. Відповідно до ст. 1213 ЦК України набувач зобов`язаний повернути потерпілому безпідставно набуте майно в натурі. Враховуючи наведене, а також відсутність між сторонами договірних відносин, суд приходить до висновку, що [PERSON] без правової на те підстави отримав грошові кошти позивача та станом на день розгляду справи їх не повернув, у зв`язку з чим, позовні вимоги в частині стягнення з відповідача безпідставно отриманих грошових коштів у сумі 3600,00 грн. підлягають задоволенню частково, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню грошові кошти у сумі 3582,00 грн., тобто у розмірі, фактично перерахованому на картковий рахунок відповідача, без комісії банку у сумі 18 грн. (3600 - 18). Крім того, у своїй позовній заяві позивач просить стягнути з відповідача проценти за користування безпідставно отриманими грошовими коштами у сумі 266,93 грн. Частиною 2 статті 1214 ЦК України передбачено, що у разі безпідставного одержання чи збереження грошей нараховуються проценти за користування ними (стаття 536 цього Кодексу). Відповідно до ч.1,2 ст. 536 ЦК України за користування чужими грошовими коштами боржник зобов`язаний сплачувати проценти, якщо інше не встановлено договором між фізичними особами. Розмір процентів за користування чужими грошовими коштами встановлюється договором, законом або іншим актом цивільного законодавства. У відповідності до ст. 8 ЦК України якщо цивільні відносини не врегульовані цим Кодексом, іншими актами цивільного законодавства або договором, вони регулюються тими правовими нормами цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, що регулюють подібні за змістом цивільні відносини (аналогія закону). Аналогічні за змістом правовідносини, що регулюють плату за користування коштами, визначені у ст. 1048 ЦК України. Згідно ч. 1 ст. 1048 ЦК України, розмір процентів за користування чужими грошовими коштами визначається на рівні облікової ставки НБУ. З наданого позивачем розрахунку вбачається, що сума процентів за користування безпідставно отриманими грошовими коштами за період з 24.11.2020 по 02.12.2021 складає 266,93 грн. Вказаний розрахунок відповідачем не спростований. Враховуючи викладене, а також той факт, що відповідачем доводи позивача не спростовано та не надано належних та допустимих доказів щодо повернення ним безпідставно набутих грошових коштів у сумі 3582,00 грн., суд приходить до висновку про можливість стягнення з відповідача на користь позивача безпідставно набуті грошові кошти у сумі 3582,00 грн., а також проценти за користування безпідставно отриманими грошовими коштами у сумі 266,93 грн. Відповідно до ст.141 ЦПК України, пропорційно до розміру задоволених позовних вимог, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню витрати по сплаті судового збору у розмірі 903,77 грн. На підставі викладеного, ст. ст. 12, 13, 19, 76-81, 141, 223, 263-265, 280-283, 534, 355 ЦПК України, суд

Outcome: partial