Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

1.Описова частина Позивач звернулась до Суворовського районного суду м. Одеси з позовом до Державної Фіскальної Служби України Одеської митниці ДФС про зняття арешту з майна, що накладені державним виконавцем. Позовні вимоги позивач обґрунтував тим, 06.10.2017 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Загризла Т.В. було відкрито виконавче провадження №54844268 щодо примусового виконання постанови № 0482/500410000/17 виданої Одеською митницею ДФС про накладення на нього штрафу за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України в розмірі 8500 грн. 30.10.2017 постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Загризла Т.В. був накладений арешт на все майно позивача. Відповідно до копії розрахунку штрафу по постанові № 0482/500410000/17 виданої Одеською митницею ДФС заборгованість у Позивача перед Відповідачем відсутня. Однак незважаючи на те, що борг, у зв`язку із виникненням якого було накладено арешт на майно Позивача, погашено у повному обсязі, та раніше ніж було відкрито виконавче провадження - арешт з майна не знято, що порушує законні права та інтереси Позивача щодо розпорядження майном, власником якого він є. Інші процесуальні дії у справі Ухвалою Суворовського районного суду м. Одеси від 05.01.2022 року справу було передано за підсудністю до Малиновського районного суду м. Одеса Після надходження цивільної справи, суддю визначено автоматизованою системою документообігу суду, відповідно до ст.ст. 14, 33 ЦПК України. 11.02.2022 року ухвалою судді Малиновського районного суду м. Одеси відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження. Заяви (клопотання) учасників справи Позивач надав до суду клопотання, згідно якого просив справу розглянути за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та не заперечувала проти розгляду справи у заочному порядку. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, про день та час слухання справи був сповіщений належним чином, причина неявки суду не відома, заява про розгляд справи у його відсутність до суду не надходила. Зі згоди позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням\~ст. 280 ЦПК України. 2. Мотивувальна частина Фактичні обставини, встановлені судом Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши дійсні обставини справи, перевіривши їх доказами, суд приходить до наступного. Так встановлено, що 06.10.2027 року державним виконавцем Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Загризла Т.В. було відкрито виконавче провадження №54844268 щодо примусового виконання постанови № 0482/500410000/17 виданої Одеською митницею ДФС про накладення на нього штрафу за ч.3 ст. 470 Митного кодексу України в розмірі 8500 грн. 30.10.2017 постановою державного виконавця Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) Загризла Т.В. був накладений арешт на все майно позивача. Відповідно до копії розрахунку штрафу по постанові № 0482/500410000/17 виданої Одеською митницею ДФС заборгованість у Позивача перед Відповідачем відсутня. Згідно листа Першого Суворовського відділу державної виконавчої служби у місті Одесі Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Одеса) від 15.03.2021 року, в якому зазначено що перевіркою журналу обліку виконавчих проваджень переданих державному виконавцю встановлено, що виконавче провадження №54844268 завершене у 2018 році. 3. Мотиви, з яких виходить суд та застосовані норми права Відповідно до\~ст. 15 ЦК України\~кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ч. 1-4\~ст. 12 ЦПК України\~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим законом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України, правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст. 321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до вимог ч.ч. 1, 2 ст. 56 Закону України "Про виконавче провадження" арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3 ст. 59 Закону України "Про виконавче провадження" особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У разі виявлення порушення порядку накладення арешту, встановленого цим Законом, арешт з майна боржника знімається згідно з постановою начальника відповідного відділу державної виконавчої служби, якому безпосередньо підпорядкований державний виконавець. Позивач має право володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном на свій розсуд, однак не може цього робити через наявність обтяження на належне йому майно. Виходячи з вищевикладеного, на час звернення із заявою до суду за наявності арешту (обтяження) накладеного на майно порушується право власності позивача, внаслідок чого він позбавлений змоги в повному обсязі користуватися та розпоряджатися своїм майном на власний розсуд, підстав для продовження обтяження на майно суд не вбачає, а тому право позивача підлягає судовому захисту у заявлений ним спосіб шляхом зняття арешту з майна. Оцінюючи усі докази, досліджені в ході судового засідання в їх сукупності, суд вважає за можливе задовольнити позовні вимоги в повному обсязі.

Outcome: approved