Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути аліменти з відповідача на утримання неповнолітнього сина, у розмірі 1/4 частини щомісячно від всіх видів його доходів (заробітку), до досягнення ним повноліття, допустити негайне виконання судового рішення, розпочавши стягнення з 16.05.2022. Вимоги обґрунтувала тим, що від спільного життя мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Відповідач інколи надає кошти на його утримання, однак вирішити питання надання щомісячної матеріальної допомоги на утримання сина не вдалось, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Позивач в судове засідання не з`явилася, надала заяву, відповідно до якої підтримала вимоги позову та просить їх задовольнити, проводити розгляд справи без її участі, не заперечує проти винесення заочного рішення. \~ \~ \~ \~Відповідач у судове засідання також не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України відповідно до вимог ч. 11 ст. 128 ЦПК України, причини неявки суду не відомі., як і не надано заяви про розгляд справи без його участі, відзиву на позовну заяву також не надано. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Згідно ухвали Знам`янського міськрайонного суду від 07.11.22 розгляд цивільної справи проводиться заочно. Відповідно до ст.280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Повно, всебічно та об`єктивно дослідивши у судовому засіданні матеріали справи суд вважає позов обґрунтованим і таким, що підлягає частковому задоволенню за таких підстав. Від спільного проживання сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , батьком якого являється відповідач згідно з копією свідоцтва про народження. Ухвалою Знам`янського міськрайонного суду від 14.11.2022 [PERSON] відмовлено у видачі судового наказу про стягнення аліментів з [PERSON] на утримання малолітньої дитини, у відповідності до ч.9 ст.165 ЦПК України. На даний час, сторони припинили подружні відносини, син знаходиться на утриманні матері та проживає разом з нею. У добровільному порядку відповідач на утримання сина матеріальної допомоги не надає, у зв`язку з чим позивач вимушена звернутися із даним позовом до суду. Згідно зі ст.180 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати свою дитину до досягнення нею повноліття, при цьому даний обов`язок є особистим, індивідуальним обов`язком як матері, так і батька. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Частина 2 статті 182 сімейного Кодексу України передбачає, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Крім того, згідно частини 2 статті 183 сімейного Кодексу України, якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Якщо після досягнення повноліття найстаршою дитиною ніхто з батьків не звернувся до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей, аліменти стягуються за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Враховуючи вищевикладене те, що позивач позов підтримує, а відповідач не надав заперечення проти його задоволення, відсутні дані стосовно незадовільного стану здоров`я відповідача чи знаходження на його утриманні інших дітей або непрацездатних членів сім`ї, яких він зобов`язаний утримувати, а також ненадання ним матеріальної допомоги на утримання сина, який знаходиться на утриманні позивача, матеріальне становище сторін, суд вважає за необхідне позов задовольнити, стягнувши з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої дитини у розмірі 1/4 частини усіх видів його заробітку, але не менше ніж мінімальний гарантований розмір аліментів, встановлений законом, щомісяця, до її повноліття.\~ Що стосується вимог позивача [PERSON] про стягнення аліментів, починаючи з моменту подачі до суду заяви про видачу судового наказу про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання неповнолітньої дитини від 16.05.2022, тобто за минулий час, суд зазначає наступне. У відповідності до ч.2 ст.191 СК України\~аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач надасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладення договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність саме позивачем вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. За загальним правилом, визначеним СК України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягнення аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтвердженні офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необґрунтованими й задоволенню не підлягають. Матеріали справи не містять доказів, що позивач вживала до подачі позову до суду належних заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та не надала доказів ухилення відповідача від сплати аліментів в розумінні ч.2 ст.191 СК України. Надана позивачем копія її заяви про видачу судового наказу від 16.05.2022 та копія ухвали Знам`янського міськрайонного суду від 14.07.2022 про відмову [PERSON] у видачі судового наказу, не є доказами ухилення відповідача від сплати аліментів. Таким чином, враховуючи вищенаведені норми законодавства, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, враховуючи встановленні обставини, суд дійшов висновку, що заявлені позовні вимоги про стягнення аліментів за минулий час не підлягають задоволенню. Крім того, позивачем не надано доказів того, що відповідач має заборгованість зі сплати аліментів за рішенням суду в ході виконавчого провадження, що в свою чергу позбавляє суд можливості встановити ухилення відповідача від сплати аліментів. Глава 15\~Сімейного кодексу\~України передбачає ряд самостійних способів отримання аліментів: за рішенням суду (ч.3 ст.181 СК України), за ініціативою платника чи одержувача (ст.187 СК України, шляхом подачі відповідних заяв за місцем роботи заявника), за договором між батьками про сплату аліментів на дитину (ст.189 СК України, при цьому, такий договір підлягає укладенню в письмовій формі та нотаріальному посвідченню, тому факт його укладення не може підтверджуватись показаннями свідків). Отже, для підтвердження вжиття позивачем відповідних заходів вона для вирішення питання про стягнення з відповідача аліментів за минулий час має надати належні достатні та допустимі докази про вжиття будь-яких заходів, спрямованих на отримання від відповідача аліментів одним з описаних вище способів та докази того, що такі заходи не принесли результату у зв`язку з ухиленням відповідача від надання утримання дитині. В протилежному випадку - позов не може бути задоволений. Оскільки позивачем не надано суду вказаних вище доказів щодо дійсної наявності описаних вище обставин, у задоволенні позову в цій частині належить відмовити. Рішення в частині стягнення аліментів за один місяць, в силу ст.430 ЦПК України, підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.191 СК України аліменти на дитину присуджується за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до частини першої та другої ст.141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути судові витрати. На підставі викладеного та

Outcome: partial