Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

20 червня 2022 року до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області надійшла вищевказана позовна заява. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що батько дитини після розлучення в 2014 році, проживає окремо, в іншому місті та жодного з покладених законом на батьків обов`язків не виконує, не бере будь-якої участі у вихованні дочки. За рішенням суду відповідач повинен сплачувати аліменти, але жодного разу не поцікавився за які кошти виховується дитина. Дитина знаходиться на повному утриманні в позивача, відповідач аліменти не сплачує, самоусунулася від виконання своїх батьківських обов`язків, зовсім не займається вихованням та утриманням доньки. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 20 червня 2022 року вказану справу передано на розгляд судді Бебешко М.М. Ухвалою суду від 06 липня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі в порядку загального позовного провадження та призначено підготовче засідання на 28 серпня 2022 року. Вказаною ухвалою зобов`язано службу у справах дітей Білоцерківської міської рали Київської області подати суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. Через неявку відповідача в підготовче засідання, призначене на 28 серпня 2022 року, останнє судом відкладено на 16 вересня 2022 року. 16 вересня 2022 року на адресу суду надійшло клопотання від позивача про закриття підготовчого провадження та клопотання про допит її доньки [PERSON] та свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . Ухвалою суду від 16 вересня 2022 року закрито підготовче провадження у справі та призначено справу до розгляду по суті на 12 жовтня 2022 року. Вказаною ухвалою викликано в судове засідання для допиту в якості свідків [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] судовому засіданні 12 жовтня 2022 року позивач позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила суд їх задоволити. Більше 5 років відповідач не спілкується з дитиною, не сплачує аліменти, не займається вихованням доньки. В судовому засіданні 12 жовтня 2022 року судом з`ясовано думку неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , яка пояснила суду, що вважає за доцільне позбавити свого батька батьківських прав відносно неї, так як не спілкується з останнім понад 5 років, не знає ні номеру телефону останнього ні його адреси. Через неявку відповідача в судове засідання, призначене на 12 жовтня 2022 року, останнє судом відкладено на 04 листопада 2022 року. 02 листопада 2022 року на адресу суду надійшов висновок органу опіки та піклування Білоцерківської міської ради щодо вирішення спору у даній справі. В судове засідання, призначене на 04 листопада 2022 року сторони не з`явилися. Про день, час та місце розгляду справи повідомлені судом своєчасно. Від позивача [PERSON] 04 листопада 2022 року на адресу суду надійшло клопотання про продовження розгляду справи за її відсутності, підтримання нею в повному обсязі позовних вимог та відсутність заперечень щодо заочного розгляду справи. Від клопотання про виклик та допит свідків відмовляється. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою судового збору в сумі 992,40 грн. просить залишити за нею і не стягувати їх з відповідача. Відповідач в судове засідання не з`явився чотири рази, двічі в підготовче засідання, призначене на 26 серпня 2022 року та 16 вересня 2022 року, та двічі в судове засідання, призначене на 12 жовтня 2022 року та 04 листопада 2022 року. Про день, час та місце розгляду справи повідомлений судом своєчасно. Рекомендовані повідомлення про вручення поштових відправлень відповідачу повернулися на адресу суду 23 серпня 2022 року, 30 вересня 2022 року, 12 жовтня 2022 року за закінченням терміну зберігання. Згідно довідки відділу обліку та моніторингу інформації ЦМУ ДМС у м. Києві та Київській області від 27 червня 2022 року, відповідач [PERSON] , [INFO] , з 23 квітня 2013 року зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Представник третьої особи в судове засідання не з`явився. 04 листопада 2022 року звернувся до суду з листом, у якому просив розглядати справу без представника служби у справах дітей. При ухваленні судового рішення просять взяти до уваги висновок органу опіки та піклування - рішення виконавчого комітету білоцерківської міської ради від 28 жовтня 2022 року № 725 «Про вирішення судового спору щодо позбавлення батьківських прав [PERSON] стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] ». Відповідно до ч.1 ст. 280 ЦПК України - суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. За таких умов суд, відповідно до вимог статті 281 ЦПК України постановляє ухвалу про заочний розгляд справи. Дослідивши матеріали справи, суд встановив наступне. Сторони 10 липня 2004 року зареєстрували шлюб між собою. (а.с.11), який було розірвано рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 29 грудня 2014 року (а.с.13). Від спільного проживання у сторін народилася донька [PERSON] , [INFO] . В графі «Батько» свідоцтва про народження записаний [PERSON] , в графі «Мати» - [PERSON] . (а.с.12). Згідно довідок Першої Білоцерківської гімназії-школи І ступеня від 05.11.2019 та 24.05.2021, 11.07.2022 [PERSON] навчається в даному закладі з 01.09.2012. Зі слів матері та класного керівника, батько дитини не цікавиться навчальними досягненнями своєї доньки, не відвідує батьківських зборів, не спілкується з класним керівником (а.с.14-16, 36). Відомості аналогічного змісту викладено в характеристиках на дитину та довідках даного навчального закладу (а.с.38,39). Відповідно до листа міського центру первинної медико-санітарної допомоги № 2 Білоцерківської міської ради від 14.07.2022, [PERSON] перебуває під медичним спостереженням у даному закладі з 17.05.2018. За медичною допомогою звертається у супроводі матері. Зі слів лікаря педіатра Шевченко В.В. , у супроводі батька, дитина за медичною допомогою не зверталася. (а.с.40). Державним виконавцем Білоцерківського міського відділу Державної виконавчої служби 25.05.2022 складено розрахунок заборгованості зі сплати аліментів, відповдіно до якого станом на 01.05.2022 сукупний розмір заборгованості зі сплати аліментів [PERSON] на користь [PERSON] за період з травня 2018 року до травня 2022 року становить 173 107,50 грн. (а.с.18). Державною викоанвчою службою неодноразовом 28.12.201804.09.201924.04.2019 виносилися постанови про застосування до боржника [PERSON] заходів процесуального впливу за ухилення від сплати аліментів. (а.с.48-53). Службою у справах дітей Білоцерківської міської ради 05.12.2018 обстежено умови проживання неповнолітньої [PERSON] та встановлено, що батько дитини не приймає участі у вихованні дитини, має заборгованість по сплаті аліментів, з донькою не спілкується, ухиляється від виконання батьківських обов`язків. (а.с.42). Рішенням викоанвчого комітету Білоцерківсьокї міської ради № 726 від 28 жовтня 2022 року складено висновок щодо вирішення судового спору про позбавлення батьківських прав [PERSON] відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , згідно з яким [PERSON] ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків з виховання дочки, що є правовою підставою для позбавлення його батьківських прав. Позбавлення [PERSON] батьківських прав стосовно його неповнолітньої доньки [PERSON] є доцільним та таким, що відповідає інтересам дитини. При вирішенні справи суд виходить з наступного. Статтею 164 Сімейного кодексу України (надалі СК України) зазначено підстави позбавлення батьківських прав. Так, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він: 1) не забрали дитину з пологового будинку або з іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; 2) ухиляються від виконання своїх обов`язків щодо виховання дитини та/або забезпечення здобуття нею повної загальної середньої освіти; 3) жорстоко поводяться з дитиною; 4) є хронічними алкоголіками або наркоманами; 5) вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини, примушують її до жебракування та бродяжництва; 6) засуджені за вчинення умисного кримінального правопорушення щодо дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав з підстав, встановлених пунктами 2, 4 і 5 частини першої цієї статті, лише у разі досягнення ними повноліття. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них. Під час ухвалення рішення про позбавлення батьківських прав суд бере до уваги інформацію про здійснення соціального супроводу сім`ї (особи) у разі здійснення такого супроводу. Якщо суд при розгляді справи про позбавлення батьківських прав виявить у діях батьків або одного з них ознаки кримінального правопорушення, він письмово повідомляє про це орган досудового розслідування, який в порядку, передбаченому Кримінальним процесуальним кодексом України, розпочинає досудове розслідування. Рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав, відповідно до статті 165 СК України, мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Статтею 166 СК України описано правові наслідки позбавлення батьківських прав. Так, особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено права, обов`язки та відповідальність батьків за виховання та розвиток дитини. Так, виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Виховання дитини має спрямовуватися на розвиток її особистості, поваги до прав, свобод людини і громадянина, мови, національних історичних і культурних цінностей українського та інших народів, підготовку дитини до свідомого життя у суспільстві в дусі взаєморозуміння, миру, милосердя, забезпечення рівноправності всіх членів суспільства, злагоди та дружби між народами, етнічними, національними, релігійними групами. Держава надає батькам або особам, які їх замінюють, допомогу у виконанні ними своїх обов`язків щодо виховання дітей, захищає права сім`ї, сприяє розвитку системи послуг з підтримки сімей з дітьми та мережі дитячих закладів. Позбавлення батьківських прав або відібрання дитини у батьків без позбавлення їх цих прав не звільняє батьків від обов`язку утримувати дітей. Порядок і розміри відшкодування витрат на перебування дитини в прийомній сім`ї, сім`ї патронатного вихователя, дитячому будинку сімейного типу, будинку дитини, дитячому будинку, дитячому будинку-інтернаті, школі-інтернаті чи іншому закладі для дітей-сиріт та дітей, позбавлених батьківського піклування, встановлюються законодавством. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини на охорону здоров`я, фізичний і духовний розвиток, навчання, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. У разі відмови від надання дитині необхідної медичної допомоги, якщо це загрожує її здоров`ю, батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність згідно з законом. Медичні працівники у разі критичного стану здоров`я дитини, який потребує термінового медичного втручання, зобов`язані попередити батьків або осіб, які їх замінюють, про відповідальність за залишення дитини в небезпеці. Статтею 3 Конвенції про права дитини, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини (ст.9 Конвенції). Згідно роз`яснень п. 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, сукупність зібраних по справі доказів свідчить про те, що відповідач [PERSON] самоусунувся від виконання своїх батьківських обов`язків, а саме: не піклується про фізичний і духовний розвиток неповнолітньої доньки [PERSON] , не цікавиться її навчанням, не забезпечує за нею необхідного догляду: харчування, медичного догляду та лікування, що негативно впливає на фізичний розвиток дитини, як складову виховання, не спілкуються з дитиною обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надає дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяє засвоєнню дитиною загальновизнаних норм моралі; не виявляє інтересу до внутрішнього світу доньки, тому суд дійшов висновку, що в інтересах дитини, є доцільним позбавлення [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно його дочки [PERSON] , [INFO] . Приймаючи до уваги те, що при задоволенні позовних вимог про позбавлення батьківських прав, суд має прийняти рішення про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої дитини, але враховуючи те, що аліменти з відповідача стягнуто рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області, суд обмежується ухваленням рішення про позбавлення відповідача батьківських прав. Судові витрати у справі, пов`язані зі сплатою позивачем судового збору в сумі 992,40 грн. необхідно стягнути із відповідача на користь позивача, проте враховуючи те, що позивач [PERSON] у своєму клопотанні до суду від 04 листопада 2022 року, просила суд залишити за нею судові витрати по сплаті судового збору, суд вважає за можливе клопотання позивача в цій частині задоволити.. Враховуючи вищевикладене та

Outcome: approved