Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач 19.09.2022 звернувся до суду з указаним позовом та просив зменшити розмір аліментів, які стягуються з нього на підставі судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2020 № 177/643/20 (провадження № 2-н/177/49/20) на користь [PERSON] на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , з 1/4 на 1/6 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно. В обґрунтування позову вказав, що від шлюбу з відповідачем має доньку [PERSON] , [INFO] , на утримання якої на користь відповідача [PERSON] на підставі судового наказу Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 10.07.2020 стягуються аліменти у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 03.06.2020 та до досягнення дитиною повноліття. Окрім того, на підставі рішення Криворізького районного суду Дніпропетровської області від 17.09.2020 з нього стягуються аліменти на утримання відповідача, у розмірі 1/6 частини з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 03.06.2020 та до досягнення трьохрічного віку [PERSON] , [INFO] . Позивач зазначав, що оскільки у нього змінився сімейний та матеріальний стан, через укладення 06.03.2021 шлюбу з [PERSON] , народження [INFO] доньки [PERSON] та зменшення заробітної плати, він змушений звернутися до суду з вище вказаною позовною заявою. У судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримував, наполягав на їх задоволені. Представник відповідача, адвокат Морозова О.С., будучи присутньою в судовому засіданні, позовні вимоги не визнала. Подала відзив на позов. Пояснювала, що відповідач [PERSON] перебуває у відпустці по догляду за дитиною до досягнення нею трирічного віку, не працює, додаткового доходу, окрім соціальних виплат у розмірі 860,00 грн не має. Указувала, що посилання позивача, як на підставу зменшення розміру аліментів, на народження ще однієї дитини, не є безумовною підставною для зменшення розміру аліментів. Стверджувала, що позивачем не доведено і зменшення розміру заробітної плати, оскільки з довідки № 10/3344 від 11.08.2022 ПАТ «Інгулецький ГЗК» видно, що за період з 01.01.2021 по 31.07.2022 розмір заробітної плати позивача мінливий і коливався від 16710,92 до 8910,40 грн, отже сталого зменшення заробітної плати не відбувалося, про що вказував позивач. Зауважувала, що стягнення аліментів на утримання дружини у розмірі 1/6 частини почалося з 03.06.2020 і буде тривати до 28.10.2022, тобто до досягнення [PERSON] трирічного віку. Звертала увагу суду, що сукупний розмір аліментів, який позивач сплачує на утримання доньки і дружини складає 58% від його доходу, що не суперечить ч. 3 ст. 128 КЗпП. Отже, у задоволенні позовних вимог просила відмовити. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача [PERSON] про розгляд справи повідомлена, правом на участь у судовому засіданні не скористалась. Вислухавши пояснення сторін, дослідивши письмові докази у справі, подані сторонами в обґрунтування заявлених вимог та заперечень, надавши їм оцінку в сукупності, суд приходить до наступного висновку. Згідно зі ст. 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняється державою. Батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 та ч. 7 ст. 7 СК України визначено, що при вирішенні будь-яких питань щодо дітей суд повинен виходити з якнайкращого забезпечення інтересів дітей. Відповідно до ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства», кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного та соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. За ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України, регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до ст. ст. 150, 180 СК України, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Згідно зі ст. 181 СК України, способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як встановлено судом, [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим Центрально-Міським районним у місті Кривому Розі відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Дніпропетровській області (а.с.18). Матір`ю [PERSON] згідно з указаного свідоцтва про народження, є [PERSON] , відповідач у справі. З 06.03.2021 [PERSON] перебуває у шлюбі з [PERSON] , який зареєстровано відділом ДРАЦС по Інгулецькому та Металургійному районах у місті Кривому Розі Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро), відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] (а.с.17). Від даного шлюбу у них народилася донька [PERSON] , [INFO] (а.с.19). На підставі судового наказу Криворізького районного суду від 10.07.2020 з [PERSON] на користь на користь [PERSON] стягнуто аліменти на утримання малолітньої доньки, [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 від усіх видів його заробітку (доходу), але не менше мінімального гарантованого розміру аліментів на дитину, який не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 (десяти) прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з 03.06.2020 та до досягнення дитиною повноліття (а.с.11). Судовий наказ перебуває на виконанні з 12.10.2020, ВП № 63261711 (а.с.12). Крім того, відповідно до рішення Криворізького районного суду від 17.09.2020 з [PERSON] стягуються аліменти на утримання [PERSON] , у розмірі 1/6 з усіх видів його заробітку (доходу), щомісячно, починаючи стягнення з 03.06.2020 та до досягнення трирічного віку їх донькою [PERSON] , [INFO] . Виконавчий лист за рішенням суду № 177/642/20 перебуває на виконанні з 12.10.2020, ВП № 63261281 (а.с.15). Згідно довідки ПрАТ «Інгулецький ГЗК» [PERSON] працює на підприємстві в цеху сервісного обслуговування, дільниця з ремонту рухомого складу, слюсар з ремонту рухомого складу 5 розряду та отримує заробітну плату, з якої стягуються аліменти за виконавчими листами. Станом на 01.08.2022 заборгованість за виконавчим документом № 63261711 від 15.01.021 складає 746,56 грн, за ВП 63261281 від 10.03.2021 8682,10 грн (а.с.20). Статтею 192 СК України передбачено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. У п. 23 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» від 15.05.2006 № 3 роз`яснено, що розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Аналіз вказаних норм законодавства дає підстави для висновку, що розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Крім того, зменшення або збільшення розміру аліментів визначених рішенням суду, є правом, а не обов`язком суду. У кожному конкретному випадку, суд вирішує вказане питання залежно від встановлених ним обставин справи, які свідчать про наявність значних змін у сімейному або матеріальному стані отримувача чи платника аліментів. Позивач у позовній заяві зазначав, що змінився його сімейний стан, у зв`язку з народженням у шлюбі з [PERSON] дитини, а відтак, змінився і його матеріальний стан, оскільки збільшилися витрати на утримання дитини та дружини. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Статтею 192 СК України передбачено можливість зміни раніше встановленого розміру аліментів за наявності доведених у судовому порядку підстав, а саме: зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Аналіз цієї норми права дає підстави для висновку, що підставами зміни розміру аліментів є як зміна матеріального, так і зміна сімейного стану, як самостійна підстава для зменшення або збільшення розміру аліментів. При цьому, такі положення закону не виключають одночасне настання обох підстав для зміни розміру аліментів: і зміни сімейного, і зміни матеріального стану. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення (ч. ч. 1, 2 ст. 77 ЦПК України). Відповідно до ч. 2 ст. 78 ЦПК України, обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Як визначено ч. 1 ст. 89 ЦПК України визначено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Безпосередньо дослідивши в судовому засіданні подані сторонами докази, суд приходить до висновку, що обставини у справі, в їх сукупності, не свідчать про наявність підстав для зменшення розміру аліментів, які підлягають стягненню з позивача на користь відповідача на утримання доньки [PERSON] . Сам факт повторного одруження позивача та народження у вказаному шлюбі доньки, без доведення перед судом істотності таких змін у його сімейному житті, не може бути достатньою підставою для зменшення розміру аліментів. Суду не надано належних доказів погіршення матеріального стану позивача, який був би значним. Також суд враховує, що рішення суду про стягнення аліментів на утримання відповідача до досягнення [PERSON] , [INFO] трирічного ріку перебувають на виконанні до 28.10.2022, з цієї дати стягнення аліментів у розмірі 1/6 буде припинено у зв`язку з досягненням дитиною трирічного віку. Таким чином, позивач у судовому засіданні належними та допустимими доказами не підтвердив погіршення свого майнового стану, так само і не наведено інших підстав, які б унеможливлювали сплачувати аліменти в раніше визначеному судом розмірі, у тому числі, у зв`язку з народженням дитини [PERSON] від шлюбу з [PERSON] . Сам факт зміни сімейного стану позивача, а саме, народження дитини, не є безумовною підставою для зміни розміру аліментів. Відповідно до ч. 3 ст. 70 Закону України «Про виконавче провадження», загальний розмір усіх відрахувань під час кожної виплати заробітної плати та інших доходів боржника не може перевищувати 50 відсотків заробітної плати, що має бути виплачена працівнику, у тому числі у разі відрахування за кількома виконавчими документами. Це обмеження не поширюється на відрахування із заробітної плати у разі відбування боржником покарання у виді виправних робіт і стягнення аліментів на неповнолітніх дітей. У таких випадках розмір відрахувань із заробітної плати не може перевищувати 70 відсотків. Стягнення аліментів на утримання дитини є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності. Окрім того, у § 54 рішення Європейського суду з прав людини від 07.12.2006 № 31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Олссон проти Швеції» (№ 2) від 27.11.1992, № 250, ст. 35-36, § 90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Враховуючи те, що позивачем не доведено факту істотного погіршення його матеріального становища та не наведено інших причин, які могли б унеможливити виконання позивачем своїх батьківських обов`язків зі сплати аліментів на дитину у визначеному розмірі, не надано суду належних та допустимих доказів про те, що його спроможність матеріального забезпечення спільної дитини з відповідачем настільки знизилася, що він не в змозі сплачувати аліменти у визначеному раніше судом розмірі, виходячи з пріоритету інтересів дітей та їх потреб, суд приходить до висновку про відсутність підстав для зменшення розміру стягуваних з позивача аліментів, у зв`язку із чим, позовні вимоги задоволенню не підлягають. Оскільки відповідачу відмовлено у задоволенні позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір, сплачений ним при поданні позову до суду, йому не відшкодовується (а.с.23).

Outcome: dismissed