Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] (далі - заявник) звернулась до суду з заявою про встановлення факту проживання однією сім`єю, в якій вказують, що 24 червня 1989 року вона зареєструвала шлюб з [PERSON] . 23 листопада 2007 року шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. Після розірвання шлюбу [PERSON] проживав з іншою жінкою. У липні 2009 року [PERSON] повернувся жити додому, мотивуючи тим, що повернувся жити в свій будинок. З часом заявник з [PERSON] почали знову жити разом однією сім`єю та вести спільне господарство. Проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] до 15 серпня 2021 року. В серпні 2021 року заявник разом з [PERSON] разом відпочивали на морі разом з ними була їхня донька [PERSON] . 15 серпня 2021 року [PERSON] , перебуваючи в стані алкогольного сп`яніння, вчинив психологічне насильство в сім`ї, внаслідок чого, побоюючись за своє життя та здоров`я а також за життя і здоров`я своєї дитини, заявник вирішила припинити шлюбні відносини з [PERSON] та поїхала в м. Київ для постійного проживання. 31 серпня 2021 року заявник звільнилась з роботи, на той час вона пропрацювала директором Новоселицької гімназії 21 рік. Після вимушеної зміни місця проживання вона змушена була шукати роботу, втратила заробіток, соціальний статус. На даний час вимушена винаймати житло. Отже, однією сім`єю із [PERSON] вони проживали за адресою: [ADDRESS] , з липня 2009 року по 15 серпня 2021 року, вели спільне господарство, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю як чоловік та жінка. Заявник просить встановити юридичний факт проживання однією сім`єю [PERSON] , 1967 року народження, та [PERSON] без реєстрації шлюбу у період з липня 2009 року по 15 серпня 2021 року за адресою: [ADDRESS] . Представник заявника в судовому засіданні вимоги заяви підтримала, просила їх задовольнити. Представник заінтересованої особи Пеньківського Віктора Вікторовича в судовому засіданні проти задоволення вимог заперечував, просив відмовити у задоволенні заяви. В судовому засіданні допитана в якості свідка [PERSON] пояснила, що з [PERSON] знайомі з того часу як вони одружилися з [PERSON] . На даний час вони не в шлюбі. Були часи, коли [PERSON] не проживав з [PERSON] . Проте, повернувся назад і вони продовжували жити разом. Вели господарство, город був спільним, заготовляли сіно, тримали вівці та птицю. Мали машину на якій їздили в Попільню, він возив її в школу. Зі сторони виглядали як подружжя. Свідок [PERSON] в судовому засіданні зазначив, що він з ними сусіди. В основному [PERSON] та [PERSON] жили разом, ходили до них в гості разом, як родина. Свідок [PERSON] , який являється братом [PERSON] з яким як він зазначив, що між сторонами дуже хороші стосунки. В судовому засіданні зазначив, що були часи, коли вони сварилися та розходилися, проте потім сходилися. Вони разом проживали, обробляли огород, все робили разом. На 2-3 роки [PERSON] залишав родину, потім повернувся і знову залишив, було це два рази. Між цими періодами вони проживали однією родиною, як подружжя. В них були нормальні, дружні відносини. Разом вели господарство, в них є: дві корови, кури, качки, майно купували разом. Як [PERSON] йшов з родини господарство доглядала [PERSON] . Коли купляли машину [PERSON] брала її в розстрочку і виплачувала, на той час вони проживали разом, проте потім [PERSON] її розбив. Будинок будували також разом. Суд, заслухавши учасників процесу, допитавши свідків, дослідивши матеріали справи, повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, підтверджені доказами, дослідженими в судовому засіданні, дійшов до наступного. Частиною першою ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтею 15 Цивільного кодексу України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Відповідно до Постанови Пленуму Верховного Суду України № 5 від 31.03.1995 року (із змінами) «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення» в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо згідно із законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян, встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право, тощо. Правовідносини, які склались між сторонами регулюються п. 5 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, відповідно до якої, суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. Згідно з ч.2 ст. 3 СК України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Подружжя вважається сім`єю і тоді, коли дружина та чоловік у зв`язку з навчанням, роботою, лікуванням, необхідністю догляду за батьками, дітьми та з інших поважних причин не проживають спільно. Відповідно до ч. 4 ст. 3 СК України сім'я створюється на підставі шлюбу, кровного споріднення, усиновлення, а також на інших підставах, не заборонених законом і таких, що не суперечать моральним засадам суспільства. Поняття сім`ї, сформульоване в цій статті, не містить такої обов`язкової ознаки сім`ї, як знаходження саме в зареєстрованому шлюбу. Сім`я розглядається як соціальний інститут і водночас як союз конкретних осіб. Сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки, що й є ознаками сім`ї. Відповідно до Хартії прав сім`ї, сім`я це щось більше, ніж просто правова, суспільна чи економічна одиниця, це спільнота любові і солідарності, це те місце, де зустрічаються різні покоління і допомагають один одному зростати у людській мудрості та узгоджувати індивідуальні права з іншими вимогами суспільного життя. Альтернативою шлюбу є конкубінат, тобто фактичне спільне проживання жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу. Жінка та чоловік мають на це право і відповідно право на повагу до свого вибору з боку держави та суспільства. Європейський суд з прав людини при розгляді справи Кичана зауважив, що відносини де-факто, як і відносини, що ґрунтуються на шлюбі, можуть вважатись сімейним життям. Згідно з ч. 1 та ч. 2 ст. 21 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Проживання однією сім`єю жінки та чоловіка без реєстрації шлюбу не є підставою для виникнення у них прав та обов`язків подружжя. При встановленні факту наявності у осіб спільного побуту доцільно враховувати ознаки, визначені у поняття домогосподарства, закріпленому уст. 1 Закону України «Про Всеукраїнський перепис населення» від 19 жовтня 2000 року. Цим законом визначено, що домогосподарство - сукупність осіб, які спільно проживають в одному житловому приміщенні або його частині, забезпечують себе всім необхідним для життя, ведуть спільне господарство, повністю або частково об`єднують та витрачають кошти. Згідно роз`яснень Верховного Суду України у листі «Судова практика розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення» від 01.01.2012 року, доказами, які свідчать про факт проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу можуть бути: свідоцтва про народження дітей, довідки з місця проживання, свідчення свідків, листи ділового та особистого характеру тощо). Також це можуть бути: свідоцтва про народження дітей, в яких чоловік у добровільному порядку записаний як батько, виписки з погосподарських домових книг про реєстрацію чи вселення; докази про спільне придбання майна як рухомого, так і нерухомого (чеки, квитанції, свідоцтва про право власності); заяви, анкети, квитанції, заповіти, ділова та особиста переписка, з яких вбачається, що "подружжя" вважали себе чоловіком та дружиною, піклувалися один про одного; довідки житлових організацій, сільських рад про спільне проживання та ведення господарства. Тривалість спільного проживання чоловіка та жінки як ознака наявності сім`ї на законодавчому рівні не визначена. Водночас строк спільного проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу має бути достатнім для того, щоб стверджувати, що між чоловіком та жінкою склалися усталені відносини, які притаманні подружжю. Конституційним Судом України у рішенні від 03.06.1999 р. за № 5-рп/99 (справа про офіційне тлумачення терміна «член сім`ї») визначено таку обов`язкову ознаку члена сім`ї, як ведення спільного господарства наявність спільних витрат, тобто: спільний бюджет; спільне харчування; купівля майна для спільного користування; участі у витратах на утримання житла, його ремонт; надання взаємної допомоги; наявність усних чи письмових домовленостей про порядок користування житловим приміщенням; інші обставин, які засвідчують реальність сімейних відносин. У справі «Джонстон проти Ірландії» (справа номер ECH-1986-S-006) було встановлено, що заявники прожили спільно близько 15 років. На цій підставі Європейський суд зробив висновок, що вони складали сім`ю, а тому мають право на захист, незважаючи на те, що їх зв`язок існує поза шлюбом. Конституційне право на особисту свободу дає підстави для висновку про те, що людина має право сама вибирати форму організації свого сімейного життя. Закон не може їй цього диктувати, як і того, з ким людина має проживати однією сім`єю, за винятком лише певних обмежень, які сформульовані у статті 3 СК України. Для встановлення спільного проживання однією сім`єю до уваги беруться: показання свідків про спільне проживання фактичного подружжя та ведення ними спільного побуту; документи щодо місця реєстрації (фактичного проживання) чоловіка та жінки; фотографії певних подій; документи, що підтверджують придбання майна на користь сім`ї, витрачання коштів на спільні цілі (фіскальні чеки, договори купівлі-продажу, договори про відкриття банківського рахунку, депозитні договори та інші письмові докази) тощо. Відповідно до довідки старости Новоселицького старостинського округу від 23 грудня 2021 року № 421-6, за даними Новоселицького старостинського округу Попільнянської територіальної громади Житомирської області, [PERSON] , [INFO] , дійсно зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Підстава: погосподарська книга № 2 за 2016-2020 роки. Як встановлено з договору № 60 про надання правової допомоги від 22 листопада 2021 року, укладеної між адвокатським бюро «Віктора Слівінського» та [PERSON] , останній проживає за адресою: [ADDRESS] . Із фотокарток долучених до матеріалів справи вбачається, що [PERSON] та [PERSON] разом святкували свята в колі рідних та друзів. Також в судовому засіданні досліджено відеозапис, який засвідчують сімейні відносини, які склалися між [PERSON] та [PERSON] . Таким чином заявником доведено, що встановлення факту проживання однією сім`єю без реєстрації шлюбу з [PERSON] має для неї юридичне значення, в іншому, окрім судового, порядку встановити такий факт вона не має можливості, у зв`язку із чим суд вважає за можливе задовольнити заяву, оскільки встановлено, що вони спільно проживали та їхнім взаєминам були притаманні ознаки шлюбу і сім`ї, що підтверджується дослідженими судом доказами. На підставі вищевикладеного суд приходить до висновку про законність та обґрунтованість заявлених вимог [PERSON] . За змістом статей12,13,81 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Суд розглядає цивільні справи в межах заявлених фізичними або юридичними особами вимог і на підставі наданих ними доказів. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень. Відповідно до норм статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні (стаття 263 ЦПК України). Відповідно до ч. 7 ст. 294 ЦПК України при ухваленні судом рішення судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved