Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

ОСББ «Радоцинська 2» звернулося до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідача заборгованість по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території. Позов обґрунтовує тим, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радоцинська 2» створено для забезпечення захисту прав його членів (співвласників) та дотримання їхніх обов`язків щодо належного утримання та використання неподільного і загального (спільного) майна житлового комплексу, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Відповідач є власником нежитлового приміщення [ADDRESS] . Рішенням від 08.06.2013 р. позачергових загальних зборів членів ОСББ «Радоцинська, 2» встановлено плату за нежитлові приміщення (підвали, гаражі) у розмірі 0,50 грн. за 1 кв.м і приміщення комерційного призначення у розмірі 1,00 грн. за 1 кв.м, починаючи з 08.06.2013 року. Рішенням від 29.12.2016 р. загальних зборів членів ОСББ «Радоцииська 2» встановлено плату за нежитлове приміщення (підвали, гаражі) у розмірі 1,00 грн. за 1 кв.м і приміщень комерційного та житлового призначення у розмірі 2,00 грн. за 1 кв.м, починаючи з 01.01.2017 р. Рішенням від 16.12.2018 р. загальних зборів членів ОСББ «Радоцинська 2» встановлено плату за нежитлове приміщення (підвали, гаражі) у розмірі 2,00 грн. за 1 кв.м і приміщень комерційного та житлового призначення у розмірі 4,00 грн. за 1 кв.м, починаючи з 01.01.2019 р. Відповідно до приписів чинного законодавства власник (співвласники) як член ОСББ зобов`язаний здійснювати витрати на управління багатоквартирним будинком, сплачувати кошти на утримання будинку та прибудинкової території у розмірах, визначених загальними зборами ОСББ. Однак відповідач свої обов`язки в частині своєчасної оплати внесків за утримання будинку та прибудинкової території належним чином не виконує. Згідно з даними бухгалтерського обліку по особовому рахунку № [NUMBER] відповідача [PERSON] станом на 01 травня 2019 року наявна заборгованість із сплати внесків за\~утримання будинку\~та прибудинкової\~території в сумі 7517 грн. 60 коп. Остаточна сума заборгованості з урахуванням індексу інфляції та 3 відсотків річних станом на 01 січня 2022 року становить 2 987 грн. 27 коп. Оскільки відповідач є власником нежитлового приміщення в багатоквартирному житловому будинку та членом ОСББ «Радоцинська 2», своєчасно і в повному обсязі не сплачує внески за\~утримання будинку\~та\~прибудинкової\~території, в добровільному порядку не бажає погасити наявну заборгованість, тому ОСББ «Радоцинська 2» змушене звернутися до суду за захистом своїх порушених прав та законних інтересів. Позивач подав до суду заяву про збільшення розміру позовних вимог, щодо стягнення заборгованості з [PERSON] перед ОСББ «Радоцинська 2» по сплаті внесків за період з липня 2013 року по квітень 2019 року становить 7517,60 грн., інфляційні збитки ОСББ «Радоцинська 2» через несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за період з 01.01.2014 року по 13.01.2022 року складає 3917,57 грн., 3% річних 991,38 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 12426,55 грн. Ухвалою судді Пустомитівського районного суду Львівської області від 25 червня 2019 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радоцинська 2» - Козій А.В. позовні вимоги підтримав та просить їх задовольнити. Представник відповідача Валько ( [PERSON] ) адвокат Дручек М.С. надав суду заперечення на заяву про збільшення позовних вимог, наголошував, що позовні вимоги про стягнення заборгованості за період з січня 2013 року по червень 2016 року, були заявлені з пропуском строку. Період, який міг би бути предметом розгляду - з 26.06.2016 по 25.06.2019. Однак позивачем такі вимоги не заявлено. Враховуючи те, що вона не брала участі в установчих зборах, не подавала заяви про вступ до об`єднання, вважає, що не була членом ОСББ в період, про який йдеться в позовній заяві. Дослідивши матеріали справи та докази в їх сукупності, суд приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радоцинська 2» створено відповідно до Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», була проведена державна реєстрація юридичної особи, вид діяльності - комплексне обслуговування об`єктів, що вбачається із виписки з Єдиного державного реєстру юридичних осіб. Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радоцинська 2» діє на підставі Статуту, який затверджено Загальними зборами ОСББ «Радоцинська 2» (протокол №7 від 29.12.2016 року). Згідно Статуту ОСББ «Радоцинська 2» створено власниками квартир та нежитлових приміщень багатоквартирного будинку, що розташований за місцезнаходженням: [ADDRESS] . Згідно пункту 2.1. Статуту ОСББ «Радоцинська 2», метою створення Об`єднання є забезпечення і захист прав співвласників та дотримання ними своїх обов`язків, належного утримання та використання спільного майна Об`єднання, своєчасного надходження коштів від співвласників багатоквартирного будинку для сплати всіх платежів, передбачених законодавством, цим Статутом та правочинами, що укладені Об`єднанням. Об`єднання є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між співвласниками. Пунктом 2.1. Статуту визначено, що завданням Об`єднання є забезпечення: належного утримання будинку та прибудинкової території; реалізація прав власників приміщень та квартир будинку на володіння, користування та розпорядження спільним майном; сприяння співвласникам Об`єднання в отриманні житлово-комунальних та інших послуг належної якості за обґрунтованими цінами; виконання власниками приміщень та квартир будинку своїх зобов`язань та обов`язків, пов`язаних з діяльністю Об`єднання; здійснення господарської діяльності для забезпечення власних потреб. Судом встановлено, що відповідачу [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на нерухоме майно від 13.12.2011 року та інформаційною довідкою з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно за № 171415052 від 24.06.2019 року. Згідно з ст. 360 ЦК України\~співвласник відповідно до своєї частки у праві спільної часткової власності зобов`язаний брати участь у витратах на управління, утримання та збереження спільного майна, у сплаті податків, зборів (обов`язкових платежів), а також нести відповідальність перед третіми особами за зобов`язаннями, пов`язаними із спільним майном. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у статті 32 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що плата за житлово-комунальні послуги нараховується щомісячно відповідно до умов договору в порядку, визначеному Кабінетом Міністрів України. Розмір плати за комунальні послуги розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів та показань засобів обліку або за нормами, затвердженими в установленому порядку. Згідно п. 35 Правил користування приміщеннями житлових будинків і при будинковими територіями, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України від 08.10.1992 року № 572, обов`язок по сплаті за обслуговування і ремонт будинку, комунальні та інші послуги покладається на власника, наймача, орендаря житлового приміщення. Згідно зі статтею 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Пунктом 1 частини першої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" передбачене право одержувати своєчасно та належної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством і умовами укладених договорів. Згідно з ч. 3 ст.\~9\~Закону України\~«Про житлово-комунальні\~послуги» дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. Правові та організаційні засади створення, функціонування, реорганізації та ліквідації об`єднань власників жилих і нежилих приміщень багатоквартирного будинку, захисту їхніх прав та виконання обов`язків щодо спільного утримання багатоквартирного будинку визначено Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку». Згідно зі ст.1 цього Закону\~асоціація власників жилих будинків - це юридична особа, створена для представлення спільних інтересів об`єднань. Управителем є юридична особа, яка здійснює управління неподільним та загальним майном ж/к за дорученням власника (власників) майна і забезпечує його належну експлуатацію. Згідно ч.ч.1, 2 ст. 4 Закону об`єднання створюється для забезпечення і захисту прав його членів та дотримання їхніх обов`язків, належного утримання та використання неподільного і загального майна, забезпечення своєчасного надходження коштів для сплати всіх платежів, передбачених законодавством та статутними документами. Об`єднання створюється як організація для здійснення функцій, визначених законом. Порядок надходження і використання коштів об`єднання визначається цим Законом та іншими законами України. Відповідно до статті 10 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» вищим органом управління об`єднання є загальні збори. Рішення загальних зборів, прийняте відповідно до статуту, є обов`язковим для всіх співвласників. Рішення загальних зборів може бути оскаржене в судовому порядку. До компетенції загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку належить визначення розмірів платежів та внесків членів об`єднання. Управління багатоквартирним будинком здійснює об`єднання через свої органи управління. За рішенням загальних зборів функції з управління багатоквартирним будинком можуть бути передані (всі або частково) управителю або асоціації. Об`єднання самостійно визначає порядок управління багатоквартирним будинком та може змінити його у порядку, встановленому цим Законом та статутом об`єднання. (ст. 12 Закону). У разі відмови співвласника сплачувати внески і платежі на утримання та проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна об`єднання або за його дорученням управитель має право звернутися до суду (частина 6 статті 13 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку"). Згідно ст. 15 Закону співвласник зобов`язаний: виконувати обов`язки, передбачені статутом об`єднання; виконувати рішення статутних органів, прийняті у межах їхніх повноважень; використовувати приміщення за призначенням, дотримуватися правил користування приміщеннями; забезпечувати збереження приміщень, брати участь у проведенні їх реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення; забезпечувати дотримання вимог житлового і містобудівного законодавства щодо проведення реконструкції, реставрації, поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення приміщень або їх частин; не допускати порушення законних прав та інтересів інших співвласників; дотримуватися вимог правил утримання житлового будинку і прибудинкової території, правил пожежної безпеки, санітарних норм; своєчасно і в повному обсязі сплачувати належні внески і платежі; відшкодовувати збитки, заподіяні майну інших співвласників; виконувати передбачені статутними документами обов`язки перед об`єднанням; запобігати псуванню спільного майна, інформувати органи управління об`єднання про пошкодження та вихід з ладу технічного обладнання; дотримуватися чистоти у місцях загального користування та тиші згідно з вимогами, встановленими законодавством. Статутом об`єднання можуть бути встановлені інші обов`язки співвласників. В свою чергу, відповідно до статті 16\~цього Закону Об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання: утворювати органи управління, визначати умови та розмір плати за їхню діяльність; приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; визначати порядок користування спільним майном відповідно до статуту об`єднання; укладати договори; виступати замовником робіт з капітального ремонту, реконструкції багатоквартирного будинку; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати для виконання статутних завдань господарче забезпечення діяльності об`єднання в порядку, визначеному законом; визначати підрядника, укладати договори про управління та експлуатацію, обслуговування, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення майна з будь-якою фізичною або юридичною особою; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів; захищати права, представляти інтереси співвласників у судах, органах державної влади і органах влади Автономної Республіки Крим, органах місцевого самоврядування, на підприємствах, в установах та організаціях незалежно від форми власності; використовувати допоміжні приміщення у багатоквартирному будинку для потреб органів управління об`єднання; встановлювати сервітути, здавати в оренду допоміжні приміщення та інше спільне майно багатоквартирного будинку. Рішенням від 08.06.2013 р. позачергових загальних зборів членів ОСББ «Радоцинська, 2» встановлено плату за нежитлові приміщення (підвали, гаражі) у розмірі 0,50 грн. за 1 кв.м і приміщення комерційного призначення у розмірі 1,00 грн. за 1 кв.м, починаючи з 08.06.2013 року. Рішенням від 29.12.2016 р. загальних зборів членів ОСББ «Радоцииська 2» встановлено плату за нежитлове приміщення (підвали, гаражі) у розмірі 1,00 грн. за 1 кв.м і приміщень комерційного та житлового призначення у розмірі 2,00 грн. за 1 кв.м, починаючи з 01.01.2017 р. Рішенням від 16.12.2018 р. загальних зборів членів ОСББ «Радоцинська 2» встановлено плату за нежитлове приміщення (підвали, гаражі) у розмірі 2,00 грн. за 1 кв.м і приміщень комерційного та житлового призначення у розмірі 4,00 грн. за 1 кв.м, починаючи з 01.01.2019 р. Відповідно до ч. 3 ст.17 Закону ОСББ\~вправі вимагати своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання платежів, зборів і внесків від власників приміщень, а також відрахувань до резервного і ремонтних фондів. Статтею 9 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» передбачено, що членом об`єднання може бути фізична чи юридична особа, яка є власником квартири (квартир) або приміщення (приміщень) у багатоквартирному будинку. Відповідач не є членом об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Радоцинська 2», договір про надання послуг з утримання будинку і прибудинкової території між відповідачем та ОСББ «Радоцинська 2» не укладався, оскільки Законом України «Про особливості здійснення права власності в багатоквартирному будинку» та Законом України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» не передбачено наявність в ОСББ обов`язку для укладення договору, адже ОСББ за своєю правовою природою не є виконавцем житлово-комунальних послуг, а є особливою формою самоорганізації населення, з метою самостійного утримання свого будинку. Відсутність обов`язку у ОСББ на укладення договору з відповідачем та факт того, що неукладення договору не надає право відповідачу не сплачувати внески до ОСББ підтверджується і установленою практикою суду касаційної інстанції ( правовий висновок ВС у постанові від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц, у постанові ВСУ від 20.04.2016 року по справі № 6-2951цс, у постанові ВС від 15.03.2018 року по справі № 401/710/15-ц). У зв`язку з невиконанням обов`язків по оплаті витрат з утримання багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , у відповідача перед ОСББ «Радоцинська 2» за період з липня 2013 року по квітень 2019 року утворилася заборгованість в сумі 7517,60 грн., інфляційні збитки ОСББ «Радоцинська 2» через несвоєчасне виконання відповідачем своїх зобов`язань за період з 01.01.2014 року по 13.01.2022 року складають 3917,57 грн., 3% річних 991,38 грн. Загальний розмір заборгованості [PERSON] складає 12426,55 грн. Відповідно Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» контроль за сплатою внесків та платежів співвласників покладено на Правління ОСББ. З матеріалів справи вбачається, що Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку "Радоцинська 2" неодноразово зверталося до боржника з вимогами сплатити заборгованість з утримання будинку, які остання ігнорує, однак до теперішнього часу сума заборгованості залишається несплаченою. Частиною 1 статті 20 вказаного Закону встановлено, що частка співвласника у загальному обсязі внесків і платежів на утримання, реконструкцію, реставрацію, проведення поточного і капітального ремонтів, технічного переоснащення спільного майна у багатоквартирному будинку встановлюється пропорційно до загальної площі квартири (квартир) та/або нежитлових приміщень, що перебувають у його власності. Згідно із статтею 22 Закону України "Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку" З метою надання населенню, що проживає в багатоквартирних будинках, у яких створено об`єднання, пільг та субсидій для відшкодування витрат на оплату комунальних послуг визначається розмір внесків (платежів) на відповідні потреби, затверджений загальними зборами об`єднання, але не більше найвищого у відповідному населеному пункті тарифу на відповідні комунальні послуги, встановленого відповідним державним органом або органом місцевого самоврядування для суб`єктів господарювання. Частина 3 статті 23 цього Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» визначає, що внески на утримання і ремонт приміщень або іншого майна, що перебуває у спільній власності, визначаються статутом об`єднання та/або рішенням загальних зборів. Отже, відповідно до наведених вимог чинного законодавства особа, яка є власником приміщення, і водночас співвласником будинку, в якому створено об`єднання співвласників багатоквартирного будинку (далі - ОСББ), однак не є членом цього об`єднання, зобов`язана брати участь у витратах на управління, утримання та збереження будинку, а об`єднання наділено правом у разі нездійснення цією особою таких дій звернутися до суду з позовом про стягнення нарахованих платежів по цим витратам. Реалізація вказаних вище положень здійснюється на підставі статті 12 Закону, яка передбачає, що управління багатоквартирним будинком об`єднання здійснює через свої органи управління. Вищевикладене узгоджується із правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду України від 27 січня 2016 року у справі № 3-1028гс15. Згідно з положеннями ст. 17 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку» для забезпечення виконання власниками приміщень своїх обов`язків об`єднання має право вимагати від співвласників своєчасної та у повному обсязі сплати всіх встановлених цим Законом та статутом об`єднання внесків і платежів, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; звертатися до суду в разі відмови співвласника відшкодовувати заподіяні збитки, своєчасно та у повному обсязі сплачувати всі встановлені цим Законом та статутом об`єднання внески і платежі, у тому числі відрахування до резервного та ремонтного фондів. Відповідно ст. 16 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку», об`єднання має право відповідно до законодавства та статуту об`єднання, серед іншого, приймати рішення про надходження та витрати коштів об`єднання; встановлювати порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів; здійснювати контроль за своєчасною сплатою внесків і платежів. Порядок сплати, перелік та розміри внесків і платежів співвласників, у тому числі відрахувань до резервного та ремонтного фондів, встановлюються загальними зборами об`єднання відповідно до законодавства та статуту об`єднання (частина 2 ст. 21 Закону України «Про об`єднання співвласників багатоквартирного будинку»). Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 610 Цивільного кодексу України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 612 Цивільного кодексу України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Відповідно до частини 2 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. У разі існування прострочення виконання грошового зобов`язання зі сплати отриманих житлово-комунальних послуг покладається на боржника відповідальність, передбачена частиною другою статті 625 ЦК України. Згідно положень ст. 12 ЦПК України, учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до положень ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Заперечуючи проти позову, відповідач [PERSON] також заявила клопотання, в якому просить суд, під час вирішення справи застосувати позовну давність до вимог про стягнення заборгованості по внескам, а також нарахованих за прострочення виконання грошового зобов`язання за цей період пені, 3 % річних, інфляційних втрат, оскільки позивачем пред`явлено позов про стягнення сум заборгованості, які в подальшому уточнював, за період з 07.06.2013 року по 31.04.2019 року, що перевищує встановлений законом трирічний строк позовної давності. Перевіряючи доводи сторони відповідача про застосування до позовних вимог строків позовної давності, суд приймає до уваги те, що згідно зі статтею 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Цивільне законодавство передбачає два види позовної давності: загальну і спеціальну. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. (стаття 257 ЦК України). Для окремих видів вимог законом встановлена спеціальна позовна давність. Зокрема, частина друга статті 258 ЦК України передбачає, що позовна давність в один рік застосовується до вимог про стягнення неустойки (штрафу, пені). Відповідно до статті 253 ЦК України перебіг строку починається з наступного дня після відповідної календарної дати або настання події, з якою пов`язано його початок. За загальним правилом перебіг загальної і спеціальної позовної давності починається з дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила (частина перша статті 261 ЦК України). Початок перебігу позовної давності співпадає з моментом виникнення у зацікавленої сторони права на позов, тобто можливості реалізувати своє право в примусовому порядку через суд. Таким чином, у разі неналежного виконання споживачем зобов`язань по оплаті внесків, позовна давність повинна обчислюватися з моменту настання строку погашення чергового платежа. Згідно зі статтею 266 ЦК України зі спливом позовної давності до основної вимоги вважається, що позовна давність спливла і до додаткової вимоги. Разом з цим, відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України, позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Відповідач, відповідно до ст. 267 ЦК України, заявила клопотання про застосування строків позовної давності до позовних вимог. Судом встановлено, що порушення відповідачем зобов`язань по сплаті внесків на утримання будинку та прибудинкової території розпочато у червні 2013 року та саме в червні 2016 року позивач мав право звернутися до суду з позовом про стягнення заборгованості, проте, позов пред`явлено лише в червні 2019 року, тобто зі спливом строку позовної давності щодо як основної, так і щодо додаткових вимог. Відтак, суд застосовує строки позовної давності та із зазначених підстав відмовляє у задоволенні позовних вимог про стягнення заборгованості за період з 07 червня 2013 року по 25 червня 2016 року включно, які нараховані позивачем у розмірі 5\~646,90 грн. У позовній заяві позивач вказав, що, окрім повернення боргу по внесках, відповідач має сплатити позивачеві три проценти річних й інфляційні втрати та надав розрахунок, згідно з яким нарахував три проценти річних й інфляційні втрати за період прострочення з січня 2014 року по січень 2022 року включно. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди (ст. 611 ЦК України). Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Таким чином, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, та враховуючи те, що обставини, на які посилається позивач, знайшли своє підтвердження в судовому засіданні, а позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, суд вважає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, оскільки відповідачем не надано доказів, які б підтверджували незаконність вимог позивача або їх необґрунтованість. Крім того, тривалий термін прострочення платежів, відсутність дій, які б свідчили про наміри добросовісно виконувати свої зобов`язання з боку відповідача, вказують на наявність спроби ухилитися від виконання нею своїх зобов`язань. При поданні позовної заяви позивачем сплачено судовий збір відповідно до Закону України "Про судовий збір". Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. У зв`язку з тим, що позовні вимоги майнового характеру задоволено частково, тому з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 1047,90 грн. Відповідно до ч. 1, 3 ст. 133 Цивільного процесуального кодексу України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно положень ч. 1, 2 статті 137 Цивільного процесуального кодексу України, витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. (ч. 3 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України). Відповідно до частин 4-6 ст. 137 Цивільного процесуального кодексу України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Таким чином, розмір витрат на оплату правничої допомоги визначається за домовленістю між стороною та особою, яка надає правничу допомогу. Витрати на правничу допомогу, які мають бути документально підтверджені та доведені, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правничої допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій тощо). Склад та розміри витрат, пов`язаних з оплатою правничої допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правничої допомоги, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правничої допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Однак, при визначенні суми відшкодування суд повинен виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрат на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інші проти України» (пункти 34 36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Судом встановлено, що при зверненні з даним позовом до суду ОСББ «Радоцинська 2» уклало з Адвокатом Козій А.В. Договір про надання правової допомоги № 2 від 16.04.2019 року. В матеріалах справи міститься платіжне доручення № 8 від 25.06.2019 року до Договору про надання правової допомоги № 2 від 16.04.2019 року, на суму 5000,00 грн., призначення платежу оплата за адвокацькі послуги. Крім того,\~до матеріалів\~справи долучено\~копію додатку\~№ 1\~до договору\~про надання\~правової допомоги\~від 16.04.2019\~року,\~копію акту\~приймання-передачі\~наданих послуг\~№ 1\~від 31.12.2020\~року, копію акту приймання-передачі наданих послуг № 1 від 31.12.2021 року, Таким чином, надавши оцінку наданим позивачем доказам на підтвердження заявлених вимог в частині стягнення з відповідача на його користь судових витрат, суд дійшов висновку, що з відповідача на користь позивача підлягають стягненню сплачені та документально підтверджені витрати на правову допомогу згідно Договору про надання правничої допомоги від 16.04.2019 року № 2 у сумі 8 700,00 грн., що є правомірним розподілом витрат з огляду на задоволення позовних вимог частково.

Outcome: approved