Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що [INFO] помер батько позивача [PERSON] . Після його смерті відкрилась спадщина у вигляді нерухомого майна, а саме 1/2 частка житлового будинку з господарським та побутовими спорудами, розташована за адресою: [ADDRESS] . Спадкоємцями після смерті [PERSON] є: його дружина - мати позивача [PERSON] , [INFO] , та діти позивач, а також [PERSON] , [PERSON] . Для отримання спадщин у встановлений шестимісячний строк позивач та її мати звернулися до Другої Слов`янської державної нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини, інші спадкодавці відмовилися від спадщини на користь матері(дружини спадкодавця). Нотаріусом було видане позивачу свідоцтво про право власності на 1/8 частку житлового будинку. Мати позивача [PERSON] свідоцтво про право власності на 3/8 частки будинку отримати не встигла оскільки [INFO] померла. Позивач як спадкоємець за законом прийняла спадщину після смерті матері. Інші спадкоємцями є її сестри: [PERSON] , [PERSON] , відповідачі по справі. При зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини позивач отримала постанову про відмову у вчиненні нотаріальної дії у зв`язку із тим, що її мати не зареєструвала право власності на житловий будинок. Виходячи з викладеного виникла ситуація, за якої позивач не має можливості оформити свої спадкові права на вказану частку житлового будинку. У зв`язку із вищевказаними обставинами та для захисту своїх прав позивачка була вимушена звернутися до суду та просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її матері [PERSON] померлої [INFO] , на будинок садибного типу літ. А-1 згідно технічного паспорта) загальною площею 58,1 кв.м., житловою площею 35,9 кв.м з господарськими будівлями та спорудами, а саме літньої кухні - літера «Б», сараю - літера «В», сараю - літера «Г», гаражу - літера «Д», вбиральні - літера «Е», огорожа -1, ворота -2,водопровід-2, колонка питна-3-1, розташований за адресою: [ADDRESS] Позивачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій віна позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та розгляд справи просила провести без її участі. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила справу розглянути без її участі. Відповідачка [PERSON] про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином, до судового засідання не з`явилась, надала суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог не заперечувала та просила справу розглянути без її участі. Згідно з ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно з вимогами ч. ч. 1, 2 ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з положеннями ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Дослідивши та проаналізувавши в сукупності зібрані та наявні у справі докази та письмові матеріали, надавши їм належну оцінку, суд вважає позовні вимоги обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.09.1976 року, виданого Билбасівською селищною радою Слов`янського району Донецької області, [PERSON] , народилась [INFO] та її батьками записані [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 05.08.2017 року Слов`янським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Донецькій області 21.06.1997 року було зареєстровано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , про що зроблено відповідний актовий запис за №305, після чого останній було присвоєно прізвище «[PERSON] ». За інформацією з Витягу про реєстрацію в Спадковому реєстрі №64941791 від 28.05.2021 року, [PERSON] , є спадкодавцем Ѕ (одна друга) частка житлового будинку з відповідною часткою господарським та побутових будо та споруд, розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] у с. Мирне Слов`янського району Донецької області [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 09.12.2015 року, видане Відділом державної реєстрації атів цивільного стану по Слов`янському району Слов`янського міськрайонного управління юстиції у Донецькій області. [INFO] у с. Мирне Слов`янського району Донецької області [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 25.11.2019 року, видане Виконкомом Мирненської сільської ради Слов`янського району Донецькій області. Як вбачається з Свідоцтва про право на спадщину за законом від 28.05.2021 року, посвідченого державним нотаріусом Другої слов`янської нотаріальної контори Грецької Т.П., зареєстрованого в реєстрі за №285, спадкоємцями [PERSON] 1955 року народження, який помер [INFO] , є його дочка [PERSON] , [INFO] - 1/4 частку, є його дружина [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] - на ѕ частки, у тому числі з урахуванням 2/4 часток, від яких відмовились діти спадкодавця [PERSON] та [PERSON] . Спадщина, на яку в указаній частці видано свідоцтво, складається з Ѕ ( однієї другої) частки житлового будинку [ADDRESS] . Свідоцтво про право на спадщину на ј частку спадкового майна видано [PERSON] . Свідоцтво про право на спадщину на ѕ частки спадкового майна не видано. Постановою державного нотаріуса Другої слов`янської державної нотаріальної контори Грецької Т.П. від 02.06.2021 року про відмову у вчиненні нотаріальної дії, [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , на 3/8 частки житлового будинку, розташовану за адресою: [ADDRESS] , у зв`язку із відсутністю документу, який посвідчує право власності на вищезгадану частку житлового будинку на ім`я спадкодавця. Згідно зі ст.ст. 55, 124 Конституції України, права і свободи людини і громадянина захищаються судом. Кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Юрисдикція судів поширюється на всі правовідносини, що виникають у державі. Відповідно до ч. 2 ст. 16 ЦК України способом захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права. Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно зі ст. 1216 ЦК України, спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до ст. 1218 ЦК України, до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно ст. 1223 ЦК України, у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини, або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у ст. 1261-1265 цього кодексу. Відповідно до частини 1 ст. 1258 ЦК України, спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст. 1261 ЦК України, у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до ч. 1-3 ст. 1268 ЦК України, спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ч. 1 ст. 1269 ЦК України, спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Згідно ст. 1297 ЦК України спадкоємець, що прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно ст. 1299 ЦК України, якщо в складі спадщини, яку прийняв спадкоємець, є нерухоме майно, спадкоємець зобов`язаний зареєструвати право на спадщину в органах, які здійснюють державну реєстрацію нерухомого майна. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» від 1 липня 2004 року, державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів виникнення, переходу або припинення речових прав на нерухоме майно та їх обмежень, що супроводжується внесенням даних до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та їх обмежень. Згідно зі ст. 3 зазначеного Закону право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з діючими нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Державна реєстрація права власності на житлові будинки, споруди регулювалася підзаконними нормативними актами, зокрема, такими як Інструкція про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР, затверджена заступником Міністра комунального господарства Української РСР 31 січня 1966 року, та Тимчасовим положенням про порядок реєстрації прав власності на нерухоме майно, затвердженим наказом Міністерства юстиції України від 7 лютого 2002 року №7/5. Зазначені нормативні акти передбачали державну реєстрацію будівель, споруд, державну реєстрацію права власності на нерухоме майно, проте виникнення права власності на будинки, споруди не залежало від державної реєстрації до часу набрання чинності ЦК та Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 6 вищевказаної Інструкції про порядок реєстрації будинків та домоволодінь у містах і селищах міського типу Української РСР не підлягали реєстрації будинки та домоволодіння, що розташовані в сільських населених пунктах, які адміністративно підпорядковані містам або селищам міського типу, але до них не приєднані. Тобто, якщо будинок було побудовано в сільській місцевості, він не підлягав державній реєстрації та на нього не виготовлялась документація про право власності. Відповідно до ст.ст.25, 30, 346 ЦК України, листа Міністерства юстиції України №19- 32/319, від 21.02.2005 року, якщо у разі смерті власника нерухомого майна, первинна реєстрація права власності на яке не проводилась і правовстановлюючий документ відсутній, питання про визначення належності цього майна попередньому власнику та наступного власника (спадкоємця) повинно вирішуватися у судовому порядку. Таким чином, у разі відсутності державної реєстрації права власності на нерухоме майно, створене та оформлене в передбаченому законом порядку до набрання чинності Законом України від 1 липня 2004 року «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», спадкоємці, які прийняли спадщину, мають право на оформлення спадкових прав. Згідно п. 6 постанови пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 7 лютого 2014 року № 5 «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав», суди повинні мати на увазі, що незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (частина п`ята статті 1268 ЦК), проте право власності на нерухоме майно у разі прийняття спадщини виникає у спадкоємця з моменту державної реєстрації речового права на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Разом із тим суди повинні розмежовувати право на спадщину як майнове право (об`єкт спадкування) та виникнення права власності на спадкове майно як на об`єкт нерухомого майна. Спадкоємець має право звернутися із заявою про державну реєстрацію переходу права власності до органу, що здійснює державну реєстрацію прав на нерухоме майно, після прийняття спадщини в порядку, передбаченому законом. Якщо право власності спадкодавця не було зареєстровано в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно, правовстановлюючими є документи, що підтверджують підставу для переходу права власності в порядку правонаступництва, а також документи спадкодавця, що підтверджують виникнення у нього права власності на нерухоме майно (стаття 19 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень»). Згідно п.п. 4.15, п. 4, глави 10 розділу ІІ «Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України» видача свідоцтва про право на спадщину на майно, право власності на яке підлягає державній реєстрації, проводиться нотаріусом після подання документів, що посвідчують право власності спадкодавця на таке майно. Відповідно до п. 3, глави 7 розділу І Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, документи, на підставі яких вчинено нотаріальну дію, та документи або копії (витяги) з них, необхідні для вчинення нотаріальної дії, обов`язково долучаються до примірника правочину, свідоцтва тощо, які залишаються у справах нотаріуса. Позивач позбавлений можливості оформити своє право на спадщину у нотаріуса у зв`язку з відсутністю державної реєстрації права власності на спадкове нерухоме майно та у зв`язку із відсутністю у позивача документів, які підтверджують право власності на вищевказане нерухоме майно за спадкодавцем. Визнання позову відповідачем не суперечить закону та не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб. З огляду на наведене, позовні вимоги ґрунтуються на законі та обставинах справи, що є підставою для задоволення позову та визнання за позивачем права власності у порядку спадкування за законом на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що належав [PERSON] , померлій [INFO] .

Outcome: approved