Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання права власності на спадкове майно за законом, у вигляді 2/5 частки житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що в [ADDRESS] , яке належало по 1/5 частці належало її бабці - [PERSON] та батькові - [PERSON] . У підготовчому судовому засіданні позивач позовні вимоги підтримала повністю з підстав викладених у позовній заяві та просить їх задовольнити. Крім того, додала, що за життя її батько заповіту не складав. Інших спадкоємців першої черги окрім неї та відповідачів, немає. На час смерті своїх бабці та батька, вона постійно проживала разом з ними, при цьому за вказаною адресою проживає і на даний час. Після смерті свого батька вона успадкувала належну йому земельну ділянку. У підготовчому судовому засіданні відповідачі позовні вимоги визнали повністю та просять їх задовольнити. Крім того, додали, що вони відмовились від прийняття спадщини, що залишилась після смерті [PERSON] та не претендують на вищевказане спадкове майно. Відповідачами відзиву на позов не подано. Суд, заслухавши пояснення сторін, дослідивши матеріали справи, прийшов до переконання, що позов підлягає до задоволення, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.524 ЦК Української РСР (в редакції 1963 року) спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. В силу ст.527 ЦК Української РСР (надалі -ЦК) спадкоємцями можуть бути особи, що були живими на момент смерті спадкодавця, а також діти померлого, зачаті при його житті і народженні після його смерті. За змістом ч.1 ст.529 ЦК при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті. Положенням ст.548 ЦК визначено, що для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Не допускається прийняття спадщини під умовою або з застереженнями. Прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Згідно ч.ч.1, 2 ст.549 ЦК визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Відповідно до ст.ст.1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. В силу ст.1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Положенням ч.1 ст.1258 ЦК України визначено, що спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Згідно ст.1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Частинами 1, 3 ст.1268 ЦК України передбачено, що спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Судом встановлено, що позивач народилася [INFO] , в сім`ї: батька - [PERSON] та матері - [PERSON] , що стверджується свідоцтвом про народження від 27 березня 1971 року. 21 липня 1991 року позивач одружилась із [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище із дошлюбного - [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , що видно із свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] від 21 липня 1991 року. Батько позивачки [PERSON] народився [INFO] в сім`ї: батька - [PERSON] та матері - [PERSON] , що підтверджується записом акта про народження №10 від 23 вересня 1945 року та архівною довідкою про народження від 16 серпня 2022 року виданою Державним архівом Тернопільської області. Батьки позивачки 12 листопада 1970 року зареєстрували шлюб, у зв`язку з чим мати позивачки змінила прізвище із [PERSON] на прізвище чоловіка [PERSON] , що вбачається із свідоцтва про одруження серії [NUMBER] від 12 листопада 1970 року. Встановлено, що позивачці, її батькам, бабці та рідному брату належало по 1/5 частці житлового будинку з відповідною часткою надвірних будівель, що в [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом на право особистої власності на житловий будинок від 18 жовтня 1989 року виданим на підставі рішення виконкому Бережанської районної ради №235 від 17 жовтня 1989 року "Про оформлення права власності на жилі будинки" та довідками за №№75, 76 від 02 липня 2022 року виданими комунальним підприємством "Підгаєцьке районне бюро технічної інвентаризації". Спадкодавець [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] від 28 червня 2022 року. Після смерті [PERSON] належну їй частку у вищевказаному нерухомому майні прийняв її син, тобто батько позивачки, що виразилось у вступі в управління та володіння спадковим майном, а також у постійному проживанні разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, що стверджується також довідкою виданою Мужилівським старостинським округом Підгаєцької міської ради за вих.№215 від 06 липня 2022 року. За життя [PERSON] не встиг оформити правовстановлюючих документів на вказане спадкове майно. Батько позивачки - [PERSON] помер [INFO] , що видно із свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 06 травня 2015 року. Із нотаріально посвідчених заяв відповідачів від 01 липня та 08 вересня 2015 року видно, що відповідачі відмовились від належної їм частки у спадковому майні, що залишилось після смерті [PERSON] , який помер [INFO] . Встановлено, що позивач прийняла спадщину після смерті свого батька, що виразилось у постійному проживанні разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, та протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, вона не заявила про відмову від неї, а також у своєчасному зверненні до нотаріуса із заявою про прийняття спадщини, що стверджується витягом про реєстрацію в Спадковому реєстрі від 09 липня 2015 року та нотаріально посвідченим свідоцтвом про право на спадщину за законом від 14 квітня 2016 року, зареєстрованим в реєстрі за №206. Факт прийняття позивачем спадщини після смерті свого батька, в судовому засіданні визнано також відповідачами і така процесуальна дія відповідає принципу диспозитивності цивільного процесу, не суперечить закону та не порушує права, свободи та інтереси інших осіб. Позивач зверталась до нотаріуса із питанням видачі свідоцтва про право на спадщину за законом після смерті її батька, однак в цьому їй було відмовлено, у зв`язку із невизначеністю у правовстановлюючих документах часток членів вказаного колгоспного двору, що підтверджується письмовою відмовою завідувача Підгаєцької державної нотаріальної контори за вих.№194/01-16 від 24 червня 2022 року. За таких обставин, суд дійшов висновку, що позов [PERSON] підлягає до задоволення. Судові витрати відповідно до ст.141 ЦПК України покласти на позивача в межах нею понесених. На підставі наведеного,

Outcome: approved