Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] , звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовною заявою, про визнання недійсними іпотечні договори реєстрові номери№2491,№2492,2493,№2496. Відповідач АТ «Альфа-Банк» заперечував проти вимог, та надав письмові пояснення, згідно яких заперечував проти позовних вимог та заявив необхідність застосування наслідків позовної давності. Обґрунтовуючи свої заперечення відповідач посилається на наявність рішення Приморського районного суду м. Одеси від 17.06.2021 року по справі 522/2479/15-ц, за позовною заявою [PERSON] до АТ «Укрсоцбанк» ( правонаступник АТ «Альфа-Банк»), [PERSON] , третя особа ПП «Прогрес Маклер», про визнання права власності. Згідно якого вбачається дійсність договорів, та про обізнаність сторін про дійсність договорів. 26 лютого 2021 ухвалою Приморського районного суду м. Одеси позовну заяву залишено без руху. 01.04.2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси, відкрито провадження у справі за позовною заявою [PERSON] 09 червня 2022 року ухвалою Приморського районного суду м. Одеси закрито підготовче провадження по справі. У судовому засіданні представник відповідача надав заяву про проведення судового засідання згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Позивач у судове засідання не з`явився, був сповіщений належним чином. Суд із врахуванням неодноразового відкладення судового засідання з боку позивача, приймаючи до уваги строки розгляду справи, вважає за можливим розглянути справу по суті. Суд встановив, що 22.12.2006 року між АКБ «Укрсоцбанк», який загальними зборами акціонерів АКБ «Укрсоцбанк» 14.06.2010 року перейменований на публічне акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на вимогу Закону України «Про акціонерні товариства» та [PERSON] укладено Договір кредиту №2006/13-2.06/1055, відповідно до якого Банк надав [PERSON] у тимчасове користування на умовах забезпеченості, повернення, строковості, платності та цільового характеру використання грошові кошти в сумі 485 000,00 доларів США, з графіком повернення кредиту, передбаченим пунктом 1.1.1. Договору кредиту. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту, між Банком та Позивачем 22.12.2006 року укладено Іпотечний договір, запис в реєстрі №2491, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництвом номер-апартаменти з кухнею будівельний номер № [NUMBER] , загальною площею 127,10 кв.м., розташований на 5 поверсі в Пансіонатній частині об`єкту будівництва-готельного спортивно-оздоровчого комплексу, що будується за адресою: м.Одеса, Гагаринське плато. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту, між Банком та Позивачем 22.12.2006 року укладено Іпотечний договір, запис в реєстрі №2492, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництвом номер-апартаменти з кухнею будівельний номер №62/1, загальною площею 125 кв.м., розташований на 5 поверсі в Пансіонатній частині об`єкту будівництва-готельного спортивно-оздоровчого комплексу, що будується за адресою: м.Одеса, Гагаринське плато. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту, між Банком та Позивачем 22.12.2006 року укладено Іпотечний договір, запис в реєстрі №2493, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництвом номер-апартаменти з кухнею будівельний номер №63/1, загальною площею 102,41 кв.м., розташований на 5 поверсі в Пансіонатній частині об`єкту будівництва-готельного спортивно-оздоровчого комплексу, що будується за адресою: м.Одеса, Гагаринське плато. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту, між Банком та Позивачем 22.12.2006 року укладено Іпотечний договір, запис в реєстрі №2494, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництвом номер-апартаменти з кухнею будівельний номер № [NUMBER] , загальною площею 125,22 кв.м., розташований на 5 поверсі в Пансіонатній частині об`єкту будівництва-готельного спортивно-оздоровчого комплексу, що будується за адресою: м.Одеса, Гагаринське плато. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту, між Банком та Позивачем 22.12.2006 року укладено Іпотечний договір, запис в реєстрі №2495, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництвом номер-апартаменти з кухнею будівельний номер № [NUMBER] , загальною площею 107,56 кв.м., розташований на 7 поверсі в Пансіонатній частині об`єкту будівництва-готельного спортивно-оздоровчого комплексу, що будується за адресою: м.Одеса, Гагаринське плато. В якості забезпечення виконання [PERSON] зобов`язань за Договором кредиту, між Банком та Позивачем 22.12.2006 року укладено Іпотечний договір, запис в реєстрі №2496, відповідно до п.1.1. якого [PERSON] передав в іпотеку Банку у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту, наступне нерухоме майно: майнові права на незакінчену будівництвом номер-апартаменти з кухнею будівельний номер № [NUMBER] , загальною площею 99,78 кв.м., розташований на 5 поверсі в Пансіонатній частині об`єкту будівництва-готельного спортивно-оздоровчого комплексу, що будується за адресою: м.Одеса, Гагаринське плато. 21.08.2007 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 за реєстровим номером №1939 до Іпотечного договору посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2491, згідно з п.1 якого у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту передано наступне нерухоме майно: нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 129,7 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. 21.08.2007 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 за реєстровим номером №1936 до Іпотечного договору посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2492, згідно з п.1 якого у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту передано наступне нерухоме майно: нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 118,8 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. 21.08.2007 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 за реєстровим номером №1937 до Іпотечного договору посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2493, згідно з п.1 якого у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту передано наступне нерухоме майно: нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 121,9 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. 21.08.2007 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 за реєстровим номером №1938 до Іпотечного договору посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2494, згідно з п.1 якого у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту передано наступне нерухоме майно: нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 98,1 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. 21.08.2007 року між Банком та Позичальником укладено Додаткову угоду №1 за реєстровим номером №1940 до Іпотечного договору посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2496, згідно з п.1 якого у якості забезпечення виконання основного зобов`язання за Договором кредиту передано наступне нерухоме майно: нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 96,8 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] та належить [PERSON] на праві приватної власності. 03.10.2007 р. між Банком та Позичальником укладено Договір про розірвання Іпотечного договору, посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2493 з урахуванням Додаткової угоди від 21.08.2007 р. за реєстровим номером 1937. 03.10.2007 р. між Банком та Позичальником укладено Договір про розірвання Іпотечного договору, посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2494 з урахуванням Додаткової угоди від 21.08.2007 р. за реєстровим номером 1938. 03.10.2007 р. між Банком та Позичальником укладено Договір про розірвання Іпотечного договору, посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2495. 03.10.2007 р. між Банком та Позичальником укладено Договір про розірвання Іпотечного договору, посвідченого 22.12.2006 року та зареєстрованого в реєстрі за №2496 з урахуванням Додаткової угоди від 21.08.2007 р. за реєстровим номером 1940. Таким чином, з шести іпотечних договорів чинними є два: Іпотечний договір посвідчений 22.12.2006 року та зареєстрований в реєстрі за №2491 із врахуванням Додаткової угоди № 1 р.№ 1939, відповідно до якого в іпотеку передано нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 129,7 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: [ADDRESS] ; Іпотечний договір посвідчений 22.12.2006 року та зареєстрований в реєстрі за №2492 із врахуванням Додаткової угоди № 1 р.№ 1936, відповідно до якого в іпотеку передано нежилі приміщення (номер-апартаменти з кухнею), загальною площею 118,8 кв.м., що знаходиться на 5 поверсі за адресою: м.Одеса 10 вересня 2019 року Загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та єдиним акціонером АТ «Укрсоцбанк» затверджено рішення про реорганізацію АТ «Укрсоцбанк» шляхом приєднання до АТ «Альфа-Банк». Згідно Рішення №5/2019 єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк» від 15.10.2019 року, було затверджено Передавальний акт та визначено, що правонаступництво щодо всього майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» які зазначені у передавальному акті, виникає у АТ «АЛЬФА-БАНК» з дати визначеної у Передавальному акті, а саме з 15.10.2019 року. Протоколом №4/2019 позачергових загальних зборів акціонерів АТ «Альфа-Банк» від 15.10.2019 року було вирішено затвердити Передавальний акт (п. 2.1. протоколу). Таким чином, 15 жовтня 2019 року відповідно до підпункту «г» пункту 11 частини 4 статті 1 Закону України «Про спрощення процедур реорганізації та капіталізації банків», пунктів 3.1., 5.3., Постанови Правління НБУ № 189 від 27.06.2008 року «Про затвердження положення про особливості реорганізації банку за рішенням його власників», було затверджено Передавальний акт, у відповідності до якого АТ «Альфа-Банк» у порядку правонаступництва набуває всіх прав за переданими йому активами (включаючи права за договорами забезпечення, у тому числі поруки), а також набув обов`язків боржника за вимогами кредиторів (вкладників) за переданими зобов`язаннями без необхідності внесення змін до відповідних договорів. Згідно п. 1 Передавального акта від 15.10.2019 року, внаслідок реорганізації шляхом приєднання АТ «Укрсоцбанк» правонаступником усього його майна, майнових прав та обов`язків за цим актом є АТ «АЛЬФА-БАНК». Правонаступництво щодо майна, прав та обов`язків АТ «Укрсоцбанк» виникає у АТ «Альфа-Банк» з дати затвердження цього Передавального акту загальними зборами акціонерів АТ «Альфа-Банк» та рішенням єдиного акціонера АТ «Укрсоцбанк», а саме з 15.10.2019 року. Дослідивши матеріалами справи, позиції сторін, суд приходить до висновку про відмову у позовних вимогах, з підстав недоведеності, позивачем належними та допустимими доказами свої позовні вимоги. Закон України «Про захист прав споживачів» застосовується до спорів, які виникли з кредитних правовідносин, лише у тому разі, якщо предметом і підставою позову є питання надання інформації споживачеві про умови отримання кредиту, типи відсоткової ставки, валютні ризики, процедура виконання договору, які передують укладенню кредитного договору. Після укладення кредитного договору між сторонами виникають зобов`язальні правовідносини, тому до спорів щодо виконання такого договору положення Закону України «Про захист прав споживачів», не можуть застосовуватися. Правова позиція із даного питання надана Верховним судом України у його Постанові від 02.12.2015 р. по справі №6-1341цс15. Пункт 1ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод встановлює, що кожен має право на розгляд його справи судом. Відповідно до ст. 76 ЦПК України,\~\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами : письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування . Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Згідно зі ст. 80 ЦПК України, достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Ч. 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 ст. 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п. 27 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18 грудня 2009 року «Про судове рішення у цивільній справі», під час судового розгляду предметом доказування є факти, якими обґрунтовують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше юридичне значення для вирішення справи і підлягають встановленню при ухваленні рішення.\~\~\~\~ Згідно з ч. 2 ст. 89 ЦПК України, жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. При вирішенні справи «Каіч та інші проти Хорватії» у рішенні від 17 липня 2008 року Європейський Суд з прав людини вказав, що для Конвенції було б неприйнятно, якби стаття 13 декларувала право на ефективний засіб захисту, але без його практичного застосування. Таким чином, обов`язковим є практичне застосування ефективного механізму захисту. Протилежний підхід суперечитиме принципу верховенства права. Таким чином, Держава Україна несе обов`язок перед зацікавленими особами забезпечити ефективний засіб захисту порушених прав, зокрема - через належний спосіб захисту та відновлення порушеного права. Причому обраний судом спосіб захисту порушеного права має бути ефективним та забезпечити реальне відновлення порушеного права. У пункті 4 мотивувальної частини рішення Конституційного Суду України від 2 листопада 2004 року № 15-рп/2004 у справі №1-33/2004, вказано, що верховенство права вимагає від держави його втілення у правотворчу та правозастосовну діяльність, яка здійснюється, зокрема і судом як основним засобом захисту прав, свобод та інтересів у державі. Рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. У відповідності зі ст. 80, 81 ЦПК України, визначено, що позивачем не надано достатніх доказів, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування, як вбачається з матеріалів справи. Рішенням Європейського суду з прав людини в справі «Ващенко проти України» від 26 червня 2008 року зазначено, що принцип змагальності полягає в тому, що суд уважно досліджує зауваження заявника, виходячи з сукупності наявних матеріалів в тій мірі, в якій він є повноважним вивчати заявлені скарги. Отже, у суду відсутні повноваження на вихід за межі принципу диспозитивності і змагальності та збирання доказів на користь однієї із зацікавлених сторін. Згідно з ч.1 ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Позовну давність суд не застосовує у поточному процесі, так як відмовляє у позовних вимогах по суті. Відповідно до ст. 263 ЦПК України, судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. З врахуванням викладеного, розглянувши цивільну справу всебічно та з врахуванням наданих доказів, суд вважає, що позовна заява не підлягає задоволенню з вказаних вище підстав.

Outcome: dismissed