Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] , жителька [ADDRESS] звернулася в суд з позовом до Городенківської міської ради Коломийського району Івано-Франківської області (місцезнаходження: вул. Шевченка, 77 м. Городенка Коломийського району Івано-Франківської області), в якому просить ухвалити судове рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і спорудами за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що [INFO] помер тато позивача - [PERSON] , [INFO] . Після смерті [PERSON] відкрилася спадщина на належне йому майно, до якого входить будинковолодіння [ADDRESS] . Позивач, як спадкоємець першої черги за законом, звернулася до державного нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом. В задоволенні її звернення нотаріусом відмовлено через відсутність правовстановлюючого документу на спадкове майно. Також, усно нотаріус роз`яснила, що реєстрація спадкового господарства, як колгоспного двору позбавляє можливості визначити конкретну частку спадкодавця. Згідно архівних даних Коломийського ОКП «МБТІ» станом на 31.12.2012 право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] не зареєстровано. На підтвердження того, що спадкове господарство, розташоване на земельній ділянці площею 0,25 га по [ADDRESS] відносилося до колгоспного типу, побудоване в 60-их роках доводиться записами в технічному паспорті та виписками з по господарських книг за період з 1960 - 2021 р.р. Батьки позивача розірвали шлюб в 2008 році. Позивач, як єдина спадкоємець за законом після смерті тата, фактично вступила в управління спадковим майном. На даний час нею виготовлено технічну документацію на будинок за власні кошти та позивач проводить дії по догляду спадкового будинку. Однак, не може належним чином реалізувати своє спадкове право через обставини, вказані в Постанові нотаріуса. Станом на 15 квітня 1991 року в спадковому господарстві проживали та були зареєстрованими: [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (прабабуся позивача); [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] (бабуся позивача). 13 липня 2022 року відкрито провадження у даній цивільній справі. Ухвалою суду від 05 вересня 2022 року до участі в справі залучено до участі в справі, в якості співвідповідача [PERSON] , [INFO] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] . Учасники справи в судове засідання 10.11.2022 не з`явилися. Представник позивача [PERSON] - адвокат Бундзяк У.М. подала до суду заяву, в якій просила судовий розгляд справи проводити без позивача та її представника; позовні вимоги підтримують в повному обсязі. Відповідач Городенківська міська рада до суду подала заяву, в якій просить розглядати справу без участі їх представника за наявними в матеріалах справи документами. Відповідач [PERSON] про дату, місце, час розгляду справи повідомлялася у встановленому законом порядку, шляхом направлення поштових відправлень (судових повісток) на адресу місця проживання, що повернулися до суду без вручення, з довідкою «Укрпошта», причина повернення - «адресат відмовився». Ч.3 ст.211 ЦПК України визначено, що учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Передбачених ч.2 ст. 223 ЦПК України підстав для відкладення розгляду справи судом не встановлено, судом прийнято рішення про розгляд справи за відсутності учасників справи. Згідно вимог ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши письмові докази, дійшов наступного. Стаття 15 Цивільного кодексу України передбачає право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа також має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до статті 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним зі способів захисту цивільних прав та інтересів може бути визнання права (пункт 1 частини другої цієї статті). Згідно статті 328 ЦК України - право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Статтею 41 Конституцією України та статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод закріплено принцип непорушності права приватної власності, який означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно копії виписки з інвентаризаційних матеріалів ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» Вих. № 10334 від 09.02.2022, згідно архівних даних ОКП «Коломийське міжрайонне бюро технічної інвентаризації» право власності на житловий будинок та господарські будівлі по [ADDRESS] станом на 31.12.2012 не зареєстровано. Із Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 307719499 від 18.08.2022 слідує, що відомості про право власності, інші речові права, іпотеки, обтяження на житловий будинок [ADDRESS] , відсутні. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п. 9 постанови Пленуму Верховного Суду України від 04.10.1991 № 7 «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок», право власності на жилий будинок, збудований громадянином на відведеній в установленому порядку земельній ділянці і прийнятий в експлуатацію, виникає з часу його реєстрації у виконкомі місцевої ради. За житловим будинком, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] рахуються земельні ділянки площею 0,3659, з них: для ОЖБ - площею 0,2500 га, для ведення ОСГ - площею 0,1159 га, що доводиться довідкою Вих. № 7-85 від 23.05.2021, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Відповідно до статті 2 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обмежень - офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Згідно із частиною четвертою статті 3 зазначеного Закону речові права на нерухоме майно та їх обтяження, що виникли до 1 січня 2013 року, визнаються дійсними за наявності однієї з таких умов: 1) реєстрація таких прав була проведена відповідно до законодавства, що діяло на момент їх виникнення; 2) на момент виникнення таких прав діяло законодавство, що не передбачало їх обов`язкової реєстрації. Тобто, право власності та інші речові права на нерухоме майно, набуті згідно з чинними нормативно-правовими актами до набрання чинності цим Законом, визнаються державою. Отже, право власності на збудоване до набрання чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» (03 серпня 2004 року) нерухоме майно набувається в порядку, який існував на час його будівництва, а не виникає у зв`язку із здійсненням державної реєстрації права власності на нього в порядку, передбаченому цим законом, як офіційного визнання державою такого права, а не підставою його виникнення. Відповідно до частини першої статті 58 Конституції України закони та інші нормативно-правові акти не мають зворотної дії в часі, крім випадків, коли вони пом`якшують або скасовують відповідальність особи. Крім того, згідно з частинами першою та другою статті 5 Цивільного кодексу України акти цивільного законодавства регулюють відносини, які виникли з дня набрання ними чинності. До 05 серпня 1992 року закон не передбачав процедуру введення нерухомого майна в експлуатацію при оформленні права власності. Так, постановою Кабінету Міністрів України від 05 серпня 1992 року № 449 «Про порядок прийняття в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів державного замовлення», яка втратила чинність 30 грудня 2004 року, було встановлено порядок та умови прийняття в експлуатацію об`єктів будівництва, при цьому введення приватнихжитлових будинків в експлуатацію при оформленні права власності, збудованих до 05 серпня 1992 року, не передбачалося. Фактично єдиним документом, що засвідчує факт існування об`єкта нерухомого майна й містить його технічні характеристики, є технічний паспорт на такий об`єкт, виготовлений за результатом його технічної інвентаризації (лист Міністерства юстиції України від 23 лютого 2016 року № 8.4-35//18/1). У частині третій статті 12, частині першій статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи (частина перша статті 76 ЦПК України). Згідно з частинами першою, другою статті 77 ЦПК України належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до частини першої статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Частиною другою статті 89 ЦПК України встановлено, що жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З копії технічного паспорта на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами [ADDRESS] встановлено, що житловий будинок та господарські будівлі та споруди споруджено в 1960 році. Згідно Звіту житлового будинку з надвірними спорудами, складеного ЕТВО "Придністров`я" на підставі договору № 88 від 22.02.2022, ринкова вартість житлового будинку з надвірними спорудами по [ADDRESS] станом на 23.02.2022 становить - 62300 грн. Ч.3 ст.5 Цивільного кодексу України (2003 р.) визначено, що якщо цивільні відносини виникли раніше і регулювались актом цивільного законодавства, який втратив чинність, новий акт цивільного законодавства застосовується до прав і обов`язків, що виникли з моменту набрання ним чинності. Порядок ведення погосподарського обліку в сільських радах визначався Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 12 травня 1985 року № 5-24/26, а згодом - Вказівками по веденню погосподарського обліку в сільських Радах народних депутатів, затвердженими постановою Державного комітету статистики СРСР від 25 травня 1990 року № 69. Цими Вказівками передбачено, що суспільна група господарства визначалась сільською радою залежно від роду занять голови господарства (сім`ї). Згідно ксерокопії витягу з погосподарської книги за 1991-1995 роки (особовий рахунок № [NUMBER] ), виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради, суспільна група господарства по [ADDRESS] - колгосп., голова сім`ї - [PERSON] , [INFO] , пенсіонерка, колгоспниця, померла [INFO] , а/з № 20 від 11.12.1991, [PERSON] , 1929 р.н., дочка, пенсіонерка, колгоспниця. Копією довідки Вих. № 7/50 від 22.02.2022, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради доводиться, що у [ADDRESS] було перейменовано з [ADDRESS]. Дійсно житловий будинок, який знаходиться за адресою [ADDRESS] являється колгоспним двором, що стверджується довідкою Вих. № 7-86 від 23.05.2021, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Згідно виписки з по господарських книг з 1960 року по 2021 рік (з 1964 року по 1979 рік по господарські книги в Луківському старостинському окрузі відсутні): з 01.01.1958 р. - 31.12.1960 р. в с. Уніж (номер об`єкта господарства 330) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1900 р.н., дочка [PERSON] , 1934 р.н., внука [PERSON] , 1951 р.н., зять [PERSON] , 1929 р.н., дочка [PERSON] , 1929 р.н., внук [PERSON] , 1952 р.н.; з 01.01.1961 р. - [INFO] в с. Уніж (номер об`єкта господарства 337) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1900 р.н., дочка [PERSON] , 1934 р.н., внука [PERSON] , 1951 р.н., зять [PERSON] , 1929 р.н., дочка [PERSON] , 1929 р.н., внук [PERSON] , 1952 р.н.; з 01.01.1980 р. - [INFO] в с. Уніж (номер об`єкта господарства 301) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1900 р.н., зять [PERSON] , 1929 р.н., дочка [PERSON] , 1929 р.н.; з 01.01.1983 р. - [INFO] в с. Уніж (номер об`єкта господарства 301) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1900 р.н., зять [PERSON] , 1929 р.н., дочка [PERSON] , 1929 р.н.; з 01.01.1986 р. - [INFO] в с. Уніж (номер об`єкта господарства 304) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1900 р.н., зять [PERSON] , 1929 р.н., помер [INFO] , а/з № 14, дочка [PERSON] , 1929 р.н., внук [PERSON] , 1952 р.н., прибув 16.02.1988 р., вибув 06.10.1988; з 01.01.1991 р. - 31.12.1995 р. в [ADDRESS] (номер об`єкта господарства 305) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1900 р.н., померла [INFO] , а/з № 20 від 11.12.1991, дочка [PERSON] , 1929 р.н.; з 01.01.1996 р. - [INFO] в [ADDRESS] (номер об`єкта господарства 322) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1929 р.н.; з 01.01.2001 р. - 31.12.2005 р. в [ADDRESS] (номер об`єкта господарства 312) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1929 р.н.; з 01.01.2006 р. - [INFO] в [ADDRESS] (номер об`єкта господарства 340) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1929 р.н., [PERSON] , 1952 р.н., прибув 18.12.2006 з Івано-Франківськ; з 01.01.2011 р. - 31.12.2015 р. в [ADDRESS] (номер об`єкта господарства 397) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1929 р.н., померла [INFO] , а/з № 24, [PERSON] , 1952 р.н.; з 01.01.2016 р. - [INFO] в [ADDRESS] (номер об`єкта господарства 396) проживали: голова сім`ї [PERSON] , 1952 р.н., помер а/з № 172 від 23.11.2020 р. Станом на 23.11.2020 р. господарський двір за адресою [ADDRESS] був закритий в зв`язку із смертністю. Житловий будинок: рік побудови - 1960, заг. площа - 56,6 м.кв., жит. площа - 22,8 кв.м. У зв`язку із набранням чинності Закону України «Про власність», з 15 квітня 1991 року колгоспні двори припинили своє існування, а правовідносини щодо майна колгоспного двору змінилися, оскільки належне на праві сумісної власності майно колгоспного двору трансформувалося у спільну часткову власність колишніх членів колгоспного двору. За ст.ст. 120, 123, 563 ЦК УРСР (1963 р.) майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності, включаючи неповнолітніх і непрацездатних; у разі смерті члена колгоспного двору спадкоємство в майні двору не відкривалось до смерті останнього члена колгоспного двору, а залишалось на праві сумісної власності в рівних частках членів двору, що в ньому проживають. Відповідно до роз`яснень, що містяться в п.6 постанови Пленуму Верховного Суду України від 22.12.1995 № 20 «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. На витребування частки з майна колишнього колгоспного двору, що збереглося на 15 квітня 1991 року, поширюється загальний трирічний строк позовної давності. Отже, спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, а саме: а) право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглось після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні; б) розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Колгоспні двори, виникнення та існування яких пов`язувалося зі спільним вкладом у створення даного майна членами колгоспного двору, належали до спільної сумісної власності членів колгоспного двору. Станом на 15.04.1991 р. в житловому будинку за адресою [ADDRESS] ( [ADDRESS] ) були зареєстровані такі особи: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] ,що слідує із довідки Вих. № 7-88 від 25.05.2022, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Судом встановлено, що житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] на праві спільної часткової власності по 1/2 частині належав колишнім членам колгоспного двору- [PERSON] та [PERSON] . Голова колишнього колгоспного двору (член колишнього колгоспного двору) [PERSON] померла, про що 11 грудня 1991 року виконавчим комітетом Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області складений актовий запис про смерть № 20, що доводиться копією листа-повідомлення Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) № 520/25.11.6-18 від 23.08.2022. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до роз`яснень, викладених у п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування», відносини спадкування регулюються правилами Цивільного кодексу України, якщо спадщина відкрилась не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР (далі - ЦК УРСР), у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом тощо. Оскільки [PERSON] померла до 1 січня 2004 року, застосовується Цивільний кодекс УРСР 1963 р. Згідно з ст. 524 згаданого кодексу спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом; спадкоємство за законом має місце, коли і оскільки воно не змінено заповітом. При спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), дружина і батьки (усиновителі) померлого. До числа спадкоємців першої черги належить також дитина померлого, яка народилася після його смерті (ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР). Відповідно до вимог ст. 548 ЦК УРСР для придбання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Для прийняття спадщини необхідне волевиявлення спадкоємця і здійснення ним певних дій. Згідно зі ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину: 1) якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном; 2) якщо він подав державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини заяву про прийняття спадщини. Зазначені в цій статті дії повинні бути вчинені протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. Згідно ст.526 ЦК УРСР місцем відкриття спадщини визнається останнє постійне місце проживання спадкодавця (стаття 17 цього Кодексу), а якщо воно невідоме, - місцезнаходження майна або його основної частини. Відповідно до ст.525 згаданого кодексу часом відкриття спадщини визнається день смерті спадкодавця. Згідно ст. 560 ЦК УРСР спадкоємці, закликані до спадкоємства, можуть одержати в державній нотаріальній конторі за місцем відкриття спадщини свідоцтво про право на спадщину. [PERSON] , [INFO] була зареєстрована на день смерті [INFO] за адресою: [ADDRESS] ), разом із дочкою [PERSON] , [INFO] , що стверджується довідкою Вих. № 7-200 від 17.08.2022, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Про те, що [PERSON] є дочкою [PERSON] доводиться копіями: архівної довідки Державного архіву Івано-Франківської області № Г-64 (Ц)/06-06 від 05.09.2022, в якій зазначено, що [PERSON] , [INFO] , хрещена у церкві с. Уніж (а/з № 2) є дочкою [PERSON] та [PERSON] , доньки [PERSON] і [PERSON] ; листа-повідомлення Городенківського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Коломийському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства Юстиції (м. Івано-Франківськ) № 520/25.11.6-18 від 23.08.2022, з якого слідує, що 27 січня 1951 року виконавчим комітетом Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області складений актовий запис № 1 про шлюб на [PERSON] та [PERSON] . Судом встановлено, що спадкоємцем першої черги за законом спадкодавця [PERSON] , яка прийняла спадщину після її смерті, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вступила в управління та володіння спадковим майном є її дочка [PERSON] . Повідомленням Городенківської державної нотаріальної контори Івано-Франківської області № 602/01-16 від 15.07.2022 року та Інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 69482304 від 15.07.2022, стверджується, що спадкова справа після смерті [PERSON] , яка померла [INFO] , не заведена. Як встановлено, [PERSON] успадкувала після смерті матері [PERSON] 1/2 частину житлового будинку, господарських будівель та споруд за адресою: [ADDRESS] , що належала спадкодавцю як колишньому члену колгоспного двору, однак не оформлено документи про спадкування. За заповітом, посвідченим 09.04.2002 секретарем виконкому Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 51, [PERSON] , жителька [ADDRESS], на випадок своєї смерті зробила таке розпорядження, яким належне їй майно, де б воно не було і з чого б воно не складалося і взагалі все те, що вона за законом матиме право, в т.ч. земельна ділянка, земельний пай, майновий пай, які розміщені в с. Уніж записує своєму синові [PERSON] за угодою, що він утримуватиме її до смерті. [PERSON] померла [INFO] у віці 85 років в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 24 від 17.12.2014, що доводиться копією свідоцтва про смерть від 17.12.2014. Внаслідок її смерті відкрилася спадщина. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Згідно з ст. 1223 ЦК України право на спадкування мають особи, визначені у заповіті. У разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261 - 1265 цього Кодексу. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. За ст.ст. 1268-1269 Цивільного кодексу України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Прийняття спадщини це: постійне проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подання спадкоємцем, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядуваннязаяви про прийняття спадщини. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, визначено ч.2 ст.1220 ЦК України. [PERSON] , [INFO] була зареєстрована на день смерті [INFO] а/з № 24 від 17.12.2014 (свідоцтво [NUMBER] ) за адресою: [ADDRESS] ), разом із сином[PERSON] , 1952 р.н., що стверджується довідкою Вих. № 7-199 від 17.08.2022, виданою Луківським старостинським округом Городенківської міської ради. Те, що [PERSON] , [INFO] є сином [PERSON] та [PERSON] доводиться копією свідоцтва про народження, відповідний запис в книзі записів актів громадянського стану про народження за № 2 від 03.01.1952. Судом встановлено, що спадкоємцем за заповітом [PERSON] є її син [PERSON] , який прийняв спадщину після її смерті, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Із копії спадкової справи № 135/2015 (номер у Спадковому реєстрі № 57518165), наданої суду на виконання ухвали Городенківською державною нотаріальною конторою Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області вбачається, що за заявою спадкоємця за заповітом [PERSON] від 02.06.2015 заведена спадкова справа після смерті [PERSON] . Відповідно до ч.1 ст.1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Згідно з вимогами ч.1 ст.1297 згаданого Кодексу спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса або в сільських населених пунктах - до уповноваженої на це посадової особи відповідного органу місцевого самоврядування за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. [PERSON] в.о. державного нотаріуса Городенківської районної державної нотаріальної контори видано 3 (три) свідоцтва про право на спадщину за заповітом, зареєстровані в реєстрі за № 485, 486 від 22.04.2017, № 515 від 28.04.2017 на: земельні ділянки для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, площею 0,6866 га, площею 0,5537 га, за Державними актами на право власності на земельну ділянку серії І-ІФ № 023512, серії І-ІФ № 023513; грошовий вклад з процентами та усіма видами компенсації і індексації по рахунку у ТВББ № [NUMBER] м. Городенка філії Івано-Франківського обласного управління ПАТ «Ощадбанк», що належали спадкодавцю [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входив також житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , які [PERSON] успадкував, однак не оформлено документи про спадкування. За заповітом, посвідченим 19.06.2020 секретарем Луківської сільської ради Городенківського району Івано-Франківської області, зареєстрованим в реєстрі за № 25, [PERSON] , [INFO] , житель [ADDRESS] , на випадок своєї смерті зробив таке розпорядження, яким все своє майно, де б воно не знаходилось і з чого б воно не складалося, і взагалі, все те, що буде йому належати і на що він за законом матиме право заповів [PERSON] , [INFO] . Даний заповіт є чинний, зареєстрований у Спадковому реєстрі за № 66104082, що доводиться копією Інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) №67276081 від 12.11.2021. [PERSON] , [INFO] помер [INFO] у віці 68 років в с. Лука Городенківського району Івано-Франківської області, актовий запис № 172 від 23 листопада 2020 року, що доводиться копією свідоцтва про смерть (повторно) серія [NUMBER] від 15.01.2021. Внаслідок його смерті відкрилася спадщина. Із копії довідки Вих. № 7/49 від 22.02.2022, виданої Луківським старостинським округом Городенківської міської ради слідує, що [PERSON] , [INFO] , був зареєстрований на день смерті а/з № 172 від 23.11.2020, свідоцтво [NUMBER] , за адресою: [ADDRESS] ; зареєстрованих осіб за адресою [ADDRESS] , більше не було. Згідно ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. У відповідності до ч. 2 ст. 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі неохоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. У першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки (ст. 1261 ЦК України). Позивач [PERSON] є дочкою [PERSON] та [PERSON] , що стверджується копіями: свідоцтва про народження (повторне) серія [NUMBER] від 31.08.2005, свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] від 04.02.2016. Шлюб між батьками позивача розірвано, в Книзі реєстрації розірвань шлюбів зроблено відповідний актовий запис за № 13 від 05 лютого 2008 року, що доводиться копією свідоцтва про розірвання шлюбу серія [NUMBER] від 22.01.2009. На виконання ухвали суду Городенківська державна нотаріальна контора Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано-Франківськ) надала суду належним чином засвідчену копію спадкової справи № 59/2021, заведеної після смерті [PERSON] , який помер [INFO] в с.Лука Городенківського району Івано-Франківської області, з якої вбачається, що спадкоємець першої черги за законом позивач [PERSON] 17.02.2021 (протягом встановленого статтею 1270 ЦК України строку) подала до нотаріуса заяву про прийняття спадщини. В спадковій справі міститься лист-повідомлення [PERSON] (спадкоємець за заповітом) від 26.11.2021, з якого слідує, що нею спадщина не прийнята, тому при бажанні її прийняти, запропоновано звернутися до суду для визначення додаткового терміну прийняття спадщини. Отже, враховуючи, що спадкоємець за заповітом [PERSON] не прийняла спадщину після смерті спадкодавця [PERSON] , з позовом про визначення їй додаткового строку для подання нею заяви про прийняття спадщини, до суду не зверталася, право на спадкування за законом одержує спадкоємець першої черги за законом - позивач [PERSON] . До складу спадщини [PERSON] входить житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , що успадковано ним після смерті матері [PERSON] , однак не оформлено документи про спадкування. При зверненні [PERSON] до державного нотаріуса Городенківської державної нотаріальної контори Коломийського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Капріян С.В. щодо видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на житловий будинок за [ADDRESS] після смерті [PERSON] , нотаріус відмовила у зв`язку з тим, що спадкоємець не надала документ, який посвідчував би право власності спадкодавця [PERSON] на вищезгаданий житловий будинок, оскільки згідно даних органів БТІ право власності не було зареєстровано, що доводиться копією постанови про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 264/02-31 від 22.02.2022. Відповідно до положень ст. 317 Цивільного кодексу України власникові належать права володіння, користування та розпорядження майном. Статтею 392 ЦК України визначено, що власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Умовою для переходу в порядку спадкування права власності на об`єкти нерухомості є набуття спадкодавцем зазначеного права в установленому законодавством України порядку. Для набуття права власності в установленому законом порядку спадкоємець повинен здійснити дії, які необхідні для набуття права власності на визначене нерухоме майно. Визнання права власності на спадкове майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення спадкових прав, зокрема, в нотаріальному порядку. Як вбачається із роз`яснень ч.ч.2, 3 п.23 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 30.05.2008 р. "Про судову практику у справах про спадкування", свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розглядові не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Позивач [PERSON] , як спадкоємець першої черги за законом після смерті [PERSON] , фактично стала власником вищезгаданого житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, користується ними. Однак, через відсутність правовстановлюючого документу, що підтверджує право власності спадкодавця на спадковий житловий будинок, позивач не має можливості отримати свідоцтво про право на спадщину на нерухоме майно. Відсутність свідоцтва про право на спадщину не позбавляє спадкоємця права на спадщину, - визначено ч.3 ст. 1296 ЦК України. Таким чином суд, належно оцінивши зібрані у справі докази, вважає, що факти, викладені позивачем в позовній заяві в обґрунтування своїх позовних вимог є достовірними, і сумніву не викликають, також не встановлено неправомірності набуття позивачем права власності на житловий будинок, господарські будівлі та споруди, що знаходяться за адресою: [ADDRESS] , визнання права власності не порушує прав чи інтересів будь-яких інших осіб, у зв`язку з чим, позовні вимоги підлягають повному задоволенню. При винесенні рішення судом враховується те, що відповідно до вимог Постанови Верховної Ради України «Про утворення та ліквідацію районів» № 807-ІХ від 17.07.2020 територія колишнього Городенківського району Івано-Франківської області на даний час відноситься до Коломийського району Івано-Франківської області. На підставі ст.ст. 120, 123, 563, 524, 529, 548, 549 ЦК УРСР (1963 р.), ст.ст. 316, 317, 325, 328, 392, 1216, 1217, 1220, 1222, 1223, 1233, 1261, 1268-1270, 1296-1297 ЦК України,

Outcome: approved