Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

До Малиновського районного суду м. Одеси звернувся Обслуговуючий кооператив «Жемчужина на Болгарской» з позовом до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості. В обґрунтування своїх позовних вимог, позивач пгосилався на те, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , а кооператив сприяє співвласнику будинку в отриманні житлово-комунальних послуг. Оскільки відповідач не виконує своїх зобов`язань щодо сплати отриманих житлово-комунальних послуг, позивач звернувся з цим позовом до суду, та просить суд стягнути з відповідача: - заборгованість за комплекс житлово-комунальних послуг у розмірі 89489,75 грн., з яких: 33508,91 грн. утримання будинку та прибудинкової території; 12727,57 грн. охорона спільного майна; 910,21 грн. послуга поводження з побутовими відходами; 3821,60 грн. витрати на опалення місць загального користування; 7486,38 грн. утримання котельні; 31034,40 грн. опалення; 1,68 грн. постачання електроенергії; - суму інфляційних втрат у розмірі 13591,92 грн.; - 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань у розмірі 1902,97 грн.; - понесені ним витрати по сплату судового збору у розмірі 2481,00 грн. та витрати на професійну правничу допомогу у розмірі 5300,00 грн. Представник позивача до суду надав заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримав, просив їх задовольнити, не заперечував проти ухвалення заочного рішення (а. с. 2, т. 2). Відповідачі у відкрите судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином (а. с. 235 237, 246 247, т. 1; а. с. 3, т. 2). У встановлений судом строк відзив на позовну заяву не подали, та будь-яких заяв чи клопотань щодо розгляду справи до суду не подали. У зв`язку з неявкою відповідачів та неповідомленням про поважні причини такої неявки в судове засідання, в порядку статті 280 ЦПК України, суд вважає можливим провести розгляд справи у відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 223 ЦПК України. Згідно ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній доказів (постановляє заочне рішення). У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного запису не здійснюється. Дослідивши та проаналізувавши матеріали справи, надані письмові докази, відповідно до вимог закону, за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному розгляді у судовому засіданні всіх обставин справи в їх сукупності суд дійшов наступного висновку. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що Обслуговуючий кооператив «Жемчужина на Болгарской» є юридичною особою, яка утворюється шляхом об`єднання фізичних та/або юридичних осіб, створюється і діє у відповідності до Конституції України, Цивільного та Господарського кодексів України, ЗУ «Про кооперацію», на підставі рішення установчих зборів на добровільних засадах, для експлуатації та управління житловим комплексом, який складається з одного багатоповерхового житлового будинку за адресою: [ADDRESS] . Діяльність ОК «Жемчужина на Болгарской» спрямована на отримання усіма співвласниками єдиного майнового комплексу, послуг з водопостачання, водовідведення, електропостачання, газопостачання, поводження з твердими побутовими відходами, забезпечення опалення, утримання будинку та прибудинкової території, охорону спільного майна, а співвласники, в свою чергу, забезпечують своєчасну оплату внесків і платежів та відшкодування витрат кооперативу на умовах, що передбачені законодавством. ОК «Жемчужина на Болгарской» сприяє співвласнику будинку в отриманні житлово-комунальних послуг, а співвласник забезпечує своєчасну і в повному обсязі сплату внесків і платежів на умовах, визначених чинним законодавством України. Обслуговуючий кооператив «Жемчужина на Болгарской», як колективний споживач, використав своє право укладати договори про надання комунальної послуги відповідно до Статуту, в інтересах споживачів, об`єднаних таким колективним споживачем, як це передбачено ч. 3ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно до цього, з моменту утворення та до теперішнього часу об`єднання є єдиним колективним споживачем комунальних послуг та забезпечує постачання комунальних послуг від межі централізованих інженерно-технічних систем до окремого приміщення з використанням спільного майна співвласників багатоквартирного будинку - внутрішньобудинкових мереж. Кооператив є неприбутковою організацією і не має на меті одержання прибутку для його розподілу між членами. Господарче забезпечення діяльності здійснюється самостійно та шляхом залучення на договірних засадах суб`єктів господарювання. Обслуговуючий кооператив не є виробником, транспортувальником та постачальником комунальних послуг (виконавцем), а виступає колективним споживачем (замовником) таких послуг у розумінні ст. 6 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги». Відповідно Кооперативом не встановлюються тарифи на будь-які комунальні послуги. З метою забезпечення належної експлуатації житлового комплексу, обслуговуючим кооперативом «Жемчужина на Болгарской» укладено ряд прямих договорів з виконавцями (постачальниками) житлово-комунальних послуг, якими передбачено перерахування коштів за наданні послуги щомісячно. Об`єднання за такими договорами несе повну відповідальність за своєчасну сплату вартості фактично спожитих співвласниками багатоквартирного будинку послуг. Позивачем самостійно або з залучення підрядних організацій здійснювався комплекс регламентних робіт з забезпечення утримання будинку та прибудинкової території, а саме: технічне обслуговування внутрішньобудинкових систем водопостачання, водовідведення, теплопостачання, гарячого водопостачання, зливової каналізації, електропостачання, газопостачання, технічне обслуговування ліфтів, обслуговування димових та вентиляційних каналів, технічне обслуговування систем протипожежної автоматики та димовидалення, а також інших внутрішньобудинкових інженерних систем відповідно до наказу Держкомітету з питань житлово-комунального господарства №76 від 17.05.2005 року «Про затвердження Правил утримання жилих будинків та прибудинкових територій», Наказу Мінрегіонрозвитку №190 від 27.07.2018 року «Про затвердження Обов`язкового переліку робіт (послуг), витрати на які включаються до складу витрат на утримання багатоквартирного будинку та прибудинкової території». Крім того, позивачем постійно забезпечувався поточний ремонт конструктивних елементів, технічних пристроїв будинку та елементів зовнішнього упорядження, що розмішені на закріпленій в установленому порядку прибудинковій території, поточний ремонт внутрішньо будинкових систем, систем протипожежної автоматики та димовидалення, інших внутрішньо будинкових інженерних систем, прибирання прибудинкової території, прибирання приміщень загального користування, придбання електричної енергії для освітлення місць загального користування, живлення ліфтів та забезпечення функціонування іншого спільного майна багатоквартирного будинку. Відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] , що підтверджується Договором №1-4-7/22 купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна від 09 жовтня 2015 року (а. с. 9 14, т. 1), Додатковою угодою №1 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-4-7/22 від 09 жовтня 2015 року про часткову заміну сторони, від 22 жовтня 2015 року (а. с. 15, т. 1), Додатковою угодою №2 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-4-7/22 від 09 жовтня 2015 року, від 22 жовтня 2015 року (а. с. 16 17, т. 1), Додатковою угодою № 3 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-4-7/22 від 09 жовтня 2015 року, від 18 квітня 2016 року (а. с. 18, т. 1), Додатковою угодою № 4 до Договору купівлі-продажу майнових прав на об`єкт нерухомого майна №1-4-7/22 від 09 жовтня 2015 року, від 18 січня 2017 року (а. с. 19, т. 1), Актом прийому-передачі в тимчасове користування, від 29 січня 2018 року (а. с. 20, т. 1). Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №М1-115124-ю/л від 29 липня 2022 року [PERSON] зареєстрована за адресою: [ADDRESS] (а. с. 228, т. 1). Згідно довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради №С1-115410-ю/л від 29 липня 2022 року [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а. с. 230, т. 1). Судом встановлено, що відповідачі наданими ОК «Жемчужина на Болгарской» житлово-комунальними послугами за адресою: [ADDRESS] , фактично користуються, але оплату за ці послуги не здійснюють, що підтверджується довідкою-розрахунком суми боргу, рахунками на сплату за житлово-комунальні послуги. Відповідно до наданого розрахунку суми боргу, заборгованість відповідачів перед ОК «Жемчужина на Болгарской» за період з липня 2019 року по травень 2022 року складає 89489,75 грн. (а. с. 242 243, т. 1). Зазначена сума заборгованості виникла за комплекс житлово-комунальних послуг, з яких: 33508,91 грн. утримання будинку та прибудинкової території; 12727,57 грн. охорона спільного майна; 910,21 грн. послуга поводження з побутовими відходами; 3821,60 грн. витрати на опалення місць загального користування; 7486,38 грн. утримання котельні; 31034,40 грн. опалення; 1,68 грн. постачання електроенергії. Отже, відповідачам фактично надавались житлово-комунальні послуги за сприянням ОК «Жемчужина на Болгарской» та, відповідно, споживались відповідачами, тобто між сторонами наявні фактичні договірні відносини. Внаслідок фактичного споживання відповідачами вищевказаних послуг були здійснення конклюдентні дії, які породжують юридичні наслідки. Щомісяця в період з липня 2019 року до травня 2022 року ОК «Жемчужина на Болгарской» нараховував плату за отримані відповідачами житлово-комунальні послуги, однак вони протягом тривалого часу не виконують свої обов`язки і не сплачують регулярно і в повному обсязі житлово-комунальні послуги, внаслідок чого і виникла заборгованість в сумі 89489,75 грн. Упродовж всього строку споживання житлово-комунальних послуг, надання яких забезпечувалось ОК «Жемчужина на Болгарской», будь-яких актів-претензій, заяв або звернень від відповідачів щодо якості надання таких послуг або їх ненадання до обслуговуючого кооперативу, як об`єднання, що забезпечує надання таких послуг, не надходило. Пунктом 5 частини 1 статті 1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що житлово-комунальні послуги - результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст. 5 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» до житлово-комунальних послуг належать: 1) житлова послуга - послуга з управління багатоквартирним будинком. Послуга з управління багатоквартирним будинком включає: утримання спільного майна багатоквартирного будинку, зокрема прибирання внутрішньобудинкових приміщень та прибудинкової території, виконання санітарно-технічних робіт, обслуговування внутрішньобудинкових систем (крім обслуговування внутрішньобудинкових систем, що використовуються для надання відповідної комунальної послуги у разі укладення індивідуальних договорів про надання такої послуги, за умовами яких обслуговування таких систем здійснюється виконавцем), утримання ліфтів тощо; купівлю електричної енергії для забезпечення функціонування спільного майна багатоквартирного будинку; поточний ремонт спільного майна багатоквартирного будинку; 2) комунальні послуги - послуги з постачання та розподілу природного газу, постачання та розподілу електричної енергії, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення, поводження з побутовими відходами. Порядок оплати за житлово-комунальні послуги визначений у ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», якою передбачено, що споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ч. 1 ст. 10 даного Закону, ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за домовленістю сторін, крім випадку обрання управителя органом місцевого самоврядування. Таким чином, проаналізувавши зазначені норми закону, суд приходить до висновку, що відповідачі, як споживачі житлово-комунальних послуг, якщо вони фактично ними користуються, зобов`язані за них сплатити. Крім того, відповідно до ч. 4 ст. 319 ЦК України, власність зобов`язує, а ст. 322 ЦК України наголошує на тому, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідачі, будучи власниками майна, зобов`язані його утримувати. Згідно ст. 509 ЦК України визначено, що зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (сплатити гроші), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання має ґрунтуватися на засадах добросовісності, розумності та справедливості. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а ст. 527 ЦК України передбачено, що боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту. Кожна із сторін у зобов`язанні має право вимагати доказів того, що обов`язок виконується належним боржником або виконання приймається належним кредитором чи уповноваженою на це особою, і несе ризик наслідків непред`явлення такої вимоги. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. В силу ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Боржник повинен виконати такий обов`язок у семиденний строк від дня пред`явлення вимоги, якщо обов`язок негайного виконання не випливає із договору або актів цивільного законодавства. Як визначено ч. 1 ст. 612 ЦК України, боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. За змістом ч. 1 ст. 901, ч. 1 ст. 903 ЦК України, за договором про надання послуг одна сторона (виконавець) зобов`язується за завданням другої сторони (замовника) надати послугу, яка споживається в процесі вчинення певної дії або здійснення певної діяльності, а замовник зобов`язується оплатити виконавцеві зазначену послугу, якщо інше не встановлено договором. Якщо договором передбачено надання послуг за плату, замовник зобов`язаний оплатити надану йому послугу в розмірі, у строки та в порядку, що встановлені договором. Зобов`язання боржника сплатити певну грошову суму на користь кредитора відповідно до цивільно-правового договору або з інших підстав, визначених законом, є грошовим зобов`язанням. Таким чином, правовідношення, у якому замовник зобов`язаний оплатити надану послугу в грошах, а виконавець має право вимагати від замовника відповідної оплати, тобто у якому передбачено передачу грошей як предмета договору або сплату їх як ціни договору, є грошовим зобов`язанням. З огляду на викладене правовідносини, які склалися між сторонами, є грошовим зобов`язанням, у якому, серед інших прав і обов`язків сторін, на боржників покладено виключно певний цивільно-правовий обов`язок з оплати отриманих житлово-комунальних послуг, якому кореспондує право вимоги кредитора - вимагати сплату грошей за надані послуги. Отже, виходячи з юридичної природи спірних правовідносин сторін як грошових зобов`язань на них поширюється дія частини другої статті 625 ЦК України як спеціальний вид цивільно-правової відповідальності за прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до п. 10 ч. 2ст. 7 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний у разі несвоєчасного здійснення платежів за житлово-комунальні послуги сплачувати пеню в розмірах, установлених законом або договорами про надання житлово-комунальних послуг. Заявляючи вимоги про стягнення з боржників 3 % річних та інфляційних втрат за відповідні періоди прострочення виконання зобов`язання, позивач надав суду відповідні розрахунки, згідно з якими: - сума інфляційних втрат - 13591,92 грн.; - 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань - 1902,97 грн. (а. с. 213 217, т. 1). Наданий позивачем розрахунок суд приймає до уваги, оскільки останній відповідає нормам закону. Відповідно до ст. ст. 76, 77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Суд не бере до розгляду докази, які не стосуються предмета доказування. За ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. На підставі вищенаведеного, суд дійшов висновку про задоволення позовних вимог Обслуговуючого кооперативу «Жемчужина на Болгарской» до [PERSON] , [PERSON] , про стягнення заборгованості за спожиті житлово-комунальні послуги, інфляційних витрат та 3 % річних за прострочення виконання зобов`язань. Щодо вимог позивача стосовно стягнення з відповідача понесених нею судових витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 5300,00грн., суд зазначає наступне. Згідно з ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Крім того, відповідно до частин 1-2 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать, зокрема, витрати на професійну правничу допомогу. Частинами 1-4 статті 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Проте, позивачем до суду не було подано належних доказів виконаних робіт та понесених позивачем витрат. Враховуючи викладене, не підлягають задоволенню витрати на правову допомогу. Окрім того, у відповідності до ст. 264 ЦПК України, під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. На підставі ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивачем при зверненні до суду було сплачено судовий збір, в розмірі 2481,00 грн. (а. с. 1), тому дані виплати підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача.

Outcome: partial