Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

В липні 2021 року Орган опіки та піклування районної адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району звернувся з позовом до [PERSON] , третя особа: Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) про позбавлення батьківських прав, стягнення аліментів. В обґрунтування позовної заяви зазначено, що відповідач є матір`ю [PERSON] , [INFO] . Відомості про батька дитини внесені відповідно до ч.1 ст.135 СК України. З 02.06.2021 року малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах, має інвалідність, органічне ураження ЦНС, сполучена гідроцефалія, епідсидром, згідно з висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 06.03.2020 року № ІРЦ-85006/2020/100702 має порушення опорно-рухового апарату, тяжке порушення мовлення, затримку психічного розвитку. 07.05.2021 року, згідно з актом органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку, у зв`язку з незадовільними санітарно-гігієнічними умовами проживання, малолітню [PERSON] , [INFO] , вилучено з родини та влаштовано до Православного дитячого будинку милосердя «Надія» ім. Злотолинської. 17.05.2021 року відділом по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради з [PERSON] проведено профілактичну бесіду про відповідальність батьків за утримання, виховання та здоров`я дитини, порядок повернення малолітньої доньки в родину. 19.05.2021 року [PERSON] написала заяву на повернення малолітньої доньки [PERSON] в родину. За результатами обстеження родини [PERSON] за адресою: [ADDRESS] комісією ЗНВК було складено акт № 109 від 21.05.2021 року, згідно якого санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний, умови для повноцінного навчання та розвитку дитини не створені. 03.06.2021 року на комісії з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району розглянуто питання щодо повернення в родину [PERSON] , [INFO] . За результатами розгляду даного питання вирішено не повертати малолітню дитину в родину, підготувати та подати до суду позовну заяву про позбавлення батьківських прав [PERSON] , оскільки складні життєві обставини родини негативно впливають на стан дитини, мати не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька. Оскільки відповідач не створила належних умов для проживання та виховання дитини, так як кімната в якій вона проживала з дитиною має незадовільний санітарно-гігієнічний стан, не має постійного місця роботи, фактично проживає на соціальні виплати на дитину, батьківських потенціал слабкий, мат не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька, позивач просить суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , та стягнути з [PERSON] на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитись дитина аліменти у розмірі у 1/4 частки з усіх видів її заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків мінімального прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи стягнення від дня пред`явлення позову. Представник позивача в судове засідання не з`явився, подав заяву про розгляд справи без їх участі, позовні вимоги підтримав в повному обсязі з підстав викладених в позовній заяві. Проти заочного розгляду справи не заперечує. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про дату, час і місце судового засідання повідомлена у порядку, встановленому ЦПК України. Відзив на позовну заяву, який би відповідав вимогам ст.191 ЦПК України, відповідачем не надано. Третя особа Дніпровський районний відділ державної реєстрації актів цивільного стану Південно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Дніпро) звернулась із заявою про розгляд справи без участі представника. Відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до ст. 280 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений і від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів, якщо позивач не заперечує проти такого вирішення справи. З урахуванням думки позивача щодо заочного розгляду справи, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів та провести заочний розгляд справи. Вивчивши матеріали справи, взявши до уваги обставини, викладені у позовній заяві, та перевіривши їх наявними в матеріалах справи доказами, суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є матір`ю малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження Серії [NUMBER] . По відношенню до доньки має статус одинокої матері згідно ч.1 ст. 135 СК України. З 02.06.2021 року малолітня [PERSON] перебуває на обліку служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради як така, що опинилася в складних життєвих обставинах. Згідно з висновком про комплексну психолого-педагогічну оцінку розвитку дитини від 06.03.2020 року № ІРЦ-85006/2020/100702, [PERSON] має інвалідність, органічне ураження ЦНС, сполучена гідроцефалія, епідсидром, має порушення опорно-рухового апарату, тяжке порушення мовлення, затримку психічного розвитку. Згідно висновку оцінки потреби сім`ї [PERSON] та акту оцінки потреб сім`ї/родини від 07.05.2021 року ,складеного начальником ВРС по Дніпровському району ЗМЦСССДМ, родина [PERSON] мешкає в одній кімнаті двокімнатної квартири спільного заселення. Дитина спить на одному дивані з матір`ю, санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний, наявний сильний сморід, домашні тварини (собаки) випорожнюються в тому ж помешканні, де проживає дитина з матір`ю, кімната захаращена речами. На підставі акту органу внутрішніх справ України та закладу охорони здоров`я про підкинуту чи знайдену дитину та її доставку від 07.05.2021 року малолітню [PERSON] вилучено з родини та направлено до Православного дитячого будинку милосердя «Надія». Згідно довідки Православного дитячого будинку милосердя «Надія» ім. Злотолинської Н.М., 07.05.2021 року [PERSON] , [INFO] , прийнята до Православного дитячого будинку милосердя «Надія». 19.05.2021 року [PERSON] написала заяву на повернення малолітньої дитини [PERSON] в родину. 21.05.2021 року комісією ЗНВК № 109 було проведено обстеження умов проживання та виховання дитини [PERSON] за результатами якого складено акт від 21.05.2021 року. Згідно акту обстеження умов проживання та виховання учениці 1-В класу ЗНВК №109 [PERSON] від 21.05.2021 року, сім`я проживає в одній кімнаті двокімнатної квартири, кухнею та туалетом не користується. Із побутових предметів є лише телевізор та чайник. Дитина в туалет ходить на горщик, миється в тазику. В кімнаті наявні собаки. Мати [PERSON] не працює. Санітарно-гігієнічний стан житла незадовільний, умови для повноцінного навчання та розвитку дитини не створені. Відповідно до повідомлення Запорізького навчально-виховного комплексу № 109 Запорізької міської ради Запорізької області від 21.05.2021 року, малолітня [PERSON] навчається в інклюзивному класі, є дитиною з особливими освітніми потребами. Виявлені проблеми із рівнем навчальних можливостей матері дитини повідомлялись одразу, надавались рекомендації для покращення результатів, але замість конструктивної розмови мама агресивно нападала на вчителя та асистента вчителя, звинувачувала у некомпетентності. На телефонні дзвінки не відповідала. З педагогічними працівниками розмовляла на підвищених тонах, зустрічатися відмовлялась. 03.06.2021 року комісія з питань захисту прав дитини при районній адміністрації Запорізької міської ради по Дніпровському району розглянула заяву [PERSON] про повернення дитини [PERSON] в родину. За результатами розгляду заяви комісією вирішено про недоцільність повернення малолітньої [PERSON] в родину, що підтверджується витягом з протоколу № 11/12 від 03.06.2021 року. Згідно психологічної характеристики на дитину від 12.01.2022 року, [PERSON] з 07.05.2021 року перебуває у православному дитячому будинку «Надія» Запорізької Єпархії УПЦ. За період перебування у закладі дитина набрала вагу. Загальний психічний розвиток- не відповідає віковій нормі. Дівчинка контактна, настрій стабільний, усміхнена, оптимістично налаштована. Добре адаптувалась до умов навчання у спеціалізованій школі. Має складнощі у спробах зав`язати контакти через те, що раніше не була навчена контактувати з дітьми та була ізольована від суспільства взагалі. За час перебування в дитячому будинку дитина пішла до школи, демонструє навички письма, почала читати. Рекомендовано звести контакти з мамою до мінімуму, бо мама своєю поведінкою та зауваженнями, демонстрацією агресії, істеричністю та залякуванням травмує власну дитину. Крім того, дівчинка не демонструє занепокоєння якщо мама довго не приходить, не виказує суму чи сліз за мамою. Відповідно до ч. 5 ст. 19 СК України, орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Районною адміністрацією Запорізької міської ради по Дніпровському району, на підставі подання відділу по Дніпровському району служби (управління) у справах дітей Запорізької міської ради та зібраних матеріалів, складено висновок про позбавлення батьківських прав [PERSON] , згідно з яким, у зв`язку з неналежним ставленням матері до виконання батьківських обов`язків по відношенню до доньки, з метою захисту прав та інтересів дитини, рада опіки та піклування прийняла рішення про доцільність позбавити батьківських прав [PERSON] по відношенню до неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Статтею 150 СК України передбачені обов`язки батьків щодо виховання та розвитку дитини. Згідно із ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до п. 2 ч. 1 ст. 164 Сімейного Кодексу України, мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей. Згідно вимог статті 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Позбавлення батьків батьківських прав не припиняє їхнього аліментного обов`язку щодо дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачає, що батьки несуть основну відповідальність за виховання дитини. Інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Відповідно ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав" передбачено, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Для позбавлення батьківських прав мало впевнитися в невиконанні обов`язків по вихованню. Належить також встановити, що батьки ухиляються від їх виконання свідомо. Згідно п. 16 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених ст. 164 СК ( 2947-14 ). Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язкам. Позбавлення батьківських прав є заходом відповідальності батьків за невиконання або неналежне виконання ними своїх батьківських обов`язків. Головною метою такого заходу є захист інтересів малолітніх та неповнолітніх дітей і стимулювання батьків щодо належного виконання своїх обов`язків. Ухилення батьків від виховання дитини, як підстава до позбавлення батьківських прав можлива лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками В рішенні Європейського суду з прав людини від 18 грудня 2008 року у справі «Савіни проти України» зазначено, що вирішуючи справи про позбавлення батьківських прав, суд зобов`язаний дотримуватися вимог ст. 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод у частині права заявників на повагу до сімейного життя, зокрема судове рішення має бути побудоване на з`ясованих обставинах: чи були мотиви для позбавлення батьківських прав доречними і достатніми, чи здатне рішення про позбавлення батьківських прав забезпечити належний захист дитини, чи було проведено ретельний аналіз можливих наслідків пропонованого заходу з опіки для батьків і дитини, чи ґрунтується висновок органу опіки на достатній доказовій базі, чи мали батьки достатні можливості брати участь у вирішенні такого питання. Досліджені судом докази свідчать про те, що відповідач [PERSON] не створила належних умов для проживання та виховання дитини, має слабкий батьківський потенціал, не усвідомлює наявності проблем, не розуміє їх ризики і загрози, мотивація до змін низька, чим ухиляється від батьківських обов`язків. Вирішуючи позовні вимоги про позбавлення [PERSON] батьківських прав суд враховує вимоги ст. 3 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 року, яка набула чинності для України 27.09.1991 року, де зокрема зазначено, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Встановлені судом факти, як кожен окремо, так і у сукупності, суд розцінює як свідоме нехтування відповідачем своїми батьківськими обов`язками, що є підставою для позбавлення її батьківських прав з метою захисту прав та інтересів малолітньої дитини. Суд роз`яснює, що згідно ч.1 ст.166 СК України, особа, яка позбавлена батьківських прав, втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; перестає бути законним представником дитини; втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Питання про поновлення батьківських прав вирішується в порядку визначеному статтею 169 СК України. Відповідно до ч. 2, ч.3 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Згідно зі ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ч.3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. При визначенні розміру аліментів суд враховує обставини, передбачені ст. 182 СК України та приймає до уваги, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Таким чином, суд вважає необхідним стягнути з відповідача на користь особи чи установи, на утриманні якої буде знаходитися дитина, аліменти у розмірі ј частини заробітку (доходу) платника аліментів, але не менше, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 264 ЦПК України при ухваленні рішення суд вирішує питання про розподіл судових витрат. Враховуючи, що позивач звільнений від сплати судового збору, то з відповідача на користь держави відповідного до ч. 1 ст. 141 ЦПК України необхідно стягнути судовий збір .

Outcome: approved