Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

23 травня 2022 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою, у якій просить скасувати рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 20 квітня 2022 року № 142 в частині встановлення способів участі у вихованні дитини та встановити [PERSON] такий порядок побачень з їх малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : кожну суботу місяця з 12 год 00 хв до 20 год 00 хв. На обґрунтування позову покликається на те, що з 05 березня 2016 року вона перебувала в зареєстрованому шлюбі з [PERSON] . Від шлюбу з яким у них [INFO] народилась дочка [PERSON] . Оскільки сімейне життя між ними не склалося, з липня 2018 року вони стали проживати окремо і рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 січня 2019 року у справі № 460/5366/18 шлюб між нами було розірвано. З моменту окремого проживання дочка [PERSON] залишилась проживати з нею, місце проживання дитини визначено за спільною згодою батьків. Однак протягом останнього часу між нами виникають суперечки щодо участі батька у вихованні дочки, які пов`язані з тим, що [PERSON] без погодження з нею забирав дитину за місцем свого проживання на тривалий час та привозив дитину через декілька днів, при цьому з дитиною не перебував, а відлучався у своїх справах. Вважаючи, що вона чинить йому перешкоди у спілкуванню з дитиною, відповідач звернувся до органу опіки і піклування Новояворівської міської ради із заявою про встановлення йому порядку побачень з малолітньою дитиною. Рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 20 квітня 2022 року № 142 [PERSON] встановлено такий порядок побачень з його малолітньою дитиною [PERSON] : кожна перша, третя п`ятниця понеділок місяця з 16.00 год п`ятниці до 12.00 год понеділка по місцю свого проживання, а також щовівторка та щочетверга з 13.00 год до 19.00 год. Також цим рішенням було зобов`язано її не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітньою дитиною [PERSON] та у її вихованні. Проте вона не погоджується з таким рішенням, вважає його необґрунтованим та таким, що суперечить інтересам дитини. Так, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дітьми того з батьків, хто проживає окремо від дитини, орган в справах дітей не повинен надавати пріоритет інтересам батьків, а вирішувати спір, беручи до уваги передусім інтереси дитини з урахуванням конкретних обставин справи. Сімейний спір стосовно дитини має вирішуватися з урахуванням та якнайкращим забезпеченням інтересів дитини. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та визначенні порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, орган в справах дітей та суд має виходити, передусім, з інтересів дитини з урахуванням кожних конкретних обставин справи. Однак органом опіки та піклування не було дотримано вимог ст. ст. 157, 158 Сімейного кодексу України, під час вирішення спору не було проведено обстеження умов проживання батька дитини, не було враховано графік життя дитини, під час винесення рішення орган опіки та піклування обмежився лише побажаннями батька дитини. Вважає, що порядок побачень, встановлений [PERSON] з донькою [PERSON] рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 20 квітня 2022 року № 142, є необґрунтованим та не відповідає інтересам дитини, оскільки враховано лише побажання [PERSON] . Дочка має свій звичний режим, до неї додому тричі на тиждень в післяобідній час приходить вчителька на індивідуальні заняття (передшкільна підготовка). Також з першого вересня 2022 року дитина піде на навчання у школу, а встановлений графік побачень буде суперечити графіку та порушувати режим дня та навчання. Вона не проти участі батька у вихованні дитини, проте графік зустрічей не повинен порушувати режим дня дитини та навчання, не повинен відривати дитину від нормального, звичайного для дитини середовища та не заважати нормальному існуванню. Відтак, вона змушена просити суд змінити рішення Виконавчого комітету в частині встановлення способів участі батька у вихованні дитини, врахувати інтереси дитини та встановити графік побачень з дитиною, а саме щосуботи з 12.00 год до 20.00 год. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 24 травня 2022 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 20 червня 2022 року Новояворівська міська рада Яворівського району Львівської області подала відзив на позовну заяву, в якому зазначила, що позовні вимоги є необґрунтованими та не підлягають задоволенню. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивач просить суд скасувати рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 20 квітня 2022 року № 142 в частині встановлення способів участі у вихованні дитини та встановити [PERSON] , наступний порядок побачень з його малолітньою дитиною [PERSON] , [INFO] : кожну суботу місяця з 12 год 00 хв до 20 год 00 хв, тобто це лише один день на тиждень, чотири рази намісяць, що є беззаперечним порушенням прав батька на участь у вихованні своєї дитини та порушення прав дитини на рівномірне виховання батьками. Також позивач зазначає, що органом опіки та піклування не було дотримано вимог ст. ст. 157, 158 Сімейного коексу України, під час вирішення спору не було проведено обстеження умов проживання батька дитини, не було враховано графік життя дитини, під час винесення рішення орган опіки та піклування обмежився лише побажаннями батька дитини. Дитина [PERSON] має свій звичайний режим, до неї додому тричі на тиждень в післяобідній час приходить вчителька на індивідуальні заняття. Однак на засіданні комісії позивачкою було зазначено, що вона проти побачень з дитиною через те, що дитина займається репетитором кожного дня по 1-2 години на день у різний час, без визначення графіку. Також позивач зазначає, що під час вирішення спору не було проведено обстеження умов проживання батька дитини. Проте на засіданні комісії [PERSON] зазначив, що до того моменту, як йому почали чинити перешкоди в спілкуванні з його дитиною, вона по декілька днів на тиждень проживала з ним неодноразово, про що позивач на комісії не заперечила та претензій не мала. Також порядок побачень батька з дитиною може бути змінено до початку навчального року дитини, щоб не порушувати інтереси дитини. Для зміни цього порядку не потрібне рішення суду, достатньо лише подати заяву. Окрім прав батьків щодо дітей, діти також мають рівні права та обов`язки щодо батьків. Тому просить в позові [PERSON] відмовити в повному обсязі. 27 липня 2022 року [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому просив в позові [PERSON] відмовити в повному обсязі. На обґрунтування своїх заперечень зазначає, що позивач просить встановити час його побачення з дитиною лише один раз в тиждень, чотири рази на місяць, що є порушенням його права як батька дитини на участь у вихованні своєї дитини та порушення права дитини на рівномірне виховання батьками. Крім того, позивач проживає окремо від дитини за межами м. Новояворівськ, до дитини часом приїжджає на вихідні. Зв`язку з нею в нього не має, його телефон заблокований у всіх доступних соціальних мережах. Донька проживає з матір`ю позивачки [PERSON] , з якою у нього не має можливості домовитися про зустрічі з дитиною по аналогічній причині. Мобільний телефон доньки заблокований, його номер телефону видалений. Його спроби побачень з дитиною неодноразово зафіксовані зверненням в правоохоронні органи про перешкоди в спілкуванні з дитиною. Кожне звернення стосується [PERSON] , з якою безпосередньо проживає донька. Крім того, проживаючи з бабцею [PERSON] , дитина постійно перебуває під примусовою опікою їхнього родича, який проживає з ними і перебуває на обліку у психіатра та має опікуна, в той час коли спілкування дитини з батьком обмежується повністю, особиста прихильність дитини не враховується, що не відповідає загальним принципам чинного законодавства та законам суспільної моралі. Більше п`яв місяців назад відбулось повне обмеження у взаємному спілкуванні між ним та донькою. Він декілька разів мав нагоду зустрітися з донькою на дитячому майданчику біля будинку її проживання. При тому донька боялась з ним спілкуватись, пояснюючи це тим, що її за це будуть сварити. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає спосіб участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Позивачем на комісії було зазначено, що вона проти побачень з дитиною через те, що дитина займається з репетитором кожного дня по 1-2 години на день у різний час, без визначеного рафіку, що суперечить її поясненням в позовній заяві де вона зазначила, що дитина [PERSON] має свій звичайний режим, до неї додому тричі на тиждень в післяобідній час приходить вчителька на індивідуальні заняття. Недостовірною також є інформація, надана позивачем про те, що під час вирішення спору не було проведено обстеження умов проживання батька дитини. На засіданні комісії він пояснював, що попередньо забирав дитину на декілька днів на тиждень та періодами на тиждень-два за місцем свого проживання за адресою: [ADDRESS] . Дана квартира є трьохкімнатною, в ній є усі необхідні умови для проживання, донька має свою окрему кімнату. В дочки чудові відносити з його батьками, а її дідусем та бабусею. На такі пояснення [PERSON] заперечень та претензій не мала. Таким чином вивчаючи спосіб участі батька у вихованні дитини, спілкуванні з нею, повинні бути враховані принципи рівності прав батьків у вихованні дитини та принцип забезпечення найважливіших інтересів дитини. 11 серпня 2022 року [PERSON] подав зустрічну позовну заяву, в якій просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкод у спілкуванні з малолітньою дитиною донькою [PERSON] , [INFO] , та у її вихованні, згідно з рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради № 142 від 20 квітня 2022 року «Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною», яким визначено наступний порядок побачень з дитиною: кожна перша, третя п`ятниця-понеділок місяця з 16:00 год п`ятниці до 12:00 год понеділка по місцю свого проживання, щовівторка та щочетверга з 13:00 год до 19:00 год. Зустрічний позов мотивує тим, що 05 березня 2016 року він одружився з [PERSON] (після реєстрації шлюбу дружина змінила своє попереднє прізвище на [PERSON] ). Від спільного подружнього життя у них [INFO] народилася донька [PERSON] . Після народження доньки, за спільною згодою місце проживання дитини було визначено в трьохкімнатній квартирі, яка належить на праві власності його матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . В подальшому, за результатами численних сварок та скандалів з відповідачкою, остання в листопаді 2018 року залишила квартиру, де вони проживали однією сім`єю, та повернулася проживати у квартиру своєї матері [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , забравши з собою малолітню доньку [PERSON] . На цей час, враховуючи вік доньки та маючи надію на налагодження наших стосунків, він погодився на визначення фактичного місця проживання малолітньої доньки з відповідачкою. Однак відновлення спільного проживання та примирення між ними не відбулося, тому за його позовом рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 січня 2019 року їх шлюб було розірвано. Після розірвання шлюбу, вони досягли згоди щодо її особистого спілкування та виховання дитини, зокрема він зустрічався з донькою та проводив з нею певний час, забирав доньку з дитячого садочку в п`ятницю та відводив її в садок в понеділок. Коли донька не відвідувала садочок, він також забирав її до себе на декілька днів, після чого за вимогою матері відводив її до неї. Також з донькою мав право та відвідував з нею своїх батьків, а для доньки [PERSON] дідуся та бабусю: [PERSON] та [PERSON] , де донька також любила проводити свій час. Такі відносини між ним та відповідачкою щодо його особистого спілкування з донькою та її виховання тривали до кінця 2021 року, коли на його звернення щодо побачень з донькою все частіше були відмови, при випадкових зустрічах з донькою, остання жалілася, що її вдома будуть сварити за зустрічі з ним. Також без будь-яких пояснень між ним та донькою було припинено спілкування за допомогою телефону шляхом блокування номера в телефоні доньки, а також блокування номерів телефонів його батьків. З приводу вчинення перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, він неодноразово звертався до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, однак позитивного результату не було досягнуто. З метою врегулювання виниклого спору в квітні 2022 року він звернувся з відповідною заявою до Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області як органу опіки та піклування на підставі якої Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради було ухвалено рішення № 142 від 20 квітня 2022 року «Про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною». Згідно ухваленого рішення органу опіки та піклування мені було визначено порядок побачень з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] : кожна перша, третя п`ятниця-понеділок місяця з 16:00 год. п`ятниці до 12:00 год. понеділка по місцю свого проживання, а також щовівторка та щочетверга з 13:00 год до 19:00 год. Також даним рішенням було зобов`язано [PERSON] не чинити мені перешкод у спілкуванні з донькою та у її вихованні. Однак, незважаючи на ухвалене рішення, яке набрало законної сили протягом десяти днів з часу його винесення, а саме з 30 квітня 2022 року, і копію якого [PERSON] отримала, остання категорично відмовляється його виконувати. При цьому нею, з метою ухилення від виконання рішення органу опіки та піклування та з пропуском визначеного законом строку для оскарження, було подано до Яворівського районного суду Львівської області позовну заяву про скасування рішення органу опіки та піклування (виконавчого комітету) та встановлення способу його участі у вихованні дитини: кожної суботи місяця з 12.00 год до 20.00 год. З часу набрання чинності рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради № 142 від 20 квітня 2022 року, він мав можливість особистого спілкування з донькою лише один раз 04 серпня 2022 року (четвер) в післяобідній час, водночас, жодного разу йому не було дозволено забрати доньку за місцем проживання згідно визначеного графіку. У зв`язку із вчиненням перешкод та відмовою в наданні доступу до доньки він неодноразово викликав працівників поліції, звертався з заявами до Яворівського РВП ГУ НП у Львівській області, однак позитивного результату це не дало. Таким чином, небажання та ухилення відповідачки від виконання рішення органу опіки та піклування, яке набрало законної сили, щодо його участі у спілкуванні з малолітньою дитиною та у її вихованні грубо порушують його законні права та інтереси, а тому він змушений звертатися з даним зустрічним позовом. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 15 серпня 2022 року поновлено строк на подання зустрічної позовної заяви, прийнято її до спільного розгляду з первісним позовом [PERSON] . Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 26 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. В судовому засіданні представник позивача за первісним позовом [PERSON] адвокат Зозуля А.В. позовні вимоги своєї довірительки підтримав, зустрічний позов заперечив, надав пояснення, аналогічні наведеним в позовній заяві, просив первісний позов задовольнити,у в задоволенні зустрічного позову просив відмовити. Додатково наголосив, що рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської ради від 20 квітня 2022 року № 142 суперечить інтересам дитини. Під час вирішення спору не було враховано графік життя дитини, під час винесення рішення орган опіки та піклування обмежився лише побажаннями батька дитини. Також не враховано, що з 01 вересня 2022 року дитина відвідує школу, тому встановлений оскаржуваним рішенням графік побачень є неактуальним. Крім того, позивач жодних перешкод відповідачу у спілкуванні з дитиною не чинить. В судовому засіданні представник Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області Ізовіт В.О. підтримав оскаржуване рішення, яким встановлено графік побачення [PERSON] з його дочкою [PERSON] . Вказав, що дане рішення повністю відповідає інтересам дитини. На засіданні комісії органу опіки і піклування були присутні батьки, позивач пояснювала, що з дитиною працює репетитор, на запитання, коди відповідач зможе приходити до дочки, пояснила коли йому зручно. Також на комісії позивач не заперечила той факт, що відповідач неодноразово брав дитино до себе додому, в тому числі з ночівлею, та жодних питань з цього приводу в позивача не виникало. Батьки мають рівні права та обов`язки щодо спілкування та виховання дитиною. Щодо самого графіку побачень з дитино, то такий може бути змінений за погодженням сторін і без рішення суду. Також наголосив на рівності прав та обов`язків батьків щодо виховання та спілкування з дитиною. Просив у задоволенні первісного позову відмовити, а зустрічний позов задовольнити. В судовому засіданні відповідач за первісним позовом/позивач за зустрічним позовом [PERSON] первісний позов заперечив, та просив у задоволенні такого відмовити, зустрічний позов просив задовольнити, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві та відзиві на первісний позовом. Зазначив, що після розлучення з позивачкою дочка часто перебувала в нього по 1-2 тижні, де в неї є своя кімната та всі умови для проживання. Однак з початку 2022 року позивач та її мама почали чинити йому перешкоди у спілкуванні з дитино, заблокувала телефон та не дозволяє дочці спілкуватись з ним, з підстав, нібито він погано впливає на дитину. Після звернення в орган опіки та піклування і поліцію, колишня теща дозволила спілкуватись з дочкою, оскільки мати дитини проживає в м. Львові, а дочка проживає з бабою. Крім того, вважає, що графік побачення з дочкою, який визначений Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради, повністю відповідає інтересам обох батьків, а в першу чергу інтересам дитини. На засіданні комісії були заслухані пояснення обох сторін. Позивачка жодних зауважень до графіку побачень не мала, а також були враховані конкретні обставини справи, час навчання дитини, заняття з репетитором тощо. Крім того, дочка емоційно прив`язана до нього, має бажання спілкуватись з ним та проводити разом час. Він, в свою чергу, також має час приділяти більше уваги дитині. Також не заперечує щодо зміни графіку, враховуючи навчання дитини. Крім того, не було жодного випадку, коли він невчасно приводив дитини після того, яка вона перебувала в нього. Були випадки, коли дочка сама хотіла залишитись в нього, про що він попереджав позивача, а також коли вони домовлялись де забрати дочку і випадки, що позивач не приходила забрати її в обумовлене місце. Вважає дивним, що він, як батько не має можливості спілкуватися з дочкою, в той час, коли з нею гуляє далекий родич позивача, який має проблеми з психічним здоров`ям. Представник [PERSON] адвокат Варениця В.С. в судовому засіданні первісний позов заперечив, та просив у задоволенні такого відмовити, зустрічний позов просив задовольнити, з підстав, наведених у зустрічній позовній заяві та відзиві на первісний позовом. Зазначив, що дитина має право на спілкування з обома батьками. Вимоги позивача суперечать, як інтересам дитини, так і інтересам відповідача, оскільки позивач просить встановити графік побачення батька з дитиною, що в сукупності становить лише один день на місяць. Жоден режим життя дитини порушений не буде, оскілки з батьком він також буде дотриманий, репетитор також може приходити і за місцем проживання батька дитини. Крім того, батько, як і мати, може допомагати з уроками, відвозити дитину до школи чи привезти до позивача. Після розірвання шлюбу батько часто спілкувався з дитиною, забирав з садочку, на кожну вимогу приводив до позивача. У 2021 році з невідомих причин позивач стала перешкоджати відповідачу у спілкуванні з дитиною. Тому він був вимушений звернутися в орган опіки та піклування щодо визначення часу побачень з дочкою. Лише 03 серпня 2022 року мав можливість побачити дочку. На даний час він може інколи спілкуватись з нею, однак не може брати її до себе. Дочка проживає з бабою, зі слів відповідача, мама фактично проживає в м. Львові. Крім того, відповідач має можливість після уроків забирати дитину зі школи, завезти додому, допомогти дитині з навчанням. Також позивач жодним чином не довела, що рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської рад Яворівського району Львівської області, встановленим графіком побачень з дитиною, порушуються її права. Заслухавши пояснення та оцінивши доводи учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд дійшов таких висновків. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано рішенням Яворівського районного суду Львівської області від 14 січня 2019 року. [PERSON] та [PERSON] є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 29 липня 2016 року Виконавчим комітетом Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області. Також, як встановив суд та не заперечили сторони, малолітня [PERSON] після розірвання шлюбу між батьками [PERSON] та [PERSON] залишилась проживати з матір`ю [PERSON] . Рішенням Виконавчого комітету Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області № 142 від 20 квітня 2022 року було встановлено [PERSON] порядок побачень з дочкою [PERSON] , [INFO] , а саме: кожна перша, третя п`ятниця понеділок: з 16:00 год п`ятниці до 12:00 год понеділка по місцю його проживання; щовівторка та щочетверга з 13:00 год до 19:00 год, а також зобов`язано [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з малолітньою дитиною. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада1989 року, яка ратифікована Україною 27 лютого 1991 року (дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Також положеннями ч. 8 ст. 7 Сімейного кодексу України встановлено, що регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою статті 157 цього Кодексу. Згідно з нормами ст. 157 Сімейного кодексу України питання виховання\~дитини вирішується\~батьками спільно,\~крім випадку,\~передбаченого частиною\~п`ятою цієї\~статті.\~Той із\~батьків,\~хто проживає\~окремо від\~дитини,\~зобов`язаний\~брати участь\~у її\~вихованні і\~має право\~на особисте\~спілкування з\~нею.\~Той із\~батьків,\~з ким\~проживає дитина,\~не має\~права перешкоджати\~тому з\~батьків,\~хто проживає\~окремо,\~спілкуватися з\~дитиною та\~брати участь\~у її\~вихованні,\~якщо таке\~спілкування не\~перешкоджає нормальному\~розвиткові дитини. Батьки мають право укласти договір щодо здійснення батьківських прав та виконання обов`язків тим з них, хто проживає окремо від дитини. Договір укладається у письмовій формі та підлягає нотаріальному посвідченню. Відповідно до ст. 158 Сімейного кодексу України за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Рішення органу опіки та піклування є обов`язковим до виконання. Особа, яка ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, зобов`язана відшкодувати матеріальну та моральну шкоду, завдану тому з батьків, хто проживає окремо від дитини. Інтереси дітей захищаються передусім і не лише національним законодавством, але й нормами міжнародного права. Відповідно до частин першої, другої статті 15\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Відповідно до п. 73 «Порядку провадження органами опіки та піклування діяльності, пов`язаної із захистом прав дитини», затвердженого постановою Кабінету Міністрів України № 866 від 24 вересня 2008 року, у разі виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини один з батьків, що проживає окремо від дитини, подає службі у справах дітей за місцем проживання дитини заяву, копію паспорта, довідку з місця реєстрації (проживання), копію свідоцтва про укладення або розірвання шлюбу (у разі наявності), копію свідоцтва про народження дитини. Працівник служби у справах дітей проводить бесіду з батьками, у разі можливості з іншими родичами дитини, а також звертається до соціального закладу та/або фахівця із соціальної роботи щодо забезпечення проведення оцінки потреб батьків з метою встановлення здатності матері, батька виконувати обов`язки щодо виховання дитини та догляду за нею. До уваги беруться ставлення батьків до виконання батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, стан здоров`я дитини, факти вчинення домашнього насильства стосовно дитини або за її присутності та інші вагомі обставини. Після з`ясування обставин, що призвели до виникнення спору між батьками щодо участі у вихованні дитини, служба у справах дітей складає висновок. Участь у вихованні дитини та у разі потреби порядок побачення з дитиною того з батьків, який проживає окремо від неї, встановлюються рішенням районної, районної у м. Києві та Севастополі держадміністрації, виконавчого органу міської, районної у місті (у разі утворення) ради, сільської, селищної ради об`єднаної територіальної громади з урахуванням висновку служби у справах дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно з положеннями ч. 2 ст. 77 Цивільного процесуального кодексу України предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. При цьому, відповідно до ч. 2 ст. 78 Цивільного процесуального кодексу України обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Суд зазначає, [PERSON] не надала суду належних і беззаперечних доказів того, що оскаржуване рішення Виконавчого комітету Новояворівської міської рад Яворівського району Львівської області № 142 від 20 квітня 2022 року про встановлення порядку побачень [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] є незаконним, необґрунтованим чи порушує або суперечить правам та інтересам дитини. Зокрема, суд наголошує, що [PERSON] та її представник не навели жодних об`єктивних та обґрунтованих доводів того, в чому саме встановлений Виконавчимо комітетом Новояворівської міської рад графік побачень [PERSON] з малолітньою дочкою суперечить інтересам останньої, а описані вище доводи позивачки, якими вона обґрунтовує свої вимоги, на думку суду, є лише її суб`єктивними твердження та оцінкою. Також суд звертає увагу, що [PERSON] була присутня на засіданні комісії, мала змогу висловитися з порушеного питання, думка обох батьків була врахована при прийнятті рішення. Крім того, суд погоджується з твердженням представника відповідача виконавчого комітету Новояворівської міської ради, про те що порядок побачень батька з дитиною може бути змінено, щоб не порушувати інтереси дитини. Суд зазначає також, що дане рішення прийняте уповноваженим органом, вз межах визначених законом повноважень, у встановленому законом порядку, є обґрунтованим, тобто прийняте за результатами належного з`ясування всіх обставин, що мали значення для вирішення відповідного питання, неупереджено , добросовісно, розсудливо, з дотриманням принципу рівності перед законом, пропорційно, з урахуванням права сторін на участь у процесі прийняття рішення. Враховуючи встановлені судом обставини суд вважає, що в позові [PERSON] до Виконавчого комітеті Новояворівської міської ради Яворівського району Львівської області, [PERSON] про скасування рішення № 142 від 20 квітня 2022 року слід відмовити. Відповідно, оскільки суд визнав правомірним та обґрунтованим зазначене рішення Виконавчого комітеті Новояворівської міської ради, то встановлений цим рішенням порядок та спосіб побачень [PERSON] з малолітньою дочкою [PERSON] є діючим та підлягає застосуванню і виконанню. Щодо вимог зустрічного позову [PERSON] про усунення [PERSON] перешкод у спілкуванні з дитиною та у її вихованні згідно з даним рішенням, суд зазначає таке. Відповідно до ст. 153 Сімейного кодексу України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Згідно з ч. 3 ст. 157 Сімейного кодексу України той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Частиною 1 ст. 159 Сімейного кодексу України передбачено, що якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Отже, відповідно до змісту наведених норм Сімейного кодексу України, [PERSON] як батько малолітньої [PERSON] , яка проживає окремо від нього (з матір`ю [PERSON] ), має право на безперешкодне спілкування з дитиною, мама [PERSON] , з якою дитина проживає, не має права перешкоджати йому спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, а також [PERSON] має право звернутися до суду з позовом про усунення перешкод в спілкуванні з дитиною, якщо мати дитини чинить такі перешкоди. Відповідно, для вирішення такого спору визначальне значення має встановлення факту чи чинить той із батьків, з ким проживає дитина ( [PERSON] ), перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо ( [PERSON] ), у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема, ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування. Суд зазначає, що [PERSON] на підтвердження таких обставин не надав письмових доказів, не довів їх показаннями свідків тощо. Водночас, суд враховує, що саме звернення [PERSON] в орган опіки та піклування про встановлення порядку побачень з малолітньою дитиною, та в подальшому винесення на підставі його звернення рішення про порядок побачень з дитиною та зобов`язання [PERSON] не чинити перешкод [PERSON] у спілкуванні з його малолітньою донькою свідчить про чинення відповідачкою за зустрічним позовом таких перешкод. Також факт чинення таких перешкод підтверджується зверненням [PERSON] з позовом до суду про скасування рішення органу опіки та піклування про встановлення способу участі батька у вихованні дитини та подання [PERSON] зустрічного позову, оскільки, на думку суду, це свідчить про наявність між сторонами непорозумінь та конфлікту між [PERSON] та [PERSON] щодо спілкування останнього з дитиною в порядку, встановленому органом опіки і піклування та про фактичну незгоду [PERSON] з даного питання. Крім того, суд зазначає, що відсутність доказів, які б підтверджували існування перешкод з боку позивача щодо участі відповідача у вихованні та спілкуванні з [PERSON] , не можуть бути підставою для відмови у задоволенні зустрічного позову в частині усунення перешкод у спілкуванні з дитиною, оскільки наявність спору з цього приводу, що виразилося у поданні відповідного позову до суду, свідчить про протилежне. Аналогічний висновок щодо застосування норм права висловлено у постанові Верховного Суду від 29 квітня 2020 року у справі № 686/11236/19. Зважаючи на викладене вище, суд дійшов висновку, що зустрічний позов [PERSON] слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно із ч. 6 ст. 141 Цивільного процесуального кодексу України якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Відповідно до\~п.\~3\~ст.\~9\~Закону України\~«Про судовий\~збір» від\~сплати судового\~збору звільняються особи з інвалідністю I та II груп, законні представники дітей з інвалідністю і недієздатних осіб з інвалідністю. Враховуючи, що в задоволенні первісного позову відмовлено, а зустрічний позов задоволено, позивач за зустрічним позовом [PERSON] звільнений від сплати судового, оскільки є інвалідом другої групи, що підтверджується відповідною довідкою МСЕК, тому суд вважає, що з [PERSON] слід стягнути на користь держави судові витрати із сплати судового збору в розмірі, встановленому ст. 4 Закону України «Про судовий збір», а саме 992,40 грн.

Outcome: approved