Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу та стягнення аліментів. Обгрунтовуючи позовні вимоги тим, що 06.10.2006 р. між позивачем та відповідачем було зареєстровано шлюб. За час перебування у шлюбі у сторін народилось четверо дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Протягом останнього року сімейне життя між сторонами поступово погіршувалося та врешті призвело до фактичного припинення шлюбних відносин. Позивач та відповідач мають діаметрально протилежні погляди на шлюб, сім`ю, що унеможливлює подальші подружні відносини. Спільне життя у сторін не склалось. Сторони намагалися всіми силами зберегти сім`ю, але це не вдалося зробити. Позивач та відповідач переконалися, що є зовсім різними людьми і тому в своїх інтересах, і в інтересах дітей, сторони вирішили за спільною згодою розірвати шлюб. Основна причина розпаду сім`ї це різниця характерів, відсутність взаєморозуміння і довір`я, а це не може позитивно впливати на їх психічний стан. На даний момент ведення між сторонами спільного господарства та сумісне проживання припинено та подальшого сенсу підтримувати сімейні відносини немає. Позивач просить розірвати шлюб між нею та відповідачем. Крім того, позивач просить суд стягнути з відповідача на свою користь на утримання дітей у розмірі 50% (тобто половини) від усіх його доходів та не меншим від половини прожиткового мінімуму, але не більше десяти прожиткових мінімумів на кожну дитину відповідного віку, та не меншим визначеного для дітей відповідної категорії. Ухвалою суду від 21.10.2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного провадження з викликом сторін. Позивач в судовому засіданні підтримала позовні вимоги, просила суд про їх задоволення, строк на примирення просила не надавати. Відповідач в судовому засіданні позовні вимоги визнав не заперечував проти розірвання шлюбу та стягнення з нього аліментів в тому розмірі, який зазначено в позові. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до переконання про доцільність задоволення позову в повному обсязі, з наступних підстав. Згідно свідоцтва про шлюб, [PERSON] та [PERSON] , 06 жовтня 2006 року зареєстрували шлюб Лівобережним відділом реєстрації шлюбів м. Києва з державним Центром розвитку сім`ї, актовий запис № 1764. Враховуючи відсутність згоди сторін на примирення, суд вважає, що причини, які спонукають позивача наполягати на розірванні шлюбу, є обґрунтованими і подальше спільне життя подружжя та збереження шлюбу суперечило б інтересам сторін, що має істотне значення, в наслідок чого позов підлягає задоволенню. Статтею 51 Конституції України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді чоловіка та жінки. Згідно ч. 3 ст. 105 СК України, шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Відповідно до ст. 110 СК України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст. 113 СК України, особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Згідно ч.2 ст.114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішення суду про розірвання шлюбу. Таким чином позов в цій частині є обґрунтований і підлягає до задоволення. Щодо позовних вимог про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання дітей, судом встановлено. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Згідно ст. 181 СК України, за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Як вказано в ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Відповідно до ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує стан здоров`я та матеріальне становище дитини і платника аліментів, наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, інші обставини, що мають істотне значення. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, за винятком випадків, передбачених ст. 184 Сімейного кодексу України. Судом встановлено та підтверджуються матеріалами справи, зокрема, копіями свідоцтв про народження дітей, що сторони [PERSON] та [PERSON] є батьками: -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] ; -[PERSON] , [INFO] . Статтею 191 СК України визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька, причому обов`язком особистим, індивідуальним, який не залежить від віку батьків. Проживання батьків окремо від дитини не звільняє їх від обов`язків щодо дитини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Відповідно до ч.4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Згідно до матеріалів справи, відповідач позов визнає та не заперечує проти його задоволення. Таким чином, суд приходить до висновку, що позивач сама не може утримувати дітей та нести одноособово витрати, пов`язані з їх вихованням та забезпеченням, а тому з відповідача необхідно стягнути аліменти на утримання та виховання дітей. Судові витрати, згідно ст.141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, відповідно до задоволення позовних вимог. За таких обставин, суд приходить до висновку про доцільність задоволення позову в повному обсязі.

Outcome: approved