Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вказаним позовом, посилаючись на те, що перебувала з відповідачем у шлюбі, який був зареєстрований 17.11.2007 року відділом реєстрації актів цивільного стану по Соснівському району міста Черкаси Черкаського міського управління юстиції, актовий запис №218, який був розірвано в судовому порядку 12.05.2022 року №712/11483/21. Від даного шлюбу у сторін народились діти [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які наразі проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. На момент подачі позову до суду спільне господарство сторонами не ведеться, вони з травня 2022 року проживають окремо. [PERSON] , вказує, що відповідач останнім часом не бере участь у вихованні та утриманні їх спільних дітей, не займається їх вихованням та не надає ніякої допомоги. На неодноразові звернення позивача про матеріальну допомогу на дітей, відповідач ніяк не реагував. Таким чином, угоду про сплату аліментів у добровільному порядку між сторонами не досягнуто. Позивач вказує, що інших неповнолітніх дітей у відповідача немає, він працездатний, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому [PERSON] просила стягнути з [PERSON] аліменти на її користь на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 4000 тисяч гривень на кожну дитину, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи стягнення з дня подачі до суду позовної заяви і до повноліття кожного з дітей. Сторони в судове засідання не викликались відповідно до ч. 5\~ст. 279 ЦПК України, проте в ухвалі про прийняття до розгляду та відкриття провадження від 29.09.2022 року відповідачу був наданий строк у 15 днів з дня отримання даної ухвали суду, на подачу відзиву на позовну заяву. Одночасно сторонам було роз`яснено, що відповідно до ч. 5 ст. 279 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України) за клопотанням однієї із сторін або з власної ініціативи суду розгляд справи проводиться в судовому засіданні з повідомленням (викликом) сторін, а також зазначено строки подання такого клопотання. Відповідача було повідомлено про вказаний позов шляхом направлення копії позовної заяви разом з додатками та ухвалою суду за місцем його реєстрації, а також шляхом розміщення оголошення про час, дату та місце судового розгляду на офіційному веб-порталі «Судова влада України». Відтак, відповідач вважається належним чином повідомленим про розгляд справи. Враховуючи, що в матеріалах справи достатньо даних про права та взаємовідносини сторін, суд вважає можливим вирішити справу на підставі наявних у ній матеріалів. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Дослідивши письмові докази в їх сукупності, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що сторони перебували у зареєстрованому шлюбі, який було розірвано у судовому порядку 12.005.2022 року, справа №712/11483/21. Від даного шлюбу у сторін народилась діти, [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які наразі проживають разом з позивачем та знаходяться на її повному утриманні. Дані факти підтверджується копіями свідоцтв про народження дітей, серія [NUMBER] , актовий запис№224, а серія [NUMBER] , актовий запис №639, серія [NUMBER] , актовий запис №1996. Діти проживають разом із матір`ю, що підтверджується рішенням служби у справах дітей від 02.12.2021 року №798. Отже судом встановлено що сторони є рідними батьками [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , які проживають разом з позивачем (матір`ю) та знаходяться на її повному утриманні. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Відповідно до ч.1\~ст. 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд враховує вимоги\~ст. 80 ЦПК України, зокрема достатність доказів для вирішення справи, наданих до суду. У відповідності до\~ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»\~кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Як передбачено ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції ООН «Про права дитини» від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789X11 (78912) та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття (ч. 1 ст. 180 СК України). Відповідно до ч.1, ч.2 ст.75 СК України дружина, чоловік повинні матеріально підтримувати один одного. Право на утримання (аліменти) має той із подружжя, який є непрацездатним, потребує матеріальної допомоги, за умови, що другий із подружжя може надавати матеріальну допомогу. Згідно ч.2 ст.84 СК України дружина, з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трьох років. Згідно із ч. 3\~ст. 181 СК України\~- за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. ч. 1 ст. 182 СК України визначає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3 1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав;3 2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів;4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ст. 7 Закону України "Про Державний бюджет України на 2022 рік" розмір\~прожиткового мінімуму у 2022 році\~становить\~на одну особу в розрахунку на місяць 1 січня 2393 гривні, з 1 липня 2508 гривень, з 1 грудня 2589 гривень. Показники\~прожиткового мінімуму для дітей віком до 6 років: із 1 січня 2100 грн, із 1 липня 2201 грн, із 1 грудня 2272 грн. Прожитковий мінімум для дітей віком від 6 до 18 років: із 1 січня 2022 року \~2618 грн; із1 липня 2022 року -\~2744 грн; із 1 грудня 2022 року -\~2833 грн. Для працездатних осіб: із 1 січня 2481 гривні, з 1 липня 2600 гривень, із 1 грудня 2684 гривень. ч. 1, ч. 2 ст. 184 СК України визначає, що суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України - аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. В порядку п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України, допустити рішення в частині стягнення аліментів - до негайного виконання у межах суми платежу за один місяць. Враховуючи, що діти знаходяться на утриманні матері і даний факт сторонами не спростовується,\~\~суд приходить до висновку, що позивач потребує матеріальної допомоги з боку [PERSON] на утримання дітей.\~ При визначенні величини аліментного платежу суд враховує матеріальне становище платника аліментів, величину прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, встановленого законодавством, а також положення\~ст.180 СК України\~про те, що обов`язок утримувати дитину є рівною мірою обов`язком як матері так і батька. Разом з тим, суд не може погодитись з посиланням позивача щодо можливості відповідача щомісячно сплачувати аліменти в сумі 4000,00 грн., на кожну дитину, оскільки не надано жодного доказу на підтвердження спроможності оплати визначеного розміру аліментів відповідачем, тоді як обов`язок доказування покладено на сторону, яка посилається на доказувані обставини як на підставу своїх вимог та заперечень. Відповідач перебуває в працездатному віці, являючись батьком неповнолітньої дитини, зобов`язаний утримувати його до повноліття. Також, приймаючи до уваги усі обставини, що мають істотне значення, суд вважає за можливе задовольнити позов частково, визначити розмір аліментів, стягуваних з відповідача на утримання дітей на користь позивача у твердій грошовій сумі в розмірі 2500,00 грн. Що стосується витрат на професійну, то суд вбачає за можливе роз`яснити наступне: відповідно до ч. 1, п. 1 ч. 3 ст.133ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Статтею 137ЦПК України встановлено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до ст. 33 Правил адвокатської етики, схвалених Вищою кваліфікаційною комісією адвокатури при Кабінеті Міністрів України від 01 жовтня 1999 р. (далі Правила адвокатської етики), єдиною допустимою формою отримання адвокатом винагороди за надання правової допомоги клієнту є гонорар. Розмір гонорару та порядок його внесення мають бути чітко визначені в угоді про надання правової допомоги. Засади обчислення гонорару (фіксована сума, погодинна оплата, доплата гонорару за позитивний результат по справі тощо) визначаються за домовленістю між адвокатом та клієнтом і також мають бути закріплені в угоді. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг, акти виконаних або отриманих послуг та ін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордеру, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). При цьому, недопустимими є документи, які не відповідають встановленим вимогам. В матеріалах справи відсутні будь-які письмові докази, які можуть підтвердити витрати на професійну правничу допомогу, як і не вказано саму суму понесених позивачем витрат. А тому суд не вбачає можливості задовольнити вказану позовну вимогу. Відповідно до ч. 6 ст. 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Отже з\~відповідача на\~користь держави\~потрібно стягнути\~судовий збір\~в розмірі\~992,40\~грн.\~\~ На підставі ст. 75, 84, ст.180-183,\~Сімейного кодексу України,

Outcome: partial