Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

До Київського районного суду м. Одеси звернулась [PERSON] з вимогами про визнання за нею право користування квартирою [ADDRESS] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач у 1998 році, коли була недолітньою, переїхала до опікуна, зі збереженням права користування спірною квартирою, але після досягнення повноліття та повернення у 2007 році до постійного проживання у квартирі [ADDRESS] , не перереєструвала місця свого проживання, а тому після смерті [INFO] її сестри [PERSON] , яка була наймачем вказаною квартири, не може переукласти договір найма. Представник відповідача заперечуючи проти задоволення позову наполягає на тому, що після досягнення повноліття [INFO] позивач мала достатньо часу задля здійснення перереєстрації місця свого проживання але скориставшись своїм право з 29.08.2011 зареєстрували місцем свого проживання іншу адресу, тим самим втративши право користування у спірної квартирі. Як встановлено судом з моменту народження [INFO] позивач проживала у квартирі [ADDRESS] , разом зі своєю матір`ю [PERSON] та сестрою [PERSON] . Після смерті матері у 1998 році розпорядженням виконавчого комітету Київської районної адміністрації Одеської міської ради №480 від 13.04.1998 року опікуном неповнолітньої позивачці було призначено її діда [PERSON] , та визначено місцем її проживання квартира опікуна із збереженням права користування квартирою [ADDRESS] ( а/с 17). Після досягнення повноліття, у січні 2008 року, позивачка повернулась проживати до спірної квартири, в якої проживала її бабуся [PERSON] ( померла [INFO] ), а після повернення з місця позбавлення волі у 2009 року і сестра позивачці [PERSON] , яка була зареєстрована за вказаною адресою як відповідальний наймач ( а/с 19). Факт повернення позивачці до вказаної квартири та її постійне проживання за даною адресою підтверджується актом о проживанні, складеним сусідами 08.11.2021 року ( а/с 24), актом про не проживання позивачці у квартирі [ADDRESS] ), власником якої вона є після смерті [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 31.08.2009 року. [PERSON] померла [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] ( а/с 23). Цивільний процесуальний кодекс України ( далі ЦПК України ) визначає юрисдикцію та повноваження загальних судів щодо цивільних спорів та інших визначених цим Кодексом справ, встановлює порядок здійснення цивільного судочинства. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч.1 ст. 2 ЦПК України ). Суд при розгляді справи керується принципом верховенства права, розглядаючи справи відповідно до\~Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України, та застосовуючи при розгляді справ, зокрема,\~Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод\~1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права ( ч.1,2 та 4 ст. 10 ЦПК України ). У відповідності до вимог п.4 ст. 264 ЦПК України при виборі і застосуванні норм права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладених у постановах Верховного Суду. Правовідносини пов`язані із визначенням права користування квартирою у державному житловому фонді врегульовано Житловим Кодексом Української РСР ( далі ЖК). Відповідно до частин першої та другої статті 61 статей 64 та 65 ЖК користування жилим приміщенням у будинках державного і громадського житлового фонду здійснюється відповідно до договору найму жилого приміщення. Договір найму жилого приміщення в будинках державного і громадського житлового фонду укладається в письмовій формі на підставі ордера на жиле приміщення між наймодавцем житлово-експлуатаційною організацією (а в разі її відсутності відповідним підприємством, установою, організацією) і наймачем громадянином, на ім`я якого видано ордер. Члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються нарівні з наймачем усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну з наймачем майнову відповідальність за зобов`язаннями, що випливають із зазначеного договору. До членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач і члени його сім`ї. Наймач вправі в установленому порядку за письмовою згодою всіх членів сім`ї, які проживають разом з ним, вселити в займане ним жиле приміщення свою дружину, дітей, батьків, а також інших осіб. На вселення до батьків їх неповнолітніх дітей зазначеної згоди не потрібно. Особи, що вселилися в жиле приміщення як члени сім`ї наймача, набувають рівного з іншими членами сім`ї права користування жилим приміщенням, якщо при вселенні між цими особами, наймачем та членами його сім`ї, які проживають з ним, не було іншої угоди про порядок користування жилим приміщенням. Частиною першою статті 106 ЖК передбачено, що повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. У даному випадку суд приходить до висновку що позовні вимоги позивача є доведеними та підлягають задоволенню з наступних підстав. Згідно вимог ч.1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. З наданих позивачем доказів, які не спростовані стороною відповідача, місцем постійного проживання позивачці, починаючи з 2008 року, є саме квартира [ADDRESS] , право на проживання в якої у неї залишилось після тимчасового переселення до свого опікуна. Суд вважає не доведеним заперечення представника відповідача по наявність у позивачці іншого постійного місяці проживання , так як сам факт наявності у її власності квартири, не свідчить про те,що вказана квартира використовується саме як місце проживання, а тому до даних правовідносин не можливо застосовувати вимоги ст. 107 ЖК, якою визначено, що у разі вибуття наймача та членів його сім`ї, договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Одночасно із цим за змістом вимог вказаної статті у зв`язку зі смертю основного наймача, договір найму на квартиру підлягає оформленню на ім`я члена сім`ї, який має право користуватися квартирою. На підставі викладеного та

Outcome: approved