Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Сенча О.С., звернувся до суду з вказаним позовом, в якому просить стягнути з Акціонерного товариства "Страхова компанія "МЕГА- ГАРАНТ" на користь [PERSON] страхове відшкодування у розмірі 59 079,75 грн; стягнути з [PERSON] на користь [PERSON] 24 331,04 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок дорожньо-транспортної пригоди; стягнути з відповідачів понесені судові витрати. Свої вимоги обґрунтовує тим, що внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, яка сталася 30.03.2021 в м. Суми по вул. Тополянська, 78 з вини водія автомобіля ВАЗ 21150\~реєстраційний номер\~ [NUMBER] [PERSON] було пошкоджено належний [PERSON] автомобіль SUBARU Forester реєстраційний номер [NUMBER] . АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ", яким була забезпечена цивільно-правова відповідальність власника автомобіля ВАЗ 21150\~р.н.\~ [NUMBER] на момент ДТП, прийнято рішення про відмову у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] керував автомобілем, не отримуючи посвідчення водія на право керування транспортними засобами, що є незаконним володінням транспортним засобом. Проте, таке рішення не відповідає положенням ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» та нормам матеріального права, а тому страховою компанією має бути виплачено матеріальний збиток в розмірі 59\~079,75 грн. В той же час, різниця між вартістю відновлювального ремонту автомобіля, пошкодженого у ДТП, та сумою страхового відшкодування, що становить 24\~331,04 грн, підлягає стягненню з [PERSON] . Ухвалою суду від 14.04.2022 відкрито провадження у справі за правилами спрощеного позовного провадження та призначено її до судового розгляду. В судове засідання учасники справи не з`явились, про час і місце розгляду справи повідомлені судом належним чином. Відповідачами відзив на позов не надано. Представником позивача надіслано заяву про проведення судового засідання у його відсутність, позовні вимоги підтримує в повному обсязі та просить їх задовольнити. В зв`язку з неявкою сторін в судове засідання, фіксація судового процесу за допомогою технічного засобу не здійснювалась, що відповідає положенням ч.2 ст.247 ЦПК України. З`ясувавши обставини, на які позивач посилається, як на підставу своїх вимог, та дослідивши надані докази, судом встановлено наступне. Відповідно до свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу позивач [PERSON] є власником автомобіля «SUBARU Forester», 2015 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] (а.с. 8). 30.03.2021 о 14:00 в м. Суми по вул. Тополянська, 78, водій [PERSON] керував транспортним засобом ВАЗ 21150, реєстраційний номер [NUMBER] , не вибрав безпечної швидкості руху, не врахував дорожньої обстановки, виїхав на смугу зустрічного руху, не дотримався безпечного бокового інтервалу та скоїв зіткнення з транспортним засобом SUBARU Forester, реєстраційний номер [NUMBER] , в результаті чого автомобілі зазнали механічних пошкоджень. Постановою Ковпаківського районного суду м. Суми від 15.04.2021 у справі №592/4215/21 [PERSON] визнано винним у вчиненні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП, та накладено на нього адміністративне стягнення у виді штрафу на користь держави в розмірі 850 грн (а.с.9). Цивільно-правова відповідальність [PERSON] на момент ДТП була застрахована у АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ", що підтверджується полісом №203133240 (а.с.58). За розглядом заяви про страхове відшкодування від 01.04.2021 AT "СК "МЕГА-ГАРАНТ" повідомило [PERSON] про прийняте рішення відмовити у виплаті страхового відшкодування, оскільки [PERSON] , з яким було укладено договір обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів від 13.03.2021 і видано поліс ЕР/203133240, не отримував посвідчення водія на право керування транспортними засобами, за відсутності якого незаконно володів таким транспортним засобом, а відтак не може вважатися особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована у відповідності до положень п.1.4 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» (а.с.84). Відповідно до висновку судового експерта Варухи В.О. №25/2021 від 31.04.2021 за результатами проведеного автотоварознавчого дослідження: 1.Ринкова вартість автомобіля SUBARU Forester, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , кузов номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер VIN [NUMBER] , станом цін на час настання дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.03.2021, без урахування ПДВ, складає 370\~478,00 грн; 2.Вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень завданих автомобілю SUBARU Forester, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , кузов номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер VIN [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.03.2021, станом цін на час проведення дослідження без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів та з урахуванням ПДВ на вартість складових частин, складає 83 410,79 грн; 3.Розмір матеріального збитку, завданого власнику автомобіля SUBARU Forester, 2015 року випуску, державний реєстраційний номер [NUMBER] , кузов номер [NUMBER] , ідентифікаційний номер VIN [NUMBER] , внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, що відбулася 30.03.2021, без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів, та з урахуванням ПДВ на вартість складових частин, складає 59 079,75 грн (а.с.11-57). Відповідно до ст.1166 ЦК України, шкода завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку (ч.2 ст.1187 ЦК України). Відповідно до ч.3 ст.988 ЦК України страхова виплата за договором майнового страхування і страхування відповідальності (страхове відшкодування) не може перевищувати розміру реальних збитків. Інші збитки вважаються застрахованими, якщо це встановлено договором. Згідно зі ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). Відповідно до п.22.1 ст.22 ЗУ «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» у разі настання страхового випадку страховик у межах страхових сум, зазначених у страховому полісі, відшкодовує у встановленому цим Законом порядку оцінену шкоду, заподіяну внаслідок ДТП життю, здоров`ю, майну третьої особи. Статтями 28, 29 вказаного закону передбачено, що шкода, заподіяна в результаті ДТП майну потерпілого - це шкода, пов`язана: з пошкодженням чи фізичним знищенням транспортного засобу; з пошкодженням чи фізичним знищенням доріг, дорожніх споруд, технічних засобів регулювання руху; з пошкодженням чи фізичним знищенням майна потерпілого; з проведенням робіт, які необхідні для врятування потерпілих у результаті ДТП; з пошкодженням транспортного засобу, використаного для доставки потерпілого до відповідного закладу охорони здоров`я, чи забрудненням салону цього транспортного засобу; з евакуацією транспортних засобів з місця ДТП. При цьому\~у зв`язку\~з пошкодженням\~транспортного засобу\~відшкодовуються витрати,\~пов`язані\~з відновлювальним\~ремонтом транспортного\~засобу з\~урахуванням зносу,\~розрахованого у\~порядку,\~встановленому законодавством,\~включаючи витрати\~на усунення\~пошкоджень,\~зроблених навмисно\~з метою\~порятунку потерпілих\~внаслідок ДТП,\~з евакуацією\~транспортного засобу\~з місця\~ДТП до\~місця проживання\~того власника\~чи законного користувача транспортного засобу, який керував транспортним засобом у момент ДТП, чи до місця здійснення ремонту на території України. Якщо транспортний засіб необхідно, з поважних причин, помістити на стоянку, до розміру шкоди додаються також витрати на евакуацію транспортного засобу до стоянки та плата за послуги стоянки. За змістом ст.1194 ЦК України особа, яка застрахувала свою цивільну відповідальність, у разі недостатності страхової виплати (страхового відшкодування) для повного відшкодування завданої нею шкоди зобов`язана сплатити потерпілому різницю між фактичним розміром шкоди і страховою виплатою (страховим відшкодуванням). В постанові Верховного Суду від 04.12.2019 в справі № 359/2309/17 вказано, що майнова шкода повинна бути відшкодована особою, яка завдала шкоду та застрахувала свою цивільно-правову відповідальність, лише у разі встановлення законодавчих обмежень щодо відшкодування шкоди страховиком. За змістом ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). У постанові Верховного Суду України від 02.12.2015 у справі № 6-691цс15 зроблено висновок про те, що правильним є стягнення із винного водія різниці між фактичною вартістю ремонту з урахуванням заміни зношених деталей на нові (без урахування коефіцієнта фізичного зносу) та страховим відшкодуванням, виплаченим страховиком у розмірі вартості відновлювального ремонту пошкодженого автомобіля з урахуванням зносу деталей, що підлягають заміні, оскільки в цьому випадку у страховика не виник обов`язок з відшкодування такої різниці незважаючи на те, що вказані збитки є меншими від страхового відшкодування (страхової виплати). Судом встановлено, що розмір матеріального збитку, що складає вартість відновлювального ремонту на усунення пошкоджень завданих належному позивачу автомобіля внаслідок ДТП, яка сталась з вини відповідача [PERSON] , становить 83 410,79 грн; сума страхового відшкодування, яка має бути виплачена АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ", визначений у висновку експерта розмір матеріального збитку без урахування ПДВ на вартість робіт, матеріалів, та з урахуванням ПДВ на вартість складових частин, становить 59 079,75 грн. Якщо страхового відшкодування, недостатньо для повного відшкодування шкоди, деліктне зобов`язання зберігається до виконання особою, яка завдала шкоди, свого обов`язку згідно зі ст.1194 ЦК України відшкодування потерпілому різниці між фактичним розміром шкоди та страховою виплатою (страховим відшкодуванням), яка ним одержана від страховика. Відтак, в зв`язку з законодавчими обмеженнями щодо відшкодування шкоди страховиком, а саме врахуванням зносу при відшкодуванні витрат, пов`язаних із відновлювальним ремонтом транспортного засобу, різниця між сумою страхового відшкодування та вартістю відновлювального ремонту автомобіля в розмірі 24 331,04 грн (83 410,79 грн - 59\~079,75 грн) підлягає стягненню з відповідача [PERSON] . Аналогічні по суті висновки, викладено Верховним Судом у постановах від 14.02.2018 у справі №754/1114/15-ц \~ \~ \~ \~(провадження №61-1156св 18), від 13.06.2019 у справі №587/1080/16-ц (провадження №61-20762св18), від 17.10.2019 у справі № 370/2787/18 (провадження №61-11244св19), від 30.10.2019 у справі №753/4696/16-ц (провадження №61-30908св18), від 21.02.2020 у справі №755/5374/18 (провадження №61-14827св19) та від 22.04.2020 у справі №756/2632/17 (провадження № 61-12032св19). Водночас, безпідставним є рішення страховика щодо відсутності страхового випадку в даному випадку, оскільки застрахованим транспортним засобом керував [PERSON] , який не отримував посвідчення водія відповідної категорії, що є незаконним володінням транспортним засобом Так, відносини у сфері обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів регулюються Законом України № 720-ІХ, який спрямований на забезпечення відшкодування шкоди, заподіяної життю, здоров`ю та майну потерпілих при експлуатації наземних транспортних засобів на території України. Страховим випадком є дорожньо-транспортна пригода, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого (стаття 6 Закону № 720-ІХ в редакції Закону № 5090-VI). Чинна на момент ДТП редакція пункту 1.4 статті 1 Закону № 720-ІХ (в редакції Закону № 5090-VI) визначає, що особи, відповідальність яких застрахована, - це страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. Володіння забезпеченим транспортним засобом вважається правомірним, якщо інше не встановлено законом або рішенням суду. Отже, з 04.11.2012, з дня набранням чинності Законом № 5090-VI законодавець по-іншому визначив поняття «особи, відповідальність яких застрахована», поклавши в основу такого визначення критерій «правомірного володіння», а не «законної експлуатації» транспортного засобу. Розмежовуючи категорії власника транспортного засобу і його експлуатанта (тобто особи, яка має право користуватися ним як водієм за правилами дорожнього руху), потрібно виходити з того, що «правомірна експлуатація транспортного засобу» - це право особи, яка має водійське посвідчення або інший документ, встановлений законом, експлуатувати транспортний засіб, тоді як «правомірне володіння транспортним засобом» надає особі лише прав щодо володіння транспортним засобом як річчю, але за відсутності в особи водійського посвідчення, або іншого документа встановленого законом, у такої особи відсутнє право на експлуатацію автомобіля. Власником або володільцем транспортного засобу може бути будь-яка правоздатна фізична особа. Вона вправі реалізовувати будь-які повноваження щодо такого автомобіля, безпосередньо не заборонені законом. Проте експлуатація транспортного засобу перебуває у сфері регулювання норм публічного права, оскільки стосується прав невизначеного кола осіб та суспільства і держави в цілому, й можлива в силу наявності певного дозволу від держави. Правомірпість володіння транспортним засобом не виключає неправомірності його експлуатації. Ці дві категорії використовуються різними галузями законодавства та мають відмінне правове призначення. Експлуатація оцінюється у сфері дорожнього руху, регулюється нормами публічного права. Натомість володіння оцінюється за загальними правилами цивільного права, виходячи з презумпції правомірності будь-якого фактичного володіння. Відповідно до визначень, які містяться у пунктах 1.4, 1.6 статті 1 Закону № 720- ІХ особи, відповідальність яких застрахована, - страхувальник та інші особи, які правомірно володіють забезпеченим транспортним засобом. При цьому, керування транспортним засобом із порушенням публічно- правових норм, зокрема, особою, яка не має посвідчення водія на право керування транспортним засобом відповідної категорії, не може вважатися неправомірним володінням, з огляду на наявність права власності (володіння) на транспортний засіб. У такому випадку має місце неправомірна експлуатація особою транспортного засобу, що не є тотожним неправомірному володінню особою транспортним засобом, а тому у розумінні пункту 1.6 статті 1 Закону № 720-ІХ особа не може вважатися такою, відповідальність якої не застрахована. В постановах від 08.11.2021 по справі № 610/2229/18 та від 11.11.2021 по справі № 185/5823/20 Верховний Суд дійшов висновку про те, що у випадку заподіяння шкоди третім особам під час ДТП особою, яка правомірно володіє забезпеченим транспортним засобом, проте не має посвідчення на право керування транспортним засобом відповідної категорії, такий випадок є страховим і, як наслідок, у страховика виникає обов`язок здійснити страхову виплату за договором обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власника наземного транспортного засобу. При цьому, права страховика у такому випадку захищені підпунктом «б» підпункту 38.1.1 пункту 38.1 Закону № 720-ІХ, яким передбачено право страховика після виплати страхового відшкодування подати регресний позов до водія забезпеченого транспортного засобу, який спричинив ДТП, якщо він керував транспортним засобом без права на керування транспортним засобом відповідної категорії. Таким чином, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення з АТ "СК "МЕГА-ГАРАНТ" страхового відшкодування в розмірі 59\~079,75 грн, з [PERSON] 24\~331,04 грн на відшкодування майнової шкоди, завданої внаслідок ДТП, є обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню, належних та допустимих доказів на спростування доводів позивача відповідачами не надано. Вирішуючи питання стягнення судових витрат, суд приходить до висновку, що відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені останнім документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в розмірі 992,40 грн (а.с.1). Також з відповідачів на користь позивача підлягають стягненню понесені ним і документально підтверджені судові витрати на професійну правничу допомогу в сумі 3 000 грн, зважаючи на відсутність клопотання відповідачів про зменшення розміру витрат на правничу допомогу та переконання суду щодо співмірності заявленого розміру зі складністю справи та виконаних адвокатом робіт, витраченим адвокатом часом на виконання робіт, обсягом наданих послуг (а.с. 59-67). На підставі викладеного,

Outcome: approved