Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

позивач звернулася до суду з вищезазначеним позовом, який мотивує тим, що 02 листопада 2013 року вона з відповідачем у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1674, уклала шлюб, від якого у них народилася донька [PERSON] , [INFO] . Вказує, що спільне життя у них не склалося через відсутність порозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства та виховання дитини. Зазначає, що вже більше трьох років вони з відповідачем не підтримують подружніх стосунків, фактично проживають окремо, спільне господарство не ведуть. Вважає, що за наведених обставин реєстрація шлюбу носить суто формальний характер, оскільки жодних обов`язків як подружжя вони не несуть, примирення вважає неможливим. Спору щодо визначення місця проживання дитини між ними немає донька після розірвання шлюбу залишиться проживати разом з нею, а оскільки питання розірвання шлюбу нею обдумане, тому просить позов задовольнити.\~\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, одночасно з позовом подала суду заяву, в якій просила розглянути справу без її участі, позовні вимоги підтримала у повному обсязі та просила такі задовольнити. Відповідач [PERSON] у судове засідання також не з`явився, попередньо направив до суду не підписану електронним підписом заяву, в якій визнав позовні вимоги у повному обсязі, не заперечив проти їх задоволення та просив розглянути справу без його участі. Згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи та подані сторонами заяви, суд приходить до такого висновку. Встановлено, що 02 листопада 2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у відділі державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві, актовий запис № 1674, про що свідчить свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане вказаним відділом РАЦСу 02 листопада 2013 року. Також встановлено, що в шлюбі у сторін народилася дитина донька [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією відповідного свідоцтва про народження серії [NUMBER] , що видане відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві 21 квітня 2015 року.\~\~ Крім цього встановлено, що подружнє життя у сторін не склалося, про що свідчать ті обставини, що позивач та відповідач сімейних стосунків не підтримують. Неявку сторін у судове засідання суд розцінює як байдуже ставлення до шлюбу. Наведене дозволяє суду зробити висновок про те, що сторони втратили почуття поваги, любові та довіри один до одного і їх сім`я розпалася остаточно. Умови для їх примирення відсутні, а цей шлюб є формальним і подальше його збереження суперечить інтересам сторін та інтересам їх малолітньої дитини. Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у ст. 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту ч. 3, 4 ст. 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість\~\~ і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно ст. 24 цього Кодексу шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. За правилами ч. 3 ст. 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу, згідно якої позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ч. 2 ст. 112 цього Кодексу суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи, що подальше спільне життя подружжя [PERSON] і збереження шлюбу буде суперечити їх інтересам та інтересам спільної дитини, суд вважає, що шлюб між ними слід розірвати. Судовий збір у порядку ст. 141 ЦПК України покласти на відповідача.

Outcome: approved