Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

17 листопаді 2020 року до Варвинського районного суду Чернігівської області надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю, Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» - Паламарчука Віталія Віталійовича, треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПНАІЯ «ФАГОР», про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, у якому просить суд: визнати договір №7)БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року, який було укладено між ПАТ «Банк Михайлівський», в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський», [PERSON] та ТОВ «Діджи Фінанас» - недійсним. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що 08.08.2014 року між позивачем, [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний догові № [NUMBER] . Право вимоги по даному кредитному договору було передано до третьої особи, ТОВ «ФК «Фагор». Згідно довідки, виданої ТОВ «ФК «Фагор» від 04.09.2019 року вбачається, що станом на 04.09.2019 року заборгованість по вище зазначеному договору погашена [PERSON] у повному обсязі, натомість, після виконання зобов`язання у повному обсязі позивачка продовжує отримувати смс-повідомлення та телефонні дзвінки від відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» (надалі - Відповідач 1), щодо необхідності погашення кредитної заборгованості по договору № 200083910, укладеному з ПАТ «Банк Михайлівський» від 08.08.2014 року. Позивачем вказано, що згідно письмової відповіді ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» від 06.10.2020 року, що 08.08.2014 року між [PERSON] та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено кредитний договір № 200083910, за яким громадянка [PERSON] отримала кредитні кошти. 20.07.2020 року був укладений договір № 7_БМ про відступлення прав вимоги» ПАТ «Банк Михайлівський» та ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» за яким відбулося відступлення прав вимог за кредитними договорами, в тому числі і за договором № 200083910 від 08.08.2014 року, боржником за яким є [PERSON] . Також згідно даної відповіді відповідач -1 неправомірно зазначає, що станом на 20.07.2020 (на дату передачі справи до ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС») заборгованість за договором № 200083910 від 08.08.2014 року складає 13 330, 43 грн. Позовна заява мотивована тим, що, враховуючи вищевикладене та наявність довідки ТОВ «ФК «ФАГОР», де зазначено, що станом на 04.09.2019 року у [PERSON] відсутня заборгованість по кредитному договору № 200083910 від 08.08.2014, договір відступлення прав вимоги №7_БМ від 20.07.2020 року необхідно визнати недійсним. Ухвалою Варвинського районного суду Чернігівської області від 14.12.2020 року цивільну справу за позовом [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю, Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» - Паламарчука Віталія Віталійовича, треті особи: Товариства з обмеженою відповідальністю «ФІНАНСОВА КОМПНАІЯ «ФАГОР», про визнання договору про відступлення права вимоги недійсним, передано на розгляд до Шевченківського районного суду міста Києва. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києві від 01.07.2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вказаній цивільній справі, розгляд цивільної справи вирішено проводити в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 31.03.2021 року до суду надійшов відзив відповідача ТОВ «Діджи Фінанс», у якому останній просив відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Також у відзиві вказано, що 20.07.2020 року між ТОВ «Діджи Фінанс» та ПАТ «Банк Михайлівський» було укладено Договір №7_БМ про відступлення права вимог, згідно якого банк відступив новому кредитору належні банку, а новий кредитор набуває права вимоги банку до позичальників та/або заставодавців (іпотекодавців) та/або поручителів та/або фізичних осіб, зазначених у Додатку №1 до вказаного договору боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців, боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. Відповідно до Договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право кредитора за кредитним договором №200083910 від 08.08.2014, укладеного з позивачем. Відповідачем вказано, що Банк та ТОВ «Діджи Фінанс» були дотримані всі умови регламентовані чинним законодавством та Договором. Укладений оскаржу вальний договір передбачає лише заміну кредитора у зобов`язанні він не припиняє самого зобов`язання, а тільки приводить до вибуття однієї з його сторін, на місце якої приходить інша особа. 05.04.2021 року до суду надійшло клопотання відповідача -1 ТОВ «Діджи Фінанс» про зупинення розгляду справи. 28.10.2021 року до суду надійшла відповідь на відзив по справі. 10.11.2021 року до суду від представника позивача надійшли додаткові пояснення. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 17.06.2022 року відмовлено в задоволенні клопотання відповідача Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» про зупинення провадження. 20.09.2022 року до суду надійшла заява представника позивача про уточнення розміру судових витрат. 18.10.2022 року до суду надійшов відзив Фонду гарантування вкладів фізичних осіб з питань безпосереднього виведення ПАТ «Банк Михайлівський» з ринку, у якому останній просив суд відмовити у задоволенні позову, оскільки позивачем не доведено належними та допустимим доказами, що спірний договір не відповідає вимогам чинного законодавства, крім того, позивачем не зазначено та не наведено доказів в обґрунтування того, які його права були порушені зі сторони відповідачів при укладанні договору відступлення прав вимоги від 20.07.2022 №7_БМ. В судове засідання позивач та представник позивача не з`явились, про дату та час судового засіданні повідомлені належним чином, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності позивача та представника позивача, позовні вимоги підтримують у повному обсязі та просять їх задовольнити. В судове засідання відповідач-1 Публічне акціонерне товариство «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб Паламарчука Віталія Віталійовича у судове засідання не з`явилось свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. В судове засідання відповідач 2 Товариство з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» в судове засідання не з`явилось та свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, до суду подано клопотання про розгляд справи за відсутності представника відповідача ТОВ «Діджи Фінанс» з проханням відмовити у задоволенні позовних вимог. В судове засідання третя особа Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фагор», у судове засідання не з`явилось свого представника не направило, про час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не сповістив. Дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані по справі докази, суд прийшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню, виходячи з наступних підстав. При цьому, щодо обсягу дослідження доводів учасників справи та їх відображення у судовому рішенні, суд також враховує висновки, які зробив Європейський суд з прав людини від 18.07.2006 у справі «Проніна проти України», в якому Європейський суд з прав людини зазначив, що п.1 ст.6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі ст.6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи. Так, судом встановлено, що і не заперечувалося сторонами, 08.08.2014 року між позивачем та відповідачем ПАТ «Банк Михайлівський» укладено кредитний договір № 200083910. Також, судом встановлено, що постановою Північного апеляційного господарського суду від 01 липня 2021р. по справі №910/11298/16, яка набрала законної сили, апеляційну скаргу ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» на рішення Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021р. у справі № 910/11298/16 - задоволено. Рішення Господарського суду м. Києва від 04 березня 2021р. у справі № 910/11298/16 скасовано, в частині немайнових вимог, з ухваленням нового рішення про задоволення позову ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» у цій частині. Застосовано наслідки нікчемності договору факторингу від 19 травня 2016р. № 1905, а саме: зобов`язано ТОВ «ФК «Плеяда» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно з договором факторингу від 19 травня 2016р. № 1905 та актів прийому-передачі від 20 травня 2016р. № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Плеяда» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016р. №1905, реєстрах прав вимог від 19 травня 2016р. № 1 та від 20 травня 2016р. № 2 до цього договору та актах прийому-передачі від 20 травня 2016р. № 1 і № 2 до зазначеного договору факторингу. Визнано недійсним договір факторингу від 20 травня 2016р. № 1, укладений між ТОВ «ФК «Плеяда» та ТОВ «ФК «Фагор». Зобов`язано ТОВ «ФК «Фагор» передати ТОВ «ДІДЖИ ФІНАНС» документи, отримані ним від ПАТ «Банк Михайлівський», згідно договору факторингу від 19 травня 2016р. № 1905 та актів прийому-передачі до нього від 20 травня 2016р. № 1 і № 2. Визнано відсутніми у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, перелік яких зазначено у договорі факторингу від 19 травня 2016р. № 1905, реєстрах прав вимог до нього від 19 травня 2016р. № 1 та від 20 травня 2016р. № 2, актах прийому-передачі від 20 травня 2016р. до зазначеного договору факторингу № 1 і № 2, та в договорі факторингу від 20 травня 2016р. № 1 та додатках до нього. Здійснено розподіл судових витрат. Згідно довідки, виданої ТОВ «ФК «Фагор» від 04.09.2019 року вбачається, що станом на 04.09.2019 єдиним законним кредитором за кредитом, який був наданий ПАТ «Банк Михайлівський» клієнту [PERSON] (клієнт) за договором №200083910 від 08.80.2014 та що станом на 04.09.2019 заборгованість за Договором погашена в повному обсязі та Договір закритий. Додатково повідомлено, що відповідно до діючого законодавства України (зокрема ст.ст. 204, 1082 ЦК України), дії боржників по виконанню обов`язку на користь ТОВ «ФК «Фагор» будуть вважатися належним виконанням зобов`язання за Договором. Таким чином, у позивача станом на 04.09.2019 заборгованість за кредитним договором №200083910 від 08.08.2014 відсутня. Доказів зворотньому відповідачі суду не надали. 20.07.2020 року між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс» укладено договір №7_БМ про відступлення права вимоги. Згідно Додатку №1 до вказаного договору боржники, включаючи права вимоги до правонаступників боржників, спадкоємців, боржників або інших осіб, до яких перейшли обов`язки боржників, за кредитними договорами. Відповідно до Договору ТОВ «Діджи Фінанс» набуло право кредитора за кредитним договором №200083910 від 08.08.2014, укладеного з позивачем. Визнання права та припинення правовідношення є встановленими частиною 2 ст. 16 Цивільного Кодексу України способами захисту цивільних прав та інтересів. За змістом ст.13 Конвенції про захист прав і основоположних свобод кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Із цією нормою Конвенції кореспондуються приписи ч.2 ст.5 ЦПК України, згідно з якими у випадку, якщо закон не визначає ефективного способу захисту порушеного, оспорюваного або невизнаного права, свобод чи інтересу, суд відповідно до викладеної в позові вимоги може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Відповідно до статей 1054, 1055 ЦК України за кредитним договором, який укладається у письмовій формі, банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Статтею 525 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі статтею 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Стаття 599 ЦК України визначає, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Системний аналіз статей 599, 1049, 1054 ЦК України свідчить, що належним виконанням кредитного договору є зарахування на узгоджений сторонами рахунок кредитора суми кредиту, передбачених договором процентів та можливих штрафних санкцій, у разі їх нарахування. Якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати достроково повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу (частина друга статті 1050 ЦК України). Таким чином, позивачем виконано умови кредитного договору № 200083910, оскільки остання сплатила кошти за кредитом на рахунок ТОВ «ФК «Фагор», про що свідчить довідка від 04.09.2019. Відповідно до п.1 ч.1 ст.512 ЦК України визначено, що кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок:1) передання ним своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Положеннями ст.514 ЦК України визначено, що до нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом.. Отже, згідно вказаних вимог чинного законодавства, відступлення права вимоги може здійснюватися тільки відносно дійсної вимоги, що існувала на момент переходу цих прав. Положеннями ч.1 ст. 203 ЦПК України визначено, що зміст правочину не може суперечити цьому Кодексу, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам. Згідно ч.1 ст. 215 ЦК України Підставою недійсності правочину є недодержання в момент вчинення правочину стороною (сторонами) вимог, які встановлені частинами першою - третьою, п`ятою та шостою статті 203 цього Кодексу. В даному випадку суд прийшов до висновку, що у первісного кредитора ПАТ "Банк Михайлівський" станом на 20.07.2020 не існувало прав вимоги по кредитному договору №200083910 від 09.08.2014, укладеному із позивачем, оскільки таке права вимоги було відступлено банком ТОВ "ФК "Фагор" та станом на 20.07.2020 зобов`язання по даному договору, як було встановлдено в судовому засіданні, були погашені позивачем у повному обсязі. При цьому, боржник, що виконав своє зобов`язання за договором і не зобов`язаний повторно нести повторну відповідальність за вже виконані ним зобов`язанні за умовами кредитного договору після визнання судом в господарському судочиністві відсутності у ТОВ «ФК «Фагор» будь-яких майнових прав (прав вимоги) до боржників, в тому числі і [PERSON] . Розглянувши справу в межах визначених позивачем предмету спору та підстав позову, оцінюючи належність, допустимість і достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, з метою ефективного захисту прав позивача, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимоги, оскільки підстави для визнання недійсним договору №7_БМ про відступлення прав вимоги від 20.07.2020 року в цілому відсутні, оскільки не стосуються прав та обов`язків позивача та не зачіпає її інтереси по кредитному договору. За таких обставин, зобов`язання [PERSON] є припиненими у зв`язку із поверненням кредитних коштів за кредитним договором № 200083910 від 08.08.2014 року у зв`язку з їх повним виконанням, а відтак наяґвні правові підстави для визнання недійсним договір №7_БМ про відступлення права вимоги від 20.07.2020 року, укладений між Публічним акціонерним товариством «Банк Михайлівський» і Товариством з обмеженою відповідальністю «ДІДЖИ ФІНАНС» в частині відступлення права вимоги за кредитним договором №200083910 від 08.08.2014 року, оскільки останній договір укладено без правових на те підстав. Крім того, позивачем, також заявлено клопотання щодо стягнення з відповідача понесених судових витрат, зокрема на професійну правову допомогу з урахування заяви про уточнення розміру судових витрат від 20.09.2022 року, у розмірі 7500 грн. Відповідно до ст. 137 ЦПК України передбачено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Як вбачається з матеріалів справи, позивачем на підтвердження понесених витрат на професійну допомогу надано до суду копії наступних документів: Договір про надання адвокатським об`єднанням «А-АДВОКАТ» правової допомоги від 24.09.2020 року, Додаток № 1 до договору №24-09/20 від 24.09.2020, Акт виконаних робіт №1 до Додатку №1 від 24.09.2020, додаток №3 до договору №24-09/20 від 16.10.2020, Акт виконаних робіт №3 до Додатку №3 від 12.11.2020, додаток №4 до договору №24-09/20 від 24.09.2020, Акт виконаних робіт №4 до Додатку №3 від 11.11.2021, платіжне доручення №ПН2893660 від 13.12.2021, додаток №5 до договору №24-09/20 від 24.09.2020, Акт виконаних робіт №5 до Додатку №5 від 11.11.2021, платіжне доручення №ПН2893645 від 13.12.2021, детальний опис робі (наданих послуг) від 19.09.2022. У рішенні Європейського суду з прав людини у справі «Лавентс проти Латвії» від 28.11.2002 зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Крім того, відповідно до практики Європейського суду з прав людини, про що, зокрема, відзначено у пункті 95 рішення у справі «Баришевський проти України» від 26.02.2015, пунктах 34-36 рішення у справі «Гімайдуліна і інших проти України» від 10.12.2009, пункті 80 рішення у справі «Двойних проти України» від 12.10.2006, пункті 88 рішення у справі «Меріт проти України» від 30.03.2004 заявник має право на відшкодування судових та інших витрат лише у разі, якщо доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір обґрунтованим. Таким чином, оскільки відповідачами не заявлено клопотання про зменшення витрат на правову допомогу, суд прийшов до висновку про стягнення з Товариства з обмеженою відповідальністю «Діджи Фінанс», Публічного акціонерного товариства «Банк Михайлівський» в особі уповноваженої особи Фонду гарантування вкладів фізичних осіб на ліквідацію ПАТ «Банк Михайлівський» - Паламарчука Віталія Віталійовича на користь [PERSON] витрати на професійну правничу допомогу в розмірі 3750,00 грн. з кожного. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідачів на користь позивача підлягає стягненню сплачений судовий збір по 420,40 грн. з кожного.

Outcome: partial