Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивачка [PERSON] \~звернулася до\~суду із\~зазначеним позовом\~про розірвання шлюбу між нею та відповідачем, зареєстрованого 08.06.2002 у виконкомі Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №8. Витрати по розірванню шлюбу просить покласти на сторони порівну. Одночасно, просить стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітньої доньки, [PERSON] 2011 року народження, в розмірі 3500 гривень, щомісячно, починаючи стягнення з 07.10.2022 і до повноліття дитини. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилалась на те, що 08.06.2002 зареєструвала шлюб з відповідачем. Від цього шлюбу у них народилося двоє дочок: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] . Їх подружнє життя з відповідачем не склалося, фактично сім`я розпалася. За останній період спільного проживання в сім`ї часто виникали спори, конфлікти, скандали з різних питань. Позивачка прийшла до висновку, що їх сім`я розпалася остаточно і її збереження є недоцільним, подальше спільне життя з відповідачем та збереженням шлюбу буде суперечити її інтересам та інтересам їх неповнолітньої доньки, на виховання якої може негативно вплинути обстановка в сім`ї, що має істотне значення. Після розірвання шлюбу донька буде проживати з нею. Зазначає, що дитині повинен бути забезпечений належний рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Такий належний рівень у будь-якому разі не повинен бути меншим, ніж прожитковий мінімум. На даний час і уже протягом тривалого часу її чоловік не має постійного місця роботи, але має підробітки, які важко відслідкувати офіційно. Тому просить суд призначити помісячну фіксовану суму аліментів у розмірі 3500 грн. При сплаті відповідачем аліментів у зазначеному вище розмірі забезпечується їх рівність при несенні обов`язку утримання дитини. Відзначила, що відповідач інших осіб на утриманні не має, він працездатний, отримує дохід, має нерухоме майно, його стан здоров`я дозволяє працювати, а тому вважає він може сплачувати такий розмір аліментів. Ухвалою Літинського районного суду Вінницької області від 11.10.2022 провадження у справі відкрито у порядку спрощеного позовного провадження та призначено розгляд по суті на 03.11.2022 із викликом сторін. Відповідач [PERSON] у судовому засіданні не заперечив проти розірвання шлюбу та стягнення із нього аліментів на утримання дитини, проте запропонував стягувати із нього аліменти в сумі 2800грн, що буде відповідати його спроможності сплачувати аліменти в такому розмірі. Позивачка [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги про розірвання шлюбу та стягнення аліментів підтримала та просила задовольнити. Одночасно, погодилась із запропонованою відповідачем сумою аліментів, які він в змозі сплачувати. Суд, заслухавши пояснення сторін та дослідивши матеріали справи, вважає встановленими наступні обставини. 08.06.2002 сторони зареєстрували шлюб у виконавчому комітеті Малинівської сільської ради Літинського району Вінницької області, актовий запис №8, згідно свідоцтва про шлюб сері [NUMBER] від 15.08.2017 (а.с.8). Згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] , сторони у справі є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.9). [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , до складу її сім`ї входять: чоловік [PERSON] , донька [PERSON] , яка знаходиться на її утриманні, згідно довідки №1091 від 13.10.2022, виданої Селищенським старостинським округом Літинської селищної ради (а.с.19). У відповідності до ч. 1, ст. 51 Конституції України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Відповідно до ст. 21, 24 СК України шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. У відповідності до ч.3 та ч.4 ст. 56 Сімейного кодексу України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч. 2 ст. 112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Суд приходить до висновку, що примирення сторін не можливе, подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу буде суперечити як інтересам сторін, так і інтересам їх дитини, заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка, після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті та майнові права, а також права їх дитини, тому шлюб між сторонами необхідно розірвати. Відповідно до частин першої та другої статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно з частиною другою\~статті 150\~СК України визначено, що батьки зобов`язані піклуватись про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток. Статтею 180 СК України\~встановлено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частина перша\~статті 182 СК України\~передбачає, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. За змістом зазначених норм права будь-які витрати на утримання дітей мають визначатись за домовленістю між батьками або за рішенням суду. Згідно з частиною другою\~статті 182 СК України\~розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі (частина перша\~статті 184 СК України). Відповідно до частини третьої\~статті 181 СК України\~за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі\~за вибором того з батьків\~або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Аналіз вказаних норм свідчить, що кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків, разом з яким проживає дитина. Тобто, визначення способу (в твердій грошовій сумі чи частці) залежить лише від вибору одержувача аліментів, тобто у даному випадку від позивачки [PERSON] . При цьому, наразі для визначення розміру аліментів у твердій грошовій сумі не має значення, що платник аліментів має нерегулярний, мінливий дохід або частину доходу одержує в натурі. Крім того, витрати на утримання дітей мають визначатися за домовленістю між батьками або за рішенням суду. При цьому слід ураховувати, що у разі спору суд має визначати не лише сам факт стягнення витрат, а також їх розмір. Отже, спір щодо витрат на утримання дитини може містити незгоду між батьками, як щодо самого факту сплати аліментів так і щодо розміру аліментів, які сплачуються добровільно. Факт відсутності у батька або матері можливості надавати дитині відповідного розміру утримання не включений до переліку обставин, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Ця обставина не звільняє батьків від обов`язку по утриманню дитини. Позивачка, звертаючись до суду з позовною заявою, просила стягнути з відповідача аліменти на утримання дитини в розмірі 3500грн, щомісячно, тобто в твердій грошовій сумі Відповідач у судовому засіданні просив постановити рішення про стягнення з нього аліментів на утримання неповнолітньої доньки в розмірі 2800грн, щомісячно, на що погодилась позивачка. Статтею 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Разом із тим, сума аліментів має бути достатньою матеріальною допомогою, яка дозволить забезпечити дитини гармонійний розвиток. Виходячи навіть із загальновідомих обставин вартості щоденних потреб на харчування, одяг, житлово-комунальні послуги тощо, вже не обговорюючи питання потреб на сучасний розвиток для адаптації дитини у суспільстві. Із огляду на вищевикладене, зважаючи на узгоджену позицію сторін, суд вважає, що буде справедливим наразі стягнути з відповідача на користь позивачки на утримання доньки, [PERSON] , [INFO] , аліменти у розмірі 2800грн, щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Частиною першою\~ст. 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачка звернулася з позовом до суду 07.10.2022, а тому законним є присудження аліментів саме з цієї дати. Разом з тим, позивачкою сплачено судовий збір за позовну вимогу про розірвання шлюбу у розмірі 992,40грн, який вона просить покласти на сторони порівну. А тому, 50% витрат зі сплати судового збору, відповідно до ст. 141 ЦПК України, слід покласти на відповідача. Крім того, відповідно до ст.141\~ЦПК України необхідно стягнути з відповідача на користь держави судовий збір за позовну вимогу про стягнення аліментів в сумі 992,40грн, оскільки позивачка була звільнена від його сплати при зверненні до суду з даною позовною заявою.

Outcome: partial