Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , про розірвання шлюбу. Позовні вимоги мотивує тим, що 14.09.2008 між нею та [PERSON] було укладено шлюб, який зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 53 та відповідно було видано свідоцтво про шлюб. Від вказаного шлюбу сторони мають неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] . Вказує, що за час подружнього життя відносини сторін поступово погіршувались. На даний час вони разом як подружжя не живуть та окремо ведуть свої господарства. Їх сім`я фактично розпалася через погіршення взаємин між ними. За таких обставин шлюб є формальним і вона наполягає на його розірванні. Позивач [PERSON] в судове засідання не прибула, хоча була належним чином повідомлена про дату, час та місце розгляду справи судом, надала до суду заяву в якій на позовних вимогах наполягала, просила їх задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не прибув, причини неявки суд не повідомив, про дату та час розгляду справи повідомлявся належним чином. Надав до суду заяву про розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги не визнав. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється, оскільки в судове засідання не з`явились всі учасники справи у відповідності до вимог ст. 247 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановивши фактичні дані та відповідні їм правовідносини, приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 14.09.2008 року відділом реєстрації актів цивільного стану Іваничівського районного управління юстиції Волинської області, актовий запис № 53, що підтверджується свідоцтвом про шлюб (а.с.11). Від спільного подружнього проживання сторони мають трьох неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (а.с. 8-10). Відповідно до вимог ст. 112 СК України, суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б їхнім інтересам та інтересам їх дитини, що мають істотне значення. Згідно зі ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Суд вирішуючи справу про розірвання шлюбу, перш за все виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Для поваги до права дружини або чоловіка на пред`явлення вимоги про розірвання шлюбу потрібен прояв другим з подружжя власної гідності, поваги до себе. Позивачка скористалась даним правом та звернулася до суду з цим позовом, наполягає на розірванні шлюбу. Збереження шлюбу можливе на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги та підтримки, тобто на тому, що є моральною основою шлюбу, а позивачка не має намір зберігати шлюб з відповідачем. Судом встановлено, що через відсутність взаєморозуміння та спільних інтересів сторони подружніх відносин не підтримують. Їх шлюб існує лише формально, а збереження шлюбу суперечить інтересам позивачки. Суд вважає, що причини, які спонукають позивачку наполягати на розірванні шлюбу є обгрунованими і подальше спільне життя та збереження шлюбу суперечило б її інтересам, що має істотне значення. Враховуючи те, що збереження шлюбу можливе тільки на почуттях взаємної любові та поваги, взаєморозуміння та взаємодопомоги, що є морально-правовою основою шлюбу, суд вважає за можливе шлюб між сторонами розірвати, оскільки підстави для його збереження відсутні. Згідно зі ст.\~113\~СК України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд приймає рішення про подальше іменування позивача прізвищем\~« [PERSON] ». Відповідно до\~ ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь позивачки підлягають стягненню понесені нею судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 992 грн. 40 коп..

Outcome: approved