Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

В липні\~2022\~року [PERSON] \~звернувся до\~Хмельницького міськрайонного\~суду Хмельницької\~області із\~позовом \~АТ КБ\~«ПриватБанк» про\~стягнення середнього\~заробітку за\~час затримки\~розрахунку,\~компенсації втрати\~частини грошових\~коштів,\~три відсотка\~річних та\~інфляційних втрат,\~в обґрунтування\~якого вказав,\~що з\~16.11.2019\~по 30.07.2021\~перебував у\~трудових відносинах\~із АТ\~КБ «ПриватБанк»,\~у зв`яку\~із непроведенням\~розрахунку при\~звільненні позивач\~звернувся до\~суду і\~рішенням Хмельницького\~міськрайонного суду\~у справі\~№686/20701/21\~від 10\~грудня 2021р.,\~що змінено\~постановою Хмельницького\~апеляційного суду\~від 02.06.2022р.,\~позовні вимоги\~було задоволено\~частково,\~а саме\~стягнуто з\~роботодавця заборгованість\~по заробітній\~платі в\~сумі 14106,48\~грн.,\~а також\~середній заробіток\~за час\~затримки розрахунку\~за період\~з 01.08.2021\~по 10.12.2021,\~виходячи із\~розміру середньоденної\~заробітної плати\~в розмірі\~3476,71\~грн.\~27.06.2022\~відповідачем було\~перераховано на\~картковий рахунок\~позивача заборгованість\~по заробітній\~платі в\~розмірі 11\~355,71\~грн.\~Оскільки середній\~заробіток за\~час затримки\~розрахунку при\~звільненні \~виплачується по\~день фактичного\~розрахунку,\~то відповідач\~зобов`язаний виплатити\~позивачу середній\~заробіток за\~період з\~10.12.2021\~по 27.06.2022,\~(від\~дати винесення\~судового рішення\~до дати\~фактичного розрахунку),\~тобто за\~141\~робочий день,\~що буде\~складати 490216,11\~грн.\~(141\~*3476,71\~=490216,11грн.). Окрім того,\~відповідно до\~ст.\~1\~Закону України\~№2050-111\~від 19.10.2000\~«Про компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~строків їх\~виплати» підприємства,\~установи і\~організації всіх\~форм власності\~та господарювання\~здійснюють компенсацію\~громадянам втрати\~частини доходів\~у випадку\~порушення встановлених\~строків їх\~виплати,\~у тому\~числі з\~вини власника\~або уповноваженого\~ним органу\~(особи). Рішенням Хмельницького\~міськрайонного суду\~від 10\~грудня 2021р.,\~у справі\~№686/20701/21,\~що було\~змінено Постановою\~Хмельницького апеляційного\~суду від\~02.06.2022р.,\~встановлено невиплату\~позивачеві заробітної\~плати за\~роботу у\~вихідні дні\~протягом 2016-2020р.,\~що була\~виплачена відповідачем\~лише 27\~червня 2022,\~тому за\~вказаний період\~з відповідача\~на користь\~позивача підлягає\~стягненню компенсація\~втрати частини\~грошових доходів\~у зв`язку\~з порушенням\~термінів їх\~виплати у\~сумі 5118,58грн. Крім цього, відповідно до\~ст.\~625\~ЦК України\~боржник,\~який прострочив\~виконання грошового\~зобов`язання,\~на вимогу\~кредитора зобов`язаний\~сплатити суму\~боргу з\~урахуванням встановленого\~індексу інфляції\~за весь\~час прострочення,\~а також\~три проценти\~річних від\~простроченої суми,\~якщо інший\~розмір процентів\~не встановлений\~договором або\~законом. 06.07.2022 відповідач виконав судове рішення щодо стягнення на користь позивача середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільнення у сумі 340717,58грн. Рішення не було виконане протягом 208 днів (з 10.12.2021 по 06.07.2022). За вказаний період 3% річних буде становити: 3/365*208*340717,58/3 00=5824,87грн. Сума боргу із встановленим індексом інфляції буде становити: 117,4*340717,58/100=400 002.44грн., де 117,4% - зведений індекс інфляції за січень-червень 2022р., 340717,58 грн. - сума заборгованості, таким чином, сума інфляційних втрат буде становити 400 002.44-340717,58- 59284,86грн., просить стягнути з відповідача 490216,11 грн. середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні, 5\~118 грн. 58 коп. компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, 59284,86. інфляційних втрат, 5824,87 три відсотки річних. В судовому засіданні позивач та представник позивача позовні підтримали та просили задовольнити в повному обсязі з підстав викладених у позовній заяві. Представник відповідача\~в судовому\~засідання позовні\~вимоги не\~визнав,\~надав відзив\~на позов\~де зазначив,\~що вимога\~про стягнення\~середнього заробітку\~за період\~11.12.2021\~по 27.06.2022\~не підлягає\~задоволенню,\~з огляду\~на повне\~та добровільне\~виконання банком\~постанови Хмельницького\~апеляційного суду,\~тобто одразу\~після набрання\~рішенням законної\~сили по\~справі №686/20701/21. Щодо стягнення згідно ст. 625 ЦК України, то відповідно до\~висновку Верховного\~Суду України,\~висловленого у\~Постанові від\~20\~січня 2016\~року у\~справі №\~6-2759цс15,\~приписи статті\~625\~ЦК України\~не застосовуються\~до трудових\~правовідносин (заборгованості\~із заробітної\~плати,\~відшкодування шкоди\~працівникові внаслідок\~трудового каліцтва),\~сімейних та\~інших правовідносин,\~які регулює\~спеціальне законодавство.\~Аналогічний висновок\~міститься у\~Постанові Великої\~Палати Верховного\~Суду від\~18.03.2020\~року у\~справі №\~711/4010/13-ц,\~тому в\~цій частини\~позовні вимоги\~задоволенню не\~підлягають. Також зазначив, що відповідач при звільненні позивача здійснив повний розрахунок з ним, а саме позивачу було виплачено 251 776,10 гривень. Загальна сума яка отримана позивачем від АТ КБ «ПриватБанк» становить 537 409,47 гривень (сума виплат при звільненні та за рішенням суду). З огляду на очевидну неспівмірність заявлених до стягнення сум середнього заробітку (560 444,42) із вже виплаченими сумами, вважає, що заявлені суми до стягнення не відображають дійсний розмір майнових втрат позивача, пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні, просить в позові відмовити повністю. Суд, заслухавши пояснення учасників судового розгляду, дослідивши докази у справі встановив наступні обставини справи та відповідні правовідносини. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.12.2021 частково задоволено позовну заяву [PERSON] до АТ КБ «ПриватБанк», третя особа первинна профспілкова організація співробітників Акціонерного товариства Комерційний банк «Приватбанк», та стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] 82533 грн. 33 коп. заборгованості по оплаті праці та 526810 грн. 74 коп. середнього заробітку за час затримки розрахунку, в іншій частині в позові відмовлено. Постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.06.2022 було частково задоволено апеляційну скаргу АТ КБ «ПриватБанк», рішення Хмельницького міськрайонного суду Хмельницької області від 10.12.2021 в частині задоволення позовних вимог скасовано, ухвалено нове рішення, яким стягнуто з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] заборгованість по заробітній платі в сумі 14106,48 грн. та середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні в сумі 340717,58 грн., в решті позову в цій частині відмовлено. 27 червня 2022 року на карту № [NUMBER] , яка належить [PERSON] , АТ КБ «ПриватБанк» виплачено 11 355,71 грн. заборгованість по заробітній платі 06\~липня 2022\~року АТ\~КБ «ПриватБанк»\~виплачено середній заробіток за час затримки розрахунку при звільнення у сумі 340717,58грн. Статтею 47 КЗпП України передбачено, що власник або уповноважений ним орган зобов`язаний в день звільнення видати працівникові належно оформлену трудову книжку і провести з ним розрахунок у строки, зазначені в статті 116 цього Кодексу. У відповідності до статті 116 КЗпП при звільненні працівника виплата всіх сум, що належать йому від підприємства, установи, організації, провадиться в день звільнення. Якщо працівник в день звільнення не працював, то зазначені суми мають бути виплачені не пізніше наступного дня після пред`явлення звільненим працівником вимоги про розрахунок. Питання, пов`язані зі здійсненням компенсації громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, врегульовані Законом України «Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати» та Порядком проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 року № 159. Ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" від 19 жовтня 2000 року № 2050-III врегульовано, що підприємства, установи і організації всіх форм власності та господарювання здійснюють компенсацію громадянам втрати частини доходів у випадку порушення встановлених строків їх виплати, у тому числі з вини власника або уповноваженого ним органу (особи). За правилами ст. 1 Закону України "Про компенсацію громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати" компенсація громадянам втрати частини доходів у зв`язку з порушенням строків їх виплати (далі - компенсація) провадиться у разі затримки на один і більше календарних місяців виплати доходів, нарахованих громадянам за період починаючи з дня набрання чинності цим Законом. Під доходами у цьому Законі слід розуміти грошові доходи громадян, які вони одержують на території України і які не мають разового характеру: пенсії; соціальні виплати; стипендії; заробітна плата (грошове забезпечення) та інші. За змістом п. 2 Порядку проведення компенсації громадянам втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 21.02.2001 № 159 (далі-Порядок № 159) компенсації підлягають такі грошові доходи разом із сумою індексації, які одержують громадяни в гривнях на території України і не мають разового характеру. Рішенням Хмельницького міськрайонного суду від 10.12.2021 справа № №686/20701/21, зміненим постановою Хмельницького апеляційного суду від 02.06.2021 встановлено, що [PERSON] не виплачена заробітна плата в розмірі 14106,48 грн. 27 червня 2022 року заборгованість по заробітній платні виплачена позивачу, тому за вказаний період відповідачеві належить виплатити позивачеві суму компенсації втрати частини грошових доходів у зв`язку з порушенням термінів їх виплати в розмірі 5118,58грн. Щодо доводів відповідача про пропуск строку звернення до суду із вимогами про стягнення компенсації втрати частини грошових доходів, то слід зазначити, що відповідно до ч. 1 Гл. ХІХ Прикінцевих положень КЗпП під час дії карантину, встановленого Кабінетом Міністрів України з метою запобігання поширенню коронавірусної хвороби (COVID-19), строки, визначені статтею 233 цього Кодексу, продовжуються на строк дії такого карантину, а тому позивачем вказаний строк не пропущено. За змістом статті 117 КЗпП в разі невиплати з вини власника або уповноваженого ним органу належних звільненому працівникові сум у строки, зазначені у статті 116 цього Кодексу, при відсутності спору про їх розмір підприємство, установа, організація повинні виплатити працівникові його середній заробіток за весь час затримки по день фактичного розрахунку. При наявності спору про розміри належних звільненому працівникові сум власник або уповноважений ним орган повинен сплатити зазначене в цій статті відшкодування в тому разі, коли спір вирішено на користь працівника. Судом встановлено, що заборгованість по заробітній платі в розмірі 14\~106,48 грн. виплачена позивачеві 27.06.2022. Постановою Хмельницького апеляційного суду з АТ КБ «ПриватБанк» на користь [PERSON] стягнуто середній заробіток за час затримки розрахунку при звільненні у сумі 340717,58грн. за період з 01.08.2021 по 10.12.2021. Таким чином період затримки розрахунку по день фактичного розрахунку становить з 11.12.2021 по 27.06.2022, сума середнього заробітку за час затримки при звільненні складає 490216,11 грн. (середньоденна заробітна платі в розмірі 3476,71 грн. х 141 робочий день). Відшкодування, передбачене статтею 117 КЗпП України, спрямоване на компенсацію працівнику майнових втрат, яких він зазнає внаслідок несвоєчасного здійснення з ним розрахунку з боку роботодавця. Загальною ознакою цивільно-правової відповідальності є її компенсаторний характер. Заходи цивільно-правової відповідальності спрямовані не на покарання боржника, а на відновлення майнової сфери потерпілого від правопорушення. Відповідно до частини 1 статті 9 ЦК України така спрямованість притаманна і заходу відповідальності роботодавця, передбаченому статтею 117 КЗпП України. З огляду на наведені мотиви про компенсаційний характер заходів відповідальності у цивільному праві, виходячи з принципів розумності, справедливості та пропорційності, суд за певних умов може зменшити розмір відшкодування, передбаченого статтею 117 КЗпП України. Велика Палата Верховного Суду відступила від висновку Верховного Суду України, сформульованого у постанові від 27 квітня 2016 року у справі № 6-113цс16, і зазначила, що, зменшуючи розмір відшкодування, визначений виходячи із середнього заробітку за час затримки роботодавцем розрахунку при звільненні відповідно до статті 117 КЗпП України, необхідно враховувати: розмір простроченої заборгованості роботодавця щодо виплати працівнику при звільненні всіх належних сум, передбачених на день звільнення трудовим законодавством, колективним договором, угодою чи трудовим договором; період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, а також те, з чим була пов`язана тривалість такого періоду з моменту порушення права працівника і до моменту його звернення з вимогою про стягнення відповідних сум; ймовірний розмір пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника; інші обставини справи, встановлені судом, зокрема, дії працівника та роботодавця у спірних правовідносинах, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні. Отже, з урахуванням конкретних обставин справи суд може зменшити розмір середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні працівника незалежно від того, чи він задовольняє позовні вимоги про стягнення належних звільненому працівникові сум у повному обсязі чи частково. Такі правові висновки викладені в постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 червня 2019 року у справі № 761/9584/15-ц (провадження № 14-623цс18). Враховуючи розмір простроченої заборгованості роботодавця, період затримки (прострочення) виплати такої заборгованості, співмірність ймовірного розміру пов`язаних із затримкою розрахунку при звільненні майнових втрат працівника та заявлених позивачем до стягнення сум середнього заробітку за несвоєчасний розрахунок при звільненні, суд дійшов висновку про зменшення суми середнього заробітку за час затримки розрахунку при звільненні до 14500грн. Відповідно до ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до\~ст.\~509\~ЦК України\~зобов`язання\~виникають із\~підстав,\~встановлених ст.\~11\~ЦК України. За вимогами ст. 11 ЦК України підставами виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договори та інші правочини, завдання майнової (матеріальної) та моральної шкоди іншій особі, інші юридичні факти. Таким чином, грошове зобов`язання може виникати між сторонами не тільки із договірних відносин, а й з інших підстав, зокрема, і факту наявності боргу встановленого рішенням суду. Судом встановлено,\~що рішення\~суду \~від 02.06.2022\~щодо стягнення\~340717,58\~грн.\~середнього заробітку\~за \~час затримки\~розрахунку при\~звільненні виконано\~06.07.2022,\~а тому відповідно до ст.625 ЦК України на суму боргу підлягають нарахуванню три відсотки річних та індекс інфляції, за період з 02.06.2022 по 06.07.2022: інфляційні втрати в розмірі 10\~562, 24 грн. (340717,58х103,100%:100) три відсотки річних 952,00грн. (3/365х32х340717,58/100). Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір пропорційно до задоволених позовних вимог в розмірі 311,33 грн. (5604,44х31132,82:560444,42).

Outcome: partial