Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

15 серпня 2022 року до Славутицького міського суду Київської області надійшла позовна заява, у якій позивач, в особі представника адвоката Климчук Вікторії Володимирівни, посилаючись на ст.ст. 4, 12, 30, 43, 49, 175-177, 181-183 ЦПК України, просить: позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Магдебург, Германія, батьківських прав відносно його неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; позбавити [PERSON] , [INFO] , уродженку м. Тираспіль, Молдова, батьківських прав відносно її неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] ; призначити [PERSON] , [INFO] р.н., уродженку м. Тираспіль, Молдова піклувальником над неповнолітнім [PERSON] , [INFO] ; стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Магдебург, Германія, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття; стягнути з [PERSON] , [INFO] , уродженки м. ираспіль, Молдова, на користь [PERSON] аліменти на утримання неповнолітнього [PERSON] , [INFO] у розмірі 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення дитиною повноліття. Позовні вимоги обґрунтовувались тим, що позивач [PERSON] , [INFO] є рідною бабусею неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . Відповідачі є батьками відносно неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . 24.09.2005 між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб в Тираспольському відділі ЗАГСу. Восени 2007 року її донька приїхала до неї у м. Славутич, де народила дитину - [PERSON] , однак через деякий час повернулися жити до м. Тираспіль. 30 жовтня 2009 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано і в червні 2010 року її донька приїхала з дитиною - [PERSON] до м. Славутича, дитині тоді ще не було 3 років. Донька влаштувалася працювати в магазин « Сільпо », дитину оформили в дитячий садок « Джерельце », жили вони разом з бабусею і її чоловіком за адресою [ADDRESS] . Однак відповідачка - [PERSON] не хотіла жити в Славутичі, тож в листопаді 2010 року лишила дитину на бабусю поїхала на заробітки. Сина [PERSON] пообіцяла забрати до себе «як влаштується», однак цього не сталося. Батько [PERSON] - [PERSON] , створив там нову сім`ю і взагалі не цікавився своїм сином. Жодної матеріальної підтримки з його боку не було. [PERSON] знав що у нього є батько, але спілкування між ними всі ці роки не було взагалі. Певний час [PERSON] згадував матір і бажав щоб вона була поруч, однак в процесі дорослішання дитина сама почала розуміти що інтерес у батьків до неї відсутній. В Славутич відповідачка [PERSON] приїздила до дитини на день народження у 2011 році. Наступний візит матері відбувся у 2018 році, коли [PERSON] закінчив 4 клас. З 2010-2014 pоки - дитина відвідує дитячий садок «Джерельце» (м. Славутич). З 2014-2019 pоки - дитина навчається у ЗОШ №1 (з 1 по 5 класи) (м. Славутич). З 2019-2021 pоки - дитина навчається у ЗОШ №3 (6,7 класи) (м. Славутич). З 2021 по теперішній час - дитина навчається у Славутицькому ліцеї. Останні три роки присутність матері в житті дитини проявляється в епізодичних телефонних розмовах, які не несуть в собі жодних виховних ознак, є нетривалими, формальними і такими, в яких відсутні прояви батьківського піклування. За виключенням короткострокового часу, проведеного з матір`ю, [PERSON] постійно проживає в сім`ї бабусі та її чоловіка [PERSON] . Донька не вживала жодних цілеспрямованих дій щодо воз`єднання зі своєю дитиною, жила своїм життям, однак вони до останнього сподівалися що мати проявить інтерес до дитини. Оскільки обставини життя дитини складалися таким чином, що вона фактично лишилася без батьківського піклування, у 2014 році вони звернулися до Служби у справах дітей виконавчого комітету Славутицької міської ради щодо вирішення питання реєстрації місця проживання дитини. Рішенням Виконкому Славутицької міської ради №82 від 26.02.2014 [PERSON] , було призначено законним представником [PERSON] для його реєстрації, після чого здійснили реєстрацію місця проживання дитини у м. Славутичі у квартирі її чоловіка за адресою [ADDRESS] . Коли дитині виповнилося 14 років, йому потрібно було оформити паспорт, у міграційній службі їм повідомили про те, що для цього потрібна присутність одного з батьків дитини або іншого його законного представника. У спілкуванні з матір`ю дитини остання повідомила, що не зможе приїхати до міста для вирішення цього питання і взагалі не вбачає нагальної потреби у отриманні дитиною паспорту прямо зараз вказуючи, що до повноліття можна спокійно жити без паспорту. На сьогоднішній день дитині майже 15 років і вона не має паспорта, у зв`язку з чим позбавлена можливості реалізації деяких своїх прав. В умовах повномасштабного вторгнення Російської Федерації на територію Україні, у разі необхідності евакуації [PERSON] навіть не зможе виїхати за межі України. Враховуючи вищевикладене та у зв`язку з тим, що батьки самоусунулися від виховання дитини, просять суд позбавити відповідачів батьківських прав відносно їх неповнолітнього сина та стягнути аліменти. Ухвалою судді від 30 серпня 2022 року, після виконання вимог ч.6 ст.187 ЦПК України, відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження, та призначено підготовче засідання. Ухвалою від 29 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено до судового розгляду на 25 жовтня 2022 року, яке було відкладено до 09 листопада 2022 року. У судове засідання 09.11.2022 року сторони не з`явились. Позивач та представник позивача, в зал судового засідання не з`явились, про дату, час та місце судового засідання повідомлені належним чином. До суду подали заяви про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримали та просила їх задовольнити. Проти ухвалення заочного рішення не заперечували. Представник третьої особи - Органу Опіки та Піклування виконавчого комітету Славутицької міської Ради Вишгородського району Київської області та Служби у справах дітей та сім`ї виконавчого комітету Славутицької міської ради Київської області Парнюк В.М., в зал судового засідання не з`явилась, про дату, час та місце судового засідання повідомлена належним чином. До суду подала заяву про розгляд справи за її відсутності, позовні вимоги підтримала та просила задовольнити, посилаючись на те, що відповідачі не виконували свої обов`язки по вихованню та утриманню неповнолітнього сина, тому їх потрібно позбавити батьківських прав. Також додала пояснення неповнолітнього [PERSON] , в яких зазначено, що він проживає у м. Славутичі з бабусею та дідусем. Його батьки [PERSON] та [PERSON] з ними не проживають, його вихованням ніколи не займались, не піклувались про його здоров`я. Про нього дбає бабуся та дідусь, забезпечують усім необхідним, бабуся є самою близькою людиною. Оскільки батьки багато років відсутні у його житті, він просить позбавити їх батьківських прав і призначити його опікуном бабусю [PERSON] . Бажає щоб саме бабуся була його законним представником. В судове засідання відповідачі [PERSON] , та [PERSON] , повторно не з`явилися, про дату, час та місце судового засідання повідомлялися за правилами ст.128-130 ЦПК України, причини неявки суд не повідомили, клопотання про відкладення розгляду справи до суду не подали, відзив на позов до суду не надійшов, заява про розгляд справи за їх відсутності подана не була. За наявності умов, передбачених ст. 280 ЦПК України, суд відповідно до ухвали суду від 09.11.2022 року ухвалив заочне рішення у справі. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого 19 березня 2022 року відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області, складено відповідний актовий запис № 186 про народження [INFO] [PERSON] . Батьками в свідоцтві про народження записані: [PERSON] та [PERSON] . (а.с.27). Відповідно до свідоцтва про укладення шлюбу ІІІ [NUMBER] , виданому Тираспільським відділом ЗАГСу., 24.09.2005 року між [PERSON] та [PERSON] укладено шлюб. Який було розірвано 30 жовтня 2009 року відповідно до рішення Тираспільського суду від 19.10.2009 року (а.с. 28). З довідок та характеристик вбачається що З 11.06.2010 року по 15.08.2014 року [PERSON] відвідував дитячий садок №5 «Джерельце» м. Славутича, З 01.09.2014 року по 28.08.2019 року - навчався у ЗОШ №1 м. Славутича. З 01.09.2019 року по 10.06.2021 року - навчався у ЗОШ №3 м. Славутича. З 01.09.2021 по теперішній час - навчається у Славутицькому ліцеї (а.с.29-32). Бабуся [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , зареєстрованої у [ADDRESS] , перебуває в шлюбі з [PERSON] з 18 серпня 2015 року, відповідно до свідоцтва про шлюб серія [NUMBER] , виданий відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Славутицького міського управління юстиції у Київській області, актовий запис №104. (а.с.23-26,33). [PERSON] з 15.03.2014 року, зареєстрований у квартирі, яка належить на підставі договору купівлі-продажу зареєстрованого 06.05.2000 року за №2088 [PERSON] , за адресою [ADDRESS] . (а.с.34). Як вбачається з акту обстеження умов проживання від 19.07.2022 року, складеного в ході обстеження житлово-побутових умов проживання дитини [PERSON] , [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , було встановлено, що санітарно-гігієнічні умови проживання дитини на час обстеження відповідають загальноприйнятим нормам. Помешкання затишне, охайне, облаштоване всім необхідним для повноцінного проживання. У наявності сучасні меблі, телевізор, побутова техніка. [PERSON] має окрему кімнату, має необхідний одяг та взуття у достатній кількості, має засоби гігієни, шкільне приладдя. [PERSON] відвідує спортивну секцію з футболу. Батьки [PERSON] та [PERSON] не беруть участь у вихованні, утриманні неповнолітнього [PERSON] , долею сина не цікавляться(а.с.47). Наказом Служби у справах дітей та Сім`ї № 18 від 19.07.2022 року про тимчасове влаштування неповнолітньої дитини [PERSON] влаштовано у сім`ю [PERSON] у термін до прийняття рішення про призначення її піклувальникм над неповнолітнім (а.с.48). З психологічної характеристики, складеної дитячим психологом ФОП [PERSON] , [PERSON] , [INFO] , вбачається, що у останнього задовільний психологічний стан, прагне успіху, хоче розвиватись, має багато інтересів. При розмові про батьків ( [PERSON] та [PERSON] ), навмисно уникає розмови про маму. Спілкуванню з батьками бабуся та дідусь не перешкоджають, але остання розмова з мамою була на початку травня телефоном. До батька ставиться більш приязно. Бабуся користується повагою, є найважливішою фігурою у його житті. Хлопець воліє і надалі жити разом з бабусею та дідусем. (а.с.50-62). Суд, вивчивши матеріали справи, прийшов до висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Враховуючи положення ст.10 ЦПК України, при вирішенні спору в межах заявлених вимог та відповідно до встановлених обставин справи на підставі доказів сторін суд застосовує закони України, міжнародні договори, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Як зазначено у ст. 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Постановою Верховної Ради України № 789-12 від 27.02.1991 року, в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до ч.1 ст.18 вказаної Конвенції про права дитини держави-учасниці докладають всіх можливих зусиль до того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Батьки зобов`язані утримувати дітей до повноліття та несуть відповідальність за виховання, розвиток і утримання дитини; у всіх діях щодо дітей першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини; кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для фізичного, духовного і соціального розвитку дитини. Частиною 1 ст. 27 цієї Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці визнають право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Згідно зі ст. 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до вимог ст.164 СК України підставами для позбавлення батьківських прав батьків є: якщо мати, батько не забрали дитину з полового будинку або іншого закладу охорони здоров`я без поважної причини і протягом шести місяців не виявляли щодо неї батьківського піклування; ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини; жорстоко поводяться з дитиною; є хронічними алкоголіками або наркоманами; вдаються до будь-яких видів експлуатації дитини; засуджені за вчинення умисного злочину щодо дитини. Згідно роз`яснень Постанови Пленуму Верховного Суду України, даних у п. п. 15, 16 постанови № З від 30 березня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав», позбавлення батьківських прав (тобто права на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема, ставлення батьків до дітей. Особи можуть бути позбавлені батьківських прав лише щодо дитини, яка не досягла вісімнадцяти років, і тільки з підстав, передбачених статтею 164 СК України. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не дають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Таким чином, позбавлення батьківських прав є крайнім заходом впливу до осіб, які умисно не виконують батьківських обов`язків, а тому повинні бути вагомі підстави для вжиття саме цього заходу. Як зазначено у ч. 4, ч. 5 та ч. 6 ст. 19 СК України, при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, що стосуються справи. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, затвердженого рішенням № 310 від 23.09.2022 року, з метою захисту прав та законних інтересів неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , на належне виховання, рівень життя, достатній для його фізичного, інтелектуального, морального культурного, духовного і соціального розвитку, підтримують позовні вимоги та вважають доцільним позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.101-102). Відповідно до подання органу опіки та піклування виконавчого комітету Славутицької міської ради Вишгородського району Київської області, погодженого рішенням виконавчого комітету від 23.09.2022 року №310, просять призначити, у разі позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] , призначити [PERSON] піклувальником [PERSON] . Згідно ч.1 ст.150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток (ч.2). Батьки зобов`язані забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя (ч.3). Батьки зобов`язані поважати дитину (ч.4). У принципі 6 Декларації прав дитини, прийнятої резолюцією 1386 (ХIV) Генеральної асамблеї ООН від 20 листопада 1959 року, учасником якої є Україна, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Досліджені в судовому засіданні письмові докази свідчать про те, що відповідачі [PERSON] та [PERSON] , ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню своєї дитини [PERSON] [INFO] , що є підставою для позбавлення їх батьківських прав відносно дитини. Так, в судовому засіданні з досліджених документів встановлено, що відповідачі [PERSON] , та [PERSON] , з 2010 року самоусунулися від виконання батьківських обов`язків по вихованню та утриманню дитини, не цікавилися її станом здоров`я, її навчанням, не відвідували батьківські збори. Не виконували відповідачі і свого обов`язку щодо утримання дитини, передбаченого ст. 180 СК України, оскільки матеріальним утриманням повністю займається [PERSON] . Зазначені обставини суд вважає винятковими обставинами в розумінні принципу 6 Декларації прав дитини, які дають підстави для висновку про наявність реального порушення прав дитини внаслідок неналежного виконання батьківських обов`язків відповідачем зі шкідливими наслідками для здоров`я та морального розвитку дитини. З урахуванням викладеного, суд приходить до висновку, що в інтересах дитини необхідно позбавити батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , відносно їх неповнолітньої дитини [PERSON] [INFO] . Відповідно до ч.6 ст.164 СК України рішення суду про позбавлення батьківських прав після набрання ним законної сили суд надсилає органу державної реєстрації актів цивільного стану за місцем реєстрації народження дитини. Згідно з п.1.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011 року № 96/5, внесення змін до актових записів цивільного стану, які складено органами державної реєстрації актів цивільного стану України, проводиться районними, районними у містах, міськими (міст обласного значення), міськрайонними, міжрайонними відділами державної реєстрації актів цивільного стану головного територіального управління юстиції (далі - відділи державної реєстрації актів цивільного стану) у випадках, передбачених чинним законодавством. Пунктом 2.14 Правил визначено, що підставою для внесення відповідних відміток в актові записи цивільного стану, у тому числі про анулювання та поновлення, є, зокрема, рішення суду про усиновлення (удочеріння), про позбавлення або поновлення батьківських прав, про розірвання шлюбу, визнання шлюбу недійсним, поновлення шлюбу після його розірвання у випадку, передбаченому статтею 118 Сімейного кодексу України, анулювання актових записів цивільного стану, у яких зазначено про необхідність проставлення відмітки у відповідному актовому записі цивільного стану, визнання розірвання шлюбу фіктивним. В п.2.16.5 Правил зазначено, що відомості про усиновлення, скасування усиновлення, визнання усиновлення недійсним, позбавлення та поновлення батьківських прав вносяться до паперового носія актового запису цивільного стану та Державного реєстру актів цивільного стану в день надходження копії відповідного рішення суду до відділу державної реєстрації актів цивільного стану або в день її пред`явлення особою, зазначеною в рішенні суду, або уповноваженою нею особою. За таких обставин необхідно внести інформацію про позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] , до актового запису про народження від 10.11.2007 року №186 на неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , складеного відділом реєстрації актів цивільного стану Славутицького міського управління юстиції Київської області. Згідно ч.2 ст.166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. Одночасно з позбавленням батьківських прав суд може на вимогу позивача або за власною ініціативою вирішити питання про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дітей до досягнення ними повноліття. Як зазначено у ч.1 ст.182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч.1 ст.183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Беручи до уваги стан здоров`я та матеріальне становище дитини, нормальний стан здоров`я відповідачів [PERSON] та [PERSON] , оскільки доказів іншого суду не надано, їх матеріальний стан, їх працездатний вік, суд відповідно до ст. 182 Сімейного кодексу України визначає аліменти на утримання неповнолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , які підлягають стягненню з відповідачів на користь позивача, у розмірі не менше 50% від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісяця, починаючи з 15 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття, що забезпечить необхідну участь матері та батька в її утриманні. Згідно ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину за рішенням суду присуджуються від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, ст.1-4 Закону України «Про судовий збір» стягненню з відповідачів на користь позивача підлягає судовий збір.

Outcome: approved