Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення його батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] (а.с.1-3). Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що вона є матір`ю [PERSON] , з яким проживає за адресою: [ADDRESS] . Навчанням, розвитком та забезпеченням всім необхідним сина займається самостійно без участі відповідача, точно місце проживання якого невідоме. Зазначає, що відповідач покинув їх, не спілкується та не допомагає виховувати дитину. Станом на 01.02.2022 має заборгованість зі сплати аліментів у сумі 148 804,82 грн, дитина знаходиться на її повному утриманні. Хоча дитина є інвалідом та потребує постійної корекції та лікування, відповідач його станом здоров`я не цікавиться, участі та підтримки у виконанні індивідуального плану реабілітації не бере, всі питання щодо забезпечення, лікування та виховання вирішуються нею самостійно. За місцем проживання сина створені всі необхідні умови для здорового та всебічного розвитку. За таких обставин відповідач ухиляється від виконання своїх батьківських обов`язків, свідомо ними нехтує, що говорить про його ставлення до сина. Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 25.07.2022 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження і призначив підготовче судове засідання. Ухвалою суду від 30 серпня 2022 року закрито підготовче судове засідання та призначено справу до розгляду по суті. У судове засідання позивач не прибула, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, надала заяву про розгляд справи без її участі, зазначивши, що позовні вимоги підтримує, проти заочного рішення не заперечує. Представник третьої особи в судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином. Від представника третьої особи надійшла заява про розгляд справи без участі представника Управління (служби) у справах дітей Чернігівської міської ради, позов підтримує повністю та просить задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся завчасно відповідно до ст. 128 ЦПК України, про причини неявки в судове засідання суд не повідомив, відзив на позовну заяву не подав. З урахуванням вищевикладеного, суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи, відповідно до положень ст. ст. 223 ч. 4, 280, 281 ЦПК України на підставі наявних у справі доказів. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Судом встановлено, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] - відповідач по справі, що підтверджується копією свідоцтва про народження [NUMBER] (а.с.7). Згідно медичного висновку №97 від 06.08.2007 Чернігівської міської дитячої поліклініки №1 [PERSON] є дитиною-інвалідом (а.с.5), у зв`язку з чим [PERSON] отримує державну соціальну допомогу на дитину-інваліда (а.с.9). Заочним рішенням Деснянського районного суду м. Чернігова від 14.09.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано (а.с.13-14). Відповідно до довідки про неотримання аліментів від 08.02.2022 №6498 та розрахунку про стан заборгованості зі сплати аліментів станом на 01.02.2022 заборгованість [PERSON] зі сплати аліментів на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , становить 148 804,82 грн (а.с.10-12). Позивач зареєстрована та проживає разом з дитиною за адресою: [ADDRESS] (а.с.15). За відомостями відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання УДМС України в Чернігівській області місце проживання відповідача зареєстрованим не значиться (а.с.35). [PERSON] є пенсіонером за віком та отримує пенсію в Чернігівському об`єднаному управління ПФУ в Чернігівській області, розмір якої за період з 01.02.2021 до 31.01.2022 склав 21 983,00 грн (а.с.18-19). Згідно висновку ЛКК КНП «Сімейна поліклініка» ЧМР №119 від 09.02.2022 [PERSON] за станом здоров`я потребує корекції (а.с.4). Водночас протягом отримання реабілітаційних послуг дитиною з інвалідністю [PERSON] в обласному центрі в період з 05.12.2005 до 07.07.2011 та в закладі охорони здоров`я «Центр комплексної реабілітації дітей з інвалідністю «Відродження» у періоди з 10.04.-03.05.2012 року, 17.10-06.11.2012 року, 29.04.-23.05.2013 року його супроводжувала мати [PERSON] , батько не приймав участі у виконанні індивідуального плану реабілітації сина, не супроводжував його в центрі, не цікавився станом здоров`я; з 01.10.2012 під час відвідування дитини вдома працівниками служби патронажу батько жодного разу не був присутній (а.с.6). Згідно витягу із рішення виконавчого комітету Чернігівської міської ради №425 від 15.09.2022 року (а.с.45) затверджено висновок щодо доцільності позбавлення батьківських прав [PERSON] по відношенню до його неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с.46). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного висновку. Статтею 3 Конвенції про права дитини встановлено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Принципом 6 Декларації прав дитини, прийнятій Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона має, коли це можливо, рости під опікою і відповідальності своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості. Статтею 150 СК України та статтею 12 Закону України «Про охорону дитинства» встановлено обов`язки батьків виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною освіти, готувати її до самостійного життя. Згідно із ст. 8 ч. 2 Закону України «Про охорону дитинства» батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Статтею 8 цього Закону встановлено право кожної дитини на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Згідно із ст. 12 ч. 6 Закону України «Про охорону дитинства», батьки несуть відповідальність за порушення прав і обмеження законних інтересів дитини, невиконання та ухилення від виконання батьківських обов`язків відповідно до закону. Відповідно до ч. 1 та ч. 2 ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Найкращі інтереси дитини, залежно від їх характеру та серйозності, можуть перевищувати інтереси батьків. Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою ст. 164 СК України. Зокрема, п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Тлумачення п. 2 ч. 1 ст. 164 СК України дозволяє зробити висновок, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Згідно п. 16, 17 Постанови Пленуму Верховного суду України №3 від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Не можна позбавити батьківських прав особу, яка не виконує своїх батьківських обов`язків з не залежних від неї причин. Оцінивши надані стороною позивача докази, суд дійшов висновку, що відповідач свідомо не займається вихованням дитини, байдуже ставиться до сина, не піклується про стан його здоров`я, фізичний та духовний розвиток, не цікавиться його життям та здоров`ям. За вказаних вище обставин, суд дійшов висновку, що відповідач ухиляється від виконання своїх обов`язків по вихованню та утриманню неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , що передбачено ст. 150, 151, 155 Сімейного Кодексу України, а отже, на підставі ст.ст. 164, 165 Сімейного Кодексу України, має бути позбавлений батьківських прав. У відповідності до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України у разі задоволення позову з відповідача підлягає стягненню судовий збір. Якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Враховуючи, що позивач, відповідно положень п. 9 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», звільнена від сплати судового збору, тому з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного,

Outcome: approved