Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

06 травня 2022 року позивач звернулась до суду з позовом, в якому просить ухвалити рішення, яким: стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , кошти на утримання (аліменти) малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що еквівалентно 43 882, 35 грн. (сорок три тисячі вісімсот вісімдесят дві тисячі гривень 35 копійок) на дату подання позову, щомісячно, починаючи стягнення з вересня 2021 року і до повноліття дитини, тобто до [INFO] . Допустити негайне виконання рішення суду у межах суми платежу за один місяць у розмірі 1 500 (одна тисяча п`ятсот) доларів США, що еквівалентно 43 882, 35 грн. (сорок три тисячі вісімсот вісімдесят дві тисячі гривень 35 копійок) на день подання позовної заяви. Стягнути з [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , додаткові витрати на малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 15 800 грн. (п`ятнадцять тисячі вісімсот гривень 00 копійок) щомісячно. Стягнути з відповідача - [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , на користь [PERSON] , [INFO] , РНОКПП [NUMBER] , усі понесені позивачем судові витрати. В обґрунтування свого позову посилається на те, що з 10.11.2017 року вона перебуває в зареєстрованому шлюбі з відповідачем, в період якого народився син [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що син проживає разом з нею та знаходиться на її утриманні, вказує, що їй матеріально важко утримувати дитину, вона потребує матеріальної допомоги, з урахуванням того, що необхідно оплачувати витрати на харчування, розвиток, одяг та лікування. Крім того, позивач стверджувала, що відповідач працездатний, фізично здоровий і може за своїм матеріальним станом надавати дитині допомогу. Вказані обставини і стали підставою для звернення до суду з даним позовом. Ухвалою судді від 25.05.2022 року провадження у справі було відкрито в порядку спрощеного провадження. В ході судового засідання 21.07.2022 року, до початку розгляду справи по суті, представник позивача [PERSON] [PERSON] повідомила, що відповідач орієнтовно на початку квітня 2022 року виїхав за межі України з метою працевлаштування за фахом моряк, у зв`язку з чим просила витребувати з Державної прикордонної служби України (01601, м. Київ, вул. Володимирська, 26) відомості щодо перетинання кордону України громадянином України [PERSON] , [INFO] (РНОКПП [NUMBER] ) у період з 01.04.2022 року по сьогодні, та у якому напрямку (в`їзд та/або виїзд). Ухвалою суду від 21.07.2022 року клопотання прьедставника позивача про витребування доказів було задоволено. Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду сповіщені належним чином у порядку ст.ст. 128-130 ЦПК України. Представник позивача [PERSON] [PERSON] у судовому засіданні позовні вимоги підтримала в повному обсязі та просила їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги визнала частково, зазначала, що відповідач має можливість сплачувати аліменти у розмірі 13000,00 гривень щомісячно. У задоволенні вимог про стягнення додаткових витрат представник відповідача просила відмовити. Дослідивши матеріали справи, вислухавши пояснення представників сторін, суд дійшов висновку про необхідність часткового задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що 10 листопада 2017 року Міським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського обласного управління юстиції між сторонами було зареєстровано шлюб. В період вказаного шлюбу у сторін народився син, [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] . Звертаючись до суду з даним позовом, позивач стверджує, що відповідач у добровільному порядку кошти на утримання сина не надає, угоди про добровільну сплату аліментів між сторонами не досягнуто. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою.\~Розірвання шлюбу між батьками,\~проживання їх\~окремо\~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно до\~ст. 180 СК України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно зі\~ст. 181 СК України\~способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до\~ст.182 СК України\~при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Статтею 191 СК України\~визначено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд приймає до уваги той факт, що відповідач фізично здоровий, у зв`язку з чим повинен утримувати свого малолітнього сина. При ухваленні рішення по справі суд керується Законом України «Про державний бюджет на 2022 рік» яким встановлено у 2022 році прожитковий мінімум для основних соціальних і демографічних груп населення: дітей віком до 6 років: з 1 січня 2022 року - 2100 гривень, з 1 липня - 2201 гривень, з 1 грудня 2272 гривень. Суд враховує положення закону про те, що позивач також має обов`язок утримувати дітей. Відповідно до ч. 1 ст. 192 Сімейного кодексу України розмір \~ аліментів, \~ визначений \~ за \~рішенням суду \~або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за \~рішенням \~суду\~за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни \~матеріального \~або \~сімейного \~стану, \~погіршення \~або поліпшення \~ здоров`я \~ когось \~ із \~ них \~та \~в \~інших \~випадках, передбачених цим Кодексом. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що станом на 2021 рік розмір місячної ставки відповідача складає 1366 доларів США (базова ставка згідно контракту від 28.02.2021 року, що станом на 15.09.2022 р. еквівалентно за офіційним курсом НБУ 36,56 грн. за 1 долар США складає 49 940 (сорок дев`ять тисяч дев`ятсот сорок) грн. 96 коп. Як вбачається із Довідки ТОВ «Єврокрюінг» від 12.09.2022 року, з 2018 року по 07.08.2021 року Відповідач працював на судах іноземних посередників на посаді 2 помічника капітана, однак, відомості про працевлаштування у 2022 році - відсутні або контракт не був укладений (а.с.117). Як свідчить виписка по угоді № 3220653/2027501 від 21.12.2017 року за період з 01.01.2021 року по 06.09.2021 року Позивач отримала заробітну плату Відповідача за останній відпрацьований рейс у розмірі 23615 доларів США. Так згідно п.п. 1.4, 1.5, 1.6, 1.7, 1.8, 1.9 Контракту від 28.02.2021 року: базова місячна з/п - 1366 доларів США; плата за понаднормову роботу понад 103 год. Максимальне 40 год. -1015 доларів США; Оплачувана відпустка/прожитковий мінімум - 319 доларів США; власний бонус - 1300 доларів США; сумарна місячна плата - 4000 доларів США. Отже, з урахування вищевказаного, та беручи до уваги часткове визнання відповідачем позову, суд вважає за необхідне стягувати з відповідача [PERSON] на користь позивача аліменти на утримання малолітнього сина в розмірі 20 000 гривень, так як вказана сума є розумною та достатньою для утримання дитини, її розвтку, харчування та лікування. При вирішенні спору суд зазначає те, що позивач не надала суду доказів спроможності відповідача сплачувати аліменти у більшому розмірі, та взагалі не надала доказів існування у нього будь-яких доходів у поточному році, а сам по собі факт перетину [PERSON] державного кордону у квітні 2022 року не може свідчити про наявність у нього доходів достатніх для сплати аліментів у розмірі 1500 доларів США щомісячно. Враховуючи викладене, суд вважає за необхідне вимоги в цій частині підлягають частковому задоволенню, при цьому суд зауважує, що такий розмір стягуваних аліментів є розумним та не суперечитиме чинному законодавству, інтересам позивача, відповідача та неповнолітньої дитини. Згідно ч. 2 ст. 191 СК України аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Позиція Верховного Суду щодо підстав стягнення аліментів за минулий час викладена у постанові від 06 серпня 2018 року по справі №748/2340/17: «аналіз статті 191 СК України свідчить, що для стягнення аліментів за минулий час позивач повинен довести: (а) вжиття заходів щодо одержання аліментів з відповідача; (б) ухилення відповідача від надання утримання дитині. Встановивши, що позивачем не доведено, що ним вживались заходи, щодо одержання аліментів, але він не зміг їх отримати у зв`язку з ухиленням відповідачів від їх сплаті, суди зробили обґрунтований висновок про відмову в задоволенні позову в цій частині». Ухилення від сплати аліментів може виражатися у тому, що зобов`язана особа ухилялась від укладання договору про сплату аліментів на утримання дитини, приховувала своє місцезнаходження або свій заробіток (доходи), не реагувала на направлені їй листи, та інші подібні дії. Обов`язковою умовою присудження аліментів за минулий час є доведеність вжиття саме позивачем заходів щодо одержання аліментів з відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останньою від їх сплати. За загальним правилом, визначеним Сімейного Кодексу України, та судовою практикою, вважається недоцільним обтяжувати відповідача виплатами за минулий період, якщо позивач не вжив заходів щодо одержання аліментів (у тому числі не подав позов про стягненим аліментів, залишив його без розгляду) з особистих мотивів. Вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час мають бути підтверджені офіційними зверненнями стягувача до платника аліментів, за відсутності таких доказів, вимоги є необгрунтованими. Доказами вжиття заходів щодо одержання аліментів з Відповідача, та неможливість їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати Позивач вважає звернення до Відповідача через смс-листування та його відмова від укладання Договору про сплату аліментів на дитину. До позову додані роздруковані смс-листування, але з них не можливо встановити, що саме у вересни 2021 року Позивач зверталась до Відповідача з вимогою про сплату аліментів, їх розмір та інше та, що заважало [PERSON] подати позов про стягнення аліментів у вересні 2021 року. Надані смс-листування не є належними доказами в понятті ч. 2 ст. 191 СК України. Крім того, як вже зазначалося, дохід Відповідача за 2021 рік отримала саме Позивач. Щодо відмови від укладання Договору про сплату аліментів на дитину суд зазнає наступне. Відповідно до ст. 189 СК України батьки мають право укласти договір про сплату аліментів на дитину, у якому визначити розмір та строки виплати. Умови договору не можуть порушувати права дитини, які встановлені цим Кодексом. Договір укладається у письмовій формі і нотаріально посвідчується. Згідно ч. 1 ст. 641 ЦК України пропозицію укласти договір (оферту) може зробити кожна із сторін майбутнього договору. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. Тобто оферта направляється конкретній особі; має містити перелік істотних умов із визначеним, на рівні пропозиції для погодження, змістом кожної взятої окремо умови; виражати намір особи, яка зробила пропозицію вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття. З Договору про сплату аліментів на дитину не вбачається, що даний договір був адресований [PERSON] , не зазначені ПІБ сторін, ПІБ дитини, розмір аліментів, додаткових витрат, адреса проживання дитини тощо (відсутні істотні умови), про що можливо зробити висновок, що це шаблон Договору та ніякового відношення до правовідносин між Позивачем та Відповідачем не має. Також суду не надано доказів надіслання Договору та його отримання Відповідачем. Таким чином, надання до суду шаблону Договору про сплату аліментів на дитину не є належним доказом звернення Позивача у вересні 2021 року до Відповідача з пропозицією укласти договір. У зв`язку з цим підстави для задоволення вимоги щодо стягнення аліментів за минулий, на думку суду, відсутні. Щодо позовних вимог в частині стягнення щомісячних додаткових витрат на утримання сина суд зазначає наступне. Статтею 185 СК України\~встановлено, що той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення. Додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. П. 18 Постанови Пленуму ВСУ від 15.05.2006 р. «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» звернуто увагу судів на те, що до передбаченої\~ст. 185 СК України\~участі в додаткових витратах на утримання дитини, викликаних особливими обставинами (розвитком її здібностей, хворобою, каліцтвом тощо), можна притягати лише батьків. У цих випадках ідеться про фактично зазнані або передбачувані витрати, тому їх необхідно визначати у твердій грошовій сумі. При одночасному розгляді вимог про стягнення аліментів і додаткових витрат їх має бути визначено у рішенні окремо. Суд при розгляді даного позову виходить з того, що додаткові витрати не є додатковим стягненням коштів на утримання дитини. Аліменти необхідні, щоб забезпечити нормальні матеріальні умови для життя дитини. В окремих випадках за наявності особливих обставин, крім звичайних витрат на дитину вимагаються додаткові. Розмір додаткових витрат повинен визначатися залежно від передбачуваних або фактично понесених витрат на дитину. Доказами, що підтверджують наявність особливих обставин, що спричинили додаткові витрати на дитину, можуть бути документи, які свідчать, наприклад, про витрати на придбання спеціальних інструментів, призначених для розвитку здібностей дитини (наприклад, музичного інструменту або спортивного спорядження тощо), витрати на навчання дитини у платному навчальному закладі, на заняття у музичних, мистецьких або спортивних закладах, на додаткові заняття, висновки МСЕК, довідки медичних закладів та інші документи, що підтверджують відповідний стан здоров`я дитини (хвороба, каліцтво), і свідчать про необхідність додаткових витрат на лікування (на придбання ліків, спеціальний медичний догляд, санаторно-курортне лікування тощо). Відповідно до ч.1\~ст.81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Аналіз зазначених норм дає підстави для висновку про те, що відповідач повинен нести додаткові витрати на утримання дитини, проте, враховуючи надані позивачем докази, суд дійшов обґрунтованого висновку того, що витрати понесені на придбання одягу, взуття, продуктів харчування не є додатковими витратами у розумінні\~статті 185 СК України\~та повинні покриватися за рахунок аліментів, які стягуються з відповідача. Представник Позивача в позовній заяві та у судовому засіданні жодним чином не обгрунтувала вказані витрати. Заявляючи вимоги про стягнення додаткових витрат у розмірі 15\~800 гривень щомісячно, позивачем не підтіерджені щомісячні трати до 2037 року, не обгрунтовано необхідність майбутніх трат до 2037 року. Надані до позову копії квитанції не приймаються до уваги в якості належного та допустимого доказу. Крім того, вирішуючи спір у даній частині, суд бере до уваги, що статус закладу під назвою "Наш свет" (його можливість надавати послуги з розвитку дитини, консультації психолога та логопеда, статутні документи тощо) взагалі залишився незрозумілим, а наявні в матеріалах справи на аркуші 25 квитанції про оплату стосуються СПД Станимак. Крім того, висловлена в листі-відповіді КНП "Дитяча міська поліклініка №6" позиція щодо необхідності проходження дитиною курсу масажу та ЛФК ніг також у будь-якому разі не може свідчити про необхідність проведення таких процедур щомісячно до досягнення дитиною вімімнадцятирічного віку (а.с.149). Разом з тим, слід зазначити, що позивач могла б ставити питання про стягнення вже понесених додаткових витрат на дитину, однак, з такими вимогами не зверталась, а суд, враховуючи диспозитивність процесу, позбавлений права самостійно вирішувати ці питання. Згідно з ч. 1\~ст. 13 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених Кодексом випадках Відповідно до\~ст. 13 ч. 3 ЦПК України\~учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до\~ст.16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів може бути відшкодування моральної (немайнової) шкоди У відповідності до частини 6\~ст. 81 ЦПК України, доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. У відповідності до положень\~ст. 89 ЦПК України, суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Відповідно до\~ст. 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. Відповідно до ст. 141 Сімейного кодексу України мати, \~батько \~мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. \~Розірвання шлюбу між батьками, \~проживання їх \~окремо \~від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Відповідно з ч. 1\~ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства»\~на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч. 1, ч. 2 ст. 27 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року, кожна дитина має право на рівень життя, необхідний для її фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку. Батьки несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. У відповідності з ч. 1 та п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України на користь позивача з відповідача підлягає стягненню сума судового збору за подання позову в частині розірвання шлюбу у розмірі 992,40 гривень. Окрім того, згідно ч. 6 ст. 141 ЦПК України якщо сторону на користь якої ухвалено рішення, звільнено від оплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, що їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Враховуючи те, що у відповідності до п. 3 ч. 1 ст. 5 ЗУ «Про судовий збір» позивач звільнена від сплати судового збору за вимогу про стягнення аліментів, необхідно оплату на користь держави судових витрат в розмірі 992,40 гривень покласти на відповідача. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах оплати платежу за один місяць.

Outcome: partial