Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

\~ \~ \~ \~Адвокат [PERSON] звернувся до суду в інтересах [PERSON] до\~ [PERSON] ,\~ [PERSON] про\~визнання особи\~такою,\~що втратила\~право користування\~житловим приміщенням.Посилається на те, що позивач є власником житлового будинку за адресою [ADDRESS] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 29.12.2020 року. В будинку зареєстровані відповідачі, проте не проживають. Реєстрація відповідачів перешкоджає позивачу вільно користуватися та розпоряджатися своєю власністю, а тому просить визнати [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] такими, що втратили право користування житловим будинком за адресою : [ADDRESS] . Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 01 серпня 2022 року справу № 306/1323/22 (провадження № 2/306/519/22) передано на розгляд судді Свалявського районного суду Вінер Е.А. (а.с. 14). Ухвалою судді Свалявського районного суду Закарпатської області від 10 серпня 2022 року инесено ухвалу про відкриття провадження у справі (а.с. 17). \~ \~ \~05\~вересня 2021\~року суддею\~Свалявського районного\~суду Вінер\~Е.А.\~винесено ухвалу\~про закриття\~підготовчого провадження\~та призначення\~справи до\~судового розгляду\~ (а.с.\~20). Позивач та його представник в судове засідання не з"явилися. Адвокат позивач подав до канцелярії суду заяву за вх.№ 7190 від 26.10.2022 року про розгляд справи без їхньої участі, позовні вимоги просить задовольнити (а.с. 30). Відповідачі в судове засідання не з"явилися в черговий раз, хоча про час та місце розгляду справи повідомлені своєчасно і належним чином (а.с. 25, 26, 29) про причини своєї неявки суд не повідомили, заяв про розгляд справи без їхньої участі чи відзиву на позов від них не надходило. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до слідуючого висновку. Між сторонами існують правовідносини, які повинні регулюватися нормами статті 391 Цивільного Кодексу України. Встановлено, що позивач [PERSON] , [INFO] є власником житлового будинку, який знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що стверджується договором купівлі-продажу житлового будинку від 29 грудня 2020 року, зареєстрований в реєстрі за №2202 у та витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно за № 239299409 від 29.12.2020 року (а.с. 7,8). Згідно відповіді сільського голови Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області І.Дрогобецького від 09 серпня 2022 року громадяни [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] зареєстровані за адресою [ADDRESS] (а.с.16). Відповідно до Акту обстеження дворогосподарства за адресою [ADDRESS] складеного комісією в складі старости [PERSON] , спеціаліста 1 категорії [PERSON] , спеціаліста землевпорядника [PERSON] та затвердженого 11.07.2022 року сільським головою Полянської сільської ради Мукачівського району Закарпатської області І.Дрогобецьким встановлено, що громадяни [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] не проживають в житловому будинку з моменту реєстрації, тобто з 21.04 2017 року (а.с. 12). Статтею 391 ЦК України передбачено, що власник майна (будинку) має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. \~ \~\~Згідно ст.47\~Конституції України кожен має право на житло. Держава гарантує не тільки свободу його придбання, але й можливість стабільного користування житлом, його недоторканість, а також недопущення примусового позбавлення житла, не інакше, як на підставі закону і за рішенням суду. Права власника житлового приміщення також визначені ст. 150 ЖК України, зокрема, громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Зі змісту статті 16 ЦК України вбачається, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ч. 1 ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Житлове приміщення, яке вони мають право займати, визначається його власником. Згідно з ч.2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. В судовому засіданні встановлено, що відповідачі понад рік у вказаному житловому приміщенні не проживають, участі в утриманні будинку не приймають. Оскільки відповідачі [PERSON] ,\~ [INFO] \~та [PERSON] , [INFO] зареєстровані в житловому будинку понад один рік проте в ньому не проживають, позивач не може в повній мірі користуватися майном. Так, пред`явлення позову про визнання особи такою, що втратила право користування житловим приміщенням є належним способом захисту цивільних прав, що в подальшому є підставою для зняття особи з реєстрації місця проживання відповідними уповноваженими органами. Така позиція підтверджується висновками Верховного Суду України, викладеними в постанові від 16 січня 2012 року у справі № 6-57цс11. Зокрема, у тексті постанови зазначено, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпоряджання своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, предявивши разом із тим одну з таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньої; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що оскільки відповідачі зареєстровані в житловому будинку за адресою [ADDRESS] , проте не проживають понад рік, а тому позов необхідно задовольнити. \~ \~

Outcome: approved