Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач звернулася до суду з названим позовом та просять постановити рішення, яким визнати за нею право власності на житловий будинок з господарськими будівлями і дворовими спорудами, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Позовні вимоги мотивовані тим, що вона є власником цього будинку згідно договору дарування від 26.11.1984 року, але даний договір не є зареєстрованим у Болградському БТІ, а також Болградським БТІ не виготовлялось технічних паспортів на даний будинок до 2022 року. З цієї причини позивач не може оформити право власності в зв`язку з тим, що в договорі дарування не вказана вулиця і номер будинку, тобто його адреса, тому вона змушена звернутися до суду. Ухвалою від 26.07.2022 року було відкрито провадження по справі та призначено підготовчий розгляд на 21.09.2022 року, в якому було оголошено перерву до 27.10.2022 року, про що повідомлено сторонам по справі. Позивач, будучи належним чином повідомленою, до суду не прибула, однак подала Пояснення про підтримання позовних вимог та про долучення до матеріалів справи письмових доказів (а.с.36-45). Відповідач, Болградська міська рада Одеської області, подала до суду заяву про визнання позовних вимог, та розгляд справи у відсутність представника (а.с.31-32). Згідно ст.200 ч.3 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Беручи до уваги, що відповідач визнає позовні вимоги і визнання позову не суперечить закону, не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд вважає, що рішення у справі можливо постановити при проведенні підготовчого судового засідання. Розглянувши подані документи та матеріали, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, заяви сторін по справі, суд прийшов до висновку про задоволення\~позовних\~вимог за наступних підстав. 06 червня 1989 року у Виноградівський сільській раді Болградського району Одеської області між [PERSON] - дарувальником та [PERSON] - обдарованою було укладено договір дарування житлового будинку з глинобитними стінами, критий черепицею, який складає з чотирьох жилих кімнат зігільною жилою площею 60 кв.м., корідор 22 кв.м., розташованого в [ADDRESS] , без господарських будівель. Будинок належав дарувальнику [PERSON] на підставі договору дарування, посвідченого Державним нотаріусом Болградського району Одеської області по реєстру № 3030 від 26.11.1984 року (а.с.39, 7-8). Даний договір не зареєстрований належним чином у Болградському БТІ. Однак, сторони дійшли згоди стосовно всіх істотних умов договору дарування, домовились про те, що [PERSON] подарував позивачці [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою в [ADDRESS] , на підтвердження реальності наміру дій та справжній волі [PERSON] передав позивачці зазначений будинок, а позивач прийняла цей будинок. При зверненні позивачки до державного реєстратора виконавчого комітету Болградської міської ради Одеської області з метою вчинення дій щодо державної реєстрації права власності на будинок, однак їй було відмовлено, з тих підстав, що подані документи не дають змоги встановити набуття, зміну або припинення речових прав, у зв`язку з тим, що у договорі дарування Виноградівської сільської ради Болградського району Одеської області за № 24 від 06.06.1989 року не вказана адреса об`єкта нерухомого майна (а.с.23). Починаючи з дати укладення договору і до теперішнього часу житловий будинок, розташований по [ADDRESS] перебуває в постійному користуванні позивача, [PERSON] передано всі правовстановлюючі документи на цей будинок, тобто попередній договір дарування можливо визнати таким, що відбувся шляхом визнання його дійсним та визнання права власності на цей будинок. Технічний паспорт на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] (а.с.15-18) був виготовлений за замовленням позивача [PERSON] [INFO] . Відповідно до довідки Болградської міської ради Одеської області (с. Виноградівка) № 332/02-40 від 22.09.2022 року, [PERSON] , [INFO] , дійсно мешкає та зареєстрована з 25.12.1986 року по теперішній час у домоволодінні в [ADDRESS] , який отримала у власність згідно договору дарування від 06.06.1989 року, зареєстрованого в реєстрі за № 24. Підтверджують, що домоволодінню отриманому [PERSON] по вищезазначеному договору дарування в [ADDRESS] , дійсно було присвоєне та має по сьогоднішній день номер будинку [ADDRESS] (а.с.45). Договір було посвідчено секретарем виконкому Виноградівської сільської ради. Враховуючи, що договір дарування було укладено у 1983 році, до спірних правовідносин слід застосовувати норми Цивільного кодексу Української СРСР 1963 року. Відповідно до ч.ч. 1 ст. 243 ЦК УРСР за договором дарування одна сторона передає безоплатно другій стороні майно у власність, договір дарування вважається укладеним з моменту передачі майна обдарованому. Згідно ч. 3 ст. 227 ЦК УРСР до договорів дарування нерухомого майна застосовуються правила статті 227і цього Кодексу, відповідно до якої договір має бути нотаріально посвідчений. Відповідно до ч.1 ст.638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Вимогами ст. 334 ЦК України передбачено, що право власності у набувача майна за договором виникає з моменту передання майна, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень», встановлена державна реєстрація саме речових прав на нерухоме майно, а не самих правочинів, з яких набувається це право, а ст. 19 цього ж Закону договори та рішення суду зазначає лише як підставу для реєстрації прав, а не як об`єкт державної реєстрації. У відповідності до положень ст.ст.13, 81, 83 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд не може збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім витребування доказів судом у випадку, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом. Сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Згідно ч. 1 ст.82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Крім того, представником відповідача позовні вимоги визнано у повному обсязі. Відповідно до ст. 206 ЦПК України Позивач може відмовитися від позову, а відповідач - визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Суд під час розгляду справи безпосередньо дослідив докази у справі Суд розглянув справу, дотримуючись принципів змагальності і диспозитивності цивільного судочинства, оцінюючи докази у справі у їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням згідно ст. 229 ЦПК України, захищаючи порушені, невизнані або оспорюванні права, свободи чи інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб згідно ст. 2 ЦПК України. При розгляді даної справи предмет доказування доведений позивачем відповідними доказами, при чому, їх аналіз дозволяє зробити висновок про те, що вони є належними, допустимими та достовірними як кожний окремо, так і у взаємному зв`язку у їх сукупності. За таких обставин суд вважає, що сторонами було укладено договір дарування житлового будинку в письмовій формі, однак не вказали адресу предмету договору - нерухомої речі, але сторони дійшли згоди щодо всіх істотних умов договору дарування, зокрема визначено предмет договору дарування, та відбулося повне виконання умов договору дарування, а саме [PERSON] передав позивачу [PERSON] житловий будинок, розташований за адресою: [ADDRESS] , а позивач [PERSON] прийняла документи про право власності на даний житловий будинок, що свідчить про прийняття нею дарунка, суд приходить до висновку що позивач є дійним власником зазначеного майна. На підставі вищенаведеного та

Outcome: approved