Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

07.09.2022 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про поділ майна подружжя, в якому просила суд поділити спільне майно, набуте нею та відповідачем під час шлюбу: телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн, холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн. та мультиварка DELFA DMC-50H8 вартістю 999 грн. 90 коп., визнавши за позивачкою телевізор, праску та мультиварку, а холодильник залишити відповідачу. На обґрунтування своїх позовних вимог позивачка зазначила про те, що з 16 вересня 2017 року по 26 липня 2022 року сторони перебували в шлюбі. [INFO] у подружжя народилася дитина. За час шлюбу подружжя придбали вказане майно, яке просить поділити. В судове засідання позивачка [PERSON] не з`явилася. В судовому засіданні представник позивачки, адвокат Акрітов П.К. повністю підтримав позов та просив його задовольнити в повному обсязі. В судовому засіданні відповідач [PERSON] позов не визнав в повному обсязі, надав відзив на позов, де вказав, що поділ майна подружжя фактично відбувся. Спірне майно, вказане в позові окрім мультиварки знаходиться у нього вдома. З вартістю спірного майна, вказаного в позовній заяві погодився. Мультиварку подружжя не придбавало. Зустрічний позов не подав. В судовому засіданні представник відповідача, адвокат Чернюк В.Д. просив відмовити в задоволенні позову через добровільний поділ майна подружжя. Допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] в судовому засіданні пояснили, що вони є сусідами [PERSON] , де проживала його сім`я. Приблизно в червні-вересні цього року бачили як родичі [PERSON] виносили речі з квартири та грузили у автомобіль з причепом. Відповідач їм повідомив, що [PERSON] забрала речі через розірвання шлюбу. З`ясувавши позиції сторін, дослідивши надані сторонами докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню, з таких міркувань. Встановлено, що з 16 вересня 2017 року по 26 липня 2022 року сторони перебували в шлюбі (а.с.10,12,13). [INFO] у подружжя народилася дитина (а.с.11). За час шлюбу подружжя придбали майно: телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн, холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн., що підтверджується наданими суду копіями товарних чеків та оглянутими оригіналами цих чеків в судовому засіданні (а.с.16-18), а також свідченнями сторін. Факт придбання подружжям мультиварки DELFA DMC-50H8 вартістю 999 грн. 90 коп. належними та допустимими доказами не підтверджено, так як надана суду копія чеку про придбання цієї речі (а.с.19) не містить необхідних атрибутів (печатки або підпису продавця). Відповідач заперечував придбання цієї речі. Заяву відповідача про добровільний поділ майна подружжям не підтверджено належними та допустимими доказами. Статтею 81\~ЦПК України передбачено, що кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст.\~76\~ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються письмовими, речовими і електронними доказами, висновками експертів, показаннями свідків. Згідно з ч. 1 ст. 60 СК України, ч.3 ст.\~368\~ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Застосовуючи норму статті 60\~СК України та визнаючи право спільної сумісної власності подружжя на майно, суд повинен установити не тільки факт набуття майна під час шлюбу, але й той факт, що джерелом його набуття були спільні сумісні кошти або спільна праця подружжя. Тобто, статус спільної сумісної власності визначається такими критеріями: 1) час набуття майна; 2) кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норма статті 60\~СК України вважається застосованою правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Тлумачення статті 61\~СК України свідчить, що спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу, можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були набуті. Поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, здійснюється шляхом виділення його в натурі, а у разі неподільності присуджується одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини перша, друга статті 71 СК України), або реалізується через виплату грошової чи іншої матеріальної компенсації вартості його частки (частина друга статті 364 ЦК України). Відповідно до ст.\~69\~СК України дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу; дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою; договір про поділ житлового будинку, квартири, іншого нерухомого майна, а також про виділ нерухомого майна дружині, чоловікові зі складу усього майна подружжя має бути нотаріально посвідчений. За встановлених під розгляду справи судом обставин, з урахуванням наданих сторонами доказів, оцінених судом за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд прийшов до висновку поділити спільне сумісне майно подружжя [PERSON] до [PERSON] , а саме: виділити позивачці та визнати за нею право приватної власності на телевізор LG 43LJ594V рідкокристалічний вартістю 12849,90 грн., праску TEFAL FV3965EO вартістю 1111 грн, а також визнавши за відповідачем [PERSON] право приватної власності на холодильник GORENJE NRK 6201 ES4 вартістю 15999,90 грн. В іншій частині позову необхідно відмовити, оскільки придбання подружжям мультиварки DELFA DMC-50H8 вартістю 999 грн. 90 коп. належними та допустимими доказами не підтверджено. Заперечення відповідача та його представника суд визнає правомірною позицією захисту власних інтересів і до уваги не бере через те, що зазначені заперечення не доведені належними і допустимими доказами, про що судом наведено у мотивах прийняття рішення. На підставі ст.\~141\~ЦПК України судові витрати на сплату позивачем судового збору в сумі відповідно до квитанцій (а.с.1) підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки пропорційно до задоволених вимог у сумі 925,91 грн.

Outcome: partial