Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про відшкодування шкоди, що заподіяно відповідачем під час виконання трудових обов`язків. В заяві зазначив, що відповідач перебуває у трудових відносинах з позивачем з 26 серпня 2020 року, працюючи водієм автотранспортних засобів (вантажних автомобілів). Під час виконання відповідачем трудових обов`язків, а саме: 28 грудня 2020 року, сталася дорожньо-транспортна пригода з участю керованого відповідачем автомобіля DAF XF 95.430, державний номер [NUMBER] , винним у якій визнано [PERSON] постановою Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 року, що набрала законної сили. Внаслідок дорожньо-транспортної пригоди автомобіль під керуванням відповідача зазнав технічних ушкоджень, вартість відновлення яких у відповідності до висновку експерта становить 550130 грн. 94 коп. Оскільки відповідач є винним у спричиненні шкоди належному позивачеві майну, а між сторонами 26 серпня 2020 року укладено договір про повну матеріальну відповідальність за спричинену шкоду, предметом якого є збереження цілісності ввіреного йому транспортного засобу автомобіля DAF XF 95.430, державний номер [NUMBER] , позивач в особі представника просить покласти на нього відповідальність в розмірі прямої дійсної шкоди, стягнувши означену суму на користь позивача. Судові витрати, які складаються з вартості судового збору в сумі 8251 грн. 97 коп. та витрат з проведення експертного дослідження в сумі 2800 грн., просить стягнути з відповідача на свою користь. Ухвалою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя Щасливої О.В. від 12.06.2021 року відкрито провадження в справі. Заходи забезпечення позову, доказів судом не застосовувалися. На підставі ухвали суду від 08.12.2021 року закрито підготовче провадження в справі і справу призначено до судового розгляду. Сторони, належним чином повідомлені про дату, час та місце вирішення справи, до суду не з`явились. При цьому від представника позивача надійшло письмове звернення, яке містить прохання про вирішення справи у його відсутність, про задоволення позову, а також згоду на ухвалення рішення при заочному розгляді справи. Наведені обставини в силу ст. ст. 211, 223 ЦПК України є підставою для проведення судового розгляду у відсутність представника позивача. Відповідач відзиву на позов, клопотань про розгляд справи у його відсутність або відкладення судового розгляду не надав. За згаданих обставин зі згоди представника позивача, висловленої у його письмовому зверненні, суд у відповідності до ст. 280 ЦПК України ухвалює про вирішення спору при заочному розгляді справи. Оцінивши доводи заяви, з`ясувавши обставини справи і перевіривши їх доказами, суд доходить висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з таких міркувань. Судом встановлено, що 26 серпня 2020 року на підставі наказу № 151к відповідач прийнятий на роботу до товариства з обмеженою відповідальністю «Фаворит Логістик» на посаду водія автотранспортних засобів з 27 серпня 202 року (а. с. 12). 26 серпня 2020 року сторонами укладено договір про повну матеріальну відповідальність водія, відповідно до якого водій автотранспортного засобу [PERSON] , що виконує роботи, безпосередньо пов`язані з експлуатацією в службових цілях автомобіля DAF XF 95.430, державний номер [NUMBER] , приймає на себе повну матеріальну відповідальність за ввірений йому роботодавцем означений транспортний засіб та несе відповідальність за шкоду, спричинену роботодавцю транспортним засобом або за його участі (а. с. 30-31). Постановою судді Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 22.01.2021 року, яка набрала законної сили, [PERSON] піддано адміністративному стягненню за ст. 124 КУпАП за порушенням ним п. 12.1. «Правил дорожнього руху України», що мало місце о 01 годині 30 хвилин 28 грудня 2020 року під час керування автомобілем DAF XF 95.430, державний номер [NUMBER] (а. с. 39-40). Обов`язки власника або уповноваженого ним органу та працівників по збереженню майна встановлені статтею 131 КЗпП України, з якої випливає, що працівники зобов`язані бережливо ставитися до майна підприємства, установи, організації і вживати заходів до запобігання шкоді. Загальні підстави і умови матеріальної відповідальності працівників внормовані статтею 130 КЗпП України, у відповідності до якої працівники несуть матеріальну відповідальність за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації внаслідок порушення покладених на них трудових обов`язків. При покладенні матеріальної відповідальності права і законні інтереси працівників гарантуються шляхом встановлення відповідальності тільки за пряму дійсну шкоду, лише в межах і порядку, передбачених законодавством, і за умови, коли така шкода заподіяна підприємству, установі, організації винними протиправними діями (бездіяльністю) працівника. Ця відповідальність, як правило, обмежується певною частиною заробітку працівника і не повинна перевищувати повного розміру заподіяної шкоди, за винятком випадків, передбачених законодавством. За наявності зазначених підстав і умов матеріальна відповідальність може бути покладена незалежно від притягнення працівника до дисциплінарної, адміністративної чи кримінальної відповідальності. Працівник, який заподіяв шкоду, може добровільно покрити її повністю або частково. За згодою власника або уповноваженого ним органу працівник може передати для покриття заподіяної шкоди рівноцінне майно або поправити пошкоджене. Загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду визначені статтею 1166 ЦК України, відповідно до якої майнова шкода, яку спричинено неправомірними діями майну особи, відшкодовується в повному обсязі особою, що спричинила її. Як випливає з роз`яснень п. 4 Постанови Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 4 від 01.03.2013 року «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки», розглядаючи позови про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки, суди повинні мати на увазі, що відповідно до статей 1166, 1187 ЦК шкода, завдана особі чи майну фізичної або юридичної особи, підлягає відшкодуванню в повному обсязі особою, яка її завдала. Обов`язок відшкодувати завдану шкоду виникає у її завдавача за умови, що дії останнього були неправомірними, між ними і шкодою є безпосередній причинний зв`язок та є вина зазначеної особи, а коли це було наслідком дії джерела підвищеної небезпеки, - незалежно від наявності вини. Обставини спричинення шкоди майну позивача встановлені постановою суду в справі про адміністративне правопорушення, яка набрала законної сили, тому в силу ч. 6 ст. 82 ЦПК України її висновки є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій особи. Матеріальна відповідальність працівника за шкоду, заподіяну підприємству, установі, організації при виконанні трудових обов`язків, визначена статтею 132 КЗпП України, за змістом якої працівники, крім працівників, що є посадовими особами, з вини яких заподіяно шкоду, несуть матеріальну відповідальність у розмірі прямої дійсної шкоди, але не більше свого середнього місячного заробітку Матеріальна відповідальність понад середній місячний заробіток допускається лише у випадках, зазначених у законодавстві Такі випадки перелічені в статі 134 КЗпП України, яка містить перелік підстав для настання повної матеріальної відповідальності працівників у розмірі шкоди, заподіяної з їх вини, і до них, зокрема, відноситься укладення між працівником і підприємством, установою, організацією відповідно до статті 135-1 цього Кодексу письмового договору про взяття на себе працівником повної матеріальної відповідальності за незабезпечення цілості майна та інших цінностей, переданих йому для зберігання або для інших цілей (п. 1 ст. 134 КЗпП). Як зазначено судом, сторонами укладений такий договір, за яким водій транспортного засобу [PERSON] приймає на себе повну матеріальну відповідальність за ввірений йому роботодавцем автотранспортний засіб DAF XF 95.430, державний номер [NUMBER] . Розмір майнової шкоди, спричиненої власнику ушкодженого транспортного засобу, встановлений висновком експертного автотоварознавчого дослідження (а. с. 46-52). Доказів про наявність підстав для зменшення розміру шкоди, що підлягає відшкодуванню, передбачених статтею 137 КЗпП України, суду не надано. У зв`язку з викладеним суд доходить висновку про наявність правових підстав для задоволення позову. Відповідно до правил цивільного процесуального законодавства судовий збір, сплачений позивачем, а також витрати з проведення товарознавчого дослідження, підлягають присудженню йому з відповідача.

Outcome: approved