Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Відповідачі позовні вимоги визнали, щодо їх задоволення не заперечували, просили розглянути справу у їх відсутності, про що надали письмову заяву. Представник позивача [PERSON] на задоволенні позову наполягав, просив розглянути справу без його участі та участі позивача. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України, учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Згідно з ч. 4 ст. 206 ЦПК України у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. В ході розгляду справи судом були дослідженні наступні докази: копії паспортів сторін та їх і/н; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про народження [PERSON] ; копія свідоцтва про одруження між [PERSON] та [PERSON] ; копія договору купівлі - продажу від 13.09.2022р.; копії довідок Долинської сільської ради від 21.09.2022р. № 801, 802; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія свідоцтва про смерть [PERSON] ; копія витягу з погосподарської книги Долинської сільської ради від 27.08.2020р. № 707; копія довідки Долинської сільської ради від 22.09.2022р. № 805; копія технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] ; копія заповіту [PERSON] від 09.10.2002р. складеного на ім`я [PERSON] . Судом в ході судового розгляду справи встановлено, що представник позивача звернувся до суду із вищезгаданими вимогами до відповідача, зазначивши, що 13.09.2022р. між позивачем та відповідачем [PERSON] була досягнута домовленість про купівлю-продаж частини житлового будинку літ. А, яка складається із приміщення № 1, площею 12,7 кв.м., № 3 площею 12,3 кв.м, № 2 площею 9,8 кв.м., літньої кухні літ. Б, підвалу літ. А, розташований по [ADDRESS] . У той же день сторони уклали між собою відповідний письмовий договір. Позивач передав відповідачу обумовлену суму, а він передав нерухомість в натурі та ключі. Так як, згідно законодавства подібні договори підлягають нотаріальному посвідченню, позивач запропонував [PERSON] привести їх домовленість у відповідності до вимог закону. Однак, [PERSON] повідомив, що він ще не завершив оформлення спадщини та не зареєстрував право власності. З`ясувалось, що будинок належав [PERSON] , який помер [INFO] . Під час життя він заповідального розпорядження не склав, тому спадкоємство здійснювалось за законом. Його спадкоємцями першої черги були його дружина [PERSON] та сини [PERSON] та [PERSON] , які фактично вступили в управління та володіння спадковим будинком. [INFO] померла [PERSON] , після її смерті відкрилась спадщина до складу якої увійшла 1/3 частина цього будинку. Під час життя склала заповідальне розпорядження, яким заповіла усе своє майно своїм синам [PERSON] та [PERSON] , які також прийняли спадщину шляхом фактичного вступу у володіння та управління спадковим майном. Так, як за життя батьків було визначено поділ спадкового будинку то [PERSON] було виділено приміщення № 1 площею 12,7 кв.м. № 3 площею 12,3 кв.м., № 2 площею 9,8 кв.м., житлового будинку літ. А, літню кухні літ. Б, підвалу літ. а, а інші приміщення залишаються за його братом. [INFO] помер [PERSON] і його частина будинку перейшла до його сина відповідача [PERSON] . Про ці обставини позивачу не було відомо до укладання договору. Особисто відповідач запевнив, що усі питання вирішить та оформлять правочин. Таким чином, на момент оформлення сторонами договору купівлі-продажу частини нерухомого майна відповідач (продавець) [PERSON] не мав на це право. Враховуючи вищенаведене, позивач був вимушений звернутися із позовом до суду. Вивчивши матеріали справи та надані документи, суд приходить до висновку, що позовні вимоги позивача обґрунтовані і підлягають задоволенню, оскільки надані суду документи в повному обсязі підтверджують обставини викладені у позовній заяві. Оскільки щодо позовних вимог, обставин справи сторони не заперечують, визнають їх, суд вважає, що факти, які обґрунтовують заявлені вимоги і мають значення для справи встановлені, у зв`язку із чим немає необхідності у підтвердженні їх доказами засобом дослідження показань свідків. Згідно матеріалів справи, сторонами, при укладанні договору купівлі-продажу була досягнута угода по всіх істотних умовах: відповідачу передані гроші, а позивачу об`єкт нерухомості. Відповідачі жодного разу не висунули вимоги щодо повернення вказаного нерухомого майна, не заперечували проти визнання права власності за позивачем. Відповідно ст. 330 ЦК України, якщо майно відчужене особою, яка не мала на це права, добросовісний набувач набуває право власності на нього, якщо відповідно до\~статті 388\~цього Кодексу майно не може бути витребуване у нього. На підставі ч.1 ст. 388 ЦК України, якщо майно за відплатним договором придбане в особи, яка не мала права його відчужувати, про що набувач не знав і не міг знати (добросовісний набувач), власник має право витребувати це майно від набувача лише у разі, якщо майно:\~було загублене власником або особою, якій він передав майно у володіння;\~було викрадене у власника або особи, якій він передав майно у володіння;\~вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно у володіння, не з їхньої волі іншим шляхом.\~ Частиною 1 ст. 397 ЦК України, передбачено, що володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Згідно ч. 3 ст. 397 ЦК України, фактичне володіння майном вважається правомірним, якщо інше не випливає із закону або не встановлено рішенням суду. Згідно ч. 1 та ч. 4 ст. 355 ЦК України, майно, що є у власності двох або більше осіб (співвласників), належить їм на праві спільної власності (спільне майно). Спільна власність вважається частковою, якщо договором або законом не встановлено спільна сумісна власність на майно. Ст. 358 ЦК України, встановлено, що право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. У відповідності до ст.. 364 ЦК України, співвласник має право на виділ у натурі частки майна, що є у спільній частковій власності. Так, позивач набув право власності на частину житлового будинку [ADDRESS] , в порядку ст. 330 ЦК України, як добросовісний набувач, придбавши об`єкт нерухомості у відповідача, який вона фактично не мав права відчужувати. На підставі ст.. 364 ЦК України, позивач просить виділити йому в натурі належну йому частку із нерухомого майна шляхом виділення йому приміщення № 1 площею 12,7 кв.м. № 3 площею 12,3 кв.м., № 2 площею 9,8 кв.м., житлового будинку літ. А, літню кухні літ. Б, підвалу літ. а, розташований по [ADDRESS] . Відповідно до ст. 328 ЦК України, право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема з правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Підстав, які не дозволяють визнання права власності за позивачем, судом не встановлено. Таким чином, суд вважає за можливе визнати за позивачем, як за добросовісним набувачем, право власності на нерухоме майно та виділити в натурі.

Outcome: approved