Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

18 липня 2022 року [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача по справіпро скасування запису про державну реєстрацію обтяження. В обґрунтування вимог позивачка зазначила, що є донькою [PERSON] , 1946 року народження. [INFO] [PERSON] помер. На підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П., [PERSON] , є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] . При оформлені права власності на зазначений будинок стало відомо, що 05.06.2008 року до Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна внесено запис про обтяження, підставою якого є ухвала Кіровського райсуду м. Кіровограда від 23.10.1987 року. В травні 2022 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з заявою про видачу копії ухвали суду від 23.10.1987 року, якою накладено арешт на належне їй майно. 07 червня 2022 року надійшла відповідь, де зазначалось, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда за 1987 рік перебувала справа № 2-1023/1987 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна та зустрічного позову про поділ майна. Саме в цій цивільній справі можливо постановлялась ухвала про накладення арешту на нерухоме майно. Однак, матеріали справи знищені за закінченням терміну зберігання та надати запитувану ухвалу суду є неможливим. 26 травня 2022 року позивачка звернулась до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на нерухоме майно. 06 червня 2022 року надійшла відповідь, де зазначалось, що надати інформацію є неможливим, оскільки вона являється нотаріальної таємницею. У зв`язку з цим, позивачкапросить зняти накладений арешт на майно, оскільки це створює перешкоди їй як власнику на розпорядження нерухомим майном. Ухвалою Кіровського районного суду м. Кіровограда від 11 серпня 2022 року відкрито спрощене позовне провадження та призначено справу до судового розгляду. Позивач в судове засідання не з`явилась, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку щодо задоволення позовних вимог, виходячи з наступного. Судом встановлено, що [PERSON] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, посвідченого державним нотаріусом Кропивницької міської державної нотаріальної контори № 1 Кушнір В.П., [PERSON] , є власником житлового будинку, що знаходиться в [ADDRESS] (а.с. 9). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна № 295764692 від 21.01.2022 року, на будинок за адресою: [ADDRESS] , накладено арешт, реєстраційний номер: 7330612. підстава обтяження: ухвала, б/н, 23.10.1987, Кіровський райсуд м. Кіровоград. В травні 2022 року позивачка звернулась до Кіровського районного суду м. Кіровограда з заявою про видачу копії ухвали суду від 23.10.1987 року, якою накладено арешт на належне їй майно. Відповідно до відповіді Кіровського районного суду м. Кіровограда від 07.06.2022 року № 01-42/82/2022, повідомлено, що в провадженні Кіровського районного суду м. Кіровограда за 1987 рік перебувала справа № 2-1023/1987 за позовом [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу, поділ майна та зустрічного позову про поділ майна. Саме в цій цивільній справі можливо постановлялась ухвала про накладення арешту на нерухоме майно за адресою: [ADDRESS] . Однак, матеріали справи № 2-1023/1987 знищені за закінченням терміну зберігання та надати запитувану ухвалу суду не є можливим (а.с. 12). 30 травня 2022 року позивачка звернулась до Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області із заявою про зняття арешту з нерухомого майна, шляхом вилучення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна заборони на нерухоме майно. Згідно відповіді Державного нотаріального архіву в Кіровоградській області від 06 червня 2022 року № 281/01-21, повідомлено, що надати інформацію не є можливим, оскільки така являється нотаріальної таємницею (а.с. 11). Позивач вжила всіх необхідних заходів для досудового врегулювання спору, однак змушена звернутись до суду для зняття арешту. Статтею 41 Конституції України передбачено право кожного громадянина володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Відповідно з ст. 1 Першого Протоколу Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений майна інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом або загальними принципами міжнародного права. Статтею 10 Загальної декларації прав людини визначено, що кожна людина має право володіти майном як одноособово, так і разом з іншими. Ніхто не може бути безпідставно позбавлений свого майна. Відповідно до ст.ст. 316, 317, 319 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Власник володіє, користується та розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню (ч. 2 ст. 386 ЦК України). Згідно до ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування і розпорядження своїм майном. Відповідно до п. 2 та п. 8 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ від 03.06.2016 № 5 "Про судову практику в справах про зняття арешту з майна" позов про зняття арешту з майна може бути пред`явлений власником, а також особою, яка володіє на підставі закону чи договору або іншій законній підставі майном, що не належить боржнику (речове право на чуже майно). У ч. 1,2 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», вказано, що у разі закінчення виконавчого провадження (крім офіційного оприлюднення повідомлення про визнання боржника банкрутом і відкриття ліквідаційної процедури, закінчення виконавчого провадження за судовим рішенням, винесеним у порядку забезпечення позову чи вжиття запобіжних заходів, а також, крім випадків нестягнення виконавчого збору або витрат виконавчого провадження, нестягнення основної винагороди приватним виконавцем), повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Виконавче провадження, щодо якого винесено постанову про його закінчення, не може бути розпочате знову, крім випадків, передбачених цим Законом. Про зняття арешту з майна (коштів) виконавець зазначає у постанові про закінчення виконавчого провадження або повернення виконавчого документа, яка в день її винесення надсилається органу, установі, посадовій особі, яким була надіслана для виконання постанова про накладення арешту на майно (кошти) боржника, а у випадках, передбачених законом, вчиняє дії щодо реєстрації припинення обтяження такого майна. Пунктом 3 частини 1 статті 39 ЗУ «Про виконавче провадження» визначено, що Виконавче провадження підлягає закінченню у разі: припинення юридичної особи - сторони виконавчого провадження, якщо виконання її обов`язків чи вимог у виконавчому провадженні не допускає правонаступництва, смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Відповідно до ч. 2,4,5 ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження» у разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. Підставами для зняття виконавцем арешту з усього майна (коштів) боржника або його частини є: отримання виконавцем документального підтвердження, що рахунок боржника має спеціальний режим використання та/або звернення стягнення на такі кошти заборонено законом; надходження на рахунок органу державної виконавчої служби, рахунок приватного виконавця суми коштів, стягнених з боржника (у тому числі від реалізації майна боржника), необхідної для задоволення вимог усіх стягувачів, стягнення виконавчого збору, витрат виконавчого провадження та штрафів, накладених на боржника; отримання виконавцем документів, що підтверджують про повний розрахунок за Придбане майно на електронних торгах; наявність письмового висновку експерта, суб`єкта оціночної діяльності - суб`єкта господарювання щодо неможливості чи недоцільності реалізації арештованого майна боржника у зв`язку із значним ступенем його зношення, пошкодженням; відсутність у строк до 10 робочих днів з дня отримання повідомлення виконавця, зазначеного у частині шостій статті 61 цього Закону, письмової заяви стягувача про його бажання залишити за собою нереалізоване майно; отримання виконавцем судового рішення про скасування заходів забезпечення позову; погашення заборгованості із сплати періодичних платежів, якщо виконання рішення може бути забезпечено в інший спосіб, ніж звернення стягнення на майно боржника; отримання виконавцем документального підтвердження наявності на одному чи кількох рахунках боржника коштів, достатніх для виконання рішення про забезпечення позову. Таким чином, виходячи з викладеного, враховуючи, що на час розгляду справи у суді відсутні підстави для збереження обтяжень на зазначене майно, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позовних вимог. На підставі ст. 59 Закону України «Про виконавче провадження»,

Outcome: approved