Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом про скасування арешту, в обґрунтування зазначивши наступне. Він, [PERSON] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , і є власником вказаної квартири на підставі свідоцтва про право власності на житло. Співвласниками цієї квартири також є [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] . [PERSON] помер [INFO] і після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з 1/4 частини у праві власності на квартиру за адресою: [ADDRESS] . Він, маючи намір прийняти спадщину, звернувся до нотаріуса із заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину на 1/4 частину у праві приватної власності на квартиру [ADDRESS] . Приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Животовською Н.Г. видана постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії. Рішення нотаріуса обумовлено наявністю записів про обтяження, які зареєстровані реєстратором Уманської міської державної нотаріальної контори на підставі постанов відділу державної виконавчої служби Уманського міського УЮ. У зв`язку з цим, він звернувся до відділу Державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ), з приводу підстав накладення арештів та надання документів виконавчого провадження, для вирішення питання зняття арешту з майна та отримав відповідь, що згідно книги обліку виконавчих документів у відділі у 2001 році на виконанні перебували виконавчі листи, видані Уманським міськрайонним судом Черкаської області, боржником по яким є [PERSON] , виконавчі провадження закінчені з вересня 2001 року, виконавчий документ щодо конфіскації майна повернуто до суду як виконаний 27.09.2001, а виконавчий документ про стягнення штрафу надіслано Уманському МВВС. Матеріали виконавчих проваджень знищені, після закінчення строку зберігання. Зважаючи на те, що виконавче провадження завершене, питання про зняття арешту з вищевказаного майна не вирішено державним виконавцем самостійно, продовження арешту майна перешкоджає йому у реалізації прав щодо такого майна. В інший спосіб, крім звернення до суду з позовом про зняття арешту, захистити своє порушене право він не має можливості, тому він звернувся до суду з вказаним позовом. Просить суд скасувати (припинити) обтяження у виді арешту, реєстраційний номер обтяження: 4893079, зареєстрований 28.04.2007 року за № 4893079 реєстратором Уманською міською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови б/н від 28.04.2001 року, виданої відділом виконавчої служби Уманського міського УЮ, об`єкт обтяження 1/4 частина квартири за адресою: [ADDRESS] , власником якої є [PERSON] . Скасувати (припинити) обтяження у вигляді арешту, реєстраційний номер обтяження: 4893098, зареєстрований 28.04.2007 року за № 4893098 реєстратором Уманською міською державною нотаріальною конторою, на підставі постанови б/н від 28.04.2001 року виданої відділом виконавчої служби Уманського міського УЮ, об`єкт обтяження невизначене майно, все майно, власником якого є [PERSON] . Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву, згідно якої позовні вимоги підтримав в повному обсязі та просив розгляд справи проводити у його відсутність. Представник відповідача в судове засідання не з`явився, на адресу суду надійшло письмове пояснення начальника відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) Гудзовського О.О., у якому зазначив про те, що згідно даних Книги «Обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю» за 2001 рік у відділі перебував на виконанні виконавчий лист № 1-71 виданий Уманським міськрайонним судом 19.03.2001 року про конфіскацію всього майна [PERSON] та стягнення з [PERSON] штрафу у розмірі 680,00 грн. З метою забезпечення виконання виконавчого листа накладено арешт на майно боржника. Виконавчий лист № 1-71 виданий Уманським міськрайонним судом 19.03.2001 року про конфіскацію всього майна [PERSON] , згідно відмітки державного виконавця в Книзі «обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю» виконавчий документ повернуто до суду як виконаний 27.09.2002 року. Виконавчий лист № 1-71 виданий Уманським міськрайонним судом 19.03.2001 року про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 690,00 грн., згідно відмітки державного виконавця в Книзі «обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю» виконавчий документ надіслано Уманському МВВС. Матеріали виконавчих проваджень знищені після закінчення строку зберігання. Просить суд прийняти до уваги надані пояснення ВДВС у місті Умані Уманського району Черкаської області ЦМУ МЮ (м. Київ) при розгляді позовної заяви [PERSON] та прийняти рішення у відповідності до вимог чинного законодавства. Суд, врахувавши позицію сторін та вивчивши письмові матеріали справи, вважає, що позов підлягає до задоволення виходячи з наступного. Згідно з ч.1 ст.15, ч.1 ст.16 ЦК кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до приписів ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Судом достовірно встановлено, що згідно постанови [PERSON] , приватного нотаріуса Уманського районного нотаріального округу Черкаської області, від 17 червня 2021 року, позивачу по справі [PERSON] та сіпввласнику [PERSON] , відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/4 частку у праві власності на квартиру [ADDRESS] , що залишилися після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , до зняття арешту. Згідно інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта сформованого приватним нотаріусом Уманського районного нотаріального округу Черкаської області Животовською Н.Г. 06 червня 2021 року за № 302128212, наявний запис про обтяження № 4893079 від 28.04.2007 року, а саме арешт (архівний запис) на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , власником є [PERSON] , арешт на підставі постанови Б/Н, 28.04.2001, відділ виконавчої служби Уманського міського УЮ, та запис про обтяження № 4893098, а саме арешт (архівний запис) на 1/4 частину квартири [ADDRESS] , власником є [PERSON] , арешт на підставі постанови Б/Н, 28.04.2001, відділ виконавчої служби Уманського міського УЮ. На вказане майно арешт було накладено при виконанні вироку Уманського міськрайонного суду Черкаської області від 19 березня 2001 року, який вступив в законну силу 27.03.2001 року, яким [PERSON] засуджений за ч. 3 ст. 140 КК України до трьох років позбавлення волі з конфіскацією всього його особистого майна. При цьому, вказане покарання відстрочено строком на два роки зі сплатою штрафу на користь держави. Згідно свідоцтва про право власності на житло № [NUMBER] виданого 20 лютого 1997 року Уманським відділом житлового господарства [PERSON] разом із позивачем [PERSON] та [PERSON] на праві приватної, спільної власності квартира, яка знаходиться за адресою: [ADDRESS] . Зазначене також підтверджується повідомленням відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) від 12.07.2022 за вих. № 17554-4 на запит [PERSON] . У вказаному повідомлення також вказано, що у відповідності до даних Книги «Обліку виконавчих документів переданих державному виконавцю» за 2001 рік у відділі перебував на виконанні виконавчий лист № 1-71 виданий Уманським міськрайонним судом 19.03.2001 року про конфіскацію всього майна [PERSON] , згідно відмітки державного виконавця виконавчий документ повернуто до суду як виконаний 27.09.2001 року та виконавчий лист № 1-71 виданий Уманським міськрайонним судом 19.03.2001 року про стягнення з [PERSON] штрафу в розмірі 680,00 грн., згідно відмітки державного виконавця виконавчий документ надіслано Уманському МВВС. Згідно статті 56 Закону України «Про виконавче провадження» арешт майна (коштів) боржника застосовується для забезпечення реального виконання рішення. Арешт на майно (кошти) боржника накладається виконавцем шляхом винесення постанови про арешт майна (коштів) боржника або про опис та арешт майна (коштів) боржника. Таким чином, державний виконавець зобов`язаний здійснювати примусове звернення стягнення з боржника в порядку, врегульованому Законом України «Про виконавче провадження», зокрема ст. ст. 48, 50, 56 цього Закону, відповідно до яких першочергово звертається стягнення на відповідні кошти боржника, рухоме майно, а за його відсутності на об`єкти нерухомості. Статтею 59 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що особа, яка вважає, що майно, на яке накладено арешт, належить їй, а не боржникові, може звернутися до суду з позовом про визнання права власності на це майно і про зняття з нього арешту. У разі набрання законної сили судовим рішенням про зняття арешту з майна боржника арешт з такого майна знімається згідно з постановою виконавця не пізніше наступного дня, коли йому стало відомо про такі обставини. У всіх інших випадках арешт може бути знятий за рішенням суду. Згідно п.3 ч.1 ст.39 Закону України «Про виконавче провадження» виконавче провадження підлягає закінченню у разі смерті, оголошення померлим або визнання безвісно відсутнім стягувача чи боржника. Положеннями ч.1 ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження» передбачено, що у разі закінчення виконавчого провадження, повернення виконавчого документа до суду, який його видав, арешт, накладений на майно (кошти) боржника, знімається, відомості про боржника виключаються з Єдиного реєстру боржників, скасовуються інші вжиті виконавцем заходи щодо виконання рішення, а також проводяться інші необхідні дії у зв`язку із закінченням виконавчого провадження. Відповідно до п. 11 постанови Пленуму Верховного суду України №5 від 03 червня 2016 року «Про судову практику в справах про зняття арешту з майна» № 5 від 03 червня 2016 при розгляді позову про визнання права власності на арештоване майно та/або зняття арешту з майна судам слід всебічно і повно з`ясовувати обставини, наведені позивачем на підтвердження своїх вимог, неухильно дотримуватися при цьому як правових норм, що гарантують права осіб, які беруть участь у справі, так і положень про належність та допустимість доказів. Статтею 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~закріплений принцип непорушності права приватної власності, що означає право особи на безперешкодне користування своїм майном та закріплює право власника володіти, користуватися і розпоряджатися належним йому майном, на власний розсуд вчиняти щодо свого майна будь-які угоди, відповідно до закону, за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно зі ст. 41 Конституції України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю У ч. 1\~ст. 317 Цивільного кодексу України зазначається, що власнику належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч. ч. 1, 7 ст. 319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Діяльність власника може бути обмежена лише у випадку і порядку, встановлених законом. Згідно з ч. 1\~ст. 321 ЦК України\~право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до\~ст. 391 ЦК України\~власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ч. 1 ст. 1220 ЦК України\~спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Статтею 1218 ЦК України\~визначено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. У відповідності з\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Позивач [PERSON] , а також [PERSON] , у відповідності до вимог ст. 1261 ЦК України є спадкоємцями першої черги за законом після смерті їх сина [PERSON] , який помер [INFO] . Успадковуючи певну спадщину спадкоємець набуває право власності в порядку спадкування. Разом з тим незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини (ч.5 ст. 1258 ЦК України). Судом встановлено, що нотаріусом було відмовлено у видачі позивачу свідоцтва про право на спадщину за законом, у зв`язку із накладенням арешту на 1/4 спадкової квартири, розташованої за адресою: [ADDRESS] та з`ясовано, що арешт накладався на підставі виконавчого листа Уманського міського суду Черкаської області, виданого при виконанні вироку, яким спадкодавець був засуджений. Разом з тим, згідно повідомлення відділу державної виконавчої служби у місті Умані Уманського району Черкаської області Центрального міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Київ) матеріали виконавчого провадження закінчено та знищено за закінченням строку зберігання, а виконавчі листи повернуті, як виконані. Таким чином, арешт накладений на майно порушує право позивача, як спадкоємця за законом, в частині вільного користування та розпорядження своїм майном, оскільки створюють перешкоду йому як спадкоємцю набути право власності на зазначено майно в порядку спадкування. Враховуючи зазначені обставини, суд погоджується з доводами позовної заяви та вважає, що відомості в реєстрі про заборону на нерухоме майно впливають на права позивача та створюють йому перешкоду в частині належного оформлення права власності на спадкове майно, а тому, з метою недопущення порушення прав позивача, суд вважає за необхідне позовні вимоги щодо зняття арешту з майна задовольнити. На підставі викладеного та

Outcome: approved