Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

27 жовтня 2022 року заявниця звернулась до суду з заявою, в якій просить встановити факт смерті громадянина України [PERSON] , [INFO] , уродженця м. Сватове, Луганської області, померлого [INFO] у м. Сватове, Луганської області. В обґрунтування поданої заяви зазначила, що [INFO] у м. Сватове Луганської області, внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, помер її чоловік - [PERSON] , [INFO] . 15.10.2022 року їй було видано медичне свідоцтво про смерть №129, із символікою ЛНР Російської Федераціі, та її знайомі здійснили поховання померлого. Під час консультації із спеціалістами відділу державної реєстрації актів цивільного стану, їй було роз`яснено право звернутися до суду для встановлення факту смерті, оскільки відповідно ч.1 ст. 17 ЗУ «Про державну реєстрацію актів цивільного стану» державна реєстрація смерті проводиться на підставі документа встановленої форми про смерть, яка видана закладом охорони здоров`я або судово-медичною установою; рішення суду про встановлення факту смерті особи в певний час або про оголошення її померлою. Зареєструвати смерть чоловіка вона не має можливості, оскільки оригінал медичного свідоцтва про смерть знаходиться на тимчасово окупованій території, та передати його наразі немає можливості. Таким чином, медичне свідоцтво про смерть, яке видане на території непідконтрольній українській владі, є недійсним, та позбавляє права оформити свідоцтво про смерть належного зразку, оформити документи на спадщину, та оформити пенсію у зв`язку із втратою годувальника для дитини. Заявниця Менжинська в судове засідання не з`явилась, надала суду заяву щодо розгляду справи за її відсутності, заявлені вимоги підтримує у повному обсязі, просить задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, про дату час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, надав заяву з проханням справу розглядати за його відсутності. Заперечень проти встановлення факту смерті на тимчасово окупованій території не надано. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що заявлені вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що [PERSON] , який народився [INFO] , є чоловіком [PERSON] , [INFO] , що підтверджується Свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 24.11.2007 року, актовий запис №200. [INFO] , перебуваючи на тимчасово окупованій території, [PERSON] , помер, що підтверджується копією лікарського свідоцтва про смерть №129 від 15.10.2022 року, де причиною смерті вказано - травматичний шок, поєднана тупа травма голови, шиї і грудної клітки з пошкодженням шийного відділу хребта, нижньої щелепи, гортані, ребер та печінки. Травма водія в салоні автомобіля при зіткненні з неуточненим транспортом. [PERSON] відповідно копії паспорта був зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно з п.8 ч.1 ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту смерті особи в певний час у разі неможливості реєстрації органом державної реєстрації актів цивільного стану факту смерті. Відповідно до вимог ч.1, 2 ст.317 ЦПК України заява про встановлення факту смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, може бути подана родичами померлого або їхніми представниками до суду за межами такої території України. Справи про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, розглядаються невідкладно з моменту надходження відповідної заяви до суду. Тобто, у порядку ст.317 ЦПК України мають розглядатися заяви про встановлення факту смерті на території Автономної Республіки Крим, на території населених пунктів Донецької та Луганської області, визначених у розпорядженні Кабінету Міністрів України № 1085 від 07 листопада 2014 року. Відповідно до вказаного розпорядження, місто Сватове Луганської області є населеним пунктом, що розташований на тимчасово окупованій території України. Частиною 3 статті 9 Закону України «Про забезпечення прав і свобод громадян та правових режимів на тимчасово окупованих територіях України» передбачено, що будь-який акт, виданий органами, передбаченими частиною 2 вказаної статті, є недійсним та не створює правових наслідків. Згідно з вимогами статті 2 Закону України «Про особливості державної політики із забезпечення державного суверенітету України на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях» діяльність збройних формувань Російської Федерації та окупаційної адміністрації Російської Федерації у Донецькій та Луганській областях, що суперечить нормам міжнародного права, є незаконною, а будь-який виданий у зв`язку з такою діяльністю акт є недійсним і не створює жодних правових наслідків, крім документів, що підтверджують факт народження або смерті особи на тимчасово окупованих територіях у Донецькій та Луганській областях, які додаються відповідно до заяви про державну реєстрацію народження особи та заяви про державну реєстрацію смерті особи. Разом із тим, під час вирішення питання щодо оцінки доказів у даній справі - встановлення факту смерті на окупованій території України, суд бере до уваги практику Європейського суду України з прав людини, яка відповідно до українського законодавства має застосовуватися судами при розгляді справ як джерело права (справи проти Туреччини, Молдови та Росії). Так, Європейський суд з прав людини у своїх рішеннях у справах «Лоізіду проти Туреччини», «Кіпр проти Туреччини» та «Мозер проти Республіки Молдови та Росії» зазначив, що зобов`язання ігнорувати, не брати до уваги дії існуючих органів та інститутів [окупаційної влади] далеко від абсолютного. Для людей, що проживають на цій території, життя триває. І це життя потрібно зробити більш стерпним і захищеним фактичною владою, включаючи їх суди; і виключно в інтересах жителів цієї території дії згаданої влади, які мають відношення до сказаного вище, не можуть просто ігноруватися третіми країнами або міжнародними організаціями, особливо судами. Вирішити інакше означало б зовсім позбавляти людей, що проживають на цій території, всіх їх прав щоразу, коли вони обговорюються в міжнародному контексті, що означало б позбавлення їх навіть мінімального рівня прав, які їм належать. Також, суд враховує, що, стосовно окупованих територій у практиці Міжнародного суду ООН сформульовані так звані «намібійські винятки»: документи, видані окупаційною владою, повинні визнаватися, якщо їх невизнання веде за собою серйозні порушення або обмеження прав громадян. Так, у Консультативному висновку Міжнародного суду ООН від 21 червня 1971 року «Юридичні наслідки для держав щодо триваючої присутності Південної Африки у Намібії» зазначено, що держави - члени ООН зобов`язані визнавати незаконність і недійсність триваючої присутності Південної Африки в Намібії, але «у той час як офіційні дії, вчинені урядом Південної Африки від імені або щодо Намібії після припинення дії мандата є незаконними і недійсними, ця недійсність не може бути застосовна до таких дій як, наприклад, реєстрація народжень, смертей і шлюбів». При цьому, за логікою вищезазначених рішень, визнання актів окупаційної влади в обмеженому контексті захисту прав мешканців окупованих територій ніяким чином не легітимізує таку владу. Тобто, документи видані органами чи установами (зокрема лікарняними закладами), що знаходяться на тимчасово окупованій території України, як виняток, можуть братися до уваги судом та оцінюватись разом з іншими доказами в їх сукупності та взаємозв`язку під час розгляду справ у порядку статтею 317 ЦПК України. З огляду на наведене, суд приймає до уваги: лікарське свідоцтво про смерть № 129 від 15.10.2022, видане так званим «Державною установою «Луганське республіканське бюро судово-медичних експертиз» ЛНР», згідно з яким [PERSON] , [INFO] , помер - [INFO] у м. Сватове, причина смерті травматичний шок, поєднана тупа травма голови, шиї і грудної клітки з пошкодженням шийного відділу хребта, нижньої щелепи, гортані, ребер та печінки, травма водія в салоні автомобіля при зіткненні з неуточненим транспортом та визнає їх в даному випадку достатніми доказами на підтвердження факту смерті [PERSON] . Враховуючи вищевикладене, оцінивши докази по справі у їх сукупності, суд вважає необхідним встановити факт смерті [PERSON] , [INFO] , який помер [INFO] в м. Сватове, Луганської обл., Україна. Відповідно до п.8 ч.1 ст.430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішення у справах про встановлення факту народження або смерті особи на тимчасово окупованій території України, визначеній Верховною Радою України, а тому необхідно допустити негайне виконання рішення у зазначеній справі. На підставі викладеного,

Outcome: approved