Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач в вересні 2021 року через адвоката Ю.А. Громова звернулася до суду з вищевказаним позовом до відповідача. В обґрунтування позову вказує, що 05.04.2021 року між [PERSON] та АТ «Універсал Банк» було укладено договір на банківське обслуговування, після чого [PERSON] отримано електронний платіжний засіб - платіжну картку, з відкриттям рахунку для безготівкових розрахунків № [NUMBER] , банківську карту № [NUMBER] та віртуальну картку № [NUMBER] . Картка була оформлена з використанням фінансового телефону : [NUMBER] . 25.05.2021 року ( 13:02:55) з платіжної картки [PERSON] невідомими особами було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі: 7 380,02 грн. 26.05.2021 (12:49:11) з платіжної картки [PERSON] невідомими особами було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі: 27038,64 грн. 26.05.2021 року [PERSON] звернулася до банку за роз`ясненнями відносно підстав несанкціонованого списання з рахунку її грошових коштів. 26.05.2021 року [PERSON] звернулася до поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення, вказана заява зареєстрована в Інформаційно-телекомунікаційній системі «Інформаційний портал НПУ» відділення поліції № 5 ДРУП ГУНП в Дніпропетровській області за № 18868 від 26.05.2021 року. За вказаною заявою було внесено відомості до Єдиного реєстру досудових розслідувань під номером кримінального провадження : 12021045650000022. Зазначає, що [PERSON] грошові кошти було внесено на рахунок: 30.06.2021 (18:17:35) в розмірі 500 грн., 30.06.2021 (18:20:19) у розмірі 10 000 грн., 30.06.2021 (18:23:19) у розмірі 10 000 грн., 30.06.2021 (18:25:28) у розмірі 14 000 грн. За наслідками звернення [PERSON] до АТ «Універсал Банк» щодо несанкціонованого списання з розрахунку її грошових коштів: 29.07.2021 АТ «Універсал Банк» було повернуто частину коштів у розмірі 7228,84 грн. Зазначає, що АТ «Універсал Банк» має повернути [PERSON] інші грошові кошти в розмірі 27 189,82 грн. Вказує, що позивачка невідкладно після того, як дізналася про зняття коштів , звернулася до відповідача із вимогою про повернення їй коштів. При зверненні позивачки до відповідача останній фактично підтвердив здійснення зазначених операцій. Банк частково повернув кошти, а тому на думку позивача визнав факт вчинення шахрайський дій щодо позивача. Строк встановлення емітентом правомірності переказу та повернення на рахунок користувача попередньо списаного неналежного переказу визначені п.37.2 ст.37 Закону України «Про платіжні системи та переказу коштів в Україні, тобто становлять не більше дев`яноста календарних днів з дня неналежного переказу, а тому: крайній день повернення банком коштів за неналежним переказом від 25.05.2021 - не пізніше 23.08.2021 р.; крайній день повернення банком коштів за неналежним переказом від 26.05.2021 - не пізніше 24.08.2021 р. Відповідач не повернув позивачу кошти в повному обсязі, а тому зазначає, що вони підлягають примусовому стягненню в судовому порядку, а розмір цих коштів слід розраховувати наступним чином, а саме : 7380,02 грн. + 27038,64 грн. - 7 228, 84 грн. = 27189,82 грн., де : 7380,02 грн. - неналежний переказ від 25.05.2021 р., 27038,64 грн. - неналежний переказ від 26.05.2021 р.; 7228,84 грн. - добровільне повернення Банком частини коштів, 27 189, 82 грн. - загальний розмір неповернених у строк коштів. Щодо розрахунку пені : (пеня) = А х 0,1 % х Б , де А - сума боргу ; 0,1 % - розмір пені за один день прострочення ; Б - кількість днів прострочення. Розрахунок пені за один день - 27189, 82 грн. х 0,1 % = 27,18 грн. Розрахунок пені станом на 03.09.2021 (включно) 27189,82 грн. х 0,1 % х 100 днів = 2 718,98 грн. просили провести до моменту виконання рішення з урахуванням приписів законодавства України , що регулюють таке нарахування (ч.10 ст.265 ЦПК України). В своєму позові позивач також посилалася на те, що позбавлена мирно володіти своїми коштами а розмірі 27 189,82 грн., а тому вважає, що неправомірними діями відповідача їй завдано моральних страждань. Позивач вважає справедливим та адекватним розмір відшкодування моральної шкоди в грошовому виразі - 2718, 98 грн., що становить 10 % від неповернутих коштів . Просить суд стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] грошові кошти в загальному розмірі 27189,82 грн. - кошти за неналежними переказами : 2718,98 грн. - пеня за період з 25.05.2021 по 03.09.2021 включно ; 2718,98 грн. - відшкодування моральної шкоди. Стягнути з АТ «Універсал Банк» на користь [PERSON] понесені витрати на правничу допомогу в сумі 25 000 грн. В резолютивній частині вказати про порядок виконання рішення суду: орган (особа), що проводитиме примусове виконання цього рішення суду має здійснювати нарахування пені в розмірі 0,1 відсотка за кожний день на суму в розмірі 27189,82 грн. з наступного дня після ухвалення рішення суду до моменту виконання цього рішення суду, за формулою : (пеня) = А х 0,1 % х Б, де : А - сума боргу ; 0,1 % - розмір пені за один день прострочення; Б - кількість днів прострочення. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями справу передано судді Яценко Н.О. Ухвалою від 17.09.2021 року по справі відкрито спрощене провадження без виклику сторін. 23.10.2021 року відповідач отримав копію ухвалу про відкриття провадження по справі та позовну заяву. 15.11.2021 року від відповідача надійшло клопотання про продовження процесуального строку для подання відзиву по справі. В своїй заяві відповідач посилається на те, що у зв`язку з чисельними звільненнями з відділу судового захисту інтересів Банку представників, надмірним навантаженням, надати відзив на позовну заяву у визначені судом строки не вбачається можливим. Ухвалою від 03.12.2021 року по справі призначено судове засідання на 03.03.2022 року на 11 год., однак розгляд справи не відбувся у зв`язку із введенням в Україні воєнного стану (Указ Президента України № 64/2022 від 24.02.2022 та на підставі наказів голови Оболонського районного суду м.Києва від 24.02.2022 року № 2/од та від 02.03.2022 № 3/од з метою збереження життя та здоров`я працівників та відвідувачів суду. 10.06.2022 року від відповідача надійшов відзив на позов в якому відповідач просив суд в задоволенні позову відмовити з посиланням на те, що позивач не повністю викладає всю інформацію по даним транзакціям, і тим самим намагається ввести суд в оману. Для з`ясування всіх обставин справи просили прослухати в судовому засіданні аудіозапис розмови позивача з представником Банку (аудіо запис додається до відзиву на CD - диску). З даного аудіозапису зрозуміло, що позивач передала право користування своїм телефоном і додатком Monobank через програму AnуDesk, третім особам, які здійснили дані транзакції. Зрозумівши, що вчинено шахрайські дії, позивач вже після проведення транзакцій та списання коштів з рахунку за такими транзакціями звернулася із відповідною заявою до органу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Зазначають, що Банк не може нести відповідальності за дії Клієнта, що вчинені ним за вказівкою інших осіб, що призвели до втрати ним кредитних та власних коштів. Просили суд в задоволенні позову відмовити. В судовому засіданні ухвалою від 14.06.2022 року, з занесенням до протоколу судового засідання відповідачу поновлено термін на подання відзиву. В судові засідання позивач з представником не з`являлися, від представника позивача надійшла заява в якій просили суд провести розгляд справи без позивача та її представника. Позовні вимоги просили задовольнити. Представник відповідача в судовому засіданні проти задоволення позову заперечував та просив відмовити в його задоволенні, з обставин викладених у відзиві. Розглядаючи справу, суд забезпечив сторонам рівні можливості щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Частина 1 ст.15 ЦК України закріплює право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Забезпечення кожному права на справедливий суд та реалізація права особи на судовий захист мають здійснюватися з урахуванням норм Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, а також практики Європейського суду з прав людини, які відповідно до ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» від 23.02.2006 року застосовуються судами при розгляді справ як джерело права. За змістом п.1 ст.6, ст.13 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Законом України від 17.07.1997 року №475/97-ВР, ст.1 Першого протоколу до Конвенції, кожен має право на розгляд його справи упродовж розумного строку судом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру. Кожен, чиї права та свободи, визнані в цій Конвенції, було порушено, має право на ефективний засіб юридичного захисту в національному органі. Вислухавши пояснення представника відповідача, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, суд дійшов наступного висновку. 05.08.2021 між позивачем та банком укладено договір про надання банківських послуг «Monobank». Підписуючи Анкету-заяву позивач запевнила, що ознайомлена з Умовами і правилами надання банківських послуг, Тарифами, таблицею обчислення вартості кредиту та паспортом споживчого кредиту (згідно вимог діючого законодавства), а також підтвердила те, що отримала їх примірники в мобільному додатку, вони їй зрозумілі та не потребують додаткового тлумачення. Особливістю проекту монобанк є те, що банківське обслуговування здійснюється дистанційно без відділень. Як убачається зі змісту позовної заяви позивач визнає факт укладення між нею та Банком договору про надання банківських послуг, зазначає про відкриття їй Банком поточного рахунку № [NUMBER] . Вказана обставина не оспорюється і відповідачем. Так, ст.626 ЦК України визначає, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. У статті 627 ЦК України встановлено, що відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до ст.629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до глави 1 розділу І Умов: «Monobank» (в подальшому може використовуватися як мобільний додаток, мобільний додаток Monobank, мобільний додатко МОNО, - сервіс Банку в рамках банківського продукту Monobank, Universal Bank, що дозволяє надавати клієнтові банківські послуги через смартфон за допомогою мобільного додатку. Відповідно до п.5.1 глави 5 розділу І Умов: «До каналів Дистанційного обслуговування відноситься»: 5.1.1 Контактний центр Банку, який здійснює обслуговування по телефону і месенджерах; 5.1.2 Мобільний додаток і інші канали обслуговування в Інтернет; 5.1.3. Інформування через SMS, e-mail або месенджери. Відповідно до п.5.3 глави 5 розділу І Умов «Клієнт погоджується , що операції , здійснені з використанням коду доступу до додатка , визнаються вчиненими Клієнтом і оскарженню не підлягають, за винятком випадків , прямо передбачених законодавством України. Відповідно до п.5.8.3. Глави 5 Розділу І Умов «Клієнт погоджується, що використання аутентифікаційних даних, в тому числі згенерованих банком унікальних кодів, які направляються Клієнту на його номер телефону т/або в його пристрій, з використанням якого здійснюється отримання клієнтом послуг, є здійсненням його ідентифікації з подальшим наданням права здійснювати операції за договором через Інтернет, в тому числі з використанням Мобільного додатку, а отриманий електронний підпис клієнта прирівнюється до власноручного підпису клієнта». Відповідно до Глави І Розділу І Умов: «Аутентифікація - посвідчення правочинності звернення клієнта в Банк для здійснення банківських операцій або отримання інформації про рахунки клієнта в порядку , передбаченому Договором». Відповідно до Глави І Розділу І Умов: «Ідентифікація - отримання Банком ідентифікаційних даних клієнта». В своїй позовній заяві позивач зазначає: «25.05.2021 (13:02:55) з платіжної карти [PERSON] невідомими особами було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі 7 380,02 грн. 26.05.2021 (12:49:11) з платіжної картки [PERSON] невідомими особами було здійснено несанкціоноване списання грошових коштів у розмірі: 27038,64 грн.» З дослідженого в судовому засіданні аудіозапису наданого відповідачем, прослідковується, що позивач передала право користуванням своїм телефоном і додатком Monobank через програму AnуDesk, третім особам , які здійснили дані транзакції. AnуDesk - це програма для віддаленого робочого столу, яка дозволяє віддалено підключатися до комп`ютера. Це кроссплатфомерне програмне забезпечення, яке забезпечує незалежним від платформ віддалений доступ до різних пристроїв, таким як ПК, телефон та інші хост-пристрої. Зрозумівши, що вчинено шахрайські дії позивач вже після проведення транзакцій та списання коштів з рахунку за такими транзакціями звернулася із відповідною заявою до органу поліції із заявою про вчинення кримінального правопорушення. Згідно п.п.6.2.7 п.6.2 Глави 6 Розділу ІІ Умов : Клієнт зобов`язується не передавати Платіжну картку та/або номер мобільного телефону та/або мобільний телефон, що використовується для мобільного додатку у користування третім особам. Відповідно до п.8.7 Глави 8 Розділу І Умов : «Клієнт несе відповідальність в повному обсязі за всі операції , що супроводжуються авторизацією, до моменту заяви Клієнта, поданої до контактного центру Банку за допомогою каналів дистанційного обслуговування, про блокування картки/рахунку/на рух коштів, номера мобільного телефону на надання банківських послуг». Відповідно до п.8.11 Глави 8 Розділу І Умов: «Клієнт несе відповідальність за всі проведені операції з використанням передбачених договором засобів його ідентифікації і аутентифікації». Згідно до п.8.15 Глави 8 Розділу І Умов : Банк не несе відповідальності за операції, що супроводжуються правильним введенням ПІН-коду». Відповідно до п.8.16 Глави 8 Розділу І Умов: Банк не несе відповідальність перед клієнтом за операції, що здійснювались після передачі мобільного телефону, сім-карти третім особам. Отже, відповідно до Умов та Договору банк зобов`язаний надати всі передбачені договором послуги, оскільки після здійснення клієнтом авторизації в мобільному додатку, будь-які розпорядження коштами вважаються такими, що надаються клієнтом. Таким чином, Банк не може нести відповідальності за дії Клієнта, що вчинені ним за вказівкою інших осіб, що призвели до втрати ним кредитних та власних коштів. Відповідно до ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Частиною 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненнями особи, поданими відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Частинами 1 та 2 ст. 76 ЦПК України установлено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. За змістом ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. В ході розгляду справи встановлено, що грошові кошти з банківської картки позивача були списані після того, як позивач підтвердила їх списання, протилежне судом не встановлено. Суд вважає, що лише звернення позивача до правоохоронних органів не може слугувати належним та беззаперечним доказом вчинення шахрайських дій по списанню грошових коштів з платіжної картки позивача. Відповідно до ч. 1 ст. 1071 ЦК України банк може списати грошові кошти з рахунка клієнта на підставі його розпорядження. За змістом ст. 1073 ЦК України у разі безпідставного списання банком з рахунка клієнта або порушення банком розпорядження клієнта про перерахування грошових коштів з його рахунка банк повинен негайно після виявлення порушення зарахувати відповідну суму на рахунок клієнта або належного отримувача, сплатити проценти та відшкодувати завдані збитки, якщо інше не встановлено законом. Згідно ст. 39 Закону України «Про платіжні системи та переказ грошей в Україні» суб`єкти переказу зобов`язані виконувати встановлені законодавством України та правилами платіжних систем вимоги щодо захисту інформації, яка обробляється за допомогою цих платіжних систем. Відповідно до ст. 18 Закону України «Про платіжні системи та переказ коштів в Україні» при прийманні електронних документів на переказ має бути дотримана відповідна процедура перевірки електронного підпису, що дає можливість пересвідчитися у цілісності та достовірності електронного документу. У разі недотримання зазначених вимог, банк або інша установа - член платіжної системи, несуть відповідальність за шкоду, заподіяну суб`єктам переказу. Враховуючи, що під час розгляду справи установлено, що спірні банківські операції проведені за допомогою електронної ідентифікації самого спеціального платіжного засобу та його держателя, доказів того, що вони були помилковими чи проведені сторонніми особами позивачем не надано, суд дійшов висновку про відмову у позові [PERSON] до АТ «Універсал Банк» про стягнення коштів за неналежними переказами. Враховуючи те, що суд відмовив у задоволенні вимоги про стягнення коштів, відповідно відсутні правові підстави і для задоволення вимог про стягнення пені, оскільки вказана вимога є похідною від вимоги про стягнення коштів за неналежним переказом. Виходячи з положень статей 16 і 23 ЦК України та змісту права на відшкодування моральної шкоди в цілому як способу захисту суб`єктивного цивільного права, компенсація моральної шкоди повинна відбуватися у будь-якому випадку її спричинення - право на відшкодування моральної (немайнової) шкоди виникає внаслідок порушення права особи незалежно від наявності спеціальних норм цивільного законодавства. Разом з тим, суд дійшов висновку, що не знайшов підтвердження факт заподіяння позивачу моральної шкоди відповідачем, а тому суд також відмовляє у задоволенні вимоги про стягнення моральної шкоди.

Outcome: dismissed