Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач\~ [PERSON] звернувся до суду з позовом до відповідачки\~ [PERSON] про розірвання шлюбу. Позивач мотивував свої вимоги тим, що 12 травня 2016 року між ним та [PERSON] , [INFO] , виконавчим комітетом Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області був зареєстрований шлюб, актовий запис № 3. Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] . Вказав, що спільне життя з Відповідачкою не склалося через відсутність взаєморозуміння між ними, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства. У них різні погляди на життя і часто виникають сварки. З вини обох сторін сумісне життя і збереження сім`ї стали неможливими. [PERSON] неодноразово пропонував [PERSON] розірвати шлюб шляхом подачі спільної заяви до органу державної реєстрації актів цивільного стану про розірвання шлюбу, але всі його звернення Відповідачем ігноруються та дані розмови приводять тільки до сварок. [PERSON] , відмовляється надавати згоду на розірвання шлюбу, з тих підстав, що вона заперечує проти розірвання шлюбу. Зазначив, що з березня 2018 року сторони разом не проживають, фактичні шлюбні відносини між ними припиненні, спільне господарство не ведеться. За таких обставин вважав, що подальше спільне життя з відповідачкою та збереження шлюбу є неможливим і суперечить його інтересам. Ухвалою Новосанжарського районного суду Полтавської області від 19 вересня 2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження (а.с. 11). В судове засідання позивач не з`явився, в заяві, що надійшла до суду, просив справу розглянути за його відсутності та задовольнити позовні вимоги (а.с. 20). Відповідно до частини 3 статті 211 ЦПК України, особа, яка бере участь у справі, має право заявити клопотання про розгляд справи за її відсутності. Відповідачка в судове засідання не з`явилася, будучи належним чином повідомленою про час та місце розгляду справи (а.с. 14-15, 18). Відзиву на позов не надала. Заперечень щодо розгляду справи у спрощеному провадженні сторони не надавали. За правилами статті 223 ЦПК України неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті; у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Ухвалою суду від 02.11.2022 вирішено провести заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. За вказаних обставин, відповідно до положень ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Згідно з частиною 2 статті 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, оцінивши зібрані у справі докази, встановив такі обставини справи та відповідні їм правовідносини. Згідно зі статтею 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Частиною 1 статті 3 ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється відповідно до\~Конституції України, цього Кодексу,\~Закону України\~"Про міжнародне приватне право", законів України, що визначають особливості розгляду окремих категорій справ, а також міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Судом встановлено, що 12 травня 2016 року виконавчим комітетом Лелюхівської сільської ради Новосанжарського району Полтавської області було зареєстровано шлюб між [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , актовий запис № 3. Після державної реєстрації шлюбу позивачка змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с. 6). Від даного шлюбу сторони мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а.с. 7). Стаття 51 Конституції України передбачає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, крім іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Виходячи зі змісту частин 3, 4 статті 56 СК України кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Судом встановлено, що подальше спільне сімейне життя подружжя та збереження шлюбу неможливе і суперечитиме інтересам обох сторін. Так, шлюбні відносини між подружжям припинено, сторони проживають окремо, сім`я фактично розпалася. За вказаних обставин шлюб підлягає розірванню. За правилами статті 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до частини 2 статті 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Суд також вважає за необхідне роз`яснити, що відповідно до абзацу 2 частини 3 статті 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. На підставі викладеного та

Outcome: approved