Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 06 вересня 2022 року ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» звернулося до суду з позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивує тим, що 10 листопада 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та [PERSON] був укладений кредитний договір №3180459, підписаний електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора, який був надісланий на номер мобільного телефону відповідача, що зазначений в п. 10 кредитного договору «адреси, реквізити та підпис сторін». 26 серпня 2021 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» укладений договір фактрорингу №26082021, відповідно до умов якого ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» відступило ТОВ «ФК «Європейська агенція з повернення боргів» (далі - ТОВ «ФК «ЄАПБ») за плату право грошової вимоги до боржників за кредитними договорами, вказаними у реєстрі боржників. Відповідно до витягу з реєстру боржників до вказаного договору факторингу, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло права грошової вимоги до [PERSON] в сумі 16 400 грн, з яких: 5 000 грн - основна заборгованість за кредитом; 11 400 грн - заборгованість за відсотками. Після цього відповідач частково здійснила погашення кредитної заборгованості, зокрема, 19 листопада 2021 року та 21 січня 2022 року сплатила по 1 000 грн. Таким чином, загальний розмір заборгованості [PERSON] становить 14 400 грн. Посилаючись на викладені вище обставини, ТОВ «ФК «ЄАПБ» просить стягнути з [PERSON] вказану суму боргу. ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 13 вересня 2022 року відкрито провадження в справі та призначено її до розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 11 жовтня 2022 року. У п`ятнадцятиденний строк з дня вручення даної ухвали відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву (а. с. 37-38). Протокольною ухвалою від 11 жовтня 2022 року суд відклав розгляд справи на 03 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 42) ІІІ. Заяви (клопотання) учасників справи Від представника позивача ТОВ «ФК «ЄАПБ» надійшло клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 46-47). Відповідач [PERSON] у судове засідання двічі не з`явилася. Судові повістки, направлені за зареєстрованим місцем проживання останньої, повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній». Також судом була здійснена публікація оголошення про виклик відповідача на офіційному веб-сайті Судової влади України. Таким чином, відповідно до ч. ч. 7, 8 ст. 128 ЦПК України вважається, що судовий виклик вручений відповідачу належним чином (а. с. 42, 45). Правом на подання відзиву відповідач не скористався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України в разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив наступні фактичні обставини, що підтверджуються доказами. 10 листопада 2020 року між ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» та відповідачем [PERSON] був укладений кредитний договір №3180459, згідно з яким останній надано кредит у розмірі 5 000 грн із встановленим строком кредитування 30 днів. У п. 1.5 означеного договору передбачена фіксована процентна ставка, яка залежить від фактичного виконання споживачем умов договору та становить: знижена процентна ставка 0,01% в день від суми кредитування, застосовується у межах строку надання кредиту, зазначеного в п. 1.4 цього договору (без пролонгацій), якщо в цей строк споживач здійснив повне погашення кредитної заборгованості або здійснив таке погашення протягом трьох календарних днів, що слідують за датою закінчення такого строку; стандартна процентна ставка 1,90% в день від суми кредитування, застосовується: у межах строку надання кредиту, зазначеного в пункті 1.4 цього договору, якщо позивач не виконав умови, зазначені в п.п. 1.5.1 договору для застосування зниженої процентної ставки; у межах нового строку, якщо відбулося продовження строку користування кредитом відповідно до п. 4.1-4.6 цього договору; у межах періоду прострочення, але не більше 90-та календарних днів поспіль з моменту виникнення прострочення, що застосовується відповідно до абз. 2 ч. 1 ст. 1048 ЦК України. За умовами кредитного договору позичальник зобов`язується повернути кредит, сплатити проценти за користування кредитом та виконати інші зобов`язання у повному обсязі у строки і на умовах, передбачених цим договором (а. с. 4-6). Зазначений вище договір підписаний 10 листопада 2020 року електронним підписом позичальника, відтвореним шляхом використання одноразового ідентифікатора М855949. Згідно з узгодженим сторонами графіком платежів до вказаного договору, кінцевою датою повернення кредиту та сплати нарахованих процентів визначено 10 грудня 2020 року. Розмір заборгованості, який підлягає поверненню 5 015 грн, з них: 5 000 грн сума кредиту, 15 грн нараховані проценти (а. с. 7). 26 серпня 2021 року ТОВ «АВЕНТУС УКРАЇНА» уклало з ТОВ «ФК «ЄАПБ» договір факторингу №26082021, за яким за плату передало (відступило) належні йому права вимоги до боржників, вказаних у реєстрі. У п. 1.2 зазначеного договору передбачено, що перехід права вимоги заборгованості до боржників відбувається в момент підписання сторонами акту прийому-передачі реєстру боржників. Пунктом 1.3 договору встановлений обов`язок ТОВ «ФК «ЄАПБ» протягом 20 робочих днів з дня підписання акту прийому-передачі реєстру боржників направити простою кореспонденцією через відділення Укрпошти або за допомогою інших компаній, які займаються адресною доставкою кореспонденції, підготовлені за формою згідно з додатком №3 до цього договору письмові повідомлення боржникам про відступлення прав вимоги заборгованості ТОВ «ФК «ЄАПБ» (а. с. 8-9). Одночасно з укладенням означеного договору факторингу був підписаний акт прийому-передачі реєстру боржників (а. с. 10). Відповідно до витягу з реєстру боржників, ТОВ «ФК «ЄАПБ» набуло право вимоги до [PERSON] за кредитним договором №3180459 у розмірі 16 400 грн, з яких: 5 000 грн основна заборгованість за кредитом, 11 400 грн - заборгованість за відсотками (а. с. 11). З картки обліку договору вбачається, що вказана заборгованість утворилася станом на 25 серпня 2021 року (а. с. 13-19). 02 вересня 2021 року відповідачу було направлено повідомлення за вихідним №005075208-1 про відступлення права вимоги заборгованості по зазначеному вище кредитному договору та включення персональних даних до бази персональних даних, яким запропоновано сплатити на рахунок ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованість у розмірі 16 400 грн (а. с. 12). Згідно з позовною заявою, після відступлення позивачу права грошової вимоги до відповідачки, остання частково здійснила погашення кредитної заборгованості, зокрема, 19 листопада 2021 року та 21 січня 2022 року сплатила по 1 000 грн. У зв`язку з цим розмір заборгованості останньої на момент звернення до суду з даним позовом становить 14 400 грн, з них: 5 000 грн основна заборгованість за кредитом та 9 400 грн заборгованість за відсотками (а. с. 1 зворотній бік). V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Вирішуючи спір, суд встановив, що між сторонами виникли правовідносини позики, зокрема кредиту, які регулюються нормами ЦК України. У статті 3 Закону України «Про електрону комерцію» зазначено, що електронний договір - це домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав і обов`язків та оформлена в електронній формі. Електронний договір укладається і виконується в порядку, передбаченому Цивільним та Господарським кодексами України, а також іншими актами законодавства. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею (стаття 11 Закону України «Про електронну комерцію»). Положеннями статті 12 Закону України «Про електронну комерцію» визначено, що якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання: електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Абзац другий частини другої статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. В силу вимог ст. ст. 1048, 1049 Цивільного кодексу України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі, що були передані йому позикодавцем) та сплатити відсотки за користування коштами у строк та в порядку, що встановлені договором. У відповідності з п. 1 ч. 1 ст. 512 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок передання своїх прав іншій особі за правочином (відступлення права вимоги). Згідно з ст. 513 ЦК України правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні вчиняється у такій самій формі, що і правочин, на підставі якого виникло зобов`язання, право вимоги за яким передається новому кредитору. Правочин щодо заміни кредитора у зобов`язанні, яке виникло на підставі правочину, що підлягає державній реєстрації, має бути зареєстрований в порядку, встановленому для реєстрації цього правочину, якщо інше не встановлено законом. За змістом ст. 516 ЦПК України заміна кредитора у зобов`язанні здійснюється без згоди боржника, якщо інше не встановлено договором або законом. Якщо боржник у зобов`язанні не був письмово повідомлений про заміну кредитора у зобов`язанні, новий кредитор несе ризик настання несприятливих для нього наслідків. У цьому разі виконання боржником свого обов`язку первісному кредиторові є належним виконанням. Відповідно до ч. 2 ст. 517 ЦК України боржник має право не виконувати свого обов`язку новому кредиторові до надання боржникові доказів переходу до нового кредитора прав у зобов`язанні. В силу ч. 1 ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 599 Цивільного кодексу України передбачено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. VІ. Висновки суду Аналізуючи наведені вище норми матеріального права та надані позивачем докази, суд дійшов висновку, що між ТОВ «Авентус Україна» та [PERSON] був укладений кредитний договір у встановленій законом формі, з визначенням усіх істотних умов. Відповідачка свої зобов`язання за цим договором своєчасно та в повному обсязі не виконала, внаслідок чого у неї утворилася заборгованість у розмірі 16 400 грн. У подальшому право вимоги за кредитним договором перейшло до ТОВ «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу, про що [PERSON] було повідомлено у встановленому законом порядку. Остання визнала свої зобов`язання перед новим кредитором, сплативши на його рахунок двома платежами частину заборгованості за кредитом у сумі 2 000 грн. Викладені обставини знайшли своє підтвердження в судовому засіданні належними, допустимими та достовірними доказами. Враховуючи вищенаведене та виходячи з закріпленого у ст. 13 ЦПК України принципу диспозитивності, відповідно до якого суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених ЦПК випадках, суд дійшов до висновку про наявність підстав для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «ФК «ЄАПБ» заборгованості за договором про надання фінансового кредиту у загальному розмірі 14 400 грн, яка складається з основної заборгованості по кредиту та нарахованим відсоткам. VIІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються, зокрема, з судового збору, який покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог (ч. 1 ст. 141 ЦПК). Оскільки позовні вимоги ТОВ «ФК «ЄАПБ» підлягають до повного задоволення, стягненню з [PERSON] на користь позивача підлягають документально підтверджені судові витрати у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в сумі 2 481 грн (а. с. 30). На підставі викладеного,

Outcome: approved