Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Адвокат Буришин В.В., який діє в інтересах [PERSON] , звернувся до суду із позовом до Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди. Позовні вимоги мотивує тим, що 20 травня 2022 року об 08 год. 00 хв. працівники ГУНП у Закарпатській області завітали до місця проживання [PERSON] за адресою: [ADDRESS] . Працівник поліції будучи у форменому одязі, що представився слідчим СВ Хустського РУП ГУНП України в Закарпатській області Бігар І.І, (надалі - слідчий) надав їй копію ухвали суду про проведення обшуку від 11 травня 2022 року винесену слідчим суддею Хустського районного суду Закарпатської області Сідей Я.Я.. Слідчий пояснив, що вони прийшли проводити обшук у будинку її бабусі та дідуся, де вона проживає разом зі своїм чоловіком [PERSON] та маленькою донькою (2,5 роки). Після чого, близько семи чоловік проникли до житлових приміщень даного будинку та розпочали здійснення обшуку. Через 50 хв. такого, нічого не знайшовши дані особи покинули житло [PERSON] . Причиною обшуку слідчий пояснив тим, що належна [PERSON] кішка була викрадена рік тому (21 травня 2021 року) у іншої жінки на ім`я Багуряк з села Горінчево, Хустського району. Слідчий пояснив [PERSON] що під час даного викрадення кішки також було викрадено грошові кошти, ювелірні вироби та побутову техніку. Саме ці речі слідчий прийшов шукати у її помешканні. Позивач згодом дізналась, що обшук проводився в рамках здійснення слідчим кримінального провадження №12021071050000149. За результатами проведення обшуку слідчим нічого знайдено не було та не було вилучено жодних речових доказів. Вказує, що копію протоколу обшуку в порушення вимог частини 9 статті 236 КПК України [PERSON] надано не було. Окрім того, що житло в якому проводився обшук належить дідусеві та бабусі [PERSON] , ця інформація для слідчого була загальнодоступною, слідчим не було вжито жодних заходів для того, щоб забезпечити власникам житла їх прав та обов`язків передбачених законом, а саме знати про проведення обшуку в їх помешканні, мати право бути присутніми під час його проведення та користуватись правовою допомогою адвоката у такому випадку. Про факт проведення обшуку власники житла дізнались вже опісля його проведення з повідомлення односельчан. Сам обшук навів галасу в селі, зокрема під час його проведення до будинковолодіння прийшло багато односельчан та сусідів з запитаннями, що відбувається. Всім було цікаво у яких протиправних діях вони підозрюються та що саме вкрали. Зазначає, що сім`я [PERSON] в селі характеризувалась позитивно, позивачку [PERSON] та її чоловіка [PERSON] вважали добропорядними односельцями з бездоганною репутацією, вони користувались авторитетом. [PERSON] вивчилась на вчителя з біології (наразі перебуває у декретній відпустці), її чоловік задіяний у будівельному бізнесі та має бездоганну репутацію, чесно та важкою працею заробляють собі на життя. Дії слідчого та інших учасників обшуку завдали [PERSON] душевних страждань, принизили її гідність, вона пережила сильний емоційний стрес, який супроводжувався почуттями розгубленості, образи та тривоги та негативно вплинув на її стан здоров`я. Після проведення обшуку по селу пішли чутки стосовно стилю та способу життя сім`ї [PERSON] почали ставитись багато запитань. [PERSON] змушена була пояснювати, що вона не злодій і виправдовуватись перед сусідами, яких дуже зацікавило з якої причини приїхало стільки поліцейських. Вказує, що розмови про даний випадок між односельчанами тривають й досі. [PERSON] вимушена уникати зустрічей з односельчанами щоб уникнути черговий раз необхідності давати відповіді на запитання та виправдовуватись, що підозри правоохоронців є необгрунтовані та надумані. Позивач зазначає, що обшук було проведено без мети виявлення та фіксації відомостей про обставини вчинення кримінального правопорушення, без мети відшукання майна, яке було здобуте у результаті його вчинення, а відтак проведено з порушенням ряду норм кримінального-процесуального законодавства. Вказаними діями слідчим було завдано [PERSON] моральної шкоди. Факт порушення прав та інтересів позивачки завдав глибоких та тривалих негативних емоцій у вигляді стресу, розпачу від усвідомлення безпомічності, сорому, страху та гніву. Вказує, що ситуація порушення прав змусила позивачку негайно вживати заходів з захисту інтересів шляхом складання та подання заяв та скарг на дії відповідача та з метою з`ясування істинних причин події. В подальшому сама ж реакція та поведінка відповідача зводилась до тривалого ігнорування та формальних відписок. Необхідність знову й знову пригадувати та повторювати обставини справи викликали відчуття спустошеності, стресу, відчаю та гніву. Дані обставини носять тривалий характер та тривають у й до нині. Враховуючи вищенаведене, позивач просить стягнути з Державного бюджету України на користь [PERSON] 50 000,00 (п`ятдесят тисяч) грн. у рахунок відшкодування моральної шкоди та вирішити питання про розподіл судових витрат. Представником відповідача Головного управління Національної поліції України в Закарпатській області до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає наступне. Для наявності підстав для зобов`язання відшкодувати шкоду відповідно до вимог статті 1174 ЦК України потрібна наявність незаконного рішення, дії чи бездіяльності органу державної влади, наявність шкоди, протиправність дій її заподіювача та причинний зв`язок між його діями та шкодою, а тому позивач у цій справі повинен довести належними та допустимими доказами завдання йому шкоди, і що дії або бездіяльність відповідача є підставою для відшкодування шкоди у розумінні статей 1167, 1174 ЦК України. Посилаючись на ч.ч. 1, 2, 7 ст. 1176 ЦК України, ст.ст. 1, 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року, відповідач вказує, що основним критерієм для відшкодування шкоди відповідно до вимог цього Закону є незаконність дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. Відповідач вказує, що враховуючи ст. ст. 1-2 Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої незаконними діями органів дізнання, досудового слідства, прокуратури і суду» від 01.12.1994 року - позивачка [PERSON] не є учасником кримінального провадження відомості про яке внесено до ЄРДР №12021071050000149. Крім того, у доданих матеріалах до позовної заяви міститься відповідь прокуратури за вих № 07.54-113-438-22/2886/ вих 22 від 06.07.2022 у якій стверджується, що 11.05.2022 року було проведено обшук по місцю проживання [PERSON] (за адресою: [ADDRESS] ) та в ході обшуку нічого не вилучалось. Жодних скарг чи зауважень від учасників не надходило. Один примірник протоколу обшуку та додатків до нього отримала [PERSON] про що наявний підпис у самому протоколі. Також відповідач зазначає, що позивачка не надала достатніх та допустимих доказів на підтвердження доводів про заподіяння їй працівниками поліції моральної шкоди, яка згідно з частиною другою статті 23 ЦК України полягає у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів; душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку із знищенням чи пошкодженням її майна; приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи. Просить відмовити в задоволені позову [PERSON] до ГУНП в Закарпатській області про відшкодування моральної шкоди в повному обсязі. Представник позивача подав відповідь на даний відзив, в якому вказує, що позивач звернувся до суду обґрунтовуючи свої вимоги матеріального характеру загальними положеннями, що дають право на відшкодування шкоди на підставі положень стаття 1174 ЦК України. [PERSON] не є стороною кримінального провадження №12021071050000149, а тому в силу кримінального процесуального законодавства позбавлена можливості оскаржувати незаконність дій чи бездіяльності слідчого, що проводив обшук у її помешканні у рамках цього кримінального провадження до слідчого судді. Представником відповідача Державної казначейської служби України до суду було подано відзив на позовну заяву, в якому він зазначає наступне. Враховуючи компетенцію Казначейства України та органів Національної поліції України, жодні правові зв`язки Казначейства з Позивачем не виникали і не могли виникнути, оскільки Казначейство відповідно до наданих повноважень не здійснювало досудове розслідування у кримінальній справі, а тому не спричинило ніякої шкоди позивачеві. Відтак спірні правовідносини виникли виключно між Позивачем та органами Національної поліції України. Вказує, що факт неправомірності дій працівників правоохоронних органів на момент розгляду судом спору про відшкодування шкоди повинен вже бути встановлений відповідними засобами доказування, зокрема відповідним рішенням суду, яке має преюдиційне значення при розгляді справи про відшкодування шкоди. Просить відмовити в задоволенні позовних вимог в повному обсязі. Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просив такі задоволити. Представник відповідача Головного управління Національної поліції України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити в задоволенні позову. Представник відповідача Державної казначейської служби України в судовому засіданні проти задоволення позовних вимог заперечила, просила відмовити в задоволенні позову. Дослідивши матеріали справи, заслухавши думку учасників провадження, оцінивши зібрані докази в їх сукупності, суд приходить до наступного висновку. Ухвалою слідчого судді Хустського районного суду Закарпатської області від 11.05.2022 року (справа № 309/1828/21, провадження № 1-кс/309/325/22) постановлено надати дозвіл на проведення обшуку в приміщенні будинку [ADDRESS] , по місцю проживання [PERSON] , [INFO] , з метою відшукання та вилучення речових доказів по даному кримінальному провадженню. Відповідно до листа СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області від 27.06.2022 року вих. № В-24/Аз106/28-2022, [PERSON] не являється стороною у кримінальному провадженні № 12021071050000149, внесеного до ЄРДР 22.05.2021 за ознаками ч. 5 ст. 185 КК України, а також в протоколі обшуку від 20.05.2022 року наявний підпис [PERSON] , що підтверджує отримання нею копії протоколу обшуку. Відповідно до листа Хустської окружної прокуратури від 06.07.2022 року № 07.54-113-438-22/2886/вих.-22, обшук за адресою [ADDRESS] проводився на підставі ухвали слідчого судді Хустського районного суду від 11.05.2022, в ході якого нічого не вилучалося. Жодних скарг чи зауважень від учасників не надходило. Один примірник протоколу обшуку та додатків до нього отримала [PERSON] , про що наявний підпис у самому протоколі. Відповідно до статті 19 Конституції України, органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцієюта законами України. За змістом статей 15,16ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Способами захисту особистих немайнових або майнових прав та інтересів, з якими особа має право звернутися до суду, зокрема, є відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди, відшкодування моральної (немайнової) шкоди. За положеннями, передбаченими статтею 1167 ЦК України, моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: 1) якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; 2) якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; 3) в інших випадках, встановлених законом. Спеціальні підстави відповідальності за шкоду, завдану органом державної влади, зокрема органами дізнання, попереднього (досудового) слідства, прокуратури або суду, визначені статтею 1176 ЦК України. Ці підстави характеризуються особливостями суб`єктного складу заподіювачів шкоди, серед яких законодавець виокремлює посадових чи службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органи досудового розслідування, прокуратури або суду, та особливим способом заподіяння шкоди. Сукупність цих умов і є підставою покладення цивільної відповідальності за завдану шкоду саме на державу. Шкода, завдана незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, органу розслідування, прокуратури або суду, відшкодовується державою лише у випадках вчинення незаконних дій, вичерпний перелік яких охоплюється ч. 1 ст. 1176 ЦК України, а саме: у випадку незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту чи виправних робіт. За відсутності підстав для застосування ч. 1 ст. 1176 ЦК України, в інших випадках заподіяння шкоди цими органами діють правила ч. 6 цієї статті - така шкода відшкодовується на загальних підставах, тобто виходячи із загальних правил про відшкодування шкоди, завданої органом державної влади, їх посадовими та службовими особами (ст. 1173, 1174 цього Кодексу). Шкода, завдана фізичній особі незаконними рішеннями, дією чи бездіяльністю посадової особи органу державної влади при здійсненні нею своїх повноважень, відшкодовується на підставі ст. 1174 ЦК України. Відповідно до цієї норми обов`язок відшкодувати завдану шкоду потерпілому покладається не на посадову особу, незаконним рішенням, дією чи бездіяльністю якої завдано шкоду, а на державу. Згідно п. 1 ч. 1 ст.1 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного засудження, незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують права громадян. Відповідно до ст. 2 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» право на відшкодування шкоди в розмірах і в порядку, передбачених цим Законом, виникає у випадках: постановлення виправдувального вироку суду; встановлення в обвинувальному вироку суду чи іншому рішенні суду (крім ухвали суду про призначення нового розгляду) факту незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, незаконного проведення в ході кримінального провадження обшуку, виїмки, незаконного накладення арешту на майно, незаконного відсторонення від роботи (посади) та інших процесуальних дій, що обмежують чи порушують права та свободи громадян, незаконного проведення оперативно-розшукових заходів; закриття кримінального провадження за відсутністю події кримінального правопорушення, відсутністю у діянні складу кримінального правопорушення або невстановленням достатніх доказів для доведення винуватості особи у суді і вичерпанням можливостей їх отримати; закриття справи про адміністративне правопорушення. Згідно ст. 3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» у наведених в ст.1 цього Закону випадках громадянинові відшкодовуються (повертаються): 1) заробіток та інші грошові доходи, які він втратив внаслідок незаконних дій; 2) майно (в тому числі гроші, грошові вклади і відсотки по них, цінні папери та відсотки по них, частка у статутному фонді господарського товариства, учасником якого був громадянин, та прибуток, який він не отримав відповідно до цієї частки, інші цінності), конфісковане або звернене в доход держави судом, вилучене органами досудового розслідування, органами, які здійснюють оперативно-розшукову діяльність, а також майно, на яке накладено арешт; 3) штрафи, стягнуті на виконання вироку суду, судові витрати та інші витрати, сплачені громадянином; 4) суми, сплачені громадянином у зв`язку з поданням йому юридичної допомоги; 5) моральна шкода. Водночас, частинами 1 та 2 ст. 12 Закону передбачено, що розмір відшкодовуваної шкоди, зазначеної в п.п. 1, 3, 4 ст. 3 цього Закону, залежно від того, який орган провадив слідчі (розшукові) дії чи розглядав справу, у місячний термін з дня звернення громадянина визначають відповідні органи, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратура і суд, про що виносять постанову (ухвалу). Якщо кримінальне провадження закрито судом при розгляді кримінальної справи в апеляційному або касаційному порядку, зазначені дії провадить суд, що розглядав справу у першій інстанції. Системний аналіз вказаних норм, дає підстави дійти висновку про те, що законодавець поклав саме на державу обов`язок з відшкодування моральної шкоди, завданої незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду. При цьому, незаконність дій органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури або суду повинна бути встановлена у законному порядку. Необхідною підставою для притягнення органу державної влади до відповідальності у вигляді стягнення шкоди є наявність трьох умов: неправомірні дії чи бездіяльності цього органу, наявність шкоди та причинний зв`язок між неправомірними діями і заподіяною шкодою, і довести наявність цих умов має позивач, який звернувся з позовом про стягнення шкоди на підставі статті 1173 ЦК Украї У відповідності до положень ч.ч. 5, 6 ст. 4 Закону відшкодування моральної шкоди провадиться у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя. Моральною шкодою визначаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами в цивільній справі є будь-які фактичні дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Пунктом 5 постанови Пленуму Верховного Суду України №4 від 31.03.1995року «Про судову практику у справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» роз`яснено, що відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Факт заподіяння шкоди доводить позивач, який повинен в підтвердження своїх доводів про заподіяння йому моральної шкоди надати докази застосування додаткових зусиль для нормалізації життєвих зв`язків, здоров`я і відновлення стосунків з оточуючими людьми тощо. Дослідивши надані докази у сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку, що позивачем не доведено належними та достатніми доказами обставини, які підтверджують факт спричинення їй моральної шкоди саме в результаті незаконності дій органів поліції, а тому відсутні підстави для відшкодування їй моральної шкоди з боку держави. Перевіркою, проведеною за скаргою представника позивача, не встановлено жодних фактів порушення норм чинного законодавства в діях слідчого СВ Хустського РУП ГУНП в Закарпатській області капітана поліції Бігар І.І., яким відповідно до норм КПК України було проведено обшук за адресою [ADDRESS] . Будь-яких інших доказів на підтвердження незаконності дій або бездіяльності органів поліції та прокуратури позивачем суду не надано, хоча у відповідності до положень ст.81 ЦПК України це є її обов`язком. Враховуючи вказані обставини, суд приходить до висновку про відсутність правових підстав для задоволення позовних вимог [PERSON] . Оскільки позивач звільнена від сплати судового збору при подачі позову, то відповідно до ч. 6 ст.141 ЦПК України судові витрати зі сплати судового збору слід компенсувати за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України.

Outcome: dismissed