Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

У листопаді 2021 року КП «Харківводоканал» звернулось до Дзержинського районного суду м. Харкова з позовом до [PERSON] , [PERSON] , в якому просить стягнути з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованість за послуги з централізованого водопостачання та водовідведення в сумі 24324 грн 68 коп та судовий збір. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що відповідачі є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення за адресою: [ADDRESS] , які за вказаною адресою надає позивач. В порушення приписів чинного законодавства свого обов`язку щодо проведення оплати за комунальні послуги з централізованого водопостачання та водовідведення не здійснює, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість: за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 11531 грн 79 коп та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2017 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 9162 грн 92 коп. У зв`язку з наявністю заборгованості на прострочену суму позивачем також нараховані інфляційні витрати та 3% річних відповідно до ст. 625 ЦК України. У судове засідання представник позивача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином, причини неявки суду не повідомив, з клопотанням про відкладення розгляду справи не звертався. Відповідач [PERSON] надала відзив на позовну заяву, в якому просила суд відмовити у задоволенні позову з підстав пропуску строку позовної давності, безпідставного нарахування заборгованості з розрахунку на трьох осіб, тоді як її колишній чоловік [PERSON] знятий з реєстрації за вказаною адресою з 28 листопада 2017 року. Крім того зазначає, що договорів з КП «Харківводоканал» не укладала, а відтак вимоги про стягнення заборгованості є безпідставними. Відповідачі в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Відповідно до ч. 3 ст. 131 ЦПК України сторони та інші особи, які беруть участь у справі, зобов`язані повідомляти суд про причини неявки у судове засідання. У разі неповідомлення суду про причини неявки вважається, що сторони та інші особи, які беруть участь у справі, не з`явились в судове засідання без поважних причин. Таким чином, суд вважає, що сторони не з`явилися в судове засідання без поважних причин, причину неявки суду не повідомили, про час і місце судового засідання були повідомлені належним чином, у зв`язку з чим вважає за можливе розглянути справу за відсутністю учасників справи. Розглянувши матеріали справи, дослідивши надані докази в їх сукупності, суд прийшов до висновку про наявність підстав для задоволення позовних вимог з наступних підстав. Судом встановлено, що відповідачі [PERSON] , [PERSON] , зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , та є споживачами послуг з централізованого водопостачання та водовідведення, які надаються КП «Харківводоканал» за вказаною адресою. Згідно ст. 67 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Як зазначалось вище, відповідно до ст. 68 Житлового кодексу України наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату та плату за комунальні послуги. Відповідно до ст. 64 Житлового кодексу України члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються усіма правами і несуть усі обов`язки, що випливають з договорів найму жилого приміщення. Повнолітні члени сім`ї несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями. Приписами п. 5 ч. 2 ст. 7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» встановлено, що споживач, серед іншого, зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 22 Закону України «Про питну воду, питне водопостачання та водовідведення» споживач зобов`язаний своєчасно вносити плату за використану питну воду відповідно до встановлених тарифів на послуги централізованого водопостачання i водовідведення. Відповідно до п. 1 ч. 1 ст. 10 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» ціни (тарифи) на житлово-комунальні послуги встановлюються за домовленістю сторін, крім, випадків, коли відповідно до закону ціни (тарифи) є регульованими. У такому разі ціни (тарифи) встановлюються уповноваженими законом державними органами або органами місцевого самоврядування відповідно до закону. Згідно ст.162 Житлового кодексу України плата за комунальні послуги у жилому приміщенні, що належить громадянинові, береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами, у строки, визначені угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити плату за комунальні послуги. З матеріалів справи встановлено, що відповідачі належним чином свої зобов`язання щодо оплати послуг з централізованого водопостачання та водовідведення не виконували, плату за спожиті послуги у повному обсязі не вносили, внаслідок чого у відповідачів перед позивачем утворилась заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 11531 грн 79 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2017 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 9162 грн 92 коп. Обґрунтування зазначеної заборгованості міститься у розрахунку (додається), де зазначено інформацію щодо об`єму поставлених відповідачу послуг, їх вартість, згідно встановлених тарифів, а також відображено всі здійснені відповідачем оплати. Суд погоджується з розрахунком заборгованості, наданим позивачем, оскільки вважає його обґрунтованим, таким, що відповідає вимогам закону, а відповідачі всупереч вимогам ч. 1 ст. 81 ЦПК України, не надали належних та допустими доказів на спростування зазначеного розрахунку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованості за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 11531 грн 79 коп. та за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2017 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 9162 грн 92 коп. Суд відхиляє доводи відповідача [PERSON] про застосування наслідків пропуску позовної давності з огляду на таке. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки (ч. 1 ст. 257 ЦК України). Згідно з ч. 1 ст. 261 ЦК України перебіг позовної давності починається від дня, коли особа довідалася або могла довідатися про порушення свого права або про особу, яка його порушила. Частинами першою та третьою статті 264 ЦК України визначено, що перебіг позовної давності переривається вчиненням особою дії, що свідчить про визнання нею свого боргу або іншого обов`язку. Після переривання перебіг позовної давності починається заново. Відповідно до долученого до позовної заяви Розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , відповідачами у травні 2020 року було здійснено оплату комунальних послуг на суму 316 грн 59 коп, що є вчиненням дій, що свідчить про визнання боргу відповідачами в розумінні ст. 264 ЦК України. Таким чином, строк позовної давності до вимог про стягнення заборгованості за період з 01 листопада 2017 року перервався у травні 2020 року, а відтак на час звернення до суду з цим позовом не закінчився. Суд також відхиляє доводи [PERSON] про те, що нарахування заборгованості з розрахунку на трьох осіб є безпідставним, оскільки як її колишній чоловік [PERSON] знятий з реєстрації за вказаною адресою з 28 листопада 2017 року, з огляду на таке. Дійсно, згідно з Розрахунку суми заборгованості по особовому рахунку № [NUMBER] , відкритого на [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , розрахунок заборгованості здійснено з розрахунку на трьох осіб. Однак відповідно до Довідки про зареєстрованих у житловому приміщенні осіб (довідка про склад сім`ї) за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані з 12 лютого 2008 року [PERSON] та [PERSON] , а [PERSON] зареєстрована з 15 січня 2018 року. Відповідно до Довідки про реєстрацію місця проживання особи від 25 січня 2022 року, протягом періоду з 21 травня 1997 року до 28 листопада 2017 року за вказаною адресою був також зареєстрований [PERSON] . Таким чином, судом встановлено, що за вказаною адресою постійно були зареєстровані три особи протягом періодів з 01 листопада 2017 року до 28 листопада 2017 року, та з 15 січня 2018 року до 31 жовтня 2021 року. Отже, доводи відповідачки в цій частині є безпідставними. Доводи позивачки про відсутність укладеного між сторонами договору про надання комунальних послуг суд відхиляє, оскільки відповідно до правової позиції Великої Палати Верховного суду, викладеної у постанові від 07 липня 2020 року у справі № 7128916/17-ц, надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах (частина перша статті 12 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» від 9 листопада 2017 року). Споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Згідно ст. 623 ЦК України боржник, який порушив зобов`язання, має відшкодувати кредиторові завдані цим збитки. Відповідно до ч. 2 ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також 3% річних від простроченої суми. Наслідки прострочення боржником грошового зобов`язання у вигляді інфляційного нарахування на суму боргу та трьох відсотків річних виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у відшкодуванні матеріальних втрат кредитора від знецінення грошових коштів унаслідок інфляційних процесів та отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними ним грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. У зв`язку із простроченням відповідачем сплати комунальних послуг позивачем нараховано 2048 грн 95 коп - індексу інфляції за час прострочення та 779 грн 92 коп - 3% річних від простроченої суми. Наведені обставини, підтверджуються дослідженими у судовому засіданні доказами, а саме: розрахунком заборгованості, розрахунком 3 % річних та індексу інфляції. За таких обставин суд дійшов висновку про те, що під час розрахунку заборгованості за спожиті послуги з централізованого водопостачання та водовідведення позивачем застосовані нормативно-правові акти, які підлягають застосуванню. Позивачем також правильно застосовані приписи ст. 625 ЦК України щодо зобов`язання боржника сплатити інфляційні втрати та 3% річних в разі прострочення виконання грошового зобов`язання. Враховуючи, що відповідачі належним чином зобов`язання щодо оплати комунальних послуг не виконали, суд дійшов висновку про наявність підстав для стягнення з відповідачів на користь КП «Харківводоканал» заборгованості у розмірі 24324 грн 68 коп, з яких: заборгованість за надані послуги з централізованого водопостачання за період з 01 травня 2018 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 11531 грн 79 коп; заборгованість за надані послуги з централізованого водовідведення за період з 01 листопада 2017 року до 31 жовтня 2021 року у розмірі 9162 грн 92 коп; три відсотки річних 779 грн 92 коп, інфляційні витрати - 2048 грн 95 коп. Згідно вимог ст. 141 ЦПК України суд стягує з відповідачів на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору в розмірі 2270 грн. На підставі викладеного,

Outcome: approved