Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] у листопаді 2021 року через засоби поштового зв`язку звернулась до суду з позовом, у якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю та покласти на відповідача судові витрати. Позовні вимоги позивачка обґрунтовує тим, що 17.07.2009 року вона уклала шлюб з відповідачем [PERSON] . Рішенням Дніпровського районного суджу м.Києва 09.11.2016 шлюб було розірвано. Від шлюбу з відповідачем мають спільну дитину - [PERSON] , [INFO] . Позивачка зазначає, що дитина постійно проживає з нею та знаходиться на її утриманні. Вона працює у сфері краси та має стабільний дохід, крім того, Дніпровським районним судом м. Києва з відповідача стягнуто аліменти на утримання дитини. Вказує, що донька [PERSON] навчається у Навчально-виховному комплексі № 30 «Еконад» (спеціалізована школа І ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - гімназія) м. Києва. Вона, як мати, разом з дитиною, відвідує всі додаткові гуртки та заходи, якими цікавиться донька, заради розвитку та виховання дитини. Позивачка стверджує, що вона весь свій вільний час повністю присвячує своїй єдиній дитині [PERSON] , допомагає у навчанні, займається з донькою спортом, приймає участь в її оздоровленні та лікуванні у разі такої необхідності. Її робочий графік дозволяє приділити достатньо часу для дитини. Донька росте у атмосфері материнської любові та тягнеться до неї. Відповідач не приймає участі у вихованні дитини, станом на 11.10.2021 має заборгованість зі сплати аліментів у розмірі 35 717 грн. 24.09.2021 відповідач вчинив домашнє насильство, внаслідок чого було складено терміновий заборонний припис стосовно кривдника. Позивачка зазначає, що вона проживає за адресою: [ADDRESS] з сучасним ремонтом та обладнанням, де створені всі умови для проживання, виховання та утримання дитини. Донька зареєстрована та проживає за цією ж адресою разом з нею. З самого народження дитини вона постійно піклується про доньку, може в повному обсязі створити всі необхідні умови для проживання та нормального розвитку дитини, задовольнити гармонійний розвиток її особистості в атмосфері любові, моральної та матеріальної забезпеченості. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 26.11.2021 відкрите провадження у справі в порядку загального позовного провадження, призначено проведення підготовчого судового засідання на 13.01.2022 на 11 год. 40 хв.; відповідачу був встановлений п`ятнадцятиденний строк з дня вручення вказаної ухвали для подання відзиву на позовну заяву, роз`яснено учасникам справи порядок подання заяв по суті справи та наслідки їх неподання (а.с. 33). Ухвалою суду від 13.01.2022 задоволено клопотання позивачки [PERSON] про витребування доказів, витребувано від Органу опіки та піклування Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації висновок щодо розв`язання спору про визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , яка мешкає за адресою: [ADDRESS] (а.с. 43, 44). 24.01.2022 до суду від Служби у справах дітей та сім`ї Дніпровської районної в м. Києві державної адміністрації на виконання вимог ухвали надійшов висновок Органу опіки та піклування щодо визначення місця проживання малолітньої дитини сторін по справі (а.с. 51-53). Ухвалою суду від 11.02.2022 задоволена заява позивача про виклик свідка (а.с. 57, 58). Ухвалою суду від 11.02.2022 підготовче провадження закрите та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні (а.с. 59, 60). В судове засідання сторони та представник третьої особи не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином, про причини неявки відповідача та представника третьої особи суд не повідомлено. Позивачка суду подала заяву з проханням розглянути справу без її участі, в заяві вказала, що позовні вимоги підтримує. Процесуальні документи та судові повістки, що надсилались на адресу відповідача, яка є місцем його реєстрації, були повернуті до суду без вручення з довідками Укрпошти за закінченням терміну зберігання. Станом на час розгляду справи та ухвалення рішення у справі відповідач своїм правом на подання відзиву на позовну заяву не скористався. Відповідно до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України, у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений судом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. З матеріалів справи встановлено, що позивачка не заперечує проти заочного розгляду справи. За таких обставин, у відповідності до положень ст. ст. 280, 281 ЦПК України, суд ухвалив провести заочний розгляд справи та ухвалити у справі заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, вивчивши матеріали справи, заслухавши свідка, дослідивши письмові докази, оцінивши докази кожен окремо та в їх сукупності, повно, об`єктивно та всебічно з`ясувавши обставини справи, приходить до висновку про задоволення позову, виходячи з наступного. Встановлено, що 17.07.2009 між позивачкою (мала прізвище [PERSON] ) та відповідачем [PERSON] укладено шлюб, від якого сторони мають малолітню дитину [PERSON] , [INFO] (а.с. 7, 8). Рішенням Дніпровського районного суду м. Києва від 09.11.2016 року у справі № 755/11824/16-ц шлюб між позивачкою та відповідачем розірваний (а.с. 9). 11.07.2020 позивачка вдруге зареєструвала шлюб з [PERSON] , у зв`язку з чим змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 10). Відповідно довідок про реєстрацію місця проживання від 26.02.2021, позивачка з дитиною [PERSON] з 27.06.2013 року зареєстровані за адресою: [ADDRESS] (а.с. 11, 12). Згідно Витягу з Державного реєстру правочинів від 29.08.2011 № 10310607, вказана квартира належить на праві власності позивачці (а.с. 13). Згідно ст. 7 Сімейного кодексу України, дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, встановлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини. Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка набрала чинності для України 27 вересня 1991 року, передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Відповідно до ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно характеристик від сусідів [PERSON] та [PERSON] від 29.10.2021, позивачка [PERSON] проживає за адресою: [ADDRESS] разом з дачкою [PERSON] , завжди проявляє себе турботливою мамою і ввічливою людиною, не має шкідливих звичок, дитина вихована, доглянута, є прикладом для інших дітей (а.с. 18, 19). Позивачка має позитивну характеристику від Дошкільного навчального закладу (ясла-садок) № 100 «Казка», у якій, серед іншого, зазначено, що [PERSON] працювала вихователем цього закладу з 10.02.2014 по 29.09.2017, окрім професіоналізму, була відповідальною мамою по відношенню до своєї доньки [PERSON] - вихованки дошкільного навчального закладу (з 10.02.2014 по 29.09.2017); питаннями відвідування та перебування [PERSON] в закладі опікувалася лише мати [PERSON] (а.с. 15). Відповідно характеристики ЖЕД-407 від 07.10.2021, на громадянку [PERSON] та її доньку [PERSON] в ЖЕД-407 скарг від сусідів та мешканців будинку не надходило (а.с. 14). Згідно довідки від 20.09.2021 № 8, [PERSON] , [INFO] , займалась в Народному художньому колективі Театрі хореографічних мініатюр «Цвіт папороті» Центру дитячо-юнацької творчості Дніпровського району міста Києва в групі основного рівня навчання з вересня 2017 по червень 2021 року; на заняття приводила та забирала мати [PERSON] (а.с. 17). Судом був допитаний свідок [PERSON] , який засвідчив, що з листопада 2017 він постійно проживає разом з позивачкою [PERSON] та її дитиною [PERSON] . Спочатку з [PERSON] мешкали у цивільному шлюбі та в липні 2020 зареєстрували шлюб. Після розлучення позивачки з відповідачем дитина [PERSON] весь час була з матір`ю, дівчинку утримувала лише позивачка. Він та [PERSON] водили дитину до школи, до лікарів, на гуртки танців та англійської мови. Відповідач іноді у 2017-2018 приходив до дитини, [PERSON] виходила до батька на вулицю. Зі слів дитини відповідач поїхав працювати за кордон. У вересні 2021 відповідач телефонував [PERSON] коли був у Києві. Тоді позивачка шукала відповідача щоб той дав дозвіл на виїзд [PERSON] на відпочинок, дитина також про це батька просила, плакала, проте відповідач не хотів давати дозвіл, нічого при цьому не пояснюючи. Аліменти на дитину за судовим наказом відповідач не платить. Дівчинку утримують позивачка та він. За період війни контактів відповідача з дитиною не було. Де знаходиться відповідач йому не відомо. Відповідно розрахунку заборгованості зі сплати аліментів від 11.10.2021 складеного головним державним виконавцем Фещенко І.І. по виконавчому провадженні № 66757790, за виконавчим листом № 755/4669/21 від 28.05.2021 Дніпровського районного суду м. Києва відповідач [PERSON] аліменти на користь відповідачки на утримання дитини [PERSON] за період з 02.03.2021 по вересень 2021 не сплачував, заборгованість складає у розмірі 35 717,00 грн. (а.с. 23). Вирішуючи спір, що виник між сторонами з сімейних правовідносин, суд виходить з наступного. Відповідно ч. 1ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків. Згідност. 161 СК Україниякщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Орган опіки та піклування або суд не можуть передати дитину для проживання з тим із батьків, хто не має самостійного доходу, зловживає спиртними напоями або наркотичними засобами, своєю аморальною поведінкою може зашкодити розвиткові дитини. Тлумачення норми вище наведеної ст. 161 СК України свідчить, що до інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. За вимогами ч. 5 ст. 19 СК України орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку Органу опіки та піклування Дніпровської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини від 18.01.2022 № 103/395/41/3 (протокол засідання комісії № 1 від 12.01.2022) вбачається, що орган опіки та піклування вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] (а.с. 52, 53). У вищевказаному висновку органу опіки та піклування зазначено, що малолітня [PERSON] постійно проживає з матір`ю, яка самостійно займається вихованням та утримання дитини. Мати та донька мешкають за адресою: [ADDRESS] . Спеціалістами служби у справах дітей та сім`ї проведено обстеження за вказаною адресою. В ході обстеження умов проживання встановлено, що в квартирі чисто, прибрано, наявні всі необхідні меблі, речі побуту та вжитку. Створено всі належні умови для проживання та гармонійного розвитку. Мати дитини [PERSON] працює, має стабільний дохід та можливість створити всі умови для фізичного, духовного та розумового розвитку дитини. Малолітня [PERSON] навчається в навчально-виховному комплексі № 30 «Еконад» (спеціалізована школа 1 ступеня з поглибленим вивченням іноземних мов - гімназія) Дніпровського району м. Києва. Батько дитини [PERSON] не був присутній на засіданні комісії, на телефонні дзвінки спеціалістам служби не відповідає. На засідання комісії була присутня малолітня [PERSON] , 2010 р.н., яка повідомила, що бажає і надалі проживати з матір`ю. Принципом 6 Декларації прав дитини проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Ухвалюючи рішення у справі «М.С. проти України», Європейський суд з прав людини наголосив, що основне значення при визначенні місця проживання дитини має вирішення питання про те, що найкраще відповідає інтересам дитини. При цьому Європейський суд з прав людини зауважив, що при визначенні найкращих інтересів дитини у кожній конкретній справі необхідно враховувати два аспекти: по-перше, інтересам дитини найкраще відповідає збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я є особливо непридатною або неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним. Отже, при розгляді справ щодо місця проживання дитини суди насамперед мають виходити з інтересів самої дитини (враховуючи при цьому сталі соціальні зв`язки, місце навчання, психологічний стан тощо) та балансу між інтересами дитини, правами батьків на виховання дитини й обов`язком батьків діяти в її інтересах. Окрім прав батьків щодо дітей, діти теж мають рівні права та обов`язки щодо батьків (ст. 142 СК України), у тому числі, й на рівне виховання батьками. У справі «Хант проти України» вказано, що права дитини мають перевагу над правами батьків. Питання забезпечення інтересів дитини ґрунтується на розумінні, що для дітей розлучення батьків - це завжди тяжке психологічне навантаження, пов`язане, зокрема, з кардинальними змінами в житті дитини: нове оточення та місце проживання, неможливість спілкування з двома батьками одночасно тощо. Вирішуючи питання про визначення місце проживання дитини, суди мають враховувати об`єктивні та наявні у справі докази, зокрема обстеження умов проживання, характеристики психоемоційного стану дитини, поведінки батьків щодо дитини та висновку органу опіки та піклування. Однак найважливішим у цій категорії справ є внутрішнє переконання судді, яке має ґрунтуватися на внутрішній оцінці всіх обставин в їх сукупності. Адже не можна піддавати формалізму долю дитини, яка через те, що батьки не змогли зберегти шлюб, не повинна бути позбавлена щасливого та спокійного дитинства. Тобто, при вирішені справ про визначення місця проживання дитини, суд не може будувати логіку свого рішення за принципом: визначити місце проживання дитини із мамою, якщо не встановлено виняткових обставин. Такого висновку також дійшов Верховний Суд у постанові від 17.07.2019 року у справі № 185/6994/15-ц. За приписами частини третьої статті 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Судом встановлено, що дитина [PERSON] , [INFO] , з часу розлучення її батьків постійно мешкає з матір`ю, яка опікується дитиною, приділяє доньці багато уваги, її навчанню, розвитку, оздоровленню; взаємовідносини позивачки і дитини доброзичливі, люб`ячі, вони ведуть активний спосіб життя, позивачка займається вихованням, навчанням дитини, забезпечує доньку необхідними побутовими умовами для її розвитку, дитина і надалі бажає проживати з матір`ю. Суду не доведено фактів, у тому числі передбачених нормою ч. 2 ст. 161 СК України, які б слугували підставою для відмови в позові. Суд приймає до уваги вищевказаний висновок Органу опіки та піклування Дніпровської районної вмісті Києві державної адміністрації, яким визначено доцільність проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] з матір`ю [PERSON] . У спростування наведеного жодних доказів відповідач суду не надав. З урахуванням вищевикладеного позов знайшов своє підтвердження в ході розгляду справи, тому підлягає задоволенню. Згідно частини 1 ст. 141 ЦПК України у порядку розподілу між сторонами судових витрат з відповідача необхідно стягнути на користь позивачки сплачений останньою судовий збір в дохід держави в сумі 908,00 грн.

Outcome: approved