Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Описова частина. 15.02.2022 р. до Малиновського районного суду м. Одеси надійшла позовна заява [PERSON] , у якій він просив визнати недостовірною інформацію, поширену [PERSON] на звітно-виборчих зборах ОСББ «Морський Атлас», зобов`язати [PERSON] спростувати недостовірну інформацію, поширену відносно нього, а саме «Ти вкрав мій кабель», шляхом публічного оголошення перед мешканцями будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] . Крім того, [PERSON] просив стягнути з відповідача на його користь моральну шкоду 200000 грн. та матеріальні збитки 20750,00 грн. Стислий виклад позиції позивача. 29.01.2022 р. о 17 год, 00 хв. відповідно до статуту ОСББ «Морський Атлас» проводилися звітно-виборчі збори, на яких були присутні 27 мешканців будинку, в тому числі [PERSON] , яка проживає у квартирі [ADDRESS] . Головуючий на зборах [PERSON] вів аудіозапис зборів. [PERSON] підняв питання пожежної безпеки в будинку, однак коли він почав розповідати, [PERSON] на його адресу агресивним тоном заявила, що він нібито украв її кабель (1 год. 32 хв. 20 сек. аудіозапису зборів). Коли мешканка кв. 70 [PERSON] намагалася її зупинити зі словами «Він вам по віку дідусь», то у відповідь отримала: «Не дай Бог мати такого дідуся». [PERSON] , на цьому не зупинилася, підбурюючи свого сина [PERSON] , у змові з [PERSON] , вирішили шантажувати [PERSON] 30.01.2022 р. на телефон [PERSON] подзвонив син [PERSON] [PERSON] , від якого стало відомо, що він хоче зустрітись, щоб прослухати аудіозапис. [PERSON] відмовився, вказавши, що всі питання будуть вирішуватися у судовому порядку, у зв`язку з чим [PERSON] звернувся за правовою допомогою. [PERSON] свідомо використала три дії: спланувала, вибрала спосіб дій та отримала кінцевий результат. [PERSON] вказує, що йому більше 80 років, він є інвалідом ІІ групи, двічі переніс інсульт, ніколи нікого не ображав, керувався доброзичливістю до людей. [PERSON] принижено його гідність, честь і ділова репутація перед 27 мешканцями будинку в період проведення зборів та його виступу, порушено його немайнове право, ця інформація є неправдивою, поширена з метою дискредитації як особистісних якостей, так і професійних, містить фактичні дані. Здоров`я [PERSON] погіршилося, підвищився тиск 180 на 120, пульс 112, зник сон, з`явилася тривога за життя, порушився звичний ритм життя, він змушений звертатися до сімейного лікаря, психолога, адвоката та громадської організації. Моральну шкоду [PERSON] оцінив у сумі 200000 грн., матеріальні збитки 20750 грн., що складаються з витрат на правову допомогу адвоката 20000 грн., витрат на ліки у сумі 750 грн. У судовому засіданні позивач [PERSON] та його представник адвокат Костинчук В.В. позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити. Стислий виклад заперечень відповідача (відзив) і пояснень третіх осіб. Відзиву на позовну заяву від відповідача [PERSON] не надходило. Відповідно до довідки Департаменту надання адміністративних послуг Одеської міської ради № М1-61671-ю/л від 12.04.2022 р. [PERSON] зареєстрована за адресою [ADDRESS] . Відповідач [PERSON] у підготовчі засідання 10.05.2022 р., 02.06.2022 р., а також у судові засідання 23.06.2022 р. не з`явилася, повістки про виклик згідно рекомендованих повідомлень про вручення поштових відправлень повернуто до суду з відміткою «адресат відсутній за вказаною адресою» та «адресат відмовився». 24.06.2022 р. судом направлено лист начальнику відділення поштового зв`язку № 8 м. Одеса Одеської дирекції АТ «Укрпошта» з вимогою забезпечити направлення поштового листа з повісткою про виклик [PERSON] на 10.08.2022 р. або повернення з зазначенням причини неможливості вручення даного поштового відправлення. 10.08.2022 р. [PERSON] у судове засідання не з`явилася, повістка про виклик згідно рекомендованого повідомлення про вручення поштового відправлення повернута до суду з відміткою «за закінченням терміну зберігання», у зв`язку з чим розгляд справи відкладено до 31.08.2022 р. Крім того, представником позивача адвокатом Костинчуком В.В. під час доставки повісток на 13.09.2022 р. та 27.09.2022 р. зроблені помітки на повістках, що відповідач [PERSON] відмовилася від їх отримання 07.09.2022 р. та 21.09.2022 р. відповідно. (а.с. 83, 90) Про дату та місце розгляду справи 12.10.2022 р. [PERSON] повідомлена шляхом направлення повістки за адресою реєстрації місця проживання [PERSON] , а саме [ADDRESS] , яка повернута до суду з довідкою про причини повернення від 06.10.2022 р. «адресат відсутній за вказаною адресою». Отже, у судові засідання 13.09.2022 р., 27.09.2022 р. та 12.10.2022 р. [PERSON] також не з`явилася. Відповідно до\~п.\~4\~ч.\~8\~ст.\~128\~ЦПК України\~днем вручення\~судової повістки\~є день проставлення у поштовому повідомленні відмітки про відмову отримати судову повістку чи відмітки про відсутність особи за адресою місцезнаходження, місця проживання чи перебування особи, що зареєстровані у встановленому законом порядку, якщо ця особа не повідомила суду іншої адреси. Крім того, згідно з ч. 9 ст. 130 ЦПК України у разі відмови адресата одержати судову повістку особа, яка її доставляє, робить відповідну помітку на повістці і повертає її до суду. Особа, яка відмовилася одержати судову повістку, вважається повідомленою. Таким чином, [PERSON] повідомлена про дату та місце розгляду справи належним чином, однак у призначені засідання не з`являється. Заяви, клопотання сторін та інших учасників справи. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 13.09.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання [PERSON] про виклик та допит свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] задоволено. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 27.09.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, клопотання [PERSON] про допит свідка [PERSON] задоволено, прийнято відмову від допиту свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 12.10.2022 р., постановленою без виходу до нарадчої кімнати, прийнято відмову [PERSON] від допиту свідків [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин;\~3) відповідач не подав відзив;\~4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Такі умови у справі одночасно існують. Тому судом постановлено ухвалу про заочний розгляд справи. Мотивувальна частина рішення. Фактичні обставини, встановлені судом. З акту ревізії фінансово-господарської діяльності ОСББ «Морський Атлас» видно, що [PERSON] є членом ревізійної комісії. (а.с. 8) 29.01.2022 р. о 17 год. 00 хв. відбувались звітно-виборчі збори членів, на яких були присутні мешканці будинку [ADDRESS] у кількості 27 осіб, в тому числі [PERSON] та [PERSON] . Вказане підтверджується списком осіб, що були присутні на зазначених зборах (а.с. 7). На вказаних зборах [PERSON] поширена інформація про те, що [PERSON] вкрав її кабель». Член ОСББ «Морський Атлас» [PERSON] вів аудіофіксацію вказаних зборів, а тому направив її на електронну пошту [PERSON] . Відповідно до довідки сімейного лікаря [PERSON] вбачається, що 03.02.2022 р. [PERSON] звертався за медичною допомогою та йому призначено медичні препарати Трипліксам, Конкор та [PERSON] (а.с. 13) [PERSON] надано квитанції 03.02.2022 р., 12.02.2022 р. на придбання ліків: Трипліксам вартістю 220 грн. 10 коп., [PERSON] 58 грн. 90 коп. та Глюкованс вартістю 306 грн. 80 коп. (153,40+153,40), а всього 585 грн. 80 коп. (а.с. 14) Відповідно до Довідки-висновку старшого психолога ВСГР та ПЗ ЦЗД майора служби цивільного захисту Деменнікової О. від 03.05.2022 р., за погодженням з начальником управління персоналу від 06.05.2022 р. [PERSON] надано психологічну характеристику [PERSON] : «Позиція випробуваного близька до загальноприйнятої, мотивація позитивна. Під час дослідження виявлено клінічні прояви тривоги да депресії. Також випробуваний зазначає, що наразі йому важко відволіктись від своїх проблем. При оцінці нервово-психічної стійкості, зазначається, що нервово-психічні зриви імовірні, особливо в екстремальних умовах. Для подолання стресових ситуацій випробуваний схильний використовувати асертивні та обережні дії. Тобто, він може активно та послідовно відстоювати свої інтереси, відкрито заявляти про свої цілі та наміри, при цьому поважаючи інтереси оточення. Йому притаманно також тривале обдумування і зважування всіх можливих варіантів рішення, довго готуватись в складних ситуаціях, перш ніж діяти. (а.с. 33) Мотивована оцінка аргументів, наведених учасниками справи. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (частина перша статті 4 ЦПК України). Згідно з частиною першою статті 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Оцінюючи доводи і аргументи сторони позивача, суд вважає їх частково обґрунтованими на підставі наступних норм права. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. До спірних правовідносин підлягають застосуванню наступні норми права. Відповідно до частини четвертої статті 32 Конституції України кожному гарантується судовий захист права спростовувати недостовірну інформацію про себе і членів своєї сім`ї та права вимагати вилучення будь-якої інформації, а також право на відшкодування матеріальної і моральної шкоди, завданої збиранням, зберіганням, використанням та поширенням такої недостовірної інформації. У той же час, відповідно до статті 62 Конституції України, статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод особа вважається невинуватою у вчиненні злочину і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено в законному порядку і встановлено обвинувальним вироком суду. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні злочину. У частинах першій, другій та п`ятій статті 17 Кримінального процесуального кодексу України зазначено, що особа вважається невинуватою у вчиненні кримінального правопорушення і не може бути піддана кримінальному покаранню, доки її вину не буде доведено у порядку, передбаченому цим Кодексом, і встановлено обвинувальним вироком суду, що набрав законної сили. Ніхто не зобов`язаний доводити свою невинуватість у вчиненні кримінального правопорушення і має бути виправданим, якщо сторона обвинувачення не доведе винуватість особи поза розумним сумнівом. Презумпція невинуватості - об`єктивне правове положення, звернене до всіх громадян, посадових осіб, державних і громадських організацій, до громадської думки в цілому. Отже, цей принцип обов`язковий не тільки для кримінального суду, а й для всіх інших органів держави. Суд вважає, що посягання на презумпцію невинуватості може виходити не тільки від судді або від суду, але і від інших органів державної влади (ALLENET DE RIBEMONT V. FRANCE, № 15175/89, § 33, 36, ЄСПЛ, 10 лютого 1995\~року) Частиною 2 ст. 302 ЦК України передбачено обов`язок особи, яка поширює інформацію, переконатися в її достовірності. Конституція України визнає честь і гідність людини найвищою соціальною цінністю та передбачає, що кожен має право на повагу до його гідності (ст. ст. 3, 28). У частинах 1 і 4 ст. 277 ЦК України зазначається, що фізична особа, особисті немайнові права якої порушено внаслідок поширення про неї та (або) членів її сім`ї недостовірної інформації, має право на відповідь, а також на спростування цієї інформації.\~Спростування недостовірної інформації здійснюється особою, яка поширила інформацію. Тлумачення ч. 4 ст. 277 ЦК України у разі поширення такої інформації посадовою чи службовою особою для визначення належного відповідача судам необхідно з`ясовувати, від імені кого ця особа виступає. Якщо посадова чи службова особа виступає не від імені юридичної особи і не при виконанні посадових (службових) обов`язків, то належним відповідачем є саме вона. Конституцією України гарантується право на свободу думки і слова, на вільне вираження своїх поглядів та переконань (ст.34). Кожен має право вільно збирати, зберігати, використовувати і поширювати інформацію усно, письмово або в інший спосіб - на свій вибір. Здійснення цих прав може бути обмежене законом в інтересах національної безпеки, територіальної цілісності або громадського порядку з метою запобігання заворушенням чи злочинам, для охорони здоров`я населення, для захисту репутації або прав інших людей, для запобігання розголошенню інформації, одержаної конфіденційно, або для підтримання авторитету і неупередженості правосуддя (ст. 34 Конституції України). Згідно із частиною другою статті 30 Закону України «Про інформацію» оціночними судженнями, за винятком наклепу, є висловлювання, які не містять фактичних даних, критика, оцінка дій, а також висловлювання, що не можуть бути витлумачені як такі, що містять фактичні дані, зокрема з огляду на характер використання мовно-стилістичних засобів (вживання гіпербол, алегорій, сатири). Оціночні судження не підлягають спростуванню та доведенню їх правдивості. Європейський суд з прав людини констатує, що має проводитись вагоме розрізнення між твердженнями про те, що особа лише підозрюється у вчиненні певного злочину, і відвертим визнанням того, що особа його вчинила (Bohmer v. Germany. 54, 56, Nestak v. Slovakia, 88-89). Слід принципово розрізняти повідомлення про те, що когось лише підозрюють у вчиненні злочину та чітку заяву, зроблену за відсутності остаточного вироку, про те, що особа вчинила злочин (Ismoilov and Others v. Russia, № 2947/06 від 24 квітня 2008 року)». Відповідно до пункту 15 постанови Пленуму Верховного Суду України від 27.02.2009 року № 1 «Про судову практику у справах про захист гідності та честі фізичної особи, а також ділової репутації фізичної та юридичної особи» (далі Постанова) юридичним складом правопорушення, наявність якого може бути підставою для задоволення позову, є сукупність таких обставин: а) поширення інформації, тобто доведення її до відома хоча б одній особі у будь-який спосіб; б) поширена інформація стосується певної фізичної чи юридичної особи, тобто позивача; в) поширення недостовірної інформації, тобто такої, яка не відповідає дійсності; г) поширення інформації, що порушує особисті немайнові права, тобто або завдає шкоди відповідним особистим немайновим благам, або перешкоджає особі повно і своєчасно здійснювати своє особисте немайнове право. Згідно з пунктом 19 Постанови, вирішуючи питання про визнання поширеної інформації недостовірною, суди повинні визначати характер такої інформації та з`ясовувати, чи є вона фактичним твердженням, чи оціночним судженням. Відповідно до статті 280 ЦК України, якщо фізичній особі внаслідок порушення її особистого немайнового права завдано майнової та (або) моральної шкоди, ця шкода підлягає відшкодуванню. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін (частина перша статті 12 ЦПК України). Відповідно до положень частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Згідно із частиною шостою статті 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів.\~Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності.\~Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Частиною першою статті 76 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування (частина перша статті 77 ЦПК України). Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи (стаття 79 ЦПК України). Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування (частина перша статті 80 ЦПК України). Відповідно до частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Як підставу своїх вимог [PERSON] зазначає те, що поширена щодо нього інформація є недостовірною, доведена до відома особам, які були присутні на зборах ОСББ «Морський Атлас». Свідок [PERSON] , яка є мешканцем будинку по [ADDRESS] , та була присутня на зборах ОСББ «Морський Атлас» суду показала, що під час зборів ОСББ [PERSON] повідомила, що « [PERSON] вкрав у неї кабель», на що отримала від [PERSON] зауваження, що [PERSON] їй у батьки годиться. На зазначене [PERSON] повідомила, що «хай Бог милує мати такого батька». Їй відомо, що [PERSON] проживає у вказаному будинку тривалий час з сином, знає її як сварливу людину. Допитаний у судовому засіданні свідок [PERSON] , голова ОСББ «Морський Атлас», вказав, що під час обговорення звіту [PERSON] відстоював свою позицію, а [PERSON] , яка є членом правління, сказала, що він вкрав її кабель, таким чином намагаючись перебити докази [PERSON] . Отже у свідків [PERSON] , та [PERSON] відсутні будь-які підстави давати неправдиві показання щодо [PERSON] , а тому суд приймає їх у якості належних доказів. Також у судовому засіданні досліджено аудіозапис, наданий [PERSON] , який подано як електронний доказ. Відповідно до ст. 7 Закону України «Про електронні документи та електронний документообіг» від 22 травня 2003 року № 851-IV у випадку зберігання інформації на кількох електронних носіях кожний з електронних примірників вважається оригіналом електронного документа. Долучений до матеріалів провадження USB-Flash PNY 16GB Attache 4 був виготовлений у зв`язку із необхідністю надання інформації та є самостійним джерелом доказу, похідним від інформації, що зберігається на комп`ютері в електронному вигляді у виді файлів. Таким чином, записаний на USB-Flash PNY 16GB Attache 4 - носій інформації електронний файл у вигляді аудіозапису є оригіналом (відображенням) електронного документу. Вказаний USB-Flash PNY 16GB Attache 4 містить файл «Собрание ОСМД 29.01.2022», створений 07.02.2022 р., який досліджено у судовому засіданні. За твердженням [PERSON] , що також підтверджено свідками [PERSON] та [PERSON] , вказаний файл містить звукову фіксацію звітно-виборчих зборів ОСББ «Морський Атлас», що відбулися 29.01.2022 р. Судом встановлено, що починаючи з 1 год. 30 хв. 50 сек., [PERSON] виявила бажання бути членів правління ОСББ. [PERSON] вказав, що [PERSON] не має право бути членом правління, на що [PERSON] сказала російською мовою: «А это потому, що Вы у меня провод украли». Викрадення чужого майна передбачає кримінальну відповідальність або за ст. 185 КК України (крадіжка) або за ст. 191 КК України (привласнення, розтрата майна або заволодіння ним шляхом зловживання службовим становищем). Поширена стосовно позивача інформація є такою, що може бути перевірена на предмет її правдивості, оскільки дії про які заявляє відповідач підпадають під ознаки кримінально-караного діяння, що у свою чергу виключає віднесення до оціночних суджень чи критичних зауважень, доказів того, що стосовно позивача є вирок, який набрав законної сили, відповідач не надав. Вказані твердження у судовому засіданні належними доказами не підтверджені, доказів викрадення кабелю, що належить [PERSON] , не надано. Судом встановлено, що стосовно позивача поширена інформація зазначеними способами, тобто вона була доведена до відома 26 осіб, ця інформація є недостовірною, тобто такою, яка не відповідає дійсності. Поширенням інформації порушені особисті немайнові права [PERSON] - право на повагу до гідності та честі, право на недоторканність своєї ділової репутації, тобто таким чином завдано шкоди відповідним особистим немайновим благам [PERSON] . Таким чином, позовні вимоги в частині визнання вказаної інформації недостовірною підлягають задоволенню. Вирішуючи питання щодо спростування недостовірної інформації у визначений позивачем спосіб суд виходить з наступних міркувань. Способами захисту цивільних прав та інтересів у відповідності до ч. 2 ст. 16 ЦК України, серед іншого, є припинення дії, яка порушує право; відновлення становища, яке існувало до порушення; відшкодування збитків та інші способи відшкодування майнової шкоди; відшкодування моральної (немайнової) шкоди тощо. Суд враховує те, що оприлюднена відповідачем щодо позивача інформація не відповідає дійсності, тобто, є недостовірною. Розповсюдження зазначеної недостовірної інформації певному колу осіб, кому вказана інформація стала відомою, порушило права [PERSON] та відобразились на його репутації, оскільки він змушений доказувати протилежне. Згідно ч. 7 ст. 277 ЦК України спростування недостовірної інформації здійснюється у такий же спосіб, у який вона була поширена. Вирішуючи питання про вибір способу захисту особистого немайнового права необхідно керуватись роз`ясненнями, викладеними у п. 3, 25 Постанови, в яких, серед іншого зазначено наступне: вибір способу захисту особистого немайнового права, зокрема права на недоторканість ділової репутації, належить позивачеві; разом з тим, особа, право якої порушено, може обрати як загальний, так і спеціальний способи захисту свого права, визначені законом, який регламентує конкретні цивільні правовідносини. Спростування має здійснюватися у такий самий спосіб, у який поширювалася недостовірна інформація, а її наслідком має бути досягнення максимальної ефективності, за умови, що таке спростування охопить максимальну кількість осіб, що сприйняли попередньо поширену інформацію. Так, кожна особа має право на захист свого особистого немайнового права від протиправних посягань інших осіб. Захист особистого немайнового права здійснюється способами, встановленими главою 3 ЦК України. В абзаці 1 п. 24 Постанови вказано про те, що задовольняючи позов, суд повинен у резолютивній частині рішення зазначити, чи було порушено особисте немайнове право особи, яка саме інформація визнана недостовірною та порочить гідність, честь чи ділову репутацію позивача, а також вказати на спосіб захисту порушеного особистого немайнового права. Якщо суд ухвалює рішення про право на спростування поширеної недостовірної інформація, то у судовому рішенні за необхідності суд може викласти текст спростування інформації або зазначити, що спростування має здійснюватися шляхом повідомлення про ухвалене у справі судове рішення. За загальним правилом, інформація, що порочить особу, має бути спростована у спосіб, найбільш подібний до способу її поширення (шляхом публікації у пресі, повідомлення по радіо, телебаченню, оголошення на зібранні громадян, зборах трудового колективу, відкликання документа тощо). У судовому рішенні також має бути зазначено строк, у межах якого відповідь чи спростування повинно бути оприлюднене. Позивач [PERSON] обрав спростування недостовірної інформації як один із способів захисту свого порушеного права. З урахуванням наведеного, позовні вимоги в частині зобов`язання спростувати поширену інформацію у такий самий спосіб, який вона була поширена, шляхом\~спростування вказаної недостовірної інформації у такий же спосіб, у який вона була поширена,\~підлягають задоволенню, а саме шляхом публічного оголошення перед мешканцями будинку, що знаходиться за адресою [ADDRESS] на зборах ОСББ «Морський Атлас». При цьому, суд вважає за необхідне встановити порядок виконання рішення, визначивши строк один місяць з дня набрання рішенням законної сили для здійснення визначених дій для спростування недостовірної інформації. Надаючи оцінку позовним вимогам про стягнення моральної шкоди, суд виходить з наступного. Порядок відшкодування моральної шкоди визначається законодавством. Статтею 23 ЦК України встановлено, що особа має право на відшкодування моральної шкоди, завданої внаслідок порушення її права, яка полягає у фізичному болю та стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з каліцтвом або іншими ушкодженнями здоров`я; у душевних стражданнях, яких фізична особа зазнала у зв`язку з протиправною поведінкою щодо неї самої, членів її сім`ї чи близьких родичів. Моральна шкода відшкодовується грішми, іншим майном або в інший спосіб. Розмір грошового відшкодування моральної шкоди визначається судом залежно від характеру правопорушення, глибини фізичних та душевних страждань, погіршення здібностей потерпілого або позбавлення його можливості їх реалізації, ступеня вини особи, яка завдала моральної шкоди, якщо вона є підставою для відшкодування, а також з урахуванням інших обставин, які мають істотне значення. При визначенні розміру відшкодування враховуються вимоги розумності і справедливості. Згідно ст. 1167 ЦК України моральна шкода відшкодовується особою, яка заподіяла шкоду, якщо вона не доведе, що моральна шкода заподіяна не з її вини. Розмір відшкодування визначається судом з урахуванням суті позовних вимог, характеру діяння особи, яка заподіяла шкоду, фізичних чи моральних страждань потерпілого, а також інших негативних наслідків. Пункт 3 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 4 від 31.03.1995 року «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» встановлено, що під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань, або інших негативних явищ, заподіяних фізичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. Моральна шкода може полягати у моральних переживаннях у зв`язку з ушкодженням здоров`я, у порушенні нормальних життєвих зв`язків через неможливість продовження громадського життя, настанні негативних наслідків. Відповідно до п. 27 Постанови способами захисту гідності, честі чи ділової репутації від поширення недостовірної інформації можуть бути, крім права на відповідь та спростування недостовірної інформації, також і вимоги про відшкодування збитків та моральної шкоди, заподіяної такими порушеннями як фізичній, так і юридичній особі.\~Зазначені вимоги розглядаються у відповідності до загальних підстав щодо відповідальності за заподіяння шкоди. Відповідно до пункту 4 частини другої статті 23 ЦК України моральна шкода\~полягає у приниженні честі та гідності фізичної особи, а також ділової репутації фізичної або юридичної особи, тому вимога про відшкодування моральної шкоди може бути заявлена самостійно, якщо, наприклад, редакція засобу масової інформації добровільно опублікувала спростування, яке задовольняє позивача. Право на повагу до гідності та честі відноситься до особистих немайнових прав фізичної особи, які не мають економічного змісту (статті 269, 270 ЦК). Поняття «моральна шкода» визначено у постанові Пленуму Верховного Суду України «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди» № 4 від 31 березня 1995 р. Отже, під моральною шкодою слід розуміти втрати немайнового характеру внаслідок моральних чи фізичних страждань або інших негативних явищ, завданих фізичній чи юридичній особі незаконними діями або бездіяльністю інших осіб. При цьому під немайновим шкодою, завданою юридичній особі, слід розуміти втрати немайнового характеру, що настали у зв`язку з приниженням ділової репутації, а також вчинення дій, спрямованих на зниження престижу чи підрив довіри до діяльності. При визначенні розміру моральної шкоди судам слід виходити із засад справедливості, добросовісності та розумності. Позивач [PERSON] є особою з інвалідністю ІІ групи безтерміново, а також відповідно до вікової класифікації Всесвітньої організації охорони здоров`я відноситься до старечого віку. У зв`язку з поширенням недостовірної інформації [PERSON] відчув душевні страждання, оскільки безпідставні висловлювання відповідача дали негативну оцінку його особистим якостям. [PERSON] принижено його гідність, честь і ділова репутація перед 26 мешканцями будинку в період проведення зборів та його виступу, порушено його немайнове право, ця інформація є неправдивою, поширена з метою дискредитації як особистісних якостей, так і професійних, містить фактичні дані. Безперечно, суд звертає увагу на те, що будь-які негативні відомості про особу призводять до хвилювань особи, до змін в організації її життя при спілкуванні із оточуючими, необхідністю додаткових пояснень тощо. Ці хвилювання і зміни організації життя позивача мають причинно-наслідковий зв`язок. Отже, суд вважає, що достатньою сатисфакцією для [PERSON] є стягнення з [PERSON] моральної шкоди у розмірі 6000 грн. 00 коп., що свідчить про часткове задоволення вказаної позовної вимоги. Щодо стягнення матеріальної шкоди суд зазначає наступне. За загальними положеннями ЦК України\~про відшкодування шкоди, ст.1166 ЦК України, яка передбачає позадоговірну відповідальність, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим майновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою яка її завдала. Шкода включає в себе і збитки. Відповідно до ч. 1 і 2 ст.22 ЦК України особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки) і доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Відповідно до довідки сімейного лікаря [PERSON] вбачається, що 03.02.2022 р. [PERSON] призначено препарати Трипліксам, Конкор та [PERSON] . Вказане призначення здійснено через 4 дні після подій, що стали підставою для звернення до суду. [PERSON] придбано ліки 03.02.2022 р., 12.02.2022 р.: Трипліксам вартістю 220 грн. 10 коп., [PERSON] 58 грн. 90 коп. та Глюкованс вартістю 306 грн. 80 коп. (153,40+153,40), а всього сумою 585 грн. 80 коп. При цьому, придбання препарату Глюкованс довідкою сімейного лікаря [PERSON] від 03.02.2022 р. не передбачено, а тому придбано за власною ініціативою [PERSON] . Крім того, вказаний препарат призначений для лікування цукрового діабету. Таким чином, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягають стягненню витрати на придбання ліків у сумі 279 грн. 00 коп. (220,10 + 58,90). Разом з тим, суд не приймає до уваги у якості доказів протокол обстеження головного мозку № 4683 від 10.09.2018 р. ЦСД «Нейромед» та виписку з історії хвороби № 2082 від 14.09.2018 р. про перебування [PERSON] у неврологічному відділенні Вінницького обласного спеціалізованого клінічного диспансеру радіаційного захисту населення (а.с. 11-12), оскільки вказане відбулося за 3 роки до подій, на підставі яких [PERSON] звернувся до суду. Також [PERSON] \~надано квитанцію\~на суму\~130\~грн.\~00\~коп.\~на придбання USB-Flash PNY 16GB Attache 4, яку долучено до позовної заяви, що містить аудіозапис. Позивач включив зазначені витрати у матеріальну шкоду, яку він зазнав. Суд вважає за необхідне повернути [PERSON] USB-Flash PNY 16GB Attache 4, а відповідний аудіофайл скопіювати на диск, з долученням до матеріалів справи. Таким чином, зазначена вимога задоволенню не підлягає. Обґрунтовуючи судове рішення, суд приймає до уваги вимоги ст.17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» відповідно до якої суди застосовують при розгляді справи Конвенцію та практику Суду як джерело права та висновки Європейського суду з прав людини, зазначені в\~\~рішенні у справі «Руїс Торіха проти Іспанії» (Ruiz Torija v. Spain) від 9 грудня 1994 року, серія А, №303А, п.2958, згідно з яким Суд повторює, що згідно з його усталеною практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення. Вирішуючи питання про стягнення судових витрат суд керувався таким. Щодо стягнення судових витрат на професійну правничу допомогу. Представництво [PERSON] здійснюється адвокатом Костинчуком В.В., що підтверджується ордером на надання правничої (правової) допомоги серії ВН № 1141413 від 23.06.2022 р., виданого на підставі договору про надання правової допомоги/доручення органу (установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги б/н від 31.01.2022 р. Згідно додатковому договору до договору про надання правової допомоги від 31.01.2022 р. вартість послуг адвоката становить 20000 грн. 00 грн. Згідно попереднього (орієнтовного) розрахунку суми судових витрат вказано, що вартість витрат на правову допомогу адвоката складає 20000 грн. Відповідно до ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу; пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Згідно ч.ч.2 і 3 ст. 137 ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсяг у наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2)розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до ч. 5 ст. 135 ЦПК України сума забезпечення витрат на професійну правничу допомогу визначається судом з урахуванням приписів частини четвертої статті 137, частини сьомої статті 139 та частини третьої статті 141 цього Кодексу, а також їх документального обґрунтування. Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Витрати на правову допомогу мають бути документально підтверджені, оформлені у встановленому законом порядку, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження тощо) та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Таким чином, [PERSON] не надано належним чином оформлених платіжних документів про оплату послуг на професійну правничу допомогу адвоката, які б підтверджували, що ним понесено такі витрати у сумі 20000 грн. 00 коп. Отже, такі витрати не підтверджені належними доказами, що не надає підстав для стягнення з відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу. Щодо стягнення судового збору. Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] звернулася до Малиновського районного суду м. Одеси 15.02.2022 р. та його було звільнено від сплати судового збору. Відповідно до ст. 4 Закону України «Про судовий збір» судовий збір справляється у відповідному розмірі від прожиткового мінімуму для працездатних осіб, встановленого законом на 1 січня календарного року, в якому відповідна заява або скарга подається до суду, - у відсотковому співвідношенні до ціни позову та у фіксованому розмірі. За подання до суду\~позовної заяви майнового характеру, яка подана фізичною особою судовий збір становить 1 відсоток ціни позову, але не менше 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб та не більше 5 розмірів прожиткового мінімуму для працездатних осіб. За подання позовної заяви про захист честі та гідності фізичної особи, ділової репутації фізичної або юридичної особи, а саме позовної заяви немайнового характеру судовий збір\~становить 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, позовної заяви про відшкодування моральної шкоди судовий збір становить 1,5 відсотка ціни позову, але не менше 1 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб. Статтею 7 Закону України про «Державний бюджет на 2022 рік» установлено у 2022 році прожитковий мінімум для працездатних осіб у розмірі 2481 гривня. На підставі зазначеного, з врахуванням задоволення двох позовних вимог немайнового характеру позовної заяви\~про захист\~честі та\~гідності фізичної\~особи,\~ділової репутації\~фізичної судовий збір становить 1984 грн. 80 коп. (2481 х 0,4 х 2), позовної вимоги про відшкодування\~моральної шкоди\~2481\~грн.\~00\~коп.\~(6000\~х 1,5\~%,\~але не\~менше 2481,00)\~та однієї позовної вимоги майнового характеру 992 грн. 40 коп. (279,00 х 1%, але не менше 992,40) з [PERSON] в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в сумі 5458 гривень 20 копійок (1984,80 + 2481,00 + 992,40).

Outcome: partial