Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] про визначення способів його участі у вихованні сина [PERSON] , [INFO] . В обґрунтування позову [PERSON] зазначив, що він з відповідачем проживали однією сім`єю в період з 1998 року по 2013 рік. Позивач та відповідач мають сина [PERSON] , [INFO] . На даний час сторони спільно не проживають, дитина проживає разом з матір`ю - відповідачем по справі. [PERSON] стверджує, що відповідач чинить йому перешкоди у спілкуванні та побаченнях з сином [PERSON] , а також негативно налаштовує його проти позивача. Рішенням виконавчого комітету Смілянської міської ради від 27 серпня 2020 року позивачу визначено способи участі у вихованні сина, а саме: кожні перша та третя суботи місяця з 10 год. до 17 год. неділі (з ночівлею) за місцем проживання батька та період літніх канікул протягом липня місяця. Однак відповідач рішення не виконує та перешкоджає його реалізації. Обставини, які б перешкоджали позивачу бачитися з дитиною відсутні. Позивач добросовісно виконує батьківські обов`язки, сплачує аліменти, не має психічних чи психологічних показань для відмови йому у спілкуванні з дитиною. Відтак [PERSON] звернувся до суду з позовом та просить визначити йому систематичні побачення з дитиною кожної першої та третьої суботи та неділі місяця, починаючи з 10 год. 00 хв. суботи та закінчуючи о 19 год. 00 хв. неділі з можливістю відвідування дитиною місця проживання батька (з ночівлею); побачення з дитиною 26 жовтня кожного року (у день народження дитини) з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. з можливістю відвідування разом з дитиною розважальних закладів та заходів; побачення з дитиною 03 лютого кожного року (день народження батька) з 10 год. 00 хв. до 21 год. 00 хв. з можливістю відвідування разом з дитиною розважальних закладів та заходів; спільний відпочинок у період літніх, весняних, осінніх та зимових канікул (згідно з регламентом навчального закладу) із розрахунку половини строку таких канікул. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 січня 2021 року справу передано в провадження судді Кирилюк Н.А. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 26 лютого 2021 року відкрито провадження по справі. Розгляд справи вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Також вказаною ухвалою зобов`язано [PERSON] та виконавчий комітет Смілянської міської ради надати письмові відповіді на запитання [PERSON] , що зазначені у позовній заяві. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 21 липня 2021 року справу передано в провадження судді Биченка І.Я. Ухвалою Смілянського міськрайонного суду Черкаської області від 22 липня 2021 року вказана справа прийнята в провадження судді Биченка І.Я. та розпочато розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 16 листопада 2021 року підготовче провадження закрито. Під час розгляду справи позивач позовні вимоги підтримав. Однак при ухваленні рішення просив врахувати висновок органу опіки та піклування виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 листопада 2021 року та встановити йому дні побачення з сином зазначені у вказаному рішенні, оскільки на даний час графік його роботи не дозволить бачитися з сином у визначені ним дні, які вказані в позовній заяві. Вказав, що зустрічі з сином планує проводити за місцем проживання його, позивача, батьків, а саме: [ADDRESS] . У наданому суду відзиві на позов відповідач позовні вимоги не визнала. Вказала, що жодних перешкод в побаченнях та спілкуванні позивачу з дитиною вона не чинить. Так, дійсно, інколи син не міг проводити час з позивачем лише з тих підстав, що хворів, про що надано докази. Зазначила, що у висновку виконавчого комітету Смілянської міської ради способи участі позивача у вихованні та спілкуванні з дитиною визначені з урахуванням стану здоров`я дитини та режиму дня. Просила суд зважити на ту обставину, що відповідно до характеристики практичного психолога Смілянської спеціалізованої школи №12 І-ІІІ ступенів м. Сміла син [PERSON] не вважає батька домінантним у своєму житті та що між ними відсутній емоційний зв`язок. Також відповідач не погоджується з вимогою позивача в частині побачень з дитиною за місцем проживання батьків [PERSON] з ночівлею, оскільки син відвідує гурток настільного тенісу та не бажає пропускати заняття, а, перебування його в батька з ночівлею призведе саме до таких наслідків. Також не погоджується відповідач з вимогами позивача щодо побачень [PERSON] з батьком в його, сина, день народження з 10 год. до 21 год., оскільки позивач позбавляє її права також брати участь у святкуванні дня народження дитини. Вважає, що в подальшому, коли син буде підлітком та виявить бажання святкувати день народження з друзями, між ним та батьком виникне конфлікт. Зважаючи на викладене відповідач не заперечувала проти визначення [PERSON] порядку участі у вихованні сина шляхом систематичного його побачення кожної першої та третьої суботи місяця з 15 год. 00 хв. до 18 год. 00 хв. у присутності матері при таких зустрічах за домовленістю між батьками та з урахуванням думки та побажань дитини, стану його здоров`я; побачення з [PERSON] кожної першої та третьої неділі місяця з 11 год. 00 хв. до 15 год. 00 хв. у присутності матері при таких зустрічах за домовленістю між батьками, з урахуванням думки та побажань дитини, стану його здоров`я; у літній період під час відпустки батька для забезпечення оздоровлення і відпочинку дитини триденний відпочинок період якого погоджується з матір`ю дитини з урахуванням думки та побажання дитини, стану його здоров`я; вільне відвідування, спілкування з дитиною вдень його народження, Новий рік та інші свята з правом забирати сина для святкування за домовленістю з урахуванням думки та побажання дитини, стану його здоров`я, графіку навчального процесу у присутності матері при таких зустрічах за домовленістю між батьками; кожного дня розумної кількості та тривалості розмов з дитиною за допомогою будь-яких засобів телекомунікаційного зв`язку. Позивачем в порядку ст. 93 ЦПК України, поставлено відповідачу дев`ять питань: 1. Чи відомо їй про рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина? 2. Чи виконує [PERSON] вказане рішення? 3. Чи забезпечує [PERSON] регулярне спілкування [PERSON] з сином? 4.Де і коли відповідач в останнє ініціювала спілкування [PERSON] з сином [PERSON]? 5. Чи буде систематичне спілкуванні та побачення [PERSON] з сином перешкоджати нормальному розвитку дитини? 6. Чи будуть порушені права та інтереси [PERSON] в разі визначення судом регулярних способів участі [PERSON] у спілкуванні та побаченнях з сином? 7. Чи існують обставини, які б обумовлювали побачення [PERSON] з батьком виключно у присутності інших осіб, зокрема у присутності [PERSON] .? 8 Чи існують ризики та обставини, які унеможливлюють побачення та спілкування [PERSON] з [PERSON] .? 9. Чи надає [PERSON] інформацію щодо стану здоров`я дитини, успішності навчання та з інших питань його життєдіяльності [PERSON] .? [PERSON] в порядку ст. 93 ЦПК України надала відповіді на запитання [PERSON] , в яких зазначила, що: 1. Їй відомо про рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради «Про затвердження висновку, щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина. 2. Відповідач зазначила, що вказане рішення вона виконує. 3. [PERSON] забезпечений всіма необхідними засобами комунікації для спілкування з батьком та жодних перешкод з її сторони не вчиняється. 4. [PERSON] вказала, що вона не є ініціатором спілкування сина [PERSON] з [PERSON] . Якщо син виявить бажання в побаченні з батьком жодної перешкоди в цьому вона чинити не буде. 5. Вказала, що спілкування сина [PERSON] з батьком [PERSON] проводиться комунікаційними засобами без перешкод. 6. З приводу регулярних способів участі батька у спілкуванні та побаченнях з сином вказала, що з віком у дитини з`являються свої інтереси тому визначити чи будуть вони в майбутньому порушуватись залежить від самого батька. 7.Відповідач вважає, що побачення сина [PERSON] з батьком має проходити лише за її присутності в зв`язку з тим, що [PERSON] чинить певний тиск на дитину, що призводить до емоційно-нервового стану дитини. 8. Також відповідач вважає, що є певні обставини, які унеможливлюють побачення сина [PERSON] з батьком з ранку поточного дня до вечора наступного, оскільки дитина відвідує гуртки, готується до змагань, навчається та має свій режим дня. 9. Інформація щодо стану здоров`я дитини та інші питання його життєдіяльності [PERSON] може самостійно отримувати під час спілкування з сином. Також, позивачем в порядку ст. 93 ЦПК України, поставлено третій особі шість питань: 1. Чи звертався [PERSON] до органів опіки та піклування та/або інших відповідальних підрозділів (служб) виконавчого комітету Смілянської міської ради із заявами щодо сприяння його участі у вихованні та побаченнях з сином [PERSON] ? 2. Чи здійснювався контроль заступником міського голови або перевірка виконання рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина? 3. Чи наявна у виконавчому комітеті Смілянської міської ради інформація щодо порушення прав та інтересів [PERSON] з боку батька [PERSON] .? 4. Чи наявна у виконавчому комітеті Смілянської міської ради інформація щодо вчинення негативних дій та вчинків щодо малолітнього [PERSON] з боку батька [PERSON] .? 5.Чи будуть порушені права та інтереси малолітнього [PERSON] в разі визначення судом певних способів участі [PERSON] у систематичному та періодичному спілкуванні та побаченнях з сином? 6. Чи існують ризики для дитини та обставини, які унеможливлюють побачення та спілкування малолітнього [PERSON] з батьком [PERSON] .? Представник третьої особи служби у справах дітей в порядку ст. 93 ЦПК України надав відповіді на запитання [PERSON] , в яких зазначив, що: 1. [PERSON] звертався до служби у справах дітей виконавчого комітету Смілянської міської ради щодо визначення порядку участі у вихованні малолітнього [PERSON] . За результатами розгляду вказаної заяви було прийнято рішення «Про затвердження висновку щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина. 2. Працівниками служби у справах дітей неодноразово здійснювалися бесіди з [PERSON] щодо належного виконання вказаного рішення. 3. В службі у справах дітей відсутня інформація щодо порушення прав та інтересів [PERSON] з боку батька [PERSON] . 4. В службі у справах дітей відсутня інформація щодо негативних дій та вчинків щодо [PERSON] з боку батька [PERSON] . 5. При визначенні способів участі батька у вихованні сина рішення повинне відповідати виключно інтересам дитини. 6. Службою у справах дітей не встановлено підстав, які б могли обмежити спілкування батька з сином. Відповідач у наданій суду заяві, отриманої судом 27 жовтня 2022 року, свою позицію щодо встановлення позивачу способів участі у спілкуванні та вихованні сина, з урахуванням висновку органу опіки та піклування від 12 листопада 2021 року, не висловила. В судове засідання, призначене на 27 жовтня 2022 року позивач та його представник не з`явилися. Представник позивача надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі та участі позивача. Представник відповідача в судове засідання призначене на вказану дату також не з`явився. Надав суду заяву в якій розгляд справи просив проводити без його участі. Представник третьої особи в судове засідання 27 жовтня 2022 року не з`явився. Під час проведення судових засідань по справі просив просив ухвалити рішення відповідно до вимог чинного законодавства з урахуванням, насамперед, інтересів дитини. За таких обставин суд проводить розгляд справи у відсутності сторін без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу за правилами ч. 2 ст. 247 ЦПК України. Суд, заслухавши пояснення учасників справи наданих у судових засіданнях, дослідивши матеріали справи приходить до наступного. Судом встановлено, що [PERSON] та [PERSON] є батьками малолітнього [PERSON] , [INFO] . Також судом встановлено, що сторони по справі спільно не проживають. Вказана обставина учасниками справи не оспорювалася. Як слідує з викладених у позовній заяві обставин, якими позивач обґрунтовує свої позовні вимоги, між ним та відповідачем виникають спори щодо участі позивача у вихованні їх спільної дитини, згоди щодо участі позивача у вихованні дитини і їхнього спілкування в добровільному порядку досягнуто не було. На підтвердження факту відсутності добровільної згоди відповідача на участь позивача у вихованні дитини [PERSON] надано рішення виконавчого комітету Смілянської міської ради від 27 серпня 2020 року №290, яким затверджено висновок щодо визначення способу участі [PERSON] у вихованні сина, а саме: визначено спосіб участі [PERSON] у вихованні малолітнього сина [PERSON] кожної першої та третьої суботи місяця в період часу з 10 год. до 17 год. неділі (з ночівлею) за місцем проживання батька або в м. Городище (за місцем проживання діда та баби дитини) та в період літніх канікул протягом липня. Всі зустрічі проводити з урахуванням стану здоров`я та режиму дня дитини. Позивач стверджує, що відповідач вказане рішення не виконує. Також позивачем надано диски з відеозаписами, на яких зафіксовано що між [PERSON] та [PERSON] виникають суперечності з приводу спілкування позивача з сином [PERSON] . Також на вказаних відеозаписах зафіксовано, що позивач бере участь у вихованні сина, проводить з ним час та займається. Позивач стверджує, що жодних підстав, які б могли обмежити його спілкування з сином не встановлено. Як вбачається з довідки Міністерства Внутрішніх справ України, серії ІІА №2077596 станом на 13 жовтня 2020 року позивач до кримінальної відповідальності не притягувався, незнятої чи непогашеної судимості не має та в розшуку не перебуває. Згідно довідок ТОВ «Медичний Центр «Експрес-Медікал» серії РРТ №613020 та серії ААН №18756 у [PERSON] наркотичних ознак та психіатричних захворювань не виявлено. Як вбачається з довідки ПАТ «Акціонерна Компанія «Київводоканал» [PERSON] працює за сумісництвом в Департаменті експлуатації каналізаційного господарства ПрАТ «АК «Київводоканал» на посаді тесляра 3 розряду дільниці колекторів глибокого закладання УЕКМіНС з 20.10.2008. Натомість відповідач стверджує, що жодних перешкод у спілкуванні [PERSON] з сином вона не чинить. Не заперечує проти їх побачень та спілкування, однак вважає, що такі мають проходити за її обов`язкової участі, а також з урахуванням стану здоров`я дитини та його розпорядку дня. На підтвердження того факту, що позивач не проявляє ініціативу у спілкуванні з дитиною та небажання самої дитини спілкуватися з батьком надала характеристику вихованця ДНЗ №27 «Джерельце» відповідно до якої [PERSON] відвідував дитячий садок з 25.08.2016 по 12.03.2020. Вихованням дитини займалася тільки мама: [PERSON] ,сумлінно здійснювала свої обов`язки, приймала активну участь в роботі групи та закладу. Батька за весь період бачили декілька разів. Відповідно до характеристики [PERSON] учня 1-А класу Смілянської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №12 [PERSON] навчається у вказаній школі з 1 вересня 2020 року. У ході бесіди [PERSON] з теплом та любов`ю говорив про своїх рідних. З татом хлопчик бачиться та говорять по телефону дуже рідко. Дитина має нормальний рівень самооцінки, не агресивна, хлопчик товариський, комунікабельний, гарно вихований. Дитина не обирає позицію поблизу з батьком, що свідчить про те, що у хлопчика не виникає позитивної емоційної реакції на батька. Причиною може бути і та обставина, що вони разом не проживають та мало спілкуються. [PERSON] постійно зображає себе з мамою, між ними гарні стосунки та тісний зв`язок. [PERSON] зображає себе на малюнках разом з мамою та сестрою. Це свідчить про те, що він не вважає батька домінантним у своєму житті, між ними відсутній емоційний зв`язок. З довідки ОСББ «Мир» від 09.03.2021 вбачається, що [PERSON] зареєстрований та проживає з матір`ю [PERSON] в [ADDRESS] з 2013 року. Згідно довідки директора будинку дитячої та юнацької творчості [PERSON] є вихованцем гуртка настільного тенісу «Енергія» будинку дитячої та юнацької творчості Смілянської міської ради Черкаської області з жовтня 2020 року та займається у середу з 14 до 16 год., п`ятницю з 14 год. до 16 год. та суботу з 12 год. до 14 год. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Відповідно до ст. 153 СК України мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Стаття 1 Закону України «Про охорону дитинства» визначає контакт з дитиною як реалізацію матір`ю, батьком, іншими членами сім`ї та родичами, у тому числі тими, з якими дитина не проживає, права на спілкування з дитиною, побачення зазначених осіб з дитиною, а також надання ним інформації про дитину або дитині про таких осіб, якщо це не суперечить інтересам дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. За ч.7 ст. 7 СК України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Відповідно до ч.2 ст. 155 СК України батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно з ч. 2 ст. 157 СК України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Відповідно до ч. 3 ст. 157 СК України, той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. У справі № 202/412/20 (провадження № 61-18600св20) Верховний Суд дійшов висновків про те, що згідно зі статтею 157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно вимог ч. 1 ст. 159 СК України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Відповідно до ч.1 ст. 158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Частиною 2 статті 159 СК України визначено, що суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Як вбачається з матеріалів справи висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 листопада 2021 року визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітнім сином [PERSON] та запропоновано певні дні й години для побачень і спілкувань. Частиною першою статті 3 Конвенції визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У статті 9 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року передбачено, що держави-учасниці поважають право дитини, яка розлучається з одним чи обома батьками, підтримувати на регулярній основі особисті відносини і прямі контакти з обома батьками, за винятком випадків, коли це суперечить найкращим інтересам дитини. Батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування (стаття 18). Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), визначено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також встановлено, що найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ) зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, № 10383/09, § 100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). Відповідно до ст. 8 ЗУ «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Дитина є найбільш вразливою стороною в ході будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. Відповідно до ч.1 та 2 ст.171 СК України дитина має право на те, щоб бути вислуханою батьками, іншими членами сім`ї, посадовими особами з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї. Відповідно до статті 6 Європейської конвенції про здійснення прав дітей від 25 січня 1996 року під час розгляду справи, що стосується дитини, перед прийняттям рішення судовий орган надає можливість дитині висловлювати її думки і приділяє їм належну увагу. З цією метою дитині, зокрема, надається можливість бути заслуханою під час будь-якого судового чи адміністративного розгляду, що стосується дитини, безпосередньо або через представника чи відповідний орган у порядку, передбаченому процесуальними нормами національного законодавства. Так, під час розгляду справи, у присутності психолога, був допитаний малолітній [PERSON] , який на запитання відповідав неохоче, при згадування батька хлопчик ставав вразливим. В зв`язку з такою емоційною поведінкою дитини його допит було припинено. У статті 15 ЗУ «Про охорону дитинства» зазначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. У разі коли батьки не можуть дійти згоди щодо участі одного з батьків, який проживає окремо, у вихованні дитини, порядок такої участі визначається органами опіки та піклування за участю батьків виходячи з інтересів дитини. Сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою (частина третя статті 51 Конституції України). Суд при встановленні способу спілкування має дотримуватися розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Батько та мати мають рівні права та обов`язки і при вирішенні питання про періодичність побачень, можливість спільного відпочинку, відвідування місця проживання того з батьків, з ким дитина не проживає, слід виходити виключно з інтересів дитини. Питання справедливої рівноваги між інтересами батьків та інтересами дитини неодноразово аналізувалося Європейським Судом з прав людини, практика якого відповідно до статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» і частини четвертої статті 10 ЦПК України застосовується судом як джерело права. У рішенні ЄСПЛ у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (§ 54) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, стаття 8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення ЄСПЛ у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, § 78). Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм національного законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Аналогічний висновок викладено у постанові Верховного Суду від 19 січня 2022 року у справі № 189/68/20 (провадження № 61-16244св21). Щодо визначення судом способу участі позивача у вихованні дитини, кожен з батьків має рівні права та обов`язки щодо дитини. Позивач, як батько дитини, прагне і повинен приймати участь у вихованні дитини та створювати для неї необхідні умови її фізичного, духовного та морального розвитку. Спілкування позивача з дитиною має бути систематичним і максимально забезпечувати в першу чергу саме інтереси дитини. Під час розгляду справи судом встановлено, що позивач виявляє бажання та ініціативу у побаченнях та спілкуванні з дитиною. Саме не проживання дитини з батьком та відсутність спілкування, на думку суду, могло стати причиною відсутності зв`язку між ними. Також суд звертає увагу на ту обставину, що емоційно-нервовий стан дитини під час спілкування з батьком, про що зазначила у наданих, у порядку ст. 93 ЦПК України письмових відповідях відповідач, може бути наслідком саме нечастого спілкування з батьком. Крім того, як вбачається із письмової заяви [PERSON] від 25 жовтня 2022 року можливість спілкування позивача з сином обмежується певними умовами зі сторони відповідача, що також, на думку суду, можуть мати певні емоційні наслідки. Суд враховує надану відповідачем характеристику [PERSON] учня 1-А класу Смілянської спеціалізованої школи І-ІІІ ступенів №12 відповідно до якої [PERSON] не обирає позицію поблизу з батьком, що свідчить про те, що у хлопчика не виникає позитивної емоційної реакції на батька, дитина зображає на малюнках себе лише з матір`ю та сестрою, дана обставина вказує на те, що хлопчик не вважає батька домінантним у своєму житті, між ними відсутній емоційний зв`язок. Причиною може бути і та обставина, що вони разом не проживають та мало спілкуються. Матеріали справи не містять жодних належних, допустимих та достовірних доказів, які б стверджували про негативну поведінку позивача, що здійснення ним своїх батьківських прав та обов`язків, форми та методи його виховання і спілкування з дитиною призвели до будь-яких негативних наслідків щодо психологічного стану дитини, а також, що спілкування батька з дитиною перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Натомість у наданих відповідях на запитання позивача у порядку ст.93 ЦПК України представник органу опіки та піклування зазначив, що у службі у справах дітей відсутня інформація щодо порушення прав та інтересів [PERSON] з боку батька [PERSON] , а також відсутня інформація щодо негативних дій та вчинків щодо [PERSON] з боку батька. Заперечення відповідача у тій частині, що вона не чинить жодних перешкод позивачу для участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, суд до уваги прийняти не може, так як відповідачем жодними доказами не спростовано наведених стороною позивача обставин шляхом подання доказів, на підставі яких можна було б встановити відсутність цих перешкод. Крім того, позивач погодився з порядком участі у вихованні з сином, визначеним органом опіки та піклування виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 листопада 2021 року. Відсутність в дитини спілкування із батьком може негативно вплинути на розвиток та формування дитини як особистості, яка не має повноцінного спілкування з обома батьками, у неї може сформуватися негативне, викривлене ставлення до іншого з батьків, як особи. З урахуванням вищевикладеного, на підставі зібраних доказів, приймаючи до уваги те, що в добровільному порядку сторони не дійшли згоди щодо визначення порядку спілкування з дитиною, враховуючи рівні права батьків на участь у вихованні дитини,суд, врахувавши інтереси дитини, які мають пріоритет над інтересами батьків, вік дитини на час вирішення цього питання, режим її розпорядку дня, дійшов висновку про часткове задоволення позову та визначення судом способу спілкування батька з дитиною, дотримуючись розумного балансу на участь обох батьків у його вихованні. Суд вважає за необхідне встановити порядок участі позивача у вихованні та спілкування з неповнолітнім сином [PERSON] визначений висновком органу опіки та піклування виконавчого комітету Смілянської міської ради від 12 листопада 2021 року, оскільки такий відповідає інтересам малолітньої дитини, а побачення дитини з батьком у присутності матері забезпечить стабільний емоційний та психологічний стан дитини. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів та місць для побачень позивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Також суд роз`яснює сторонам, що з урахуванням вікових змін дитини, її розвитку та потреб, батьки не позбавлені в майбутньому права змінити встановлений спосіб участі у вихованні малолітньої дитини, що буде відповідати, насамперед її інтересам. Відповідно до вимог ст.141 ЦПК України з відповідач на користь позивача підлягають стягненню документально підтвердженні судові витрати по сплаті судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: partial