Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

31 жовтня 2022 року від представника [PERSON] адвоката Козачишин О.В. до суду надійшла заява про ухвалення додаткового рішення суду щодо судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 44 300 гривень 00 копійок. Справа передана раніше визначеному складу суду, судді Чернявській Л.М. 09 листопада 2022 року від представника АТ «Райффайзен Банк» до суду надійшли пояснення відповідно до яких зазначено, що розмір судових витрат, зазначений в заяві про розподіл судових витрат в сумі 44\~300, 00 гривень є не співмірним із складністю справи та виконаних адвокатом робіт ; часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та значенням справи для сторони. В тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи, а також не підтверджується належними доказами. 11 листопада 2022 року від представника [PERSON] адвоката Ніц А.С. до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. В судове засідання 11 листопада 2022 року сторони не з`явились, сповіщались належним чином. Від представника [PERSON] до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності. Розглянувши матеріали справи, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Згідно ст.\~141\~ЦПК України\~судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог.\~Розмір витрат,\~які сторона\~сплатила або\~має сплатити\~у зв`язку\~з розглядом\~справи,\~встановлюється судом\~на підставі\~поданих сторонами\~доказів (договорів,\~рахунків тощо). Такі\~докази подаються\~до закінчення\~судових дебатів\~у справі\~або протягом\~п`яти днів\~після ухвалення\~рішення суду\~за умови,\~що до\~закінчення судових\~дебатів у\~справі сторона\~зробила про\~це відповідну\~заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Так, 05 жовтня 2022 року від представника [PERSON] до суду надійшла заява про розмір витрат, які сторона понесла у зв`язку з розглядом справи (а.с. 202). Відповідно до ст. 270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Як вбачається з рішення суду від 20 жовтня 2022 року суд не вирішив питання щодо розподілу судових витрат між сторонами, а саме щодо витрат на професійну правничу допомогу. Пунктом 3 частини 1 статті 270 ЦПК України передбачено, що, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи додаткове рішення,якщо судом не вирішено питання про судові витрати. Отже, суд вважає можливим вирішити питання щодо судових витрат. Судом встановлено, що рішенням Приморського районного суду міста Одеси від 20 жовтня 2022 року у задоволенні позовних вимог Акціонерного товариства «Райффайзен Банк» до [PERSON] , третя особа [PERSON] про захист порушеного права шляхом визнання права іпотекодержателя та звернення стягнення на предмет іпотеки в рахунок погашення заборгованості, яка виникла за Кредитним договором № 014/0054/74/41754 від 02.12.2005 року у порядку ст. 23 Закону України «Про іпотеку» відмовлено. Скасовано заходи забезпечення позову вжиті ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 19.08.2021 року, якою накладений арешт на приміщення (номер-апартаменти з кухнею) [ADDRESS] , що належить на праві власності [PERSON] (ІПН [NUMBER] ). Право на професійну правничу допомогу гарантовано статтею 59 Конституції України, офіційне тлумачення якого надано Конституційним Судом України у рішеннях від 16 листопада 2000 року № 13-рп/2000 від 30 вересня 2009 року № 23-рп/2009. Так, у рішенні Конституційного Суду України від 30 вересня 2009 року№ 23-рп/2009 зазначено, що правова допомога є багатоаспектною, різною за змістом, обсягом та формами і може включати консультації, розяснення, складення позовів і звернень, довідок, заяв, скарг, здійснення представництва, зокрема, в судах та інших державних органах, захист від обвинувачення тощо. Згідно зі статтею 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, повязаних з розглядом справи. До витрат, повязаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з ч. ч. 1-6 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат:1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно з пунктами 1, 2 частини третьої статті 141 ЦПК України при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: чи повязані ці витрати з розглядом справи; чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; У відповідності до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. Заява представника [PERSON] подана з дотриманням строків, передбачених ч. 8 ст. 141 ЦПК України. На підтвердження витрат, які понесла [PERSON] до суду надані відповідні документи. Акт надання правничої допомоги містить найменування виду правової допомоги, час, витрачений адвокатом при наданні правової допомоги, погоджену сторонами вартість однієї години надання правової допомоги та повну вартість наданої допомоги по цивільній справі. Відповідно до п. 48 постанови Пленуму ВССУ №10 від 17 жовтня 2014 року «Про застосування судами законодавства про судові витрати у цивільних справах», витрати на правову допомогу, граничний розмір якої визначено відповідним законом, про що зазначено в пункті 47 цієї постанови, стягуються не лише за участь у судовому засіданні при розгляді справи, а й у разі вчинення інших дій поза судовим засіданням, безпосередньо пов`язаних із наданням правової допомоги у конкретній справі (наприклад, складання позовної заяви, надання консультацій, переклад документів, копіювання документів). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має враховувати критерій реальності витрат (встановлення їх дійсності та необхідності), а також критерій розумності їх розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Такі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (пункт 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна та інші проти України» (пункти 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (пункт 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їх розмір - обґрунтованим. Витрати, які понесені [PERSON] , документально доведені та обґрунтовані. Так, на підтвердження витрат, надано до суду Договір-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 24 листопада 2021 року, Додаткова угода № 1 до Договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2021 року щодо оплати послуг на правничу (правову) допомогу, Довідка № 01 від 25.10.2022 року щодо загальної вартості правничої допомоги по справі № 522/14550/21 надану [PERSON] , згідно Договору-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2021 року, Акт приймання-передачі робіт (послуг) за Договором-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2021 року. Разом з цим, суд враховує, що з Акту приймання-передачі робіт (послуг) за Договором-доручення про надання правничої (правової) допомоги від 24.11.2021 року станом на 25.10.2022 року плата за Договором склала 44\~300 гривень, з яких 10\~000,00 гривень сплачені [PERSON] , що підтверджується відповідною квитанцією від 13.01.2022 року. Також зазначено, що витрати Клієнта понесені в ході розгляду справи № 522/14550/21, військові дії на території України та тимчасове скрутне матеріальне положення Клієнта ( [PERSON] ) сторонами погоджено сплату залишку вартості наданих робіт (послуг) у розмірі 34\~300, 00 гривень у строк до 25.04.2023 року. Згідно з правовою позицією викладеною у постановах Верховного Суду від 13 червня 2018 року справа № 757/47925/15-ц, від 20 червня 2018 року справа № 127/1284/14-ц, від 27 червня 2018 року справа №554/9348/15-ц, від 25 липня 2018 року справа № 522/4198/17-ц, від 13 березня 2019 року справа № 283/2065/14-ц, від 20 березня 2019 року справа № 753/23491/16-ц, від 23 січня 2019 року справа № 552/2145/16-ц, від 22 листопада 2018 року у справі № 635/5462/17, від 31 січня 2019 року справа № 204/6539/16-ц, якщо стороною буде документально доведено, що нею понесено витрати на правову допомогу, а саме: надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат стороні, на користь якої ухвалено судове рішення. Доводи сторони позивача про те що, винагорода є завищеною, надуманою, недоведеною жодними доказами та такою, що дійсно не відповідає складності справи, не знайшла свого підтвердження. Суд не вбачає підстав для зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу. Так, в додатковій постанові Верховного суду №910/16803/19 від 19 липня 2021 року, а саме в п. 1.36, п. 1.40 зменшення суми судових витрат на професійну правничу допомогу, які підлягають розподілу, можливе виключно на підставі клопотання іншої сторони щодо неспівмірності заявлених іншою стороною витрат із складністю відповідної роботи, її обсягом та часом, витраченим ним на виконання робіт. Суд з огляду на принципи диспозитивності та змагальності не може вирішувати питання про зменшення суми судових витрат на професійну правову допомогу, що підлягають розподілу, з власної ініціативи. Суд зазначає, що втручання суду у договірні відносини між адвокатом та його клієнтом у частині визначення розміру гонорару або зменшення розміру стягнення такого гонорару з відповідної сторони на підставі положень частини четвертої статті 126 ГПК України можливе лише за умови обґрунтованості та наявності доказів на підтвердження невідповідності таких витрат фактично наданим послугам. В іншому випадку, таке втручання суперечитиме принципу свободи договору, закріпленому в положеннях статті 627 Цивільного кодексу України, принципу pacta sunt servanda та принципу захисту права працівника або іншої особи на оплату та своєчасність оплати за виконану працю, закріпленому у статті 43 Конституції України. Представником позивача до суду не надано жодних належних та допустимих доказів, які б довели неспівмірності заявлених іншою стороною витрат на професійну правничу допомогу. За таких обставин, враховуючи складність справи, принципи співмірності та розумності судових витрат, виходячи з критерію реальності адвокатських витрат, час розгляду справи, суд приходить до висновку про стягнення з позивача на користь відповідача судових витрат на професійну правничу допомогу в розмірі 44\~300, 00 гривень. В зв`язку з чим, судом постановляється додаткове рішення щодо стягнення судових витрат. На підставі викладеного та

Outcome: approved