Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служба у справах дітей Великоберезнянської селищної ради, про усунення перешкод батьку у вихованні доньки. В обґрунтування позову позивач зазначив, що рішенням Великоберезнянського районного суду від 24 грудня 2019 року (справа №298/1327/19) розірвано шлюб між ним і відповідачкою, рішенням цього ж суду від 22 січня 2020 року (справа №298/1520/19) присуджено до стягнення з позивача на користь відповідачки аліменти на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] . Позивач стверджує, що належним чином виконував батьківські обов`язки по вихованню та утриманню доньки, зокрема, постійно забезпечував та продовжує забезпечувати дитину одягом, іграшками, дуже любить свою доньку, має з нею дуже дружні та гарні стосунки. Однак, відповідачка через неприязні відносини з позивачем навмисно відмовляється передавати подарунки доньці, почала намовляти її проти батька, перешкоджає у спілкуванні з донькою, коли позивач приходить, щоб побачити дитину, влаштовує сварки та бійки на очах у дитини, використовуючи при цьому ненормативну лексику, погрози та приниження, часто знаходячись в стані алкогольного спяніння, веде себе вкрай агресивно, розпускаючи руки, навіть коли позивач тримає дитину на руках, що останній вважає прямою загрозою життю та здоров"ю дитини, щодо чого позивач неодноразово звертався до поліції. Позивачка перестала водити дитину у дошкільний заклад, щоб із нею там не зустрічався батько, перешкоджаючи вихованню та розвитку природних здібностей доньки. Вказує, що така поведінка відповідачки суперечить інтересам дитини, оскільки у позивача з донькою дуже теплі відносини, оскільки він постійно намагався належно забезпечити духовний та фізичний розвиток доньки. Численні спроби позивача вирішити питання про участь у вихованні доньки у мирний спосіб виявилися марними, оскільки відповідачка чинить перешкоди виключно з метою отримання від нього коштів, вона перешкоджає та створює обставини, через які він не може зустрічатися з донькою. Дії відповідачки суперечать нормам матеріального права та інтересам дитини, можуть зашкодити нормальному розвитку та здоров`ю дитини, оскільки не узгоджуються з моральними засадами виховання дитини, у зв`язку з чим позивач звернувся до суду за захистом своїх прав та інтересів дитини. За наведених у позовній заяві обставин, посилаючись на положення ст.12 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.59, 157 СК України, Декларацію прав дитини, прийняту Генеральною Асамблеєю ООН 20 листопада 1959 року, Конвенцію про контакт із дітьми від 15 травня 2003 року, Конвенцію про права дитини від 20 листопада 1989 року, позивач просить зобов`язати [PERSON] не чинити йому перешкоди у спілкуванні з донькою [PERSON] , [INFO] , та визначити наступний спосіб такого спілкування, а саме: щопонеділка та щосереди з 16.30 год. до 20.00 год. з можливістю відвідування з дитиною гуртків, навчальних занять та інших дитячих заходів; першого та третього тижня місяця, з 10.00 год. суботи до 19.00 год. неділі з ночівлею за місцем проживання батька; другого та четвертого тижня місяця, кожної суботи та неділі з 10.00 год. за місцем проживання батька; чотири години в день народження дитини, державні та релігійні свята; по одному тижню спільного відпочинку з дитиною у період зимових літніх канікул дитини; відвідування дитиною під час зустрічей окремого місця проживання батька навчальних та дитячих розважальних закладів, дитячих розважальні заходів, кінотеатрів, театрів, гуртків, спортивних секцій. Відповідач відзив на п озовну заяву із запереченнями щодо наведених позивачем обставин та правових підстав позову не надав. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 6 грудня 2021 року позовну заяву залишено без руху. Ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 9 лютого 2022 року вказана позовна заява прийнята до розгляду та відкрито провадження у справі, розгляд справи постановлено здійснювати за правилами загального позовного провадження. 25 квітня 2022 року ухвалою судді Великоберезнянського районного суду Закарпатської області задоволено клопотання представника позивача - адвоката Незвіського Д.Я. про проведення судового засідання в режимі відеоконференції. 12 липня 2022 року ухвалою Великоберезнянського районного суду Закарпатської області підготовче провадження по даній справі закрито, справу призначено до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивача [PERSON] - адвокат Незвіський Д.Я. позов підтримав з підстав наведених в ньому, зазначивши про наявність підстав для задоволення такого, одночасно вказавши на те, що визначений органом опіки та піклування у висновку комісії з питань захисту прав дитини спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, в якому запропоновано певні дні й години для побачень і спілкувань дитини з батьком, відповідає інтересам дитини, і на такий спосіб погоджується сторона позивача. Відповідачка [PERSON] в судовому засіданні зазначила, що заявлені вимоги в тій редакції, що викладена позивачем, не визнає, однак на визначений органом опіки і піклування спосіб спілкування позивача з донькою погоджується, при складанні такого була врахована думка сторін, графік узгоджено з відповідачкою. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору на стороні позивача - служби у справах дітей Великоберезнянської селищної ради - головного спеціаліст служби у справах дітей Великоберезнянської селищної ради Хохрун О.В. в судовому засіданні повідомила, що органом опіки та піклування був даний висновок, відповідно до якого визначено спосіб участі позивача [PERSON] у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою, при цьому, враховано думку сторін, інтереси дитини, стан її здоров"я. Показала, що службою у справах дітей неодноразово проводились бесіди з батьками спрямовані на залагодження непорозумінь між ними в інтересах дитини. Заслухавши пояснення учасників судового розгляду, з`ясувавши фактичні обставини у справі, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог та заперечень на них, дослідивши та оцінивши докази по справі, проаналізувавши норми матеріального права, які регулюють спірні правовідносини, суд вважає, що позов підлягає до часткового задоволення з наступних підстав. Судом встановлено, що позивач та відповідачка є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , що стверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] від 13 лютого 2018 року. Також з`ясовано, що рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 24 грудня 2019 року у справі №298/1327/19 шлюб між сторонами розірваний. За рішенням Великоберезнянського районного суду Закарпатської області від 22 січня 2020 року у справі №298/1520/19 з позивача на користь відповідачки стягуються аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/3 частки усіх видів його доходу, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 18 жовтня 2019 року до досягнення дитиною повноліття. За даними листа за підписом начальника служби у справах дітей Великоберезнянської селищної ради Закарпатської області Шіпош І. від 2 лютого 2022 року №01-09/20, адресованому [PERSON] , повідомлено, що усні звернення [PERSON] щодо вирішення питання зустрічі з донькою, з колишньою дружиною [PERSON] - матір"ю дитини [PERSON] , [INFO] , була проведена бесіда, в ході якої їй було роз"яснено про рівноправні права батьків, зустрічі, побачення, утримання і т.д., на що остання повідомила, що з донькою не дозволить зустрічатися, лише після рішення суду. Як встановлено в судовому засіданні, між батьками дитини після розлучення склались неприязні відносини, які потягли за собою суперечки щодо визначення участі у вихованні та спілкуванні з дитиною, яка проживає разом з відповідачкою, матір`ю дитини чиняться перешкоди у вільному спілкуванні батька з донькою. Як слідує з матеріалів справи, Великоберезнянською селищною радою Ужгородського району Закарпатської області даний висновок комісії з питань захисту прав дитини за №235/03/19 від 29 квітня 2022 року, яким визначено [PERSON] спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою дочкою [PERSON] , [INFO] , та запропоновано певні дні й години для побачень і спілкувань. Статтею 153 Сімейного кодексу України передбачено, що мати, батько дитини мають право на безперешкодне спілкування з нею. Відповідно до ст.157 Сімейного кодексу України, той з батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той з батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. Згідно ч.1 ст.158 СК України, за заявою матері, батька дитини орган опіки та піклування визначає способи участі у вихованні дитини та спілкування з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. Рішення про це орган опіки та піклування постановляє на підставі вивчення умов життя батьків, їхнього ставлення до дитини, інших обставин, що мають істотне значення. Згідно вимог ст.159 Сімейного кодексу України, якщо той з батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутись до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування, з урахуванням віку, стану здоров`я дитини, поведінки батьків, а також інших обставин, що мають істотне значення. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. За правилами ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, місця проживання дитини, позбавлення та поновлення батьківських прав, побачення з дитиною матері, батька, які позбавлені батьківських прав, відібрання дитини від особи, яка тримає її у себе не на підставі закону або рішення суду, управління батьками майном дитини, скасування усиновлення та визнання його недійсним обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. При цьому, суд, встановлюючи спосіб спілкування, має дотримуватись розумного балансу на участь обох батьків у вихованні дитини. Частиною 1 ст.3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 р. (ратифікована Україною 27 лютого 1991 р., дата набуття чинності для України 27 вересня 1991 р.) визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст.11 Закону України «Про охорону дитинства» батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. Частиною 1 статті 12 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Відповідно до ч.ч.1 і 2 ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. За змістом ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав щодо дитини. Частиною 2 ст.155 СК України визначено, що батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Згідно із ч.8 ст.7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Із системного аналізу ч.1 ст.3 Конвенції про права дитини, ст.ст.7, 141, 159 СК України слідує, що при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховувати передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом лише в інтересах дитини. Декларацією прав дитини, прийнятою Генеральною Асамблеєю ООН 20.11.59 року, у принципі 6 проголошено, що дитина для повного і гармонійного розвитку її особистості потребує любові і розуміння. Вона повинна, коли це можливо, рости під опікою і відповідальністю своїх батьків, і в усякому випадку в атмосфері любові і моральної та матеріальної забезпеченості; малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини, бути розлучена зі своєю матір`ю. Згідно із ст.3 Конвенції про права дитини, прийнятої 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20.11.89 року (набрала чинності для України 27.09.91 року), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється як найкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно із ст. 7 Конвенції передбачено, що кожна дитина має право знати своїх батьків і право на їх піклування. Статтею 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, Україною 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція) визначено принцип загальної відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини, а також всі найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. Таким чином, зважаючи, що сторони мають рівні права щодо виховання та розвитку дитини, обопільне бажання приймати участь у цьому і спілкування між ними та дитиною не перешкоджає нормальному розвитку останньої, однак між ними виникли непорозуміння з цього приводу та перешкоджання з боку матері, то суд приходить до висновку про необхідність визначити [PERSON] , як батьку дитини, спосіб участі у вихованні та спілкуванні з малолітньою донькою [PERSON] , [INFO] . Комісією з питань захисту прав дитини Великоберезнянської селищної ради Ужгородського району Закарпатської області 29 квітня 2022 року визначений порядок участі батька [PERSON] у вихованні малолітньої [PERSON] та спілкуванні з нею, який найкраще враховує інтереси дитини та сприятиме відновленню порушених прав позивача щодо спілкування з дитиною. Надання батькові та дитині можливості спілкування буде сприяти відновленню та налагодженню емоційного зв`язку та стосунків батька з малолітньою дитиною і ця обставина відповідатиме законним інтересам як батьків, так і дитини. Разом з тим суд обумовлює побачення батька з дитиною за попередньою домовленістю з матір"ю дитини, зважаючи на вік дитини, та її психологічний стан, особисту прихильність дитини до кожного з батьків. А тому, враховуючи відносини, які склались між батьками, а також вік самої дитини, суд вважає за можливе дозволити спілкуватися батьку з малолітньою дочкою, але в обмежений час і слід встановити відповідні дні та години для цього. Водночас, дане рішення не є перешкодою в подальшому визначити участь у вихованні дитини у інший спосіб, враховуючи її вік, а також, якщо зростання прихильності дитини до батька та належне виконання останнім своїх батьківських обов`язків обумовить це. До того ж рішення не є перешкодою визначення батьками в добровільному порядку додаткових днів та місць для побачень позивача з дитиною, в тому числі й у присутності матері. Враховуючи вищевикладені обставини та норми чинного законодавства, розглянувши справу в межах заявлених вимог та наданих сторонами доказів, які оцінені судом в їх сукупності, суд, за своїм внутрішнім переконанням, дійшов до висновку, що позов підлягає частковому задоволенню. На підставі ст.141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 454 (чотириста п"ятдесят чотири) гривні 00 копійок.

Outcome: partial