Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

21 жовтня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до Миргородської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування за законом, мотивуючи вимоги наступним. Після смерті [INFO] [PERSON] відкрилася спадщина на жилий будинок з надвірними побудовами по [ADDRESS] та земельні ділянки: кадастровий номер 5323281401:01:001:1242, площею 0,25 га, кадастровий номер 5323281401:01:001:1241, площею 0,1958 га, кадастровий номер 5323281401:01:001:1245, площею 0,0163 га, що розташовані на території с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області, передані для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. Загальна площа земельних ділянок становить 0,4621 га. Позивач прийняла спадщину після смерті матері [PERSON] та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] на приватизованій земельній ділянці. Земельні ділянки площею 0,4621 гектарів в межах згідно з планом належали спадкодавцю на підставі Державного акту на право приватної власності на землю серії ІІІ-ПЛ № 048843, який зареєстрований в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 206 та виданий 24 липня 1996 року. Однак, оригінал зазначеного Державного акта втрачено. В зв`язку з вказаними обставинами у позивача відсутні умови для одержання в органах нотаріату свідоцтва про право на спадщину на вищезазначені земельні ділянки, тому вона з метою захисту своїх прав звернулася до суду. Ухвалою судді від 24 жовтня 2022 року відкрито провадження у справі, постановлено проводити розгляд справи в загальному позовному провадженні (а.с. 33). В підготовче судове засідання позивач не з`явилась, направила заяву, в якій просила вимоги задовольнити в повному обсязі з підстав, зазначених в позовній заяві, розгляд справи провести у її відсутність. Представник відповідача Миргородської міської ради Полтавської області в підготовче судове засідання не з`явився, направив заяву, в якій позовні вимоги визнав, просив справу розглядати у його відсутність. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. Дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, суд приходить до висновку, що заявлений позов підлягає задоволенню в підготовчому засіданні за таких підстав. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи. Кожна сторона повинна довести обставин, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, що врегульовано частиною 3 ст.12 ЦПК України. Положенням ст.ст. 12, 81 ЦПК України передбачено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Докази мають бути належними і допустимими у відповідності до вимог ст.ст.77-78 ЦПК України. Судом встановлено, що [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданим 22 березня 2021 року (а.с. 6). Рішенням Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 16 грудня 2021 року по справі № 541/1525/21, яке набрало законної сили 18 січня 2022 року, встановлено факт, що [PERSON] була матір`ю [PERSON] (а.с. 7-8). Позивач прийняла спадщину після смерті матері та отримала свідоцтво про право на спадщину за законом на частину спадкового майна - житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами, розташований за адресою: [ADDRESS] , на приватизованій земельній ділянці (свідоцтво про право на спадщину за законом від 07 липня 2022 року, зареєстроване в реєстрі за № 467, а.с. 9). За життя [PERSON] мала у своїй власності земельні ділянки загальною площею 0,4621 га, що розташовані на території с. Гаркушинці Миргородського району Полтавської області, передані для обслуговування житлового будинку, ведення особистого підсобного господарства. Земельні ділянки належали спадкодавцю на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ПЛ № 048843, зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право приватної власності на землю за № 206, 24 липня 1996 року (а.с.12). Відповідно до п.п. 2, 9, 10 розділу VII «Прикінцеві та перехідні положення» Закону України «Про Державний земельний кадастр» земельні ділянки, право власності (користування) на які виникло до 2004 року, вважаються сформованими незалежно від присвоєння їм кадастрового номера; у разі якщо відомості про зазначені земельні ділянки не внесені до Державного реєстру земель, їх державна реєстрація здійснюється на підставі технічної документації із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості); документи, якими було посвідчено право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, видані до набрання чинності цим Законом, є дійсними. З метою внесення даних про земельні ділянки спадкодавця до Держаного земельного кадастру та отримання кадастрових номерів була розроблена технічна документація із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельних ділянок в натурі (на місцевості) на підставі Державного акта на право приватної власності на земельну ділянку серії ІІІ-ПЛ № 048843, і в результату за спадкодавцем в ДЗК зареєстровано земельні ділянки: кадастровий номер 5323281401:01:001:1242, місце розташування: [ADDRESS] , площею 0,25 га для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), кадастровий номер 5323281401:01:001:1241, місце розташування: Полтавська область, Миргородський район с. Гаркушинці, площею 0,1958 га для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 5323281401:01:001:1245, місце розташування: Полтавська область, Миргородський район с. Гаркушинці, площею 0,0163 га для ведення особистого селянського господарства. Оригінал правовстановлюючого документу на земельні ділянки у позивача відсутній. Видати новий державний акт на ім`я спадкодавця замість втраченого неможливо по причині того, що на даний час видача державних актів законодавством не передбачена. Видача державних актів припинена з набранням чинності Законом України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Положенням ст. 25 ЦК України передбачено, що цивільна правоздатність особи припиняється у зв`язку з її смертю. Згідно зі ст.1220 ЦК України, внаслідок смерті [PERSON] відкрилася спадщина на все належне їй майно. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Ст. 1217 ЦК України встановлено, що спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Ст. 55 Конституції України передбачено право кожного на захист своїх прав і свобод від порушень і протиправних посягань будь-якими не забороненими законом засобами. Згідно зі ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Одним із способів захисту цивільних прав та інтересів є, зокрема, визнання права власності. Ст. 328 ЦК України передбачено, що право власності набувається на підставах, що не заборонені законом зокрема із правочинів і вважається набуте правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або законність набуття права власності не встановлена судом. Згідно з п. 10 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику у справах про спадкування» та ч. 1 ст. 1225 ЦК України, право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Позивач є спадкоємцем по закону майна, яке належало померлій, [PERSON] вчинила дії по прийняттю спадщини. Її право ніким не оспорюється, а отже підстав для визнання спадщини відумерлою немає. Суд, дослідивши та проаналізувавши письмові докази по справі, виходячи з положень ст. 392 ЦК України, приходить до висновку, що спадкоємець втратив оригінали документів які підтверджують право власності на земельні ділянки, тому позов підлягає задоволенню. Виходячи з положень ст. 13 ЦПК України, позивачка не заявляє вимогу про відшкодування судових витрат, тому судові витрати, понесені при зверненні до суду, не підлягають стягненню з відповідача на його користь.

Outcome: approved