Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

До суду з вказаним позовом звернулися [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] до Ставищенської селищної ради, з посиланням на те, що в 2008 році [PERSON] подала до Ставищенської районної державної адміністрації Київській області заяву про приватизацію (безоплатну передачу) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1 га, розташованої на території Антонівської сільської ради, за межами населеного пункту із земель запасу Антонівської сільської ради, яка перебувала в її користуванні, проте її оригінал не зберігся. 17 липня 2008 року розпорядженням Ставищенської РДА вищевказану заяву задоволено і [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність. Земельна ділянка сформована, їй присвоєний кадастровий номер 3224280400:02:002:0060, її внесено в Державний земельний кадастр, публічну кадастрову карту України. [INFO] померла [PERSON] .. Разом з нею постійно до дня смерті проживали: чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] .. В Ставищенській державній нотаріальній конторі Київської області відкрито спадкову справу №65\\2019 на майно померлої [INFO] [PERSON] , спадщину після смерті якої прийняли чоловік спадкодавиці - [PERSON] та діти спадкодавці [PERSON] і [PERSON] 08.04.2019 року вказані спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частці кожен на спадкове майно, що складається з 1/3 частки права на земельну частку (пай) в КПГ «Колос» с. Антонівка Ставищенського району Київської області. 10 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Ставищенської РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна, що складається з земельної ділянки розташованої на території Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3224280400:02:002:0060, на що отримав відмову, оскільки відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2022 року право власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцею не зареєстровано. 23 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, із заявою про надання дозволу йому та його дочкам на завершення процедури приватизації земельної ділянки, на що 29 вересня 2022 року селищна рада відмовила у завершенні процедури приватизації земельної ділянки кадастровий номер 3224280400:02:002:0060 розпочатої [PERSON] , оскільки визначення кола спадкоємців є компетенцією нотаріуса. Позивачі просять визнати за ними в порядку спадкування за законом після смерті [INFO] [PERSON] право на завершення приватизації земельної ділянки кадастровий номер 3224280400:02:002:0060, площею 1 га, розташованої на території Антонівської сільської ради Білоцерківського району Київської області. Позивачі в позовній заяві просять справу розглядати без їх участі, позовні вимоги підтримують. Представник відповідача Ставищенської районної державної адміністрації в підготовче судове засідання не прибув, до суду подав заяву про визнання позовних вимог та розгляду справи у його відсутність. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. Суд, розглянувши матеріали справи, дослідивши письмові докази, вважає, що позовні вимоги обґрунтовані і підлягають задоволенню, виходячи із наступного. Судом встановлено слідуючі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно довідки Ставищенського архівного сектору архівного відділу Білоцерківської районної державної адміністрації від 07.10.2022 року №12-01-45/90 (а. с. 17) оригінал заяви поданої в 2008 році [PERSON] до Ставищенської районної державної адміністрації Київській області в порядку статей 81, 118, 121 ЗК України про приватизацію (безоплатну передачу) земельної ділянки для ведення особистого селянського господарства площею 1 га, розташованої на території Антонівської сільської ради, за межами населеного пункту із земель запасу Антонівської сільської ради, яка перебувала в її користуванні, не зберігся. 17 липня 2008 року розпорядженням Ставищенської районної державної адміністрації Київській області №552 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на земельні ділянки громадянам села Антонівка для ведення особистого селянського господарства на території Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області» [PERSON] надано дозвіл на розроблення технічної документації із землеустрою щодо надання земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства в межах Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області (а. с. 18-19). Земельна ділянка сформована, їй присвоєний кадастровий номер 3224280400:02:002:0060, її внесено в Державний земельний кадастр, публічну кадастрову карту України, що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с. 20-22). Із матеріалів спадкової справи (а.с. 52-69), встановлено, що [INFO] померла [PERSON] .. Разом з нею постійно до дня смерті проживали: чоловік [PERSON] та діти [PERSON] та [PERSON] , які й прийняли спадщину в силу ч. 3 статті 1268 ЦК України. 08.04.2019 року за реєстровими номерами 348, 349, 350 вказані спадкоємці отримали свідоцтва про право на спадщину за законом по 1/3 частці кожен на спадкове майно, що складається з 1/3 частки права на земельну частку (пай) в КПГ «Колос» с. Антонівка Ставищенського району Київської області. 10 січня 2022 року [PERSON] звернувся до Ставищенської РДНК з заявою про видачу свідоцтва про право на спадщину за законом на 1/3 частку спадкового майна, що складається з земельної ділянки розташованої не території Антонівської сільської ради Ставищенського району Київської області з цільовим призначенням - ведення товарного сільськогосподарського виробництва з кадастровим номером 3224280400:02:002:0060, на що 10 січня 2022 року державний нотаріус Ставищенської районної державної нотаріальної контори Цимбалюк В.М. відмовила у видачі свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно, що складається земельної ділянки кадастровий номер 3224280400:02:002:0060, наданої за життя спадкодавці, для ведення особистого селянського господарства площею 1 га, розташованої на території Антонівської сільської ради, за межами населеного пункту, приватизацію якої спадкодавця розпочала та за життя не завершила, оскільки відповідно до інформації з державного реєстру речових прав на нерухоме майно від 10.01.2022 року право власності на вказану земельну ділянку за спадкодавцею не зареєстровано. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру від 10.01.2022 року документом, що є підставою виникнення права власності на вказану земельну ділянку є рішення Ставищенської райдержадміністрації №776 від 10.10.2008 року, тобто таке, що прийняте після смерті спадкодавці. 23 вересня 2022 року [PERSON] звернувся до Ставищенської селищної ради Білоцерківського району Київської області, як органу місцевого самоврядування, із заявою про надання йому дозволу та його дочкам на завершення процедури приватизації земельної ділянки (а. с. 27), на що 26 вересня 2022 року Ставищенська селищна рада Білоцерківського району Київської області відмовила у завершенні процедури приватизації земельної ділянки кадастровий номер 3224280400:02:002:0060 розпочатої [PERSON] , оскільки визначення кола спадкоємців є компетенцією нотаріуса (а. с. 28). Стаття 6 Європейської конвенції про захист прав людини гарантує право на справедливий судовий розгляд. Вона закріплює принцип верховенства закону, на якому будується демократичне суспільство, і найважливішу роль судової системи в здійсненні правосуддя. У абзаці 10 пункту 9\~рішення Конституційного Суду України від 30 січня\~2003 року №3-рп/2003, правосуддя за своєю суттю визнається таким лише за умови, що воно відповідає вимогам справедливості і забезпечує ефективне поновлення в правах. За ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Згідно із ч. 1 ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. \~ \~За ч.\~1,\~3\~ст.\~89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу, який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу. Відповідно до\~статті 55 Конституції України\~кожен має право будь-якими не забороненими законом засобами захищати свої права і свободи від порушень і протиправних посягань. Згідно положень частини 1\~статті 16 ЦК України\~кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Частиною 2\~статті 16 ЦК\~України встановлено способи захисту цивільних прав та інтересів судом. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту суб`єктивного права, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення. З цією метою суд повинен з`ясувати характер спірних правовідносин сторін (предмет та підставу позову, характер порушеного права позивача та можливість його захисту в обраний ним спосіб). Відповідно до п. б ч. 1 ст. 121 ЗК України громадяни України мають право на безоплатну передачу їм земельних ділянок із земель державної або комунальної власності для ведення особистого селянського господарства в розмірі не більше 2,0 гектара. Згідно статті 79 ЗК України земельна ділянка це частина земної поверхні з установленими межами, певним місцем розташування, з визначеними щодо неї правами. У відповідності до вимог ч. ч.1, 3, 4, 9, 10 ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Відповідно до ст. 125 Земельного кодексу України право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації. Згідно ст. 126 Земельного кодексу України право власності, користування земельною ділянкою оформлюється відповідно до Закону України «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень». Відповідно до п. 3.5. роз`яснення Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16 травня 2013 року №24-753/0/4-13, якщо спадкодавець не набув права власності на земельну ділянку згідно зі ст. 125 ЗК, проте розпочав процедуру приватизації земельної ділянки відповідно до чинного законодавства України, а органами місцевого самоврядування відмовлено спадкоємцям у завершенні процедури приватизації, то спадкоємці мають право звертатися до суду із позовами про визнання відповідного права в порядку спадкування - права на завершення приватизації та одержання державного акта про право власності на землю на ім`я спадкоємця, а не права власності на земельну ділянку. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 20 березня 2019 року у справі № 350/67/15-ц (провадження № 14-652цс18), а також у постанові Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду від 17 квітня 2019 року у справі № 723/1061/17 (провадження № 61-26091св18) викладено правовий висновок про можливість визнання в порядку спадкування права на завершення приватизації земельної ділянки. Така правова позиція підтверджена Верховним Судом і викладена у постанові від 13.06.2018 р. у справі №128/1911/15-ц. Верховний Суд наголосив, якщо громадянин, який висловив волю на приватизацію земельної ділянки, помер до прийняття компетентним органом рішення про приватизацію, до його спадкоємців у порядку спадкування переходить право вимагати завершення такої приватизації. Таким чином, спадкоємець успадковує право продовжити процедуру приватизації з того етапу, на якому вона була призупинена у зв`язку зі смертю спадкодавця. Фактично, можна вести мову про те, що відбувається заміна сторони у правовідносинах щодо приватизації, де замість спадкодавця виступають спадкоємці. Як вбачається із статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Відповідно до ст. ст. 1220 ч. 1, 1223 ч. 3 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Право на спадкування виникає у день відкриття спадщини. Відповідно до ч. 2 статті 1223 ЦК України у разі відсутності заповіту, визнання його недійсним, неприйняття спадщини або відмови від її прийняття спадкоємцями за заповітом, а також у разі не охоплення заповітом усієї спадщини право на спадкування за законом одержують особи, визначені у статтях 1261-1265 цього Кодексу. Відповідно до ч. 1 ст. 1225 ЦК України право власності на земельну ділянку переходить до спадкоємців на загальних підставах, із збереженням її цільового призначення. Згідно статті 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Як встановлено ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Не допускається прийняття спадщини з умовою чи із застереженням. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Таким чином, [PERSON] у зв`язку зі смертю, не встигла за життя зареєструвати своє право власності на земельну ділянку, надану їй для ведення особистого селянського господарства площею 1 га, розташовану на території Антонівської сільської ради, за межами населеного пункту, приватизацію якої за життя розпочала, але не встигла завершити та отримати правовстановлюючий документ. Даній земельній ділянці присвоєно кадастровий номер: 3224280400:02:002:0060, відомості про земельну ділянку внесені до Державного реєстру земель, тому суд вважає, що позивачі, які прийняли спадщину після смерті спадкодавці набули у порядку спадкування за законом право на завершення приватизації зазначеної земельної ділянки та одержання правовстановлюючого документа, яке належало спадкодавцю на момент її смерті, і оскільки позов визнається відповідачем, відтак його слід задовльнити. Судові витрати по справі позивачі просять покласти на них.

Outcome: approved