Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом до Територіальної громади м. Полтави в особі Полтавської міської ради про визнання права власності в порядку спадкування, в якому просив встановити юридичний факт постійного проживання [PERSON] , [INFO] , за адресою : [ADDRESS] разом із спадкодавцем [PERSON] на час відкриття спадщини [INFO] . Визнати право власності в порядку спадкування на 1/3 частину квартири [ADDRESS] за [PERSON] , реєстраційний номер картки платника податків [NUMBER] . В обґрунтування вимог позивач вказував, що під час оформлення спадкового майна після смерті батька, нотаріусом винесена постанова про відмову у вчиненні нотаріальної дії - у видачі свідоцтва про право на спадщину, Оскільки законом не передбачено іншого порядку доведення факту постійного проживання разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини останній звернувся до суду. Ухвалою суду від 14.02.2014 року було відкрито провадження у даній справі. 22.06.2022 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, де останні просили суд відмовити в задоволенні позовних вимоги . 02.11.2022 року від представника позивача надійшла заява з проханням проводити розгляд справи у його відсутність, позов підтримав, просив задовольнити з підстав викладених у ньому. Оскільки, розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, тому відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ч.1 ст.19 ЦПК України суди розглядають в порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Згідно ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 47 Конституції України гарантовано, що кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. В силу ч. 1 ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Судом встановлено, що відповідно до свідоцтва про право власності на житло від 04.03.1997 року квартира [ADDRESS] належала на правах приватної спільної сумісної власності [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] без визначення часток. Рішенням Октябрського районного суду м. Полтави від 01.12.2005 року визнано розмір ідеальних часток у спільній сумісної власності на кв. [ADDRESS] за [PERSON] , [PERSON] та померлою [INFO] [PERSON] по 1/3 частці за кожним. Визнано за [PERSON] право власності право власності на 1/3 частину квартири [ADDRESS] після померлої [INFO] [PERSON] . [INFO] [PERSON] [INFO] , помер, свідоцтво про смерть серія [NUMBER] . Позивач вказує, що інших родичів та близьких йому людей поруч не було, він постійно проживав і доглядав за батьком останній рік його життя. Піклувався про батька весь час, але приїхав в квартиру 3/2 частин якої належать йому і в якій проживав батько навесні 2017 року. Місце постійної реєстрації за адресою : [ADDRESS] він не змінював. До дня звернення до нотаріуса вважав, що фактично прийняв спадщину. Оскільки документів, які б підтверджували факт постійного проживання за адресою спадкодавця нотаріусу надати не зміг, йому було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину постановою приватного нотаріуса Полтавського міського нотаріального округу Святецькою І.В. від 23.12.2020 року. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку встановленим цим Кодексом звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно до вимог ст. 316 ЦПК України заява фізичної особи про встановлення факту, що має юридичне значення, подається до суду за місцем проживання. Відповідно до п. 2 Постанови ПВСУ № 7 від 30.05.2008 року « Про судову практику у справах про спадкування» справи про спадкування розглядаються судами за правилами позовного провадження, якщо особа звертається до суду з вимогою про встановлення фактів, що мають юридичне значення, які можуть вплинути на спадкові права й обов`язки інших осіб та (або) за наявності інших спадкоємців і спору між ними. Відповідно до ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав і обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1262 ЦК України). Частина 2 ст. 1268 ЦК України встановлює, що спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього кодексу, він не заявив про відмову від неї. Згідно ч.5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру ( спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) відсутня інформація відкриття спадкової справи після смерті [INFO] [PERSON] . Відповідно до технічного паспорту квартира [ADDRESS] загальною площею 65,1 кв.м., житловою площею 47,0 кв.м. складається з коридору площею 5,1 кв.м., вбиральні -1 кв.м., ванної - 2 кв.м., кухні - 6 кв.м., кімнати -17.2 кв.м., вбудованої шафи - 1.9 кв.м., кімнати - 12.2 кв.м., кімнати -17.6 кв.м., балкону заскленого - 2.1 кв.м. Відповідно до ст.4 ЦПК України, до суду може звернутись кожна особа за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. За вимогами ст. ст. 12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених цим кодексом. Відповідно до ст.13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом. Статтею 328 ЦК України передбачено,що право власності набувається на підставах,які не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. У відповідності до вимог ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою. Відповідно до статті 319 Цивільного кодексу України від 16.01.2003, № 435- IV власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Власник має право вчиняти щодо свого майна будь-які дії, які не суперечать закону. Згідно ст.16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, способом захисту яких, зокрема, можуть бути визнання права або іншим способом, встановленими договором або законом. Таким чином, розглянувши справу в межах заявлених позовних вимог, дослідивши всебічно, повно, безпосередньо та об`єктивно наявні у справі докази, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, достатність і взаємний зв`язок у сукупності, з`ясувавши усі обставини справи, на які сторони посилалися як на підставу своїх вимог і заперечень, з урахуванням того, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичної особи, суд дійшов висновку про необхідність задоволення поданого позову. Вимоги про розподіл судових витрат позивачем не ставилось, тому витрати пов`язані з судовим розглядом цивільної справи покладаються на позивача відповідно до їх фактичного понесення.

Outcome: approved