Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

I. Стислий виклад позовної заяви 27 вересня 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу. Свої вимоги мотивує тим, що з відповідачем зареєстрували шлюб у 2020 році. Від подружнього життя мають доньку, [INFO] . Однією сім`єю з відповідачем не проживають з 22 лютого 2022 року. Сім`я фактично розпалася. Посилаючись на те, що подальше спільне проживання з відповідачем не можливе, суперечить її інтересам та інтересам дитини, [PERSON] просить розірвати шлюб з [PERSON] ІІ. Процесуальні дії у справі Ухвалою від 11 жовтня 2022 року відкрито провадження в справі за позовом [PERSON] . Справу призначено до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням сторін на 31 жовтня 2022 року. Вказаною ухвалою відповідачу запропоновано в п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали надати відзив на позовну заяву (а. с. 13-14). Протокольною ухвалою від 31 жовтня 2022 року розгляд справи відкладено на 07 листопада 2022 року у зв`язку з неявкою відповідача (а. с. 19). ІІІ. Позиція сторін у ході судового розгляду Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, подала заяву, в якій просить розгляд справи проводити без її участі, позов підтримує, проти ухвалення заочного рішення не заперечує (а. с. 18). Відповідач [PERSON] в судове засідання двічі не з`явився. За даними Білопільської міської ради Сумського району Сумської області, останній за вказаною в позовній заяві адресою не зареєстрований. У зв`язку з цим, суд здійснив дві публікації оголошення про його виклик на офіційному веб-сайті Судової влади України. Судова повістка, направлена за останнім відомим місцем проживання [PERSON] , також повернулися без вручення з відміткою «адресат відсутній», а тому відповідно до ч. 11 ст. 128 ЦПК України вважається, що про дату, час та місце розгляду справи відповідач повідомлений належним чином (а. с. 16, 20). Правом на подання відзиву відповідач не скористався. За таких обставин, суд вважає за можливе розглянути справу за наявними в ній матеріалами, оскільки під час підготовки справи до розгляду дотримано вимоги ЦПК України щодо належного повідомлення сторін про її розгляд. За правилами ч. 4 ст. 223 ЦПК України у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Відповідно до вимог ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Оскільки належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання відповідач двічі в судове засідання не з`явився без повідомлення причин, відзив на позов не подав, а також, що позивач проти заочного вирішення справи не заперечує, у суду наявні підстави для заочного розгляду справи і ухвалення заочного рішення на підставі наявних доказів, про що постановлено протокольну ухвалу, відповідно до вимог статей 280 - 281 ЦПК України. У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, на підставі частини другої статті 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом Суд встановив, що 22 серпня 2020 року у Білопільському районному відділі державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) зареєстрували шлюб [PERSON] та [PERSON] , про що складено відповідний актовий запис за №24. Після укладення шлюбу подружжю присвоєно спільне прізвище [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] (а. с. 5). Від подружнього життя сторони в справі мають малолітню доньку [PERSON] , [INFO] (а. с. 3). За змістом позовної заяви, сторони в справі разом не проживають з 22 лютого 2022 року, подружні стосунки між ними припинені. Позивач не бажає продовжувати сімейні відносини з відповідачем. V. Норми права, які застосовує суд, мотиви їх застосування Згідно з ст. 51 Конституції України, ч. 1 ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Стаття 5 Протоколу №7 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованої Україною 17 липня 1997 року також забезпечує рівноправність членів подружжя як під час перебування у шлюбі, так і у разі його розірвання. Згідно з частиною третьою статті 105 Сімейного кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього кодексу. Шлюб розривається судом, якщо буде встановлено, що заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі дружини та чоловіка і що після розірвання шлюбу не будуть порушені їх права, а також права їх дітей (ст. 109 СК України). Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 Сімейного кодексу України). Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. У п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України №11 від 21 грудня 2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» судам роз`яснено, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Згідно з ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. За приписами ч. 3 ст. 115 СК України документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду про розірвання шлюбу, яке набрало законної сили. VІ. Висновки суду Враховуючи обставини, викладені позивачем в заяві до суду, та встановлені фактичні обставини, суд дійшов до висновку, що намір [PERSON] розірвати шлюб з відповідачем є виваженим та свідомим. Причини, з яких позивач наполягає на розірванні шлюбу є обґрунтованими та подальше спільне життя подружжя і збереження сім`ї не можливе. Сторони в справі не мають наміру поновлювати сімейно-шлюбні відносини, оскільки спільне життя у них не склалося, подружні стосунки припинені. Заява про розірвання шлюбу відповідає дійсній волі сторін, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права подружжя. Крім того, суд не має права примушувати жінку або чоловіка до підтримання, відновлення або продовження сімейних відносин, а вільність та рівність цих стосунків та можливість припинення шлюбу є їх основою, що законодавчо закріплено у нормах Сімейного кодексу України, тому позов [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу підлягає задоволенню. Враховуючи положення ст. 113 СК України, згідно з якими особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище, на підставі заяви позивача, суд вважає за необхідне залишити їй шлюбне прізвище [PERSON] . Від стягнення з відповідача судових витрат у виді сплаченого при зверненні до суду з даним позовом судового збору в розмірі 992 грн 40 коп. позивач відмовилася, про що подала до суду відповідну заяву. На підставі викладеного,

Outcome: approved