Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

До Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області звернувся [PERSON] з позовом до [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , третя особа: Служба у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради, в якому просить: - позбавити [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] ; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття; - стягнути з [PERSON] , [INFO] , аліменти на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 1/4 усіх видів доходу, але не менше 50 % прожиткового мінімуму на дитину відповідного віку, починаючи з моменту пред`явлення позову і до досягнення сином повноліття. Обґрунтовуючи позовні вимоги, [PERSON] зазначає, що відповідачі є його батьками, з якими він разом з братом та сестрою проживав у с. Радалівка Кременчуцького району Полтавської області до 2019 року. За час спільного проживання батьки постійно сварились, батько вчиняв стосовно позивача фізичне насильство, [PERSON] часто пропускав школу без поважних причин, мати залишала дітей на догляд батькові, умови проживання в будинку були незадовільні. З 04.03.2013 року позивач перебував на обліку дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах при службі у справах дітей Глобинської РДА. У 2019 році [PERSON] разом з матір`ю, братом та сестрою переїхали проживати у м. Золотоношу Черкаської області до співмешканця матері [PERSON] в будинок по [ADDRESS] . За час проживання у м. Золотоноша у позивача склались неприязні стосунки із співмешканцем матері, той постійно говорив, що [PERSON] немає місця в його будинку, вони часто сварились, а мати ставала на захист співмешканця. Були випадки коли [PERSON] не ночував вдома, змушений був влаштуватись на підробітки, щоб забезпечити себе кишеньковими грошима. 10.05.2022 року позивач службою у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради взятий на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, і цього ж дні за заявою матері був влаштований до сім`ї патронатного вихователя [PERSON] . За час перебування у сім`ї патронатного вихователя стосунки позивача з матір`ю не поліпшились, повернення у сім`ю неможливе. З батьком позивач не підтримує жодних стосунків протягом трьох років, він не цікавиться життям та здоров`ям сина, не телефонував жодного разу. 15.08.2022 року органом Опіки та піклування Золотоніської міської ради ухвалено висновок про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно їх сина [PERSON] , [INFO] . Враховуючи, що позивачу виповнилось вже 16 років, то на підставі ст. 165 СК України, він звернувся до суду з вищезазначеною позовною заявою. Ухвалою Золотоніського міськрайонного суду Черкаської області від 26.08.2022 відкрито провадження у справі, визначено справу розглядати за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання. У підготовче засідання учасники справи не прибули. Позивач [PERSON] подав заяву про розгляд справи без його участі, на задоволені позовних вимог наполягає, правові наслідки йому роз`яснено. Відповідач [PERSON] надала суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнала у повному обсязі, просила розгляд справи здійснювати без її участі. Відповідач [PERSON] направив до суду письмову заяву, в якій позовні вимоги визнав у повному обсязі, просив справу розглядати за його відсутності. Представник третьої особи Службм у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконавчого комітету Золотоніської міської ради надав суду заяву про розгляд справи без його участі, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України за результатами підготовчого провадження суд ухвалює рішення у випадку визнання позову відповідачем. На підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України не здійснювалось фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу, у зв`язку з розглядом справи за відсутності учасників справи. Суд, у підготовчому судовому засіданні, враховуючи клопотання учасників справи та повне визнання позову відповідачами, вивчивши матеріали справи, приходить до висновку, що позов підлягає до повного задоволення з наступних підстав. З матеріалів справи судом встановлено, що згідно із свідоцтвом про народження серії [NUMBER] , виданим 18.07.2006 року Землянківською сільською радою Глобинського району Полтавської області, [PERSON] народився [INFO] , а його батьками вказані [PERSON] та [PERSON] . Відповідно до свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 25.10.2013 року [PERSON] та [PERSON] зареєстрували шлюб у Землянківськвй сільській раді Глобинського району Полтавської області за актовим записом № 1, у результаті шлюбу дружині присвоєно прізвище - [PERSON] . На підставі наказу Служби у справах дітей, сім`ї, молоді та спорту виконкому Золотоніської міської ради № 11 від 10.05.2022 року [PERSON] , [INFO] , взято на облік дітей, які перебувають у складних життєвих обставинах, як дитину, батьки якої ухиляються від виконання своїх обов`язків. Рішенням виконавчого комітету Золотоніської міської ради № 142 від 10.05.2022 року «Про влаштування дитини у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] » [PERSON] , [INFO] , влаштовано у сім`ю патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , на тимчасове перебування з 10.05.2022 року. Відповідно до рішення виконкому Золотоніської міської ради № 272 від 09.08.2022 року «Про продовження строку перебування дитини в сім`ї патронатного вихователя [PERSON] » термін перебування неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , у сім`ї патронатного вихователя [PERSON] , яка проживає за адресою: [ADDRESS] , продовжено з 10.08.2022 року. Як вбачається з інформації директора загальноосвітньої школи І-ІІІ ступенів № 5 Золотоніської міської ради Черкаської області за вих. № 56 від 12.05.2020 року та № 73 від 11.08.2022 року, де [PERSON] навчався з 04.11.2019 року по 20.06.2021 року, з часу зарахування [PERSON] до навчального закладу стало зрозуміло про проблеми в сім`ї учня, той не мав охайного одягу, взуття. Через безвідповідальне ставлення матері та невчасну подачу відповідних документів учень не був забезпечений безкоштовним харчуванням, кишенькових грошей не мав, тому не міг придбати щось поїсти у шкільній їдальні. Були проблеми з дистанційним навчанням, пов`язані з незабезпеченням матір`ю належних технічних та інших умов для навчання. Був випадок, коли після закінчення 9 класу [PERSON] не проживав удома, самостійно заробляв кошти, купував необхідні речі, сам готував їсти. Мати не цікавилась життям сина, та де її дитини перебуває. Батько за час навчання [PERSON] жодного разу школу не відвідував, сину не телефонував. Згідно з інформацією, наданою заступником директора по навчальній роботі ДНЗ «Золотоніський професійний ліцей» за вих. № 199 від 10.08.2022 року, батьки [PERSON] [INFO] , який навчається у ліцеї, неналежно виконують свої бвтьківські обов`язки. [PERSON] ходив на навчання у брудному одязі, який не відповідав сезону, мав неохайний зовнішній вигляд. У розмові з учнем з`ясувалась, що мати вигнала його з дому, не бере участі у вихованні та не допомагає фінансово. Учню була надана кімната у гуртожитку. [PERSON] опинився в складному матеріальному та психологічному становищі, змушений був працювати, щоб забезпечити себе продуктами харчування до влаштування в патронатну сім`ю. Батько учня [PERSON] з початку навчання жодного разу не з`явився до закладу, не телефонував та не виходив на зв`язок. З матеріалів, наданих службою у справах дітей Глобинської міської ради вбачається, що [PERSON] , [INFO], дійсно проживає у [ADDRESS] , житлові умови не задовільні. [PERSON] не працює, зловживає алкогольними напорями. Сам [PERSON] визнає факт, що з 2019 року не спілкувався із сином [PERSON] , не брав участі у його вихованні та утриманні. Відповідно до висновку органу опіки та піклування Золотоніської міської ради від 15.08.2022 року № 1231 «Про доцільність позбавлення батьківських прав [PERSON] та [PERSON] » з метою захисту законних прав та інтересів дитини, орган опіки та піклування вважає за доцільне позбавити батьківських прав [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно сина [PERSON] , [INFO] . Відповідно до частини третьої статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці (частина перша статті 12 Закону України «Про охорону дитинства»). Частиною сьомою статті 7 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено, що дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованою постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII (далі - Конвенція про права дитини), іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Згідно з частинами першою-четвертою статті 150 СК України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя, поважати дитину. Здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності (частина перша статті 155 СК України). Підстави позбавлення батьківських прав передбачені частиною першою статті 164 СК України. Зокрема, пунктом 2 частини першої статті 164 СК України визначено, що мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Із систематичного аналізу положень пункту 2 частини першої статті 164 СК України вбачається, що ухилення від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини може бути підставою для позбавлення батьківських прав лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Позбавлення батьківських прав є винятковою мірою, яка тягне за собою серйозні правові наслідки як для батька (матері), так і для дитини (стаття 166 СК України). Позбавлення батьківських прав допускається лише тоді, коли змінити поведінку батьків у кращу сторону неможливо, і лише при наявності вини у діях батьків. Відповідно до частини першої статті 17 Закону України «Про виконання рішень та застосування практики Європейського суду з прав людини» суди застосовують при розгляді цієї категорії справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Європейський суд з прав людини у справі «Хант проти України» від 07 грудня 2006 року (заява № 31111/04) наголошував на тому, що питання сімейних відносин має ґрунтуватися на оцінці особистості заявника та його поведінці. Факт заперечення заявником проти позову про позбавлення його батьківських прав також міг свідчити про його інтерес до дитини (§ 57, § 58). У частині першій статті 9 Конвенції про права дитини передбачено, що держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають окремо і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. У справі «Мамчур проти України» від 16 липня 2015 року (заява № 10383/09) Європейський суд з прав людини зауважував, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків, вимагатиме від судів ретельної оцінки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків, коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (§ 100). Пунктами 1, 2 статті 3 Конвенції про права дитини передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Вирішуючи справу, суд виходить з того, що позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та інші), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування необхідно вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема: не забезпечують необхідного харчування, медичного догляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей; не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти (пункти 15, 16 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 березня 2007 року № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав»). Враховуючи, що у матеріалах справи наявні беззаперечні та достатні докази, які свідчать про винну та свідому поведінку відповідачів щодо ухилення від участі у вихованні сина, про умисне і свідоме нехтування обов`язками батьків, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для позбавлення відповідачів батьківських прав стосовно неповнолітнього сина. Згідно з ч. 1 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав: 1) втрачає особисті немайнові права щодо дитини та звільняється від обов`язків щодо її виховання; 2) перестає бути законним представником дитини; 3) втрачає права на пільги та державну допомогу, що надаються сім`ям з дітьми; 4) не може бути усиновлювачем, опікуном та піклувальником; 5) не може одержати в майбутньому тих майнових прав, пов`язаних із батьківством, які вона могла б мати у разі своєї непрацездатності (право на утримання від дитини, право на пенсію та відшкодування шкоди у разі втрати годувальника, право на спадкування); 6) втрачає інші права, засновані на спорідненості з дитиною. Частиною другою ст. 166 СК України визначено, що особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. У разі якщо мати, батько або інші законні представники дитини відмовляються отримувати аліменти від особи, позбавленої батьківських прав, суд приймає рішення про перерахування аліментів на особистий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України та зобов`язує матір, батька або інших законних представників дитини відкрити зазначений особистий рахунок у місячний строк з дня набрання законної сили рішенням суду (ч. 3 ст. 166 СК України). Статтею 8 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх заміняють, несуть відповідальність за створення необхідних для всебічного розвитку дитини відповідно до законів України. Відповідно до ч. 1 ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно з абзацом першим ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Відповідно до ч. 1 ст.183 СК України частка заробітку батька (матері), яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Нормами ч.1 ст.182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно з ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Судом встановлено, що відповідачі є особами працездатного віку, не є особами з інвалідністю, відомості про офіційне працевлаштування та наявність інших утриманців у матеріалах справи відсутні, позовні вимоги відповідачі визнали у повному обсязі. Таким чином, на підставі викладеного вище та враховуючи потреби неповнолітньої дитини, а також те, що аліменти, спрямовані на утримання дитини, повинні бути достатніми і, разом з тим, співрозмірними з урахуванням мети аліментного зобов`язання, суд приходить до висновку про стягнення з кожного з відповідачів аліментів на сина [PERSON] , 2006 року народження, на особовий рахунок дитини у відділенні Державного ощадного банку України, у розмірі 1/4 частки заробітку (доходу), але не менше 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з дня подачі позовної заяви до суду - 25.08.2022 і до досягнення дитиною повноліття. Частиною 1 ст. 430 ЦПК України передбачено, що суд допускає негайне виконання судових рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат у даній справі, суд зазначає про таке. Згідно з ч. 1 ст. 141 ЦПК України та ст. 4 Закону України «Про судовий збір» з відповідачів підлягає стягненню в дохід держави судовий збір за позовну вимогу про позбавлення батьківських прав у сумі 992,40 грн, та за позовну вимогу про стягнення аліментів у сумі 992,40 грн, усього на загальну суму 1984.80 грн. з кожного

Outcome: approved