Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Рішенням Тисменицького районного суду Івано-Франківської області від 16 вересня 2022 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. Вказане рішення суду набрало законної сили. 29 вересня 2022 року позивач [PERSON] звернувся до суду із заявою про ухвалення додаткового рішення, вказавши, що при розгляді цивільної справи про розірвання шлюбу не вирішено: -питання місця проживання малолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO] ; -питання розподіу між стронами судових витрат. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд заяви про винесення додаткового рішення без його участі, просив його заяву задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, надала клопотання про розгляд заяви [PERSON] про винесення додаткового рішення без її участі, не заперечувала проти додаткового рішення в якому визначити питання місця проживання малолітніх дітей: сина [PERSON] - [INFO] та сина [PERSON] - [INFO] з батьком та стягнення в користь позивача судових витрат. Дослідивши матеріали справи, суд прийшов до висновку про необхідність задоволення заяви і необхідність ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 1 ст.270 ЦПК України, суд, що ухвалив рішення, може за заявою учасників справи чи з власної ініціативи ухвалити додаткове рішення, якщо: 1) стосовно певної позовної вимоги, з приводу якої сторони подавали докази і давали пояснення, не ухвалено рішення; 2) суд, вирішивши питання про право, не зазначив точної грошової суми, присудженої до стягнення, або майно, яке підлягає передачі, або дії, що треба виконати; 3) судом не вирішено питання про судові витрати; 4) суд не допустив негайного виконання рішення у випадках, встановлених статтею 430 цього Кодексу. Так, рішенням Тисменицького районного суду від 16 вересня 2022 року було задоволено позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] про розірвання шлюбу. В позовні заяві позивач просив суд розірвати шлюб з [PERSON] , неповнолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] залишити проживати з ним та стягнути з відповідача в його користь судові витрати. Проте, суд питання визначення місця проживання малолітніх дітей та стягнення з відповідача судових витрат не розглянув, а лише виніс рішення про задоволення позову про розірвання шлюбу. Дослідивши матеріали справи, суд вважає можливим задовольнити заяву, оскільки було встановлено, що дійсно в рішенні суду від 16 вересня 2022 року позовні вимоги було задоволено та розірвано шлюб між сторонами. Однак, в рішенні суду не було зазначено про місце проживання малолітніх дітей: сина - [PERSON] , [INFO] та сина - [PERSON] , [INFO] та про стягнення з відповідача судових витрат в користь позивача . Відповідно до правового висновку зазначеного в постанові Верховного Суду України від 15 січня 2020 року у справі № 200/952/18, за загальним правилом за відсутності спору щодо того з ким із батьків будуть проживати неповнолітні діти суд може вирішити питання про залишення проживання дитини з матір`ю чи батьком одночасно з вимогою про розірвання шлюбу. Лише за наявності такого спору між батьками суд повинен роз`яснити сторонам порядок вирішення питання про визначення місця проживання дитини. Матеріали справи не містять доказів про наявність такого спору між сторонами. [PERSON] не подавала до суду своїх заперечень щодо проживання спільних дітей разом із батьком. Щодо судових витрат: Відповідно до ч. 1 ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 142 ЦПК України, ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір» у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Отже, у зв`язку із визнанням відповідачем позову до початку розгляду справи по суті: 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн за звернення позивача до суду із позовною заявою, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача, а інші 50 відсотків судового збору в сумі 496,20 грн. підлягають поверненню позивачу з державного бюджету. На підставі викладеного,

Outcome: approved