Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У листопаді 2021 року позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому, згідно уточненої редакції позовних вимог, просила визначити місце проживання малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , разом з матір`ю. В обґрунтування своїх вимог позивач посилається на те, що із відповідачем перебувала у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2009 року по 05 квітня 2021 року. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , які зареєстровані та проживають в смт. Меліоративне Новомосковського району і знаходяться під наглядом матері позивача. На підставі судового наказу № 183/3681/19, виданого Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області 27.06.2019 року з відповідача стягуються аліменти на користь позивача на утримання дітей. З червня 2021 року позивач проживає та працює у Польщі згідно трудового договору, отримує достойний дохід, офіційно винаймає двокімнатну квартиру за адресою: [ADDRESS] . З дня народження дітей позивач постійно піклується про них, приділяє дітям весь свій вільний час, під час спільного проживання займалась вихованням та розвитком здібностей синів. Діти бажають проживати разом з матір`ю та навчатися у Польщі, у зв`язку з чим вони неодноразово звертались з проханням до батька про надання їм такої можливості, але батько згоди не надавав. Отже, позивач вважає за необхідне юридично закріпити місце проживання малолітніх дітей разом з нею до того часу, коли вони матимуть можливість самостійно обирати місце свого проживання, так як бездіяльність відповідача, як батька, суперечить інтересам дітей, порушує їх права, гарантовані міжнародним та національним законодавством. Тому просить задовольнити її позов у повному обсязі. Ухвалою суду від 03 грудня 2021 року відкрито провадження у справі, призначено справу до розгляду у порядку загального провадження. Ухвалою суду від 13 червня 2022 року закрито підготовче провадження, призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача - адвокат Маймор А.В. підтримала позовні вимоги, просила позов задовольнити, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві. Також вказала, що після початку активних бойових дій в Україні позивач забрала дітей в Польщу, де вони разом проживають і по теперішній час. Відповідач у судове засідання повторно не з`явився, про день та час розгляду справи був повідомлений своєчасно і належним чином, причини неявки суду не повідомив. Будь яких заяв та клопотань від відповідача не надходило. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - виконавчий комітет Піщанської сільської ради в особі Служби у справах дітей Новомосковського району Дніпропетровської області, у судове засідання не з`явився, надіслав суду письмовий висновок щодо розв`язання спору. У зв`язку з повторною неявкою в судове засідання належним чином повідомлених про дату, час та місце судового засідання відповідачів, які не повідомили про причини неявки та не подали відзив, відповідно до статті 280 ЦПК України, суд за згодою позивача, вважає за можливе проводити заочний розгляд справи та ухвалити заочне рішення. Суд, вислухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані докази у їх сукупності, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини, що виникли між сторонами. [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі з 30 жовтня 2009 року (а.с.11), який рішенням Новомосковського міськрайонного суду Дніпропетровської області від 05 квітня 2020 року у справі №183/4881/20 розірвано. Від шлюбу мають двох малолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 12,13). На підставі судового наказу №183/3681/19, виданого 27.06.2019 Новомосковським міськрайонним судом Дніпропетровської області з [PERSON] стягнуто аліменти на корить [PERSON] на утримання дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/3 частини від заробітку (доходу) щомісяця, але не менше 50% від прожиткового мінімуму для дітей відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку щомісячно, починаючи з 11.06.2019 року і до досягнення дітьми повноліття, що підтверджується копією постанови державного виконавця про відкриття виконавчого провадження від 19.07.2019 року, ВП №59601709 (а.с. 14). Так, з матеріалів справи вбачається, що позивач з червня 2021 року проживає у Польщі, офіційно працевлаштована за трудовим договором від 02 червня 2021 року, укладеного між нею та Товариством з обмеженою відповідальністю «Рандстад Польща», Агентство тимчасового працевлаштування, що знаходиться за адресою: Варшава 02-305, Єрусалимські Алеї, 134. Згідно даного договору позивач отримує дохід, який складає: 22,50 злотих за годину, що по курсу до гривні на 16.11.2021 року складає 145,35 гривні у годину, тобто, за 8 годин щоденної праці заробіток позивача становить приблизно 1163 гривні. (а.с.17). Крім того, позивач, на підставі договору найму квартири у формі періодичної оренди (а.с.72-78) офіційно винаймає двокімнатну квартиру, загальною площею 45,8 кв.м., за адресою: [ADDRESS] . Згідно довідки Меліоративнівського старостинського округу №984 від 13.10.2021 (а.с.29) малолітні діти: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] , проживають та зареєстровані за адресою: [ADDRESS] , разом з позивачем, яка проживає за вказаною адресою без реєстрації (а.с.19), що також підтверджується актом про обстеження місця проживання від 12.10.2021, складеного відповідною комісією Піщанської ОТГ (а.с.20). Крім того, та обставина, що малолітні діти сторін проживали за вищевказаною адресою підтверджується висновком служби у справах дітей Піщанської сільської ради №52 від 04 квітня 2021 року. Як зазначено у висновку, мати дітей - [PERSON] проживає та працює в Польщі з 2020 року, протягом всього періоду перебування за кордоном вона спілкується з дітьми за допомогою відео зв`язку, цікавиться їх успіхами, утримує матеріально, має бажання забрати дітей на постійне проживання до Польщі. Батько дітей - [PERSON] проживає та працює в Польщі з 2019 року, спілкується з дітьми за допомогою текстових повідомлень, цікавиться їх успіхами, сплачує аліменти на утримання дітей. В бесіді з батьком 11.01.2022 р. з`ясовано, що він не бажає давати дозвіл на виїзд дітей за кордон та вважає, що місце проживання дітей має бути визначене разом з матір`ю в Україні за місцем реєстрації дітей. Малолітні діти проживали разом з бабусею [PERSON] , тіткою та дядьком, за адресою: [ADDRESS] . Діти повідомили, що сумують без батьків і бажають проживати з ними разом. Після початку активних бойових дій в Україні [PERSON] забрала дітей в Польщу, забезпечила їм належні умови проживання та влаштувала в школу №3 м.Старград. Враховуючи вищезазначене, служба у справах дітей Піщанської сільської ради дійшла висновку про доцільність визначення місця проживання дітей сторін разом з матір`ю - [PERSON] . (а.с.45) Висновок є достатньо обґрунтованим і мотивованим, підстави не погоджуватися з ним у суду відсутні. Вирішуючи спір між сторонами, суд керується наступними нормами права. Згідно зі ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Фізична особа, яка досягла чотирнадцяти років, вільно обирає собі місце проживання, за винятком обмежень, які встановлюються законом. Місцем проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я тощо, в якому вона проживає, якщо інше місце проживання не встановлено за згодою між дитиною та батьками (усиновлювачами, опікуном) або організацією, яка виконує щодо неї функції опікуна. У разі спору місце проживання фізичної особи у віці від десяти до чотирнадцяти років визначається органом опіки та піклування або судом. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до статі 160 Сімейного кодексу України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, а місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини; якщо батьки проживають окремо, місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Статтею 161 Сімейного кодексу України визначено, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Визначення місця проживання дітей для позивача є способом захисту її прав як матері, яка самостійно займається їх утриманням та вихованням. З урахуванням викладеного, та враховуючи, що батьки малолітніх дітей проживають окремо, на даний час фактично діти проживають разом з матір`ю, позивач добросовісно ставиться до виконання батьківських обов`язків, суд вважає що позовні вимоги про визначення місця проживання дітей з матір`ю обґрунтовані та підлягають задоволенню. Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки суд прийшов до висновку про задоволення позовних вимог у повному обсязі, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 908 гривень. На підставі викладеного,

Outcome: approved