Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Позивач звернувся до суду з вищевказаним позовом, в якому зазначив, що у період з 01.11.2018 по 01.10.2021 надав відповідачам послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] які відповідачами не сплачені на суму 25110,51грн. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~Постановою КМУ № 630 від 21.07.2005, передбачено, що плата за надані послуги вноситься щомісячно. За позовом позивач просить стягнути з відповідачів заборгованість за послуги з централізованого опалення і гарячого водопостачання в сумі 25110,51грн та судові витрати. Ухвалою від 13.12.2021 року було відкрито провадження у справі та призначено її розгляд в порядку спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. 28.01.2022 судом постановлене заочне рішення, яке ухвалою від 19.07.2022 за клопотанням відповідача [PERSON] було скасоване. Судовий розгляд справи двічі відкладався через відсутність даних про належне сповіщення сторін у справі. В судовому засіданні представник позивача підтримав позов. Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення позовних відносно нього. Пояснював, що не проживав у квартирі з кінця 2018 року, на початку 2019 року він придбав будинок у селі, де і мешкає. Зазначив, що є рішення суду про усунення перешкод у здійсненні права користування квартирою, однак він звертався до суду навесні 2019 року лише для того, щоб забрати з квартири свої речі, без наміру вселитися й проживати. Відповідач [PERSON] до судового засідання не з`явився. Заслухавши пояснення учасників справи, дослідивши матеріали справи, суд доходить таких висновків. Згідно з п. 2.2 статуту Концерну «Міські теплові мережі», затвердженого розпорядженням Запорізького міського голови від 08.04.2013 року № 99 р, предметом діяльності Концерну є виробництво теплової енергії; транспортування теплової енергії магістральними та місцевими (розподільчими) тепловими мережами; постачання теплової енергії для потреб населення для обігріву житла і побутових потреб, комунально-побутових потреб підприємств, бюджетних установ та організацій, інших категорій споживачів, її збут. Відповідно до ч. 1\~ст. 11 ЦК України, цивільні права та обов`язки виникають із дій осіб, що передбачені актами цивільного законодавства, а також із дій осіб, що не передбачені цими актами, але за аналогією породжують цивільні права та обов`язки. Пунктом 1 ч. 2\~ст. 11 ЦК України\~визначено, що підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч. 1\~ст. 202 ЦК України, правочином є дія особи, спрямована на набуття, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Статтею 205 ЦК України\~визначено, що правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом (ч. 1). Правочин, для якого законом не встановлена обов`язкова письмова форма, вважається вчиненим, якщо поведінка сторін засвідчує їхню волю до настання відповідних правових наслідків (ч. 2). У випадках, встановлених договором або законом, воля сторони до вчинення правочину може виражатися її мовчанням (ч. 3). Встановлено, що позивач у період 01.11.2018 по 01.10.2021 надав відповідачу [PERSON] послуги з централізованого опалення та гарячого водопостачання у приміщення, розташоване за адресою: [ADDRESS] , які відповідачами не сплачені на суму 25\~110,51грн. Вищевикладене підтверджується розрахунком заборгованості за період з 01.11.2018 по 01.10.2021 (особовий рахунок № [NUMBER] ), витягом з реєстру територіальної громади міста Запоріжжя щодо реєстрації місця проживання фізичної особи. Відповідно до\~ст. 9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги»\~споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Дієздатні особи, які проживають та/або зареєстровані у житлі споживача, користуються нарівні зі споживачем усіма житлово-комунальними послугами та несуть солідарну відповідальність за зобов`язаннями з оплати житлово-комунальних послуг. У постанові Верховного Суду України від 20 квітня 2016 року у справі №6-2951цс15 зроблено висновок, що споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Факт відсутності договору про надання житлово-комунальних послуг сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Пунктом 18 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затверджених\~постановою Кабінету Міністрів України від 21.07.2005 № 630\~встановлено, що розрахунковим періодом для оплати послуг є календарний місяць. Плата за послуги вноситься не пізніше 20 числа місяця, що настає за розрахунковим, якщо договором не встановлено інший строк. За приписами\~ст. 526 ЦК України\~зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору або вимог\~Цивільного кодексу\~, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Як зазначає\~ст. 525 ЦК України, одностороння відмова від виконання зобов`язання не допускається крім випадків, передбачених законом. Частиною 1\~ст. 530 ЦК України\~визначено, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Аналізуючи в сукупності викладені обставини і визначені відповідно до них правовідносини сторін, положення закону, якими вони регулюються, дослідивши зібрані у справі докази, суд приходить до переконання, що позовні вимоги Концерну «Міські теплові мережі» до [PERSON] підлягають задоволенню. Доводи ж відповідача [PERSON] про те, що він не проживав у квартирі та не користувався комунальними послугами підтверджує, зокрема, довідка, що видана Матвіївсько сільською радою Запорізького району Запорізької області 13.07.2022, відповідно до якої [PERSON] є власником житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , фактично проживає за цією адресою з січня 2019 року. З довідки, що надана головою правління ОСББ «Миколи Краснова, 7-а» 15.07.2022, вбачається, що [PERSON] з січня 2019 року не проживає за місцем реєстрації. Крім того, в порядку ч.\~7 ст.\~85 ЦПК\~України в судовому засіданні було досліджено рішення Шевченківського районного суду м. Запоріжжя від 17.07.2019 у цивільній справі № 336/2535/19 за позовом [PERSON] до [PERSON] , треті особи, які не заявляють самостійних вимог щодо предмета позову: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ,\~про усунення перешкод у здійсненні права власності шляхом вселення, на яке посилався [PERSON] в заяві про скасування заочного рішення та судовому засіданні. Вказаним рішенням встановлено, що [PERSON] чиняться перешкоди у доступі до квартири [ADDRESS] . Відтак, у задоволенні позовних вимог до відповідача [PERSON] суд відмовляє, адже відповідач довів належними і достовірними доказами, що у період, за який стягується заборгованість, він у квартирі за місцем надання комунальних послуг не проживав, комунальними послугами не користався. Вирішуючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст. 141 ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог лише щодо відповідача [PERSON] , суд вважає за необхідне стягнути понесені позивачем витрати зі сплати судового збору саме з нього.

Outcome: partial