Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Представник позивача [PERSON] адвокат Кудлюк О.І. звернувся до Апостолівського районного суду Дніпропетровської області з позовною заявою до Акціонерного Товариства «Альфа-Банк» у якій просив: здійснити захист його прав споживача фінансових послуг шляхом визнання таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіди Володимира Олександровича про стягнення з позивача заборгованості на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк» та стягнути з відповідача судові витрати по сплаті судового збору. Вимоги за заявою обґрунтовано тим, що 03.12.2021 року на адресу позивача [PERSON] , приватний виконавець виконавчого оругу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. направив копію постанови про відкриття виконавчого провадження платника по примусовому виконанню виконавчого напису № 35464 виданого 26.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О про стягнення заборгованості за кредитним договором № 500842675 від 19.11.2020 року у розмірі 146 989,74 грн.. Крім того приватним виконавцем було винесено постанови від 22.11.2021 року за цим же виконавчим провадженням ВП №67611871 про стягнення з [PERSON] основної винагороди в сумі 14698,97 грн., та про стягнення розміру мінімальних витрат виконавчого провадження в сумі 400,00 грн.. Вищевказані документи позивачем отримані за місцем проживання 03.12.2021 року, проте грошові кошти у АТ «Альфа-Банк» позивач не брав взагалі, договору позики, чи будь-якого іншого договору зі вказаною фнансовою компанією не укладав, ні приватний нотаріус, ні АТ «Альфа-Банк» не повідомляли позивачу про наявність будь-якого договору та заборгоаності в сумі 146989, 74 грн., в зв`язку з чим [PERSON] не відомо, на якій підставі приватним нотаріусом вчинено виконавчий напис. Позивач ввважає, що приватний нотаріус Бригіда В.О. не повідомив про вчинення виконавчого напису, не переконався належним чином у безспірності суми, що підлягає стягненню, договір на який посилається приватний виконавець не посвідчено у нотаріальному порядку, а відтак, нотаріусом не дотримано вимог закону України «Про нотаріат» щодо права вчинити виконавчий напис на не нотаріально посвідченому кедитному договорі, а тому вважає, що виконавчий напис підлягає скасуванню. У зв`язку з порушенням його прав та інтересів позивач вимушений звернутись до суду за захистом та просити визнати виконавчий напис, вчинений 26.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда В.О. щодо стягнення з [PERSON] заборгованості в сумі 146 989, 74 грн., таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 20.12.2021 року у даній справі відкрито провадження, справа розглядається за правилами спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін. Суд, дослідивши докази, надані сторонами, приходить до висновку, що позовні вимоги слід задовольнити з наступних підстав. Судом встановлено, що з постанови про стягнення з боржника основної винагороди від 22.11.2021 року, встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем було постановлено стягнути з боржника [PERSON] основну винагороду у сумі 14\~698, 97 грн. (а.с.11). З постанови про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження від 22.11.2021 року встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем було визначено, що загальна сума мінімальних витрат виконавчого провадження для боржника становить 400, 00 грн. (а.с. 12). З постанови про відкриття виконавчого провадження від 22.11.2022 року встановлено, що приватним виконавцем, виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Юрієм Олександровичем було відкрито виконавче провадження про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Альфа-Банк» заборгованісті за кредитним договором № 500842675 від 19.11.2020 року у розмірі 146\~989,74 грн. (а.с.13). З документів, які надійшли від приватного нотаріуса КМНО Бригіди В. 23.02.2022 року встановлено, що з анкети-заяви про акцент Публічної пропозиції АТ «Альфа-Банк» на укладеня Договору про комплексне банківське обслуговування фізичних осіб в АТ «Альфа-Банк» [PERSON] 19.11.2020 року було укладено договір на отримання кредитних коштів (а.с. 31). З оферти на укладення угоди про надання кредиту №500842675 від 19.11.2020 року, встановлено що [PERSON] було надано кредит на суму 131241,23 грн. строком на 60 місяців під 23,00 % річних (а.с.30). З виписки з рахунку [PERSON] із зазначенням суми заборгованості та стоків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості за Кредитним договором 500842675 встановлено, що заборгованість останнього перед АТ «Альфа Банк» становить 146\~339,74 грн.(а.с. 33). З виконавчого напису від 26.10.2021 року встановлено, що приватним нотарусом [PERSON] було було вчинено виконавчий напис про стягнення з Боржника на користь АТ «Альфа-Банк» 146 989 грн. 74 копійки (а.с. 29). Вирішуючи позовні вимоги суд виходить з наступного. За загальним правилом статей 15, 16 Цивільного кодексу України (далі - ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження» ). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на і підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, зокрема якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Підпунктом 3.5 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5 передбачено, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку № 1172, а якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус має право витребувати їх у стягувача, а якщо для вчинення виконавчого напису, крім документа, що встановлює заборгованість, необхідно подати й інші документи, зазначені в цьому Переліку, то вони до виконавчого напису не приєднуються, а залишаються у матеріалах нотаріальної справи (підпункт 2.2 пункту 2 та підпункт 3.6 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку № 296/5). Постановою Кабінету Міністрів України № 1172 від 29.06.1999 року затверджено Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Постановою № 662 Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом:«Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Проте, у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. На зазначене зверталась увага у рішеннях касаційної інстанції, зокрема, в постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17зазначено: в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17, на які посилалася заявник в апеляційній та касаційній скаргах, постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (далі - Постанова № 662) Перелік документів доповнено після розділу «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими договорами» новим розділом такого змісту: «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин 2. Кредитні договори, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості». Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Таким чином, оскільки у судовому порядку постанову № 662 визнано незаконною та нечинною у вказаній вище частині, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входить до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. Відповідно до пункту 5Постанови Пленуму Верховного Суду України "Про застосування Конституції України при здійсненні правосуддя" № 9 від 01.11.96судам необхідно виходити з того, що нормативно-правові акти будь-якого державного чи іншого органу (акти Президента України, постанови Верховної Ради України, постанови і розпорядження Кабінету Міністрів України, нормативно-правові акти Верховної Ради Автономної Республіки Крим чи рішення Ради міністрів Автономної Республіки Крим, акти органів місцевого самоврядування, накази та інструкції міністерств і відомств, накази керівників підприємств, установ та організацій тощо) підлягають оцінці на відповідність як Конституції, так і закону. Якщо при розгляді справи буде встановлено, що нормативно-правовий акт, який підлягав застосуванню, не відповідає чи суперечить законові, суд зобов`язаний застосувати закон, який регулює ці правовідносини. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 Постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Ухвалами Вищого адміністративного суду України від 06 березня та 04 квітня 2017 року виконання постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року зупинено до закінчення касаційного розгляду. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 залишено без змін. Наслідки визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним визначає стаття 265 КАСУ, а саме: 1. Резолютивна частина рішення суду про визнання нормативно-правового акта протиправним та нечинним невідкладно публікується відповідачем у виданні, в якому його було офіційно оприлюднено, після набрання рішенням законної сили. 2. Нормативно-правовий акт втрачає чинність повністю або в окремій його частині з моменту набрання законної сили відповідним рішенням суду. Оскаржуваний виконавчий напис № 35464 виданий 26.10.2021 року про стягнення з [PERSON] заборгованості за кредитним договором № 500842675 від 19.11.2020 року у розмірі 146 989,74 \~грн. на користь Акціонерного товариства «Альфа-Банк», вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Бригіда Володимиром Олександровичем 26.10.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. З дослідженого в судовому засіданні кредитного договору укладеного 19.11.2020 року, на підставі якого вчинено спірний виконавчий напис, встановлено, що кредитний договір не був нотаріально посвідченим. Тому,\~суд приходить\~до висновку,\~що вчиняючи\~26.10.2021\~ \~року спірний\~виконавчий напис,\~приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.\~неправомірно керувався\~пунктом 2\~Переліку документів\~у редакції\~постанови №\~662,\~яка на\~той час\~уже була\~нечинною згідно\~з постановою\~Київського апеляційного\~адміністративного суду\~від 22\~лютого 2017\~року у\~справі №\~826/20084/14,оскільки\~укладений між\~відповідачем та\~банком кредитний\~договір,\~який був\~наданий нотаріусу\~для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. А тому позовні вимоги підлягають задоволенню. Згідно квитанції позивач сплатив судовий збір за подачу позову в сумі 908 грн. 00 коп. Відповідно до вимог\~ст. 141ЦПК України\~судові витрати у даній справі повинні бути покладені на відповідача.

Outcome: approved