Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з позовною заявою, в якій просить стягнути на її користь з [PERSON] , з урахуванням уточнень, аліменти у розмірі 3000 грн. щомісячно, на утримання доньки [PERSON] , починаючи з 26.09.2019 року та до закінчення навчання. В обґрунтування позовних вимог зазначає, що вона перебувала з відповідачем у шлюбі, який було розірвано 11.01.2018 року. Від шлюбу мають доньку - [PERSON] , [INFO] . З 01.09.2018 року [PERSON] навчається в Національному аерокосмічному університеті ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут», форма навчання денна. За судовим наказом з відповідача стягувались аліменти на утримання спільної дитини [PERSON] до досягнення нею повноліття у розмірі ј заробітку (доходу) платника аліментів. Через те що донька вчиться на денній формі навчання, остання не має змоги працевлаштуватись та отримувати самостійний дохід. Зазначає, що через відсутність домовленості про утримання спільної із відповідачем дитини після вступу останньої до вищого навчального закладу, та через відсутність спілкування із батьком дитини, 26.09.2019 року була вимушена звернутись до суду із заявою про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на дитину, яка продовжує навчання, однак ухвалою суду було відмовлено у задоволені вказаної заяви, а отже просить стягнути з відповідача аліменти саме починаючи з 26.09.2020 року, тобто за минулий час. Відповідачем подані до суду письмові пояснення по справі, в яких зазначив, що позивачем не доведено, що їх спільна донька знаходиться на її утриманні, оскільки остання зареєстрована за його адресою. Крім того, вказує, що [PERSON] у період з червня 2020 року по жовтень 2020 року працювала та має страховий стаж, що спростовує доводи позивача про те, що їх спільна донька не має змоги влаштуватись на роботу щоб мати самостійний дохід. Зазначив, що регулярно в добровільному порядку матеріально допомагав дочці, на підтвердження чого надав копії квитанцій. Також вказав, що на його утриманні знаходились батьки, які померли у 2020 році, однак незважаючи на вказані обставини він допомагав та спілкувався із донькою. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів за минулий час заперечував, оскільки позивачем подано цей позов через три місяці після відмови у видачі судового наказу, що вказує на відсутність претензій щодо сплати аліментів за цей період. Ухвалою судді від 27.03.2020 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено її до розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. Згідно протоколу повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями зазначена справа передана в провадження судді Дзержинського районного суду м.Харкова Цвірюка Д.В. 17.03.2021 року. Ухвалою судді від 02.06.2021 року залучено до участі у справі в якості третьої особи, яка не заявляє самостійні вимоги на предмет спору [PERSON] . Позивач та відповідач в судове засідання не з`явились. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала у повному обсязі. В подальшому представником подано до суду заяву, в якій просила стягнути з відповідача аліменти на утримання повнолітньої дитини на час навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно. Представником відповідача в судовому засіданні зазначено, що відповідач позовні вимоги визнає частково, а саме просить стягнути з нього аліменти на утримання дитини, що продовжує навчання у розмірі 3000 грн. щомісячно. Третя особа - [PERSON] в судове засідання не з`явилась, про розгляд справи повідомлялась належним чином, причини неявки суду не повідомила. Суд, заслухавши вступне слово представника позивача та відповідача, дослідивши матеріали справи, встановивши факти та відповідні їм правовідносини, оцінивши кожний доказ окремо та у їх сукупності та взаємозв`язку, вважає, що позов підлягає частковому задоволенню з наступних підстав. Частиною 1 ст.2 ЦПК України передбачено, що завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Статтею 15 ЦК України визначено право кожної особи та захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного судочинства. Отже, об`єктом захисту є порушене, невизнане або оспорюване право чи цивільний інтерес і саме воно є підставою для звернення особи за захистом свого права із застосуванням відповідного способу захисту. Такі способи захисту передбачені статтею 16 ЦК України. Судом встановлено, що [PERSON] є донькою [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого міським відділом реєстрації актів громадянського стану Харківського обласного управління юстиції, актовий запис № 2256. Рішенням Дзержинського районного суду м.Харкова від 11.01.2018 року шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 19.03.2018 року Дзержинським районним судом м.Харкова винесено судовий наказ, відповідно до якого з [PERSON] стягнуто на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) платника аліментів, але не більше десяти прожиткових мінімумів на дитину відповідного віку, починаючи з 12.02.2018 року й до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до витягу з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації місця проживання від 23.11.2017 року [PERSON] з 03.04.2013 року зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , що також є місцем реєстрації її батька згідно з Єдиного державного демографічного реєстру щодо місця реєстрації місця проживання від 29.09.2017 року. Після досягнення повноліття, [PERSON] з 01.09.2018 року продовжила навчання у Національному аерокосмічному університеті ім.М.Є. Жуковського «Харківський авіаційний інститут» на денній формі навчання, про що свідчить копія Довідки, виданої ДНЗ «Харківський авіаційний інститут» №42-20/7ф від 10.02.2020 року. Загальна вартість освітньої послуги становить 55 350,00 грн., відповідно до договору про надання освітніх послуг №78-7/18 від 27.08.2018 року. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ч. 1 ст. 199 Сімейного кодексу України (надалі СК України) якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання (ч. 3 ст. 199 СК України). Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України в п. 20 постанови від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. В постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 також зроблено висновок по застосуванню статті 199 СК України, який полягає в тому, що «обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину)». Відповідно до ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Відповідно до статті 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Матеріалами справи доведено, що донька [PERSON] - [PERSON] , досягши 18 років, продовжила навчання на денній формі. Також судом встановлено, що [PERSON] у період з червня 2020 року по жовтень 2020 року включно була працевлаштована, у зв`язку з чим має трудовий та страховий стаж, про що свідчить довідка з Реєстру застрахованих осіб Державного реєстру загальнообов`язкового державного соціального страхування. З огляду на викладене, враховуючи що позивачем уточнено позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів саме у сумі 3000 грн. щомісяця, а також те, що відповідач не заперечує проти сплати аліментів у такому розмірі, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог у цій частині в повному обсязі. Щодо вимоги позивача про стягнення аліментів на доньку, яка продовжує навчання за минулий період, а саме з 26.09.2019 року, суд зазначає наступне. Частиною 1 статті 191 СК України передбачено, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Відповідно до ч.2 ст.191 СК України, аліменти за минулий час можуть бути присуджені, якщо позивач подасть суду докази того, що він вживав заходів щодо одержання аліментів з відповідача, але не міг їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати. У цьому разі суд може присудити аліменти за минулий час, але не більш як за десять років. Тобто, стягнення аліментів за час, що передує пред`явленню позову, є можливим лише за умови, що особа, яка звертається із вимогою про стягнення аліментів, вживала заходи щодо одержання аліментів, але вони не були одержані у результаті ухилення особи, зобов`язаної сплачувати аліменти (відповідача), від їх сплати. Таким чином, ухилення від сплати аліментів є винною протиправною поведінкою, тобто це свідоме невиконання своїх обов`язків в умовах, коли позивач звертався до відповідача з вимогою про сплату грошової суми, необхідної для утримання дитини, та надав докази на підтвердження зазначених обставин. Судом встановлено, що [PERSON] 26.09.2019 року звернулась до Дзержинського районного суду м.Харкова із заявою про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення з [PERSON] аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, але ухвалою суду від 15.11.2019 року позивачу відмовлено у задоволені зазначеної заяви. Однак, суд зазначає, що позивачем в порушення ч.2 ст.191 СК України не надано належних та допустимих доказів того, що вона вживала заходів щодо одержання аліментів з відповідача після відмови суду про видачу судового наказу щодо вимог про стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, що продовжує навчання, але не могла їх одержати у зв`язку з ухиленням останнього від їх сплати, а отже суд вважає за необхідне провадити стягнення аліментів з часу звернення позивача з позовом до суду, а саме починаючи з 18.02.2020 року. Згідно з частиною третьою статті 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до вимог частини першої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, встановив, що з [PERSON] підлягають стягненню аліменти в розмірі 3000 грн. щомісяця, починаючи з 18.02.2020 року і до закінчення навчання, але не довше ніж до досягнення [PERSON] двадцяти трьох років. При цьому суд наголошує, що судове доказування - це діяльність учасників процесу при визначальній ролі суду по наданню, збиранню, дослідженню і оцінці доказів з метою встановлення з їх допомогою обставин цивільної справи. При цьому, збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених ЦПК України. Доказування є єдиним шляхом судового встановлення фактичних обставин справи і передує акту застосування в судовому рішенні норм матеріального права, висновку суду про наявність прав і обов`язків у сторін. У відповідності до частини 1 статті 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Згідно статті 77 ЦПК України, належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Відповідно до ст.78 ЦПК України суд не бере до уваги докази, що одержані з порушенням порядку, встановленого законом. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України рішення в частині стягнення аліментів у межах місячного платежу підлягає негайному виконанню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Оскільки позивач при зверненні до суду з позовною заявою була звільнена від сплати судового збору, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 840,80 грн. На підставі викладеного, ст.ст.182, 183, 198, 199, 200 Сімейного Кодексу України,

Outcome: approved