Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

[PERSON] звернулася до Калинівського районного суду Вінницької області із позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 18.05.2017 року між сторонами було укладено шлюб, який зареєстрований відділом запису актів цивільного стану адміністрації міського округу міста Єлець Липовецької області Російської Федерації. У шлюбі у сторін спільних дітей немає. Подружнє життя виявилось невдалим, фактично з 2019 року сторони разом не проживають, не ведуть спільне господарство, не мають спільного бюджету, сім`я фактично розпалась. Позивачка проживає окремо від відповідача з дочкою від попереднього шлюбу, [PERSON] , [INFO] . На даний час відповідач повернувся додому та проживає в Російській Федерації. Позивачка має стійке переконання, що збереження шлюбу неможливе, через різні погляди на життя, відсутність почуття любові та поваги, тому просила шлюб розірвати, після розірвання шлюбу залишити їй шлюбне прізвище " [PERSON] ". Разом з позовною заявою [PERSON] подала заяву про розгляд справи в порядку спрощеного провадження без виклику сторін. Відповідно до Указу Президента України від 24.02.2022 року № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні», затвердженим Законом України від 24 лютого 2022 року № 2102-ІХ, на території України введений воєнний стан у зв`язку зі збройною агресією російської федерації проти України. 18.08.2022 на адресу Калинівського районного суду Вінницької області надійшов лист Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції у Вінницькій області (м. Хмельницький) про те, що у зв`язку із збройною агресією росії проти України та введенням на території України воєнного стану (Указ Президента України від 24.02.2022 №64 "Про введення воєнного стану в Україні", затверджений Законом України від 24.02.2022 №2101-ІХ) гарантування органами юстиції виконання в повному обсязі своїх зобов`язань за міжнародними договорами України з питань правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах унеможливлено до повного припинення посягання на суверенітет, територіальну цілісність і недоторканість України. Крім того, листування з російською федерацією та респубілкою білорусь припинено пошта України не здійснює пересилання кореспонденції між Україною та країнами агресорами. Таким чином, направлення будь-яких доручень чи інших документів до компетентних органів російської федерації та республіки білорусь є неможливим. Водночас, з урахуванням норм звичаєвого права щодо припинення застосування міжнародних договорів державами у період військового конфлікту між ними, міжрегіональними управліннями юстиції не здійснюється будь-яке листування, що стосується співробітництва з установами юстиції росії і білорусі на підставі міжнародних договорів України з питань міжнародно-правових відносин та правового співробітництва у цивільних і кримінальних справах, та у галузі міжнародного приватного права, крім випадків передачі судам чи громадянам на території України документів, одержаних за результатами виконання запитів, доручень і клопотань. За інформацією з офіційного вебсайту Укрпошти відомо, що Укрпошта припинила доставку поштових відправлень до/з росії та білорусі з перших днів повномасштабного вторгнення. Відповідно до статті 12-2 Закону України «Про правовий режим воєнного стану» в умовах правового режиму воєнного стану суди, органи та установи системи правосуддя діють виключно на підставі, в межах повноважень та в спосіб, визначені Конституцією України та законами України. Ухвалою суду від 03.10.2022 року було відкрито провадження по справі за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Повідомлення відповідача [PERSON] , який є громадянином Російської Федерації та проживає у цій країні, про судовий розгляд здійснено шляхом оголошення на офіційному веб-сайті «Судова влада». Відповідно до ч.13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами без повідомлення учасників справи. Згідно з ст.16 Закону України «Про міжнародне приватне право» (далі - Закон), особистим законом фізичної особи вважається право держави, громадянином якої вона є. Згідно з ст.17 Закону, виникнення і припинення цивільної правоздатності фізичної особи визначається її особистим законом. Іноземці та особи без громадянства мають цивільну правоздатність в Україні нарівні з громадянами України, крім випадків, передбачених законом або міжнародними договорами України. Згідно з ст.60 Закону, правові наслідки шлюбу визначаються спільним особистим законом подружжя, а за його відсутності - правом держави, у якій подружжя мало останнє спільне місце проживання, за умови, що хоча б один з подружжя все ще має місце проживання у цій державі, а за відсутності такого - правом, з яким обидва з подружжя мають найбільш тісний зв`язок іншим чином. Подружжя, яке не має спільного особистого закону, може обрати право, що буде застосовуватися до правових наслідків шлюбу, якщо подружжя не має спільного місця проживання або якщо особистий закон жодного з них не збігається з правом держави їхнього спільного місця проживання. Вибір права згідно з частиною другою цієї статті обмежений лише правом особистого закону одного з подружжя без застосування частини другої статті 16 цього Закону. Угода про вибір права припиняється, якщо особистий закон подружжя стає спільним. Згідно з ст.63 Закону, припинення шлюбу та правові наслідки припинення шлюбу визначаються правом, яке діє на цей час щодо правових наслідків шлюбу. Згідно з ст.13 СК України частиною національного сімейного законодавства України є міжнародні договори, що регулюють сімейні відносини, згода на обов`язковість яких надана Верховною радою України. Якщо в міжнародному договорі України, укладеному в установленому порядку, містяться інші правила, ніж ті, що встановлені відповідним актом сімейного законодавства, застосовуються правила відповідного міжнародного договору України. Зважаючи на вищевикладене, а також той факт, що позивач є громадянкою України, її місце проживання зареєстроване на території України, суд доходить висновку, що до правовідносин сторін у даній справі має застосовуватися право України. Отже, правовідносини, які виникли між сторонами, регулюються наступними нормами права. Згідно з ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Відповідно до ч. 3, 4 ст. 56 СК України, кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканність і може мати наслідки, встановлені законом. Згідно з ч.3 ст.105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Відповідно до ст.112 СК України суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Згідно з ст.114 СК України, у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. З матеріалів справи судом встановлено, що сторони зареєстрували шлюб 18.05.2017 року, про що відділом запису актів цивільного стану адміністрації міського округу міста Єлець Липовецької області Російської Федерації складено актовий запис №153, що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу серії [NUMBER] (а.с.3). Спільних дітей у шлюбі немає. Суд враховує, що шлюбні відносини між сторонами фактично припинені, сторони не бажають поновлювати стосунки, будь-яких заходів до примирення не приймають, доказів протилежного не надано, збереження шлюбу суперечить інтересам сім`ї, а тому надання сторонам строку для примирення суд вважає недоцільним. Причиною розпаду сім`ї є протилежні погляди на шлюб та сім`ю. З урахуванням викладеного, суд, дійшов висновку про те, що, даний позов є таким, що підлягає задоволенню, оскільки подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, зокрема позивача. Позивачка не наполягає на відшкодуванні судових витрат, тому суд не вирішує питання щодо їх компенсації.

Outcome: approved