Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

29 вересня 2022 року позивачка звернулася до суду з позовом до відповідача про стягнення аліментів на утримання дітей. В своїй заяві позивач зазначила, що з 02.07.2005 року вона перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, від якого мають неповнолітніх дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2013 року між нею та відповідачем шлюб було розірвано. Діти після розірвання шлюбу проживають з нею та знаходяться на її утриманні, вона не працює, відповідач в добровільному порядку допомогу на утримання дітей не надає. Посилаючись на викладене, позивач просила суд стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання дітей - [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/3 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня пред`явлення позову і до досягнення [PERSON] , [INFO] повноліття, стягуючи після цього з відповідача на її користь аліменти на утримання дитини - [PERSON] , [INFO] в розмірі 1/4 частини всіх видів його заробітку (доходу) щомісячно, але не менше ніж 50 % прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення [PERSON] повноліття. В судове засідання позивач не з`явилася, у позовній заяві просила проводити розгляд справи у її відсутність. Згідно ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Відповідач, в судове засідання не з`явився, про причини неявки суд не повідомив, відзив, заяви про розгляд справи за його відсутності, відкладення розгляду справи до суду не надходили. Відповідно до п.1 ч. 3 ст. 223 ЦПК України, якщо учасник справи або його представник були належним чином повідомлені про судове засідання, суд розглядає справу за відсутності такого учасника справи у разі неявки в судове засідання учасника справи (його представника), без поважних причин або без повідомлення причин неявки. У відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, всебічно, повно, об`єктивно оцінивши надані докази та давши їм належну оцінку, суд встановив наступне. Судом встановлено, що з 02.07.2005 року [PERSON] та [PERSON] перебували у зареєстрованому шлюбі, який рішенням Чугуївського міського суду Харківської області від 25.07.2013 року було розірвано (а.с.15-16). [INFO] у сторін народилася [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , видним Відділом державної реєстрації актів цивільного стану по місту Чугуєву Чугуївського міськрайонного управління юстиції Харківської області 17.12.2010 року (а.с.8). [INFO] у сторін народився [PERSON] , що підтверджується Свідоцтвом про народження, серія [NUMBER] , видним Чугуївським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Чугуївському районі Харківської області Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків) (а.с.9). 09 серпня 2014 року [PERSON] після реєстрації шлюбу змінила прізвище на « [PERSON] » (а.с.17). Судом встановлено, що діти проживають разом з матір`ю (а.с.10-12). Відповідач не надав суду доказів того, що він надає допомогу на утримання дітей, які проживають разом з матір`ю та знаходяться на її утриманні. Про способи виконання обов`язку утримувати дітей в досудовому порядку сторони не домовилися, нотаріальних договорів не укладали. Згідно зі ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати своїх дітей до досягнення ними повноліття. Відповідно до ст. 183 Сімейного кодексу України, розмір аліментів може бути визначено у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини. Як зазначено в ч. 1 ст. 182 Сімейного Кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Згідно ч. 2 ст. 182 Сімейного кодексу України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Враховуючи те, що відповідач в добровільному порядку не виконує свій обов`язок по утриманню дітей, суд вважає, що позовні вимоги [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітніх дітей до досягнення ними повноліття є законними та обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Згідно ч.1 ст.191 Сімейного кодексу України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, з відповідача на користь держави підлягає стягненню судовий збір 992,40 грн. У відповідності до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішення в частині стягнення аліментів за один місяць.

Outcome: approved