Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить розірвати шлюб між ним та відповідачем, зареєстрований 22.08.1999 року Почапинською сільською радою Лисянського району Черкаської області, актовий запис № 8. В обґрунтування своїх вимог позивач в позовній заяві зазначив, що 22.08.1999 року він зареєстрував шлюб з відповідачем. Від шлюбу у них народився син [PERSON] , [INFO] . З квітня 2020 року вони припинили подружні стосунки, спільного господарства не ведуть. Вважає, що сім`я розпалась остаточно та зазначає, що збереження шлюбу не буде відповідати його інтересам та інтересам дитини, тому просить шлюб розірвати. 12.09.2022 року було відкрито провадження у вказаній цивільній справі і призначено її до судового розгляду за правилами спрощеного позовного провадження. 14.10.2022 року відповідач подала відзив на позовну заяву, в якому позовні вимоги не визнала та просила надати строк для примирення. В обґрунтування відзиву зазначила, що шлюбні відносини були припинені з квітня 2021 року, а не з квітня 2020 року, як зазначено у позові. Вказує, що чоловік 14.04.2021 року несподівано пішов з сім`ї, хоча раніше вони всі непорозуміння вирішували мирним шляхом. Також вказує, що непорозуміння між ними виникли через фінансові питання. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились. Від представника позивача адвоката Плетенко К.Ю. надійшла заяву про розгляд справи за її відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги просила задовольнити повністю. Також зазначила, що позивач наполягає на розірванні шлюбу, примирення між сторонами не можливе. Відповідач у судове засідання не з`явилась, подала заяву про розгляд справи у її відсутності, позовні вимоги не визнала, просила надати строк на примирення. В порядку ч. 2 ст. 247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Вивчивши матеріали справи, дослідивши письмові докази, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню за наступних підстав. Статтею 51 Конституції України передбачено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Статтею 24 Сімейного кодексу України закріплено, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушення жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Частинами 3 та 4 ст. 56 СК України передбачено право кожного з подружжя припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, в тому числі примушування до статевого зв`язку за допомогою фізичного або психічного насильства, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Отже, одним із принципів побудови сімейних та шлюбних відносин є принцип вільної згоди та добровільності їх існування. Шлюбні відносини тривають доти, доки існує бажання подружжя і надалі виконувати сімейні функції і надалі реалізовувати завдання сім`ї. Кожен з подружжя у будь-який час за наявності підстав, які унеможливлюють подальше шлюбне життя, має право висловити своє бажання розірвати шлюбні відносини. Реалізація цього права, яким наділений кожен з подружжя, повинна відбуватися з чіткім дотриманням матеріальних та процесуальних норм, для запобігання порушення інтересів іншого з подружжя або прав та інтересів дітей. Зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу. Частиною 3 ст. 105 Сімейного кодексу України передбачено, що шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до ст. 110 СК України. Відповідно до ст. 110 Сімейного Кодексу України, позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним з подружжя. Положеннями статті 111 Сімейного кодексу України передбачено, що суд вживає заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя, оскільки такі питання можуть вирішуватися виключно у процесі розгляду конкретної справи. З аналізу статті 111 Сімейного кодексу України вбачається, що заходи щодо примирення подружжя вживаються судом за умови, що це не суперечить моральним засадам суспільства. Суд не може примушувати дружину та чоловіка проживати разом, цікавитися обставинами їх приватного життя, вимагати надання доказів порушення сімейних обов`язків особистого характеру тощо. Закон не визначає, які саме заходи можуть застосовуватися судом для примирення подружжя. Важливою особливістю справ про розірвання шлюбу є те, що суд з урахуванням усіх фактичних обставин може відкласти розгляд справи та призначити подружжю строк для примирення, як це визначено частиною сьомою статті 240 Цивільного процесуального кодексу України. Надання строку для примирення подружжя є правом суду, а не його обов`язком. Аналогічна позиція викладена Верховним Судом у постановах від 14.01.2020 у справі № 200/952/18, від 10.06.2020 у справі № 643/5316/18. Відповідно до ст. 112 Сімейного Кодексу України, при розгляді справи про розірвання шлюбу, суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам дітей, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 11.06.2019 у справі № 605/434/18 зазначено, що, зважаючи на принципи рівноправності жінки і чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час знаходження в шлюбі, що зумовлює можливість добровільного розірвання шлюбу, про що записано в статті 16 Конвенції «Про дискримінацію жінок» в частині 1 підпункту «с», «однакові права і обов`язки під час шлюбу і після його розірвання». Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Таким чином, шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя, збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. З цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Судом встановлено, що сторони по справі знаходяться в шлюбі, зареєстрованому 22.08.1999 року Почапинською сільською радою Лисянського району Черкаської області, актовий запис № 8, дошлюбне прізвище позивача « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 9). Від шлюбу сторони мають сина [PERSON] , [INFO] . Судом також встановлено, що спільне життя сторін не склалося, з квітня 2021 року, як зазначила відповідач, сторони спільно не проживають, спільне господарство не ведуть, не підтримують подружніх відносин, позивач категорично наполягає на розірванні шлюбу та зазначає, що збереження шлюбу суперечитиме його інтересам та інтересам неповнолітнього сина, відповідач позов не визнала та просила суд надати строк для примирення, кожний з подружжя має різні погляди на сімейне життя та ведення спільного господарства. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що враховуючи, що побудова сімейних відносин повинна здійснюватись на паритетних засадах, на почуттях взаємної любові та поваги, взаємодопомоги і підтримки та не може будуватися на примушені сторони до навіть формального знаходження в зареєстрованому шлюбі та в подружніх відносинах, родина сторін розпалася, після розірвання шлюбу не будуть порушені особисті та майнові права сторін та дитини, позов підлягає задоволенню. Оскільки позивач просив покласти судові витрати на нього, суд вважає за можливе не стягувати судові витрати з відповідача.

Outcome: approved