Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до Новоархангельського районного суду Кіровоградської області з позовом про розірвання шлюбу, посилаючись на те, що між нею та відповідачем 13 лютого 2015 року було укладено шлюб у виконавчому комітеті Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис №1. Від подружнього життя з відповідачем народився син, [PERSON] , [INFO] . Подальше спільне життя не склалося, через відсутність взаєморозуміння між нами, розходження поглядів на сімейні відносини та сімейні обов`язки з ведення спільного господарства, а також через втрату почуття взаємної любові, поваги, взаєморозуміння та підтримки. Спільне господарство подружжям не ведеться, подружні відносини між позивачкою та відповідачем припинені з жовтня 2018 року. Вважає, що збереження шлюбу неможливе, на примирення не згодна. Просила розірвати їх шлюб. Позивач в судове засідання не з`явилася, подала до канцелярії суду заяву, в якій просила проводити розгляд справи без її участі, позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити, на примирення не згодна, після розірвання шлюбу просила залишити за нею прізвище « [PERSON] », в разі неявки відповідача не заперечувала проти винесення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, повідомлений в порядку ст. 128 ЦПК України, згідно зворотнього поштового повідомлення судова повістка вручена 10.10.2022 року. Відзив від відповідача не надходив. Враховуючи, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків визначених цією статтею, суд не вбачає підстав для відкладення розгляду справи та проводить його у даному судовому засіданні на підставі доказів наявних у справі. Суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Оскільки розгляд справи здійснюється судом за відсутності осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши докази в сукупності з іншими матеріалами справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, при цьому суд приймає до розгляду тільки ті докази, які мають значення по справі. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Положеннями вказаної статті також визначено, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. Судом встановлено, що предметом спору в даній справі є правовідносини щодо розірвання шлюбу, які регулюються СК України. В судовому засіданні встановлено, що сторони уклали шлюб 13 лютого 2015 року у виконавчому комітеті Торговицької сільської ради Новоархангельського району Кіровоградської області, актовий запис №1, що підтверджується свідоцтвом про шлюб [NUMBER] від 13.02.2015 р. (а.с. 5). Від подружнього життя у сторін народився син: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 06 січня 2015 року (а.с. 9). Згідно довідки №368 від 06.04.2022 р. про реєстрацію місця проживання особи, виданої Новоархангельською селищною радою Голованівського району Кіровоградської області, до складу сім`ї [PERSON] , [INFO] , зареєстрованої за адресою: [ADDRESS] входять: чоловік - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , син - [PERSON] , [INFO] , мати - [PERSON] , [INFO] , батько - [PERSON] , [INFO] (а.с. 8). У відповідності ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10.12.1948 року, згідно з якою, чоловіки і жінки, які досягли повноліття мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу або під час його розірвання. Шлюб може укладатися тільки при вільній і повній згоді сторін, що одружуються. Сім`я є природним і основним осередком суспільства і має право на захист з боку суспільства та держави. Згідно ст. 110 СК України позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 111 СК України на суд покладено обов`язок, щодо вжиття заходів щодо примирення подружжя, якщо це не суперечить моральним засадам суспільства. У відповідності до ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечить їх інтересам. Згідно ч. 2 ст. 114 СК України у разі розірвання шлюбу судом, шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Оскільки позивач наполягає на розірванні шлюбу, на примирення не погоджується, з відповідачем сумісно не проживають, спільного господарства не ведуть, то відповідно відмова в розірванні шлюбу буде примушуванням до шлюбу, що на думку суду є неприпустимим. Аналізуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що сімейні відносини неможливо відновити, підстав для надання строку на примирення суд не вбачає. Розлучення відповідає дійсній волі жінки (позивача у справі) та чоловіка (відповідача у справі), після розірвання шлюбу не будуть порушені їхні особисті немайнові права, а тому з вказаних підстав шлюб між сторонами необхідно припинити шляхом його розірвання. Згідно ст. 114 та ст. 115 СК України у разі розірвання шлюбу судом шлюб припиняється у день набрання чинності рішенням суду про розірвання шлюбу. Документом, що засвідчує факт розірвання шлюбу судом, є рішення суду, яке набрало законної сили. Зважаючи на те, що на підставі ст. 141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати пропорційно до розміру задоволення позовних вимог, тому понесені витрати підлягають стягненню з відповідача на користь позивачки. Підстав для допущення до негайного виконання судового рішення немає. На підставі викладеного та

Outcome: approved