Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

[PERSON] звернулась до суду з заявою про встановлення факту, що має юридичне значення - належності документу, посилаючись на те, що вона в 1985 році закінчила Ровенський державний педагогічний інститут ім. Д.З. Мануїльського. З 30.05.2022 року позивач отримує пенсію за віком згідно з Законом України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», разом із тим, до загального трудового стажу не враховано час навчання у вказаному вище інституті. Позивач звернулась до Головного управління Пенсійного фонду України в Житомирській області з заявою щодо розміру трудового стажу. На заяву позивача Головне управління Пенсійного фонду України в Житомирській області повідомило, що наданий позивачем диплом не відповідає паспортним даним, тому період навчання в Ровенському державному педагогічному інституті ім. Д.З. Мануїльського з 1981 по 1985 р.р. до страхового стажу позивача для обчислення пенсії не враховано. При огляді документів було виявлено, що в дипломі № [NUMBER] від 28 червня 1985 року її ім`я зазначено як « [PERSON] », а в свідоцтві про шлюб « [PERSON] ». В паспорті ім`я записано як « [PERSON] », що в перекладі на російську мову на другій сторінці паспорта « [INFO] », отже при записі в дипломі було допущено помилку. Заявник зазначає, що у зв`язку з цим, у рішенні про призначення пенсії їй не зараховано до стажу роботи навчання в інституті з 01.09.1981 року по 28.06.1985 року. Виправити дані помилки у досудовому порядку неможливо, тому вона була вимушена звернутись до суду з метою захисту свого порушеного права. [PERSON] до суду подала заяву про розгляд справи у її відсутність, в якій просила суд її заяву задовольнити в повному обсязі. Представник заінтересованої особи у судове засідання не з`явився, про розгляд справи повідомлявся належним чином. Причину неявки суд не повідомив. На підставі статей 211, 223 Цивільного процесуального кодексу України (надалі по тексту - ЦПК України), суд вважає можливим розгляд справи за відсутності сторін та ухвалення рішення у справі на підставі наявних в ній доказів. Суд, дослідивши письмові докази, які містяться в матеріалах справи, приходить до наступного: Відповідно до паспорта громадянина України серії [NUMBER] виданого Чуднівським РВ УМВС України в Житомирській області 01 грудня 1998 року та картки фізичної особи - платника податків прізвище, ім`я та по-батькові заявниці - [PERSON] . В паспорті ім`я позивача записано як « [PERSON] », що в перекладі на російську мову на другій сторінці паспорта «[PERSON]»(а.с.11-12). Відповідно до військового квитка серії [NUMBER] виданого [PERSON]. ім`я позивача на російській мові вказано як « [PERSON] ». 02.07.1983 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] і отримала прізвище « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] , виданим Жеребківською сільською радою Чуднівського району. Відповідно до п.5 ст.293 ЦПК справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. У відповідності до ч. 1 ст. 293 ЦПК України, окреме провадження - це вид непозовного цивільного судочинства, в порядку якого розглядаються цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав, свобод та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих майнових чи немайнових прав. Згідно п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Згідно ч. 2 ст. 315 ЦПК України, у судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення. За правовими позиціями Верховного Суду України щодо судової практики розгляду справ про встановлення фактів, що мають юридичне значення, коли громадяни не можуть використати правовстановлюючі документи, оскільки зазначені в них прізвище, ім`я, по батькові, місце та час народження не відповідають записам у правовстановлюючому документі якщо хоч і не посвідчують особу, але є необхідними для підтвердження певного права, а установи, які видали ці документи, не можуть виправити допущені в них помилки, відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, громадяни України мають право звернутися до суду із заявою про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Згідно п.12 Постанови Пленуму ВСУ від 31.03.1995 № 5 «Про судову практику в справах про встановлення фактів, що мають юридичне значення», при розгляді справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, зазначені в документі, не збігаються з ім`ям, по батькові, прізвищем, місцем і часом народження цієї особи, вказаними у свідоцтві про народження або в паспорті, у тому числі, факту належності правовстановлюючого документа, в якому допущені помилки у прізвищі, імені, по батькові або замість імені чи по батькові зазначені ініціали суд повинен запропонувати заявникові подати докази про те, що правовстановлюючий документ належить йому і що організація, яка видала документ, не має можливості внести до нього відповідні виправлення. На підставі наявних матеріалів справи та наданих копій документів, судом встановлено, що помилковість при написанні імені заявниці в дипломі Ровенського державного педагогічного інституту ім. Д.З. Мануїльського,є обставиною, яка перешкоджає [PERSON] в здійсненні перерахунку пенсії, оскільки метою встановлення факту, що має юридичне значення є забезпечення можливості реалізації заявником гарантованого Конституцією України права на пенсійне забезпечення, а також те, що іншого порядку та можливості встановити факт належності диплома у неї немає. Суд аналізуючи зібрані по справі докази, оцінивши їх в сукупності та приймаючи до уваги необхідність встановлення факту належності правовстановлюючого документу для реалізації заявницею права щодо пенсійного забезпечення дійшов висновку, що заява [PERSON] про встановлення факту належності їй правовстановлюючого документу є обґрунтованою та підлягає задоволенню. На підставі вище викладеного та

Outcome: approved