Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

20.09.2022 року представник позивача звернувся до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до [PERSON] у якому просив стягнути з відповідача на користь ТОВ відповідальністю «Одеська обласна енергопостачальна компанія» заборгованість за спожиту електричну енергію в розмірі 20375, 52 грн та судові витрати. В обґрунтування позову зазначено, що між позивачем та споживачем [PERSON] укладено Договір про постачання електричної енергії постачальником універсальних послуг розміщений на офіційному сайті позивача, а також в газеті «Одеські вісті» на умовах раніше укладеного договору з АТ «ДТЕК Одеські електромережі» № 10731096 як з постачальником за регульованими тарифом, шляхом вчинення споживачем дій, що засвідчують його бажання укласти договір, а саме за фактом споживання електроенергії на об`єкт побутового споживача та відкрито особовий рахунок - [NUMBER] / [NUMBER] для проведення розрахунків. За період січень 2019 року\~та червень 2022 року боржник фактично спожив електричну енергію, проте ним не було здійснено повної оплати за спожиту електроенергію. Ухвалою суду від 06.10.2022 року відкрито провадження у справі у порядку спрощеного позовного провадження. Копію ухвали про відкриття спрощеного позовного провадження у справі була направлена позивачу та відповідачу. У зазначений в ухвалі термін від сторін не надійшло заперечень щодо розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження. Представник позивача в судове засідання не з`явився, надав на адресу суду письмову заяву, в якій зазначив, що позовні вимоги повністю підтримує та просить розглянути справу у відсутності представника. Не заперечував проти винесення заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явилася повторно, про день, час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, зокрема шляхом направлення судових повісток про виклик за останнім відомим суду місцем її проживання. Процесуальним правом надати відзив на позов або письмові пояснення по суті предмету спору не скористалася. Документів, що підтверджують поважність причин його відсутності суду не надано. Клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надійшло. Відповідно до\~ст. 280 ЦПК України, суд вважає можливим ухвалити заочне рішення у справі на підставі наявних у ній доказів. Відповідно до ч.2\~статті 247 ЦПК України\~фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося. За таких обставин на підставі ч.4 ст.223 ЦПК України, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних та доказів (постановляє заочне рішення). Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про обґрунтованість позовних вимог, виходячи з наступного. З 01.01.2019 ТОВ «ООЕК» є постачальником універсальних послуг, на якого покладений спеціальний обов`язок, щодо постачання електричної енергії побутовим споживачам на території Одеської області. Реєстр Електропостачальників, які отримали доступ до електричних мереж Оператора системи розподілу електричної енергії АТ «ДТЕК Одеські Електромережі» (АТ «Одесаобленерго») публічно розміщений на сайті. [PERSON] є споживачем електричної енергії, яку ТОВ\~«Одеська обласна енергопостачальна компанія»\~постачає за адресою: [ADDRESS] . Для проведення розрахунків ТОВ «ООЕК» на її ім`я [PERSON] відкрито особовий рахунок № [NUMBER] . Відповідно до розрахунку заборгованості за спожиту електроенергію заборгованість [PERSON] за період з січня 2019 року по червень 2022 року становить 20 375,52 грн. За змістом статті 11 ЦК України факт відкриття особового рахунку та постачання електричної енергії вважається укладенням договору на умовах, передбачених Законом України «Про електроенергетику» (постанова Верховного Суду від 11.09.2019 у справі № 509/3536/15-ц та від 15.07.2019 у справі №347/713/17). ТОВ «Одеська обласна енергопостачальна компанія» як постачальник електричної енергії свої зобов`язання виконує та надає відповідачу послуги з постачання електроенергії. Однак, [PERSON] не виконує взятих на себе зобов`язань та не сплачує вартість спожитої електричної енергії вчасно та в повному розмірі. З наданих розрахунків вбачається, що станом на червень 2022 року основна заборгованість за спожиту електричну енергію складає: 20 375,52 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 58 Закону України «Про ринок електричної енергії», споживач зобов`язаний сплачувати за електричну енергію та надані йому послуги відповідно до укладених договорів. Згідно з ч.1 ст.714 ЦК України за договором постачання енергетичними та іншими ресурсами через приєднану мережу одна сторона (постачальник) зобов`язується надавати другій стороні (споживачеві, абонентові) енергетичні та інші ресурси, передбачені договором, а споживач (абонент) зобов`язується оплачувати вартість прийнятих ресурсів та дотримуватись передбаченого договором режиму її використання, а також забезпечити безпечну експлуатацію енергетичного та іншого обладнання. У відповідності до ч.1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Відповідно до ст.ст. 525, 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Отже, приймаючи до уваги наявність між сторонами договірних відносин, з приводу постачання та споживання електричної енергії, враховуючи не виконання її умов відповідачем в повному обсязі та на умовах визначених договором приєднання, у вигляді несвоєчасної сплати за спожиту електричну енергію, суд дійшов висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими та підлягають задоволенню, шляхом стягнення з відповідача заборгованості в розмірі 20 375,52 грн. Згідно з усталеною практикою Європейського суду з прав людини, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною залежно від характеру рішення ("Серявін та інші проти України" (Seryavin and Others v. Ukraine) від 10 лютого 2010 року, заява №4909/04). Відповідно до ст.141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню судовий збір, сплачений позивачем за подання позову.

Outcome: approved