Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Стислий виклад позицій сторін 02 травня 2022 року засобом поштового зв`язку позивач (відповідач) [PERSON] звернулась до суду з позовом до відповідача (позивача) [PERSON] з вимогою про поділ спільного майна подружжя. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що з 04.03.1995 року \~сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, однак оскільки шлюбні відносини припинені, виникло питання про розподіл майна, яке було набуто в період шлюбу за спільні сумісні кошти. Виходячи з наведених обставин, просила визнати за нею право власності на Ѕ частину кожного з наступних об`єктів рухомого та нерухомого майна: - житловий будинок за адресою [ADDRESS] , площею 235,5 м2, РНОНМ 24095521101; - земельну ділянку під вказаним житловим будинком, площею 0,08 га, КВЦПЗ 02.01, кадастровий номер 2110100000:42:001:0352; - квартиру за адресою [ADDRESS] , площею 42,1 м2, РНОНМ 2125990121101; - квартиру за адресою [ADDRESS] , площею 49,8 м2, РНМ 30363105; - автомобіль марки FORD KUGA, білого кольору, 2015 р.в., д.н.з. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] /т.1, а.с 1-15/. 04 липня 2022 року відповідач (позивач) [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гончаров В.В., звернувся із зустрічною позовною заявою, яку уточнив в процесі розгляду справи, до позивача (відповідача) [PERSON] про визнання об`єкта нерухомого майна квартири за адресою [ADDRESS] особистою приватною власністю та визначення порядку користування нерухомим майном житловим будинком за адресою [ADDRESS] . Зустрічний позов обґрунтований тим, що квартира за адресою [ADDRESS] являється особистою приватною власністю [PERSON] , оскільки така набута ним за особисті приватні кошти за час окремого проживання від [PERSON] у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Окрім того, сторони не можуть дійти згоди в питанні користування будинком, що розташований за адресою: [ADDRESS] . Виходячи з наведених обставин [PERSON] , в інтересах якого діє адвокат Гончаров В.В., просив: - визнати квартиру [ADDRESS] , площею 42,1 кв.м. особистою приватною власністю [PERSON] ; -\~визначити співвласникам\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~порядок користування\~житловим будинком\~ [ADDRESS] ,\~Закарпатської площею\~235,5\~кв.м.,\~надавши в\~особисте користування\~ [PERSON] \~житлову кімнату\~(спальню)\~на мансардному\~поверсі площею\~21,3\~кв.м.\~(позначка\~14\~на плані\~технічного паспорту); гардеробну на\~мансардному поверсі\~площею 6,6\~кв.м.\~(позначка\~16\~на плані\~технічного паспорту); санвузол на\~мансардному поверсі\~площею 7,8\~кв.м.\~(позначка\~17\~на плані\~технічного паспорту); житлову кімнату\~(спальню)\~на мансардному\~поверсі,\~площею 10,8\~кв.м.\~(позначка\~18\~на плані\~технічного паспорту);\~а в\~особисте користування [PERSON] санвузол на мансардному поверсі площею 3,7 кв.м. (позначка 11 на плані технічного паспорту); гардеробну на мансардному поверсі площею 3,4 кв.м. (позначка 12 на плані технічного паспорту); житлову кімнату (спальню) на мансардному поверсі площею 20,4 кв.м. (позначка 13 на плані технічного паспорта); житлову кімнату (спальню) на мансардному поверсі площею 16,6 кв.м. (позначка 15 на плані технічного паспорта); всі інші житлові і підсобні нежитлові приміщення залишити у спільному користуванні сторін; - відмовити у задоволенні первісного позову [PERSON] до [PERSON] в частині вимоги про визнання за [PERSON] в порядку поділу спільного сумісного майна подружжя право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] (реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 2125990121101), площею 42,1 кв.м. Також зазначив про визнання первісного позову в частині поділу житлового будинку за адресою [ADDRESS] , земельної ділянки під вказаним житловим будинком, квартири за адресою [ADDRESS] , автомобіля марки FORD KUGA, білого кольору, 2015 р.в. шляхом визнання за [PERSON] права власності на 1/2 частину кожного з цих об`єктів / т.1., а.с.37-42, 119-122/ 27 липня 2022 року представник відповідача за зустрічним позовом адвокат Логойда В.М. подав до суду відзив на зустрічну позовну заяву, який обґрунтовує тим, що твердження [PERSON] про припинення шлюбних відносин з [PERSON] з січня 2019 року не відповідає дійсності, насправді сторони припинили спільне проживання з серпня 2021 року, коли [PERSON] переїхав проживати на квартиру по [ADDRESS] , а [PERSON] разом з молодшою донькою залишилися проживати в будинку по [ADDRESS] . Квартира [ADDRESS] придбана подружжям [PERSON] під час спільного проживання в зареєстрованому шлюбі частково за рахунок спільних коштів подружжя (поточні доходи, заощадження) і частково (як повідомив дружині [PERSON] ) за рахунок коштів, отриманих в інтересах сім`ї в позику від [PERSON] , які були повернуті останньому шляхом продажу спільного майна подружжя, а саме: земельної ділянки по [ADDRESS] . Щодо порядку користування будинком по [ADDRESS] , то з урахуванням проживання в будинку повнолітньої дитини, яка не досягла 23 років, вважає правильним визначити порядок користування спільним будинком, за яким приміщення № [NUMBER] (за техпаспортом) залишаються за [PERSON] , приміщення №11-14 за [PERSON] , а підвал, весь перший поверх будинку та сходи з коридором (приміщення №10 мансарди за техпаспортом) залишаються у спільному користуванні сторін, оскільки ці приміщення мають допоміжний та технічний характер і обслуговують потреби всіх проживаючих у будинку осіб. Заявлений [PERSON] розмір витрат на правову допомогу вважає завищеним /т.1, а.с.76-81/. 05 серпня 2022 року відповідач (позивач) [PERSON] подав до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву, в якій вказує, що сума позики, отримана від [PERSON] , за рахунок якої він придбав спірну квартиру по [ADDRESS] , погашена ним за рахунок коштів, отриманих ним від продажу 23.07.2021 року двох земельних ділянок у Стрийському районі Львівської області, які належали йому на праві особистої приватної власності. Додані [PERSON] до відзиву на зустрічну позовну заяву фотознімки, на яких він зображений разом з дружиною, з їх доньками, друзями та знайомими, не містять дати подій, які на них зафіксовані, могли зафіксувати події, які відбулися вже після січня 2019 року, тобто після припинення шлюбних відносин, однак такі фотознімки не підтверджують спільне проживання сторін в періоді з січня. Так, після припинення шлюбних відносин з [PERSON] , [PERSON] не бажав завдавати їх двом донькам моральних страждань і афішувати перед близькими і друзями припинення шлюбних відносин, намагався підтримувати видимість існування щасливої та гармонійної родини, тому лише з цією ціллю приймав участь разом з [PERSON] та доньками у певних урочистостях подіях, у зустрічах з близькими і друзями. Підтвердження цього є і факт їхньої спільної участі у м. Києві в урочистій церемонії укладення шлюбу їхньої доньки [PERSON] , яка відбулася [INFO] , тобто вже після того, як, за твердженням [PERSON] , їх шлюбні відносини припинилися /т.1, а.с.125-135/. Заяви (клопотання) учасників справи. 12 травня 2022 року через канцелярію суду представником позивача [PERSON] адвокатом Логойда В. подано заяву на виконання ухвали суду від 05.05.2022 року, з додатками /т.1,а.с.20-22/. 23 червня 2022 року через канцелярію суду представником відповідача [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано заяву про ознайомлення з матеріалами цивільної справи № 308/5268/22 /т.1, а.с.33-34/. 04 липня 2022 року представником відповідача [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. заявлено зустрічний позов. В зустрічному позові в порядку\~ст. 93 ЦПК України\~ заявлено клопотання про письмове опитування відповідача за зустрічним позовом [PERSON] як свідка та поставлені питання про обставини, що мають значення для справи; клопотання про допит в якості свідка [PERSON] /т.1, а.с.37-66/. 27 липня 2022 представником відповідача за зустрічним позовом адвокатом Логойда В. подано до суду відзив на зустрічну позовну заяву. В порядку\~ст. 93 ЦПК України\~ заявлено клопотання про письмове опитування відповідача (позивача) [PERSON] як свідка, поставлені питання про обставини, що мають значення для справи. Заявлено клопотання про допит в якості свідків [PERSON] , [PERSON] /т.1, а.с.76-114/. 02 серпня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Логойда В. подано клопотання до доручення до матеріалів справи копій поштових квитанцій /т.1, а.с.115-118/. 03 серпня 2022 року представником позивача за зустрічним позовом адвокатом Гончаровим В.В. заявлено про зміну предмета зустрічного позову /т.1, а.с.119-125/. 05 серпня 2022 року позивачем за зустрічним позовом [PERSON] подано до суду відповідь на відзив на зустрічну позовну заяву /т.1, а.с.126-135/. 08 серпня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Логойда В. подано клопотання про виклик свідків [PERSON] , [PERSON] ; клопотання про приєднання доказів до матеріалів справи копії відповіді КП «Водоканал м.Ужгорода» № 1043 від 04.08.2022 /т.1, а.с.136-144/. 09 серпня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано заяву про проведення підготовчого судового засідання у відсутності [PERSON] та адвоката Гончарова В.В. /т.1, а.с.145-146/; представником [PERSON] адвокатом Логойда В. подана заява аналогічного змісту /т.1, а.с.147-149/. 17 серпня 2022 року відповідачем (позивачем) [PERSON] в якості свідка надано відповіді на питання, поставлені позивачем (відповідачем) [PERSON] в письмовому опитуванні /т.1, а.с.158-160/. 22 серпня 2022 року позивачем (відповідачем) [PERSON] в якості свідка надано відповіді на питання, поставлені відповідачем ( позивачем) [PERSON] в письмовому опитуванні /т.1, а.с.163-168/. 06 вересня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано до суду заяву, що стосується понесених витрат на правову допомогу, з додатками /т.1, а.с.175-176/. 16 вересня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано до суду заяву про приєднання доказів, з додатками /т.1,а.с.178-190/. 03 жовтня 2022 представником [PERSON] адвокатом Логойда В. Подані клопотання про витребування доказів та про приєднання доказів до матеріалів справи, з додатками /т.1, а.с.210-225/. 04 жовтня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано до суду заяву про видачу копії технічного запису судового засідання, з додатком /т.1, а.с. 230/. 20 жовтня 2022 року представником [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано до суду заяву про стягнення судових витрат, з додатками /т.1, а.с.232-239/. 04 листопада 2022 представником [PERSON] адвокатом Гончаровим В.В. подано до суду заяву про розгляд справи у відсутності відповідача (позивача) [PERSON] та його представника /т.1, а.с.242-243/. Інші процесуальні дії у справі. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 04.05.2022 справу передано на розгляд на судді Голяни О.В. /т.1,а.с.16/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 05.05.2022 року позовну заяву [PERSON] залишено без руху /т.1,а.с.17-19/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 25.05.2022 року позовну заяву [PERSON] до [PERSON] прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі, справу постановлено розглядати за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням учасників справи /т.1, а.с.25-27/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 18.07.2022 року прийнято зустрічний позов [PERSON] до спільного розгляду з первісним позовом\~ [PERSON] ; об`єднано вимоги за зустрічним позовом в одне провадження з первісним позовом; ухвалено перейти від розгляду за правилами спрощеного позовного провадження до розгляду за правилами загального позовного провадження, призначено по справі підготовче судове засідання / т.1,а.с 72-74/. Ухвалою Ужгородського міськрайонного суду Закарпатської області від 10.08.2022 року зобов`язано позивача (відповідача) [PERSON] надати відповіді на питання позивача (відповідача) [PERSON] , поставлені у клопотанні про письмове опитування; зобов`язано позивача (відповідача) [PERSON] надати відповіді на питання позивача (відповідача) [PERSON] , поставлені у клопотанні про письмове опитування; ухвалено викликати до суду в якості свідка [PERSON] ; [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] ; закрито підготовче судове провадження та призначено справу до судового розгляду по суті /т.1, а.с.151-155/. В судовому засіданні 06.09.2022 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача (відповідача) [PERSON] адвоката Логойди В.М. про витребування доказів, так як таке клопотання було заявлено під час підготовчого судового засідання, проте не було вирішено судом на відповідній стадії. В судовому засіданні 20.10.2022 протокольною ухвалою суду задоволено клопотання представника позивача (відповідача) [PERSON] адвоката Логойди В.М. про приєднання до матеріалів справи копії договору № 21 про сплату пайових внесків, укладеного 20.02.2019 між [PERSON] та Житловим будівельним кооперативом «Парковий масив», так як зазначений договір витребовувався судом в порядку ст. 84 ЦПК України у відповідача (позивача) [PERSON] , проте не був наданий до суду. В судовому засіданні 20.10.2022 протокольною ухвалою суду відмовлено в задоволенні клопотання представника позивача (відповідача) [PERSON] адвоката Логойди В.М. про витребування доказів, про приєднання доказів до матеріалів справи, так як під час підготовчого провадження по даній справі були вирішенні всі наявні клопотання по справі, всі учасники процесу надали для приєднання до матеріалів справи всі наявні у них докази; додаткових клопотань, окрім заявлених, сторони та їх представники не мали; поважних причин пропуску процесуального строку, встановленого законом для подання клопотань, приєднання доказів до матеріалів справи, представник позивача (відповідача) не навів. Пояснення сторін, надані в судовому засіданні. Позивач (відповідач) [PERSON] в судовому засіданні пояснила, що заявлене до поділу майно придбано під час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя, а тому підлягає поділу в рівних частинах. Щодо тверджень [PERSON] , що подружжя спільно не проживало з кінця січня 2019 року, пояснила суду, що такі відомості не відповідають дійсності. Так, вона проживала спільно з її чоловіком [PERSON] та молодшою дитиною в будинку по [ADDRESS] до 27.08.2021. 27.08.2021 у зв`язку з погіршенням сімейних відносин її чоловік виїхав з будинку. Єдиним випадком, коли [PERSON] не проживав в будинку по [ADDRESS] , були три тижня, починаючи з 06.04.2020, коли [PERSON] проживав три тижні в квартирі по по [ADDRESS] з метою недопущенням інфекціонуванням Covid-19, яким в той час хворіла [PERSON] . Припускає, що фото з валізою, надане [PERSON] як доказ окремого проживання подружжя, було зроблене саме в той період. Про відносини її чоловіка з [PERSON] їй стало відомо в 2021 році. Квартири по [ADDRESS] , [ADDRESS] були придбані за рахунок спільних сімейних коштів подружжя з метою вирішення житлових питань їх двох дітей, причому квартира [ADDRESS] призначалася для проживання їх молодшої доньки. Про борг [PERSON] їй відомо зі слів її чоловіка [PERSON] . Земельна ділянка по [ADDRESS] відчужена її чоловіком [PERSON] на підставі наданої нею довіреності, гроші від продажу зазначеної земельної ділянки вона не отримувала. В судовому засіданні 04.11.2022 пояснила, що постійно проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , користується кімнатою позн. [ADDRESS] на плані технічного паспорта будинку, а кімнати позн. 14,15 на плані технічного паспорта будинку займає молодша донька сторін [PERSON] , 2003 р.н. Представник позивача (відповідача) [PERSON] адвокат Логойда В.М. в судовому засіданні первісні позовні вимоги підтримав, зустрічні позовні вимоги заперечив. Пояснив, що заявлене до поділу майно придбано під час зареєстрованого шлюбу за спільні кошти подружжя. Подружжя [PERSON] спільно проживало за адресою [ADDRESS] до середини 2021, фактичні шлюбні відносини до вказаної дати не припинялися. Єдиний випадок окремого проживання подружжя мав місце в квітні 2020, коли [PERSON] хворіла на Ковід -19, а тому її чоловік [PERSON] з метою недопущення інфекціонування вірусом три тижні проживав окремо в квартирі по [ADDRESS] . Квартири по [ADDRESS] , по [ADDRESS] були придбані за рахунок спільних сімейних коштів подружжя в інтересах сім`ї, а саме: для забезпечення житловою площею двох спільних дітей подружжя. Квартира по [ADDRESS] без оформлення офіційних орендних відносин до квітня 2020 року здавалася в оренду іноземному студенту. Позивач за зустрічним позовом [PERSON] в судовому засіданні пояснив, що рішення про припинення шлюбних відносин з [PERSON] прийняв в березні 2018 року під час поїздки до Італії. На початку 2019 року у нього зав`язалися відносини з [PERSON] , з якою стали проживати разом з кінця січня 2019 року в квартирі за адресою [ADDRESS] , а з листопада 2021 в квартирі по [ADDRESS] . Починаючи з кінця січня 2019 мав спільний бюджет з [PERSON] . При цьому з зв`язку з характером його роботи міг ночувати і в будинку по [ADDRESS] , і в квартирі по [ADDRESS] , і в пологовому будинку. По теперішній час періодично відвідує будинок по [ADDRESS] . Його зображення на спільних фото з [PERSON] пояснює тим, що після припинення фактичних шлюбних відносин подружжя підтримувало вигляд сімейних відносин, щоб не травмувати психіку їх двох дітей. Спірна квартира по [ADDRESS] придбана ним для спільного проживання з [PERSON] . Придбана частково за рахунок суми грошей в розмірі 10\~000 доларів США, отриманих в позику від [PERSON] , частково за рахунок його заробітної плати. З [PERSON] розрахувався готівкою в серпні 2021 за рахунок грошей, отриманих ним в результаті продажу належних йому на праві особистої приватної власності земельних ділянок, розташованих в Стрийському районі Львівської області. Гроші від продажу земельної ділянки по [ADDRESS] , що являлася спільною сумісною власністю подружжя, призначалися для допомоги дітям, борг [PERSON] за рахунок цих коштів не погашався. На запитання представника позивача за первісним позовом відповів, що в квартирі по [ADDRESS] проживав студент з Йорданії, а після квітня 2020 року у вказаній квартирі інколи міг переночувати особа на ім`я [PERSON] , прізвище якого назвати не забажав. Представник відповідача (позивача) [PERSON] адвокат Гончаров В.В. в судовому засіданні зустрічні позовні вимоги підтримав, первісні позовні вимоги заперечив. Пояснив, що подружжя [PERSON] припинило спільне проживання з січня 2019. Незважаючи на фактичне припинення спільного проживання, [PERSON] з 2019 року і по теперішній час періодично з метою відпочинку (будинок розташований поблизу його місця роботи), з метою спілкування з донькою тощо, відвідує будинок по [ADDRESS] . В лютому 2019 [PERSON] уклав договір з ЖБК «Парковий масив» про сплату пайових внесків з метою придбання квартири по [ADDRESS] для особистого проживання. Фактичні обставини, встановлені судом. Сторони перебували в зареєстрованому шлюбі з 04 березня 1995 року. Шлюб між\~сторонами було\~розірвано рішенням\~Ужгородського міськрайонного\~суду Закарпатської\~області від\~29.03.2022\~року в\~рамках розгляду\~цивільної справи\~308/14326/21.\~Зі змісту\~рішення суду\~слідує,\~що з\~позовом про\~розірвання шлюбу\~до суду\~28.10.2021\~звернувся чоловік\~ [PERSON] ,\~посилаючись на\~те,\~що спільне\~життя у\~сторін не\~складається,\~подружжя припинило\~спільне проживання,\~шлюб існує\~тільки формально,\~подружніх стосунків\~не підтримують,\~спільного господарства\~не ведуть.\~Судом при\~ухваленні рішення\~було встановлено,\~що шлюбних\~стосунків сторони\~між собою\~не підтримують;\~даних,\~з якого\~саме часу\~подружжя припинило\~шлюбні відносини,\~рішення суду\~не містить\~/т.1,\~а.с.56-57/. Відповідно до інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна №281471003 від 27.10.2021 року за [PERSON] на праві власності зареєстровані: -об`єкт житлової нерухомості за адресою [ADDRESS] , загальною площею 42,1 кв.м., житловою площею 14,9 кв.м., дата державної реєстрації 15.07.2020 року, підстава державної реєстрації: довідка про членство особи в кооперативі та внесення таким членом кооперативу пайового внеску в повному обсязі, серія та номер: б\\н, виданий 29.11.2019 року, видавник: Житлово - будівельний кооператив: «Парковий масив»; технічний паспорт, серія та номер: 133/04-03/20, виданий 05.06.2020 року, видавник Управління містобудування та архітектури Ужгородської міської ради; сертифікат ДАБІ, серія та номер: ЗК162201430647, виданий 22.05.2020, видавник Управління державного архітектурно-будівельного контролю Ужгородської міської ради; документ отримано з ЄРД: протокол, серія та номер: 1083,1084, виданий 13.07.2020, видавник: приватний нотаріус Ужгородського міського нотаріального округу Єгер Н.Д. /а.с.4-5/; -об`єкт житлової нерухомості п`ятикімнатний житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 235 кв.м., житловою площею 104,2 кв.м., дата державної реєстрації 28.02.2013, земельна ділянка місця розташування кадастровий номер: 2110100000:42:001:0352, цільове призначення для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд (присадибна ділянка), площею 0,08 га, підстава державної реєстрації: свідоцтво про право власності, серія та номер: [NUMBER] , виданий 19.03.2013 року, видавник: державний реєстратор Цоклан О.М., підстава внесення запису: Рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер:983792 від 19.03.2013 року 14:58:16, [PERSON] , Ужгородське міськрайонне управління юстиції в Закарпатській області;форма власності: приватна, власники [PERSON] -об`єкт житлової нерухомості за адресою за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 49,8 кв.м., житловою площею 24,4 кв.м., дата державної реєстрації 11.05.2010, підстава виникнення права власності: свідоцтво про право власності [NUMBER] , 06.05.2010 року, виконком Ужгородської міської ради /т.1, а.с. 4-5, 180-181/. Відповідно до свідоцтва про право власності індексний номер:1379318 від 19.03.2013 року, житловий будинок за адресою: [ADDRESS] , загальною площею 235,5 кв.м., житловою площею 104,2 кв.м., належить на праві приватної власності [PERSON] /т.1, а.с.55/. Зазначений будинок введений в експлуатацію на підставі Декларації про готовність об`єкта до експлуатації /т.1., а.с.183-184/. Відповідно до інформації з Державного земельного кадастру про право власності та речові права на земельну ділянку від 14.12.2021 року, земельна ділянка з кадастровим номером 2110100000:42:001:0352, з цільовим призначенням для будівництва та обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, площею 0,08 га, за адресою: [ADDRESS] , зареєстрована за [PERSON] /т.1, а.с. 6/. Відповідно до даних договору купівлі-продажу земельної ділянки від 30.06.2009 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Селехман О.А., зареєстрованого в реєстрі №2130, [PERSON] за ціною 13280,00 грн. придбав у [PERSON] земельну ділянку під [ADDRESS] , площею 0,08га, цільове призначення земельної ділянки для будівництва та обслуговування житлового будинку та господарських будівель та споруд /т.1.,а.с.54/. 20.02.2019 [PERSON] уклав з Житловим будівельним кооперативом «Парковий масив» договір № 21 про сплату пайових внесків, яким були врегульовані відносини щодо членства в кооперативі та порядок набуття права власності на об`єкт в будинку, а саме: квартиру [ADDRESS] , яку будує кооператив. Пунктом 1.4 передбачено, що внесок, який підлягає сплаті учасником, складається з вступного внеску в розмірі 1000 грн., який сплачується в складі першої суми, що вноситься учасником, та паю, який сплачується частинами згідно графіку, встановленого Додатком 1 до цього договору. Пунктами 2.1, 2.7 договору передбачено, що вартість будівництва 1 кв.м. становить 7\~880 грн.; на момент укладання договору розмір внесків становить 331\~748 грн. Після сплати учасником повного розміру внеску, ЖБК надає учаснику довідку про здійснення повної оплати пайового внеску /т.1, а.с.212-214/. Додатку 1 до договору про сплату пайових внесків від 20.02.2019, з затвердженим графіком сплати паю, передбаченого п.1.4. договору, сторони не надали. Довідкою Житлово будівельного кооперативу «Парковий масив» № 0506/20-45 від 05.06.2020 стверджено, що [PERSON] станом на 05.06.2020 повністю розрахувався по договору № 76 про сплату пайових внесків у обслуговуючому Житлово будівельному кооперативі «Парковий масив» від 20.02.2019 в розмірі 331\~748 грн. за житлову квартиру [ADDRESS] /т.1, а.с.58/, а актом № 45 приймання передачі житлової квартири від 05.06.2020 стверджено, що Житлово будівельний кооператив «Парковий масив» передав, а [PERSON] прийняв вказану квартиру /т.1, а.с.59/. Договір № 21 від 20.02.2019, довідка Житлово будівельного кооперативу «Парковий масив» № 0506/20-45 від 05.06.2020 стосуються одного і того ж об`єкта нерухомого майна - квартири [ADDRESS] . Відповідно до даних електронно інформаційної системи «Дія» транспортний засіб марки «FORD» моделі «KUGA», білого кольору, 2015 року випуску, д.н.з. [NUMBER] , VIN: [NUMBER] , зареєстрований за [PERSON] , що також підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] від 09.09.2015 року/т.1, а.с. 9,180/. 30.08.2021 року [PERSON] відповідно до нотаріально посвідченої довіреності уповноважила [PERSON] продати спільну сумісну власність подружжя - земельну ділянку площею 0,0896 га, що розташована в [ADDRESS] , кадастровий номер 2110100000:42:001:0049, визначаючи ціну та інші умови договору на власний розсуд /т.1, а.с.82,113/. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 29.09.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І., зареєстрованого в реєстрі №5001, [PERSON] , від імені якої діяв [PERSON] , відчужила за ціною 223 303,00 грн. покупцю [PERSON] земельну ділянку під [ADDRESS] , кадастровий номер 2110100000:42:001:0049. При цьому в п. 9 договору представник продавця ствердив, що відчужувана земельна ділянка є спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] . З пояснень сторін, наданих в судовому засіданні, встановлено, що частину грошей, отриманих від продажу земельної ділянки [ADDRESS] [PERSON] від [PERSON] не отримала.. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.07.2021 року, посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І., зареєстрованого в реєстрі №3737, [PERSON] за ціною 130 100,00 грн. відчужив покупцю [PERSON] земельну ділянку за адресою: [ADDRESS] , площею 0,0707 га., цільове призначення для ведення особистого селянського господарства, кадастровий номер 4625388800:05:001:0191. Відповідно до договору купівлі-продажу земельної ділянки від 23.07.2021 року посвідченого приватним нотаріусом Ужгородського міського нотаріального округу Рак О.І., зареєстрованого в реєстрі №3736, [PERSON] за ціною 106 600,00 грн. відчужив покупцю [PERSON] земельну ділянку за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Діброва, площею 0,0874 га., цільове призначення для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель та споруд, кадастровий номер 4625388800:05:001:0192. На укладення цього договору надано згоду дружини продавця [PERSON] /т.1, а.с.133-134/. Земельна ділянка за адресою: Львівська область, Стрийський район, с. Діброва, належала [PERSON] на праві особистої приватної власності як особі, яка використала своє право на безоплатне отримання частини земельного фонду, про що Заплатинською сільською радою був виданий Державний акт на право власності на земельну ділянку серії ЯД № 405249 /т.1., а.с.135/. 9.11.2008 року [PERSON] надав в позику [PERSON] суму грошей в розмірі 355000 грн., а 23.06.2009 [PERSON] надав в позику [PERSON] суму грошей в розмірі 421856,00 гривень, що підтверджено нотаріально посвідченими договорами від 9.11.2008 року та від 23.06.2009 року /т.1., а.с.185-186/. Будучи опитаним як свідок в порядку ч.1 ст. 93 ЦПК України, [PERSON] дав наступні відповіді: 1)Договір від 20.02.2019 року про сплату пайового внеску до ЖБК «Парковий масив» за квартиру на [ADDRESS] у нього відсутній, номер вказаного договору не пам`ятає. Оплату за вказану квартиру у вигляді пайового внеску здійснював частинами за рахунок коштів, які позичав у [PERSON] , а решту за рахунок особистих заощаджень та своєї заробітної плати. Позику [PERSON] повернув в перших числах серпня 2021 року, точну дату не пам`ятає, за рахунок коштів, отриманих від продажу 23.07.2021 року двох земельних ділянок у Стрийському районі Львівської області, які належали йому на праві особистої приватної власності. Залишкову незначну суми позики повернув за рахунок особистих заощаджень та заробітної плати. 2)Для придбання квартири на [ADDRESS] у лютому 2019 року позичив у [PERSON] 10\~000,00 доларів США, жодних документів для позики не оформляли, оскільки в них були дружні відносини та довіра. У 2021 році у [PERSON] грошові кошти не позичав. 3)Розрахунок за договором купівлі продажу, оформленої на [PERSON] земельної ділянки, від 29.09.2021 року був проведений [PERSON] грошима у готівковій формі. Відчуження цієї земельної ділянки жодним чином не пов`язане з отриманням ним від нього у позику грошових коштів на придбання квартири на [ADDRESS] /т.1., а.с.158-159/. Будучи опитаною як свідок в порядку ч.1 ст. 93 ЦПК України, [PERSON] дала наступні відповіді: 1)Громадянина [PERSON] , який помер у червні 2021 року знала, він був чоловіком сестри [PERSON] . Ірини. 2)Про отримання у позику грошових коштів [PERSON] від [PERSON] їй не відомо, згоду на отримання у позику грошей не надавала. 3)Квартира [ADDRESS] , земельна ділянка на [ADDRESS] , житловий будинок на цій земельній ділянці, придбались переважно за спільні кошти подружжя; будівництво будинку по [ADDRESS] частково здійснювалось за рахунок її особистих коштів, які їй дарував її батько [PERSON] 4)Відомості про її доходи вказані в довідці форми ОК-5 /т.1., а.с.163/. Довідкою форми ОК-5 стверджено відомості про доходи, отримані [PERSON] в 1999-2022 роках/т.1, а.с.164-167/.1 Допитана в судовому засіданні 06.09.2022 року свідок [PERSON] пояснила, що з січня 2019 року в неї з [PERSON] почались близькі стабільні відносини, а з кінця січня 2019 розпочали спільне проживання з [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] . В той момент свідок, хоча і проживала спільно з [PERSON] , перебувала в зареєстрованому шлюбі з іншим чоловіком, з яким періодично бачилася (їздила в м.Берегово Закарпатської області приблизно два рази на тиждень), так як у них є спільна дитина, яка відвідувала навчальний заклад та проживала в м.Берегово Закарпатської області. Шлюб з її чоловіком офіційно розірваний рішенням суду в 2021 році. Квартира по [ADDRESS] придбана [PERSON] для їх спільного проживання, з тому числі для спільного проживання з її дитиною. На запитання адвоката Логойди В.М. стосовно того, чому в рішенні Берегівського районного суду Закарпатської області від 28.07.2021 за її позовом до [PERSON] про розірвання шлюбу зазначено, що сторони по справі проживають окремо з травня 2021 року, відповіла, що позовну заяву від її імені та від імені іі чоловіка готував один і той самий юрист, позов вона підписала, не читаючи. На даний момент проживає разом з [PERSON] в квартирі за адресою [ADDRESS] . Свідок [PERSON] показала, що являється рідною сестрою позивача (відповідача) [PERSON] . З 2001 проживає постійно в м. Київ, в періоді з березня по травень 2020 перебувала в м. Ужгороді Закарпатської області, тоді був випадок, коли [PERSON] проживав два три тижні окремо від дружини зв`язку з хворобою останньої. В періоді з 08.02.2021 по 15.03.2021, в червні, серпні, вересні 2021 перебувала в м. Ужгороді Закарпатської області, проживала у батьків, кожен вечір проходила до сестри в будинок за адресою [ADDRESS] . Відносини подружжя [PERSON] в той період носили ознаки сімейних. В належній подружжю сім`ї [PERSON] квартирі по [ADDRESS] в Ужгороді до березня 2020 року проживав іноземний студент. Коли в вересні 2021 року помер в Болгарії її та [PERSON] батько, чоловік сестри [PERSON] оплатив транспортування тіла на Україну. Про негаразди в сім`ї [PERSON] вперше дізналася в серпні 2021. Свідок [PERSON] показала, що являється другом сім`ї [PERSON] , навідувалася в гості до сім`ї [PERSON] в будинок за адресою [ADDRESS] з різною періодичністю, інколи різ в тиждень, інколи раз в місяць, в будні і в вихідні дні. В 2019 -2020 роках подружжя [PERSON] проживало разом, їх відносини носили характер подружніх. Свідок [PERSON] показала, що являється сусідкою, одночасно другом сторін по справі. В 2019 -2021 [PERSON] приїжджав в будинок за адресою [ADDRESS] кожен день. На даний час також постійно з`являється у вказаному будинку. Свідок [PERSON] в судовому засіданні показав, що в 2019 році на підставі усної домовленості надав в позику [PERSON] грошові кошти в розмірі 10\~000 доларів США для придбання квартири, гроші були йому повернуті в кінці серпня 2021 року. Про укладений договір позики дружина позичальника [PERSON] була обізнана. 29.09.2021 придбав у [PERSON] земельну ділянку по [ADDRESS] для своїх особистих потреб, за цю земельну ділянку розрахувався готівкою. Придбання зазначеної земельної ділянки не пов`язано з виконанням договору позики. Рахунки за споживання електроенергії за періоди з 01.07.2021 по 01.08.2021, з 08.2021 по 02.2022, за споживання води за січень 2022, за розподіл (доставку природного) газу за січень, лютий 2022 за адресою [ADDRESS] виставлені обслуговуючими компаніями на ім`я [PERSON] /т.1, а.с.83, 87, 89,92, 114/. Випискою по особовому рахунку [NUMBER] споживача за адресою [ADDRESS] [PERSON] підтверджено обсяг споживання холодної води та дати оплати за спожиту воду /т.1, а.с.138-142/. 08.02.2022 [PERSON] оплатила послуги водопостачання, послуги за розподіл (доставку природного) газу, за споживання газу, за енергопостачання за січень 2022 /т.1, а.с.88,90,91,93). На фотокартках, долучених до матеріалів справи, зафіксовані [PERSON] та [PERSON] в періоді 2019 -2021 в колі сім`ї, на урочистих подіях, на відпочинку /т.1, а.с. 94-112, 130/. На фотознімку на а.с.129, т.1., зображена валіза, яка, як встановлено в судовому засіданні з пояснень сторін, належить [PERSON] . На фотознімку на а.с. 123, т.1., зображений камін, який знаходиться на першому поверсі будинку по [ADDRESS] (позн. 6 на платі технічного паспорту будинку). Інформацією з мережі Інтернет стверджено про трудову діяльність особи [PERSON] , який являвся чоловіком рідної сестри позивача за зустрічним позовом та який помер [INFO] /свідоцтво про народження серії [NUMBER] , свідоцтво про укладання шлюбу серії [NUMBER] , свідоцтво про смерть серії [NUMBER] /т.1, а.с 47-53/. Сторони не спроможні за взаємною згодою, добровільно вирішити питання користування будинком [ADDRESS] . Згідно технічного паспорту на житловий будинок [ADDRESS] , встановлено, що зазначений будинок має загальну площу 235,5 кв.м. та складається з підвалу площею 20,0 кв.м, сходів площею 5,9 кв.м., першого і мансардного поверхів. Перший поверх складається з: -тамбура площею 3,3 кв.м. (позначка №1 на плані технічного паспорту); -гаража площею 19,2 кв.м. (позначка 2 на плані технічного паспорта); -котельні площею 6,0 кв.м. (позначка 3 на плані технічного паспорта); -передпокою площею 12,3 кв.м. (позначка 4 на плані технічного паспорта); -санвузла площею 3,5 кв.м. (позначка 5 на плані технічного паспорта); -вітальні площею 35,1 кв.м. (позначка №6 на плані технічного паспорта); -кухні площею 14,9 кв.м. (позначка №7 на плані технічного паспорта); -комори площею 0,5 кв.м. (позначка №8 на плані технічного паспорта); -коридора площею 14,4 кв.м. (позначка №( на плані технічного паспорта). Мансардний поверх складається з: -коридора площею 9,8 кв.м., (позначка №10 на плані технічного паспорта); -санвузла площею 3,7 кв.м.(позначка №11 на плані технічного паспорта); -гардеробної площею 3,4 кв.м., (позначка №12 на плані технічного паспорта); -житлової кімнати (спальні) площею 20,4 кв.м., (позначка №13 на плані технічного паспорта); -житлової кімнати (спальні) площею 21,3 кв.м., (позначка №14 на плані технічного паспорта); -житлової кімнати (спальні) площею 16,6 кв.м., (позначка №15 на плані технічного паспорта); -гардеробної площею 6,6 кв.м., (позначка №16 на плані технічного паспорта); -санвузла площею 7,8 кв.м. (позначка №17 на плані технічного паспорта); -житлової кімнати (спальні) площею 10,8 кв.м., (позначка №18 на плані технічного паспорта) /т.1, а.с.60-65/. Відповідач (позивач) [PERSON] в будинку за адресою: [ADDRESS] , на момент розгляду справи постійно не проживає, періодично використовує будинок для відпочинку, зберігання своїх речей, побачень з дитиною. Позивач (відповідач) [PERSON] постійно проживає в будинку за адресою: [ADDRESS] , користується кімнатою позн. [ADDRESS] на плані технічного паспорта будинку, кімнати позн. 14,15 на плані технічного паспорта будинку займає молодша донька сторін [PERSON] , 2003 р.н. Оцінка Суду Щодо поділу майна. Між сторонами виник спір щодо поділу майна, яке було придбано ними під час зареєстрованого шлюбу. Будинок за адресою [ADDRESS] , автомобіль марки FORD KUGA, 2015 р.в., квартира по [ADDRESS] були придбані під час шлюбу сторін, що вони і не оспорювали, відповідач за первісним позовом [PERSON] позов в цій частині визнав, а тому перелічене вище майно підлягає поділу згідно із статтями 60-61, 69-70 Сімейного кодексу України. Спірним об`єктом для поділу\~ являється квартира [ADDRESS] . Позиція позивача (відповідача) [PERSON] ґрунтується на тому, що вона спільно проживала з відповідачем (позивачем) [PERSON] в зареєстрованому шлюбі, під час такого проживання вони придбали спільну квартиру, а тому така квартира підлягає поділу; позиція же відповідача (позивача) [PERSON] ґрунтується на тому, що спірна квартира придбана ним за його особисті кошти в період окремого від [PERSON] проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому за ним необхідно визнати право особистої приватної власності на цю квартиру. Згідно ч.3 ст.368 ЦК України майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. У\~статті 60 СК України закріплено, що майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Таке ж положення містить і стаття 368 ЦК України. Частиною першою статті 70 СК України\~встановлено, що у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Правові підстави визнання майна особистою приватною власністю дружини, чоловіка закріплені у статті 57 СК України. Так, згідно з пунктом 3 частини першої статті 57 СК України особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй (йому) особисто, а згідно з частиною шостою статті 57 СК України суд може визнати особистою приватною власністю дружини, чоловіка майно, набуте нею, ним за час їхнього окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин. Норми Сімейного кодексу України свідчать про презумпцію спільності права власності подружжя на майно, яке набуте ними в період шлюбу. Ця презумпція може бути спростована й один із подружжя може оспорювати поширення правового режиму спільного сумісного майна на певний об`єкт, в тому числі в судовому порядку. Тягар доказування обставин, необхідних для спростування презумпції, покладається на того з подружжя, який її спростовує. Подібна позиція викладена у постанові Верховного Суду України від 24 травня 2017 року у справі № 6-843цс17, у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 листопада 2018 року у справі № 372/504/17, у постановах Верховного Суду: від 06 лютого 2018 року у справі № 235/9895/15-ц, від 05 квітня 2018 року у справі № 404/1515/16-ц, від 22 лютого 2021 року в справі № 264/2232/19, від 21 квітня 2022 року в справі\~№ 461/1617/15-ц. Так,\~в даній\~ситуації позивач\~за первісним\~позовом [PERSON] ,\~яка висловила\~позицію,\~що зазначене\~нерухоме майно\~є спільною\~сумісною власністю,\~звільняється від\~доведення цієї\~обставини,\~яка має\~значення для\~правильного вирішення\~справи,\~а на\~позивача по\~зустрічному позову\~ [PERSON] \~покладається обов`язок\~довести обставини\~про те,\~що квартира\~ [ADDRESS] придбана\~ним за\~його особисті\~кошти в\~період \~окремого проживання у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин, а тому поділу не підлягає, тобто відповідно до ч.3 ст. 12 ЦПК України має довести протилежне, спростувати матеріально-правову презумпцію. В цивільному процесі чітко не виділяються «стандарти доказування», що більш характерним є для англосаксонської правової системи, проте із змісту статей 12, 81 ЦПК прослідковується, що він є наближеним до стандарту «балансу ймовірностей» (balance of probabilities), при якому тягар доведення факту вважається виконаним, якщо на підставі поданих доказів можна зробити висновок, що факт швидше мав місце, ніж не мав, що відповідає характеру даних правовідносин. Характер спірних правовідносин свідчить про те, що для правильного вирішення спору необхідно дати відповідь на такі ключові питання: 1) Чи проживав [PERSON] окремо від [PERSON] в періоді з 20.02.2019 по 05.06.2020 у зв`язку з фактичним припиненням шлюбних відносин?; 2)чи придбано спірне майно за спільні сумісні кошти подружжя чи за особисті кошти [PERSON] .? 3) чи відноситься спірне майно до спільного сумісного майна подружжя або являється особистою приватною власністю одного з подружжя? В підтвердження окремого проживання від дружини [PERSON] з кінця січня 2019 року відповідач (позивач) [PERSON] надав показання свідка [PERSON] , фотосвітлину валізи. З іншої сторони позивач (відповідач) [PERSON] в спростування окремого проживання надала фотосвітлини, де зображена вона та [PERSON] , рахунки обслуговуваючих компаній, виставлених на ім`я [PERSON] , показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Співставляючи «дві групи протилежних доказів», суд знаходить, що факт окремого проживання [PERSON] та [PERSON] в періоді з 20.02.2019, тобто з моменту укладення договору про пайову участь, по 05.06.2020, тобто до моменту підтвердження оплати вартості спірної квартири, не знайшов підтвердження в судовому засіданні. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , так як, по перше, остання являється близькою особою відповідача (позивача) [PERSON] , а, по друге, такі покази є суперечливими. Так, свідок в судовому засіданні підтвердила, що дійсно, в рішенні Берегівського районного суду Закарпатської області про розірвання шлюбу між нею та [PERSON] в описовій частині вказано, що сторони припинили спільно проживати з травня 2021, проте вказала, що даний факт не відповідає дійсності, так як позов готував юрист, вона підписала позовну заяву не читаючи. Разом з тим, свідок [PERSON] , ставлячи свій підпис на позовній заяві, взяла на себе відповідальність за факти та відомості, викладені в ній, а надаючи таку позовну заяву до суду, надала зазначені факти та відомості відповідному органу. Більш того, свідок [PERSON] , отримавши рішення суду, в якому наведені відомості, з якими вона не згідна, не була позбавлена оскаржити таке рішення суду в апеляційному порядку. Сам по собі факт перебування відповідача (позивача) [PERSON] у близьких стосунках зі свідком [PERSON] , періодичні романтичні побачення не можуть свідчити про окреме проживання [PERSON] від дружини [PERSON] у спірному періоді. Фотосвітлина, на якій зображена валіза, належна [PERSON] , не може бути належним доказом окремого проживання подружжя; наявність на фотосвітлині валізи з речами [PERSON] логічно узгоджуються з поясненнями позивача (відповідача) [PERSON] , свідка [PERSON] стосовно того, що в квітні 2020 року [PERSON] зібрав свої речі, тимчасово переїхав з будинку по [ADDRESS] , так як побоювався інфекцінуватися Ковід -19, яким в той час хворіла [PERSON] . Досліджуючи долучені до матеріалів справи копії сімейних фото, суд приходить до висновку, що вони підтверджують факт того, що сторони в періоді з 20.02.2019 по 05.06.2020 перебували в подружніх відносинах, оскільки вони зображені на фотографіях разом, у домашній обстановці, з дітьми, друзями, на відпочинку на курорті [PERSON] , в Королівстві Таїланд, з чого можна зробити висновок, що на фото зображене подружжя. З фотографій також вбачається, що сторони мають вигляд близьких людей. Доводи [PERSON] , що він та [PERSON] , будучи присутніми на різних урочистостях, вдома в присутності дітей, на відпочинку зображали вигляд щасливого подружжя, щоб не завдавати моральної травми дітям, суд відкидає, адже їх діти [PERSON] , 1996 р.н., та [PERSON] , 2003 р.н., станом на 2019-2020 роки вже перебували в тому віці, коли здатні були зрозуміти погіршення взаємовідносин між батьками, і дана обставина не могла завдати їм суттєвої моральної травми. За таких обставин окреме проживання подружжя [PERSON] у зв`язку з припиненням фактичних шлюбних відносин в періоді з 20.02.2019 по 05.06.2020 відповідачем (позивачем) [PERSON] не доведено. При цьому суд враховує, що доведення окремого проживання від дружини [PERSON] необхідно відповідачу (позивачу) [PERSON] для визнання права особистої приватної власності на спірне майно, у зв`язку із чим, оскільки окреме проживання не підтвердилося саме для цієї мети, тобто в періоді з 20.02.2019 по 05.06.2020 (дата підтвердження оплати вартості спірного майна), необхідності його встановлення в даних правовідносинах за більш ранній чи пізній період не має, так як він не породжує юридичні наслідки для позивача. Схожий підхід висловив і Верховний Суд у постанові від 10 квітня 2019 року по справі № 534/1894/15-ц (провадження № 61-9744св18). Доводи [PERSON] , що спірну квартиру придбано також частково за його особисті кошти, якими являються сума позика в розмірі 10\~000 доларів США, отримана ним від [PERSON] та погашена за рахунок коштів, отриманих ним від продажу 23.07.2021 року двох земельних ділянок у Стрийському районі Львівської області, які належали йому на праві особистої приватної власності, також не знайшли підтвердження в судовому засіданні. Так, за загальним правилом, встановленим пунктом третім частини першої статті 208 ЦК України у письмовій формі належить вчиняти правочини фізичних осіб між собою на суму, що перевищує у двадцять і більше разів розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, крім правочинів, передбачених частиною першою статті 206 цього Кодексу. Загальна сума договору усного договору позики, який, за твердженням [PERSON] , був укладений між ним та [PERSON] , істотно перевищує обмеження, встановлене п. 3 ч. 1 ст. 208 ЦК України. Договір, який був укладений в усній формі, необхідно було вчиняти у письмовій формі. За бажанням сторін такий договір міг бути також нотаріально посвідчений. Укладання усного договору на суму 10\~000 доларів США не допускається. Такий договір суперечить основним вимогам, які є необхідними для чинності правочину, а отже є нікчемним. На практиці документальним підтвердженням укладання такого договору та передачі грошових коштів можуть слугувати розписки, в такому випадку факт передачі грошових коштів був би належним чином зафіксований. Суд критично оцінює покази свідка [PERSON] , який підтвердив факт укладання усного договору позики з [PERSON] , так як якщо договір позики має бути укладений у письмовій формі, рішення суду не може ґрунтуватися на свідченнях свідків для підтвердження того, що гроші або речі насправді були/не були одержані. Згідно з частиною частини другої\~статті 78 ЦПК України\~обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватись іншими засобами доказування. Поясненнями сторони та показаннями свідка не може доводитися факт виконання зобов`язання за договором позики. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд у постанові від 18 липня 2018 року у справі № 143/280/17 (провадження № 61-33033св18). Заробітна плата [PERSON] , за рахунок якої, за твердженням останнього, була частково виплачена вартість спірної квартири, у відповідності до вимог ст. 60,61 СК України відноситься до об`єкту спільної сумісної власності подружжя. До того ж, відповідач (позивач) [PERSON] , укладаючи 20.02.2019 договір про сплату пайових внесків, не був позбавлений можливості указати в договорі, що оплату за квартиру здійснено за його власні кошти, що дана квартира, що будується, набуде в майбутньому статус його особистої власності. Таким чином, в даній справі презумпція спільності права власності подружжя на придбане в період шлюбу майно не спростована, а тому суд робить висновки, що спірне майно придбане за спільні сумісні кошти подружжя, являється спільним майном подружжя й підлягає поділу. \~ \~ \~ \~Щодо встановлення порядку користування будинком В спірних правовідносинах позивач по зустрічному позову [PERSON] як співвласник частини будинку заявляє вимогу про визначення порядку користування будинком [ADDRESS] . З зазначеною позовною вимогою відповідач по зустрічному позову [PERSON] не погодилася, запропонувала інший, відмінний від запропонованого позивачем по зустрічному позову, порядок користування будинком. Стаття 41 Конституції України проголошує, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. Право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. В силу ч.1 ст.319 ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно з ч.2 ст.321 ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до ст. 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. В порядку ст. 358 ЦК України право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Співвласники можуть домовитись про порядок володіння та користування майном, що є їхньою спільною частковою власністю. Кожен із співвласників має право на надання йому у володіння та користування тієї частини спільного майна в натурі, яка відповідає його частці у праві спільної часткової власності. У разі неможливості цього, він має право вимагати від інших співвласників, які володіють і користуються спільним майном, відповідної матеріальної компенсації. Відповідно до ст. 150 ЖК України громадяни, які мають у приватній власності будинок (частину будинку), квартиру, користуються ним (нею) для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди. Положеннями ч. 1 ст. 156 ЖК України визначено, що\~\~члени сім`ї власника жилого будинку (квартири), які проживають разом з ним у будинку (квартирі), що йому належить, користуються жилим приміщенням нарівні з власником будинку (квартири), якщо при їх вселенні не було іншої угоди про порядок користування цим приміщенням. Верховний Суд\~\~у постанові від 03 жовтня 2018 року у справі № 363/928/16 вказав на те, що відповідно до ст. 358 ЦК України первинне значення у врегулюванні відносин між співвласниками має домовленість. Рішення суду не може підмінити собою їх домовленість, але при виникненні конфліктної ситуації, яка унеможливлює добровільне встановлення порядку користування спільним майном між співвласниками, такий порядок користування може встановити суд. Суд роз`яснив, що співвласникам належить так звана ідеальна частка у праві власності на спільне майно, яка є абстрактним вираженням співвідношення в обсязі прав співвласників спільної власності. Отже, кожному з них належить не частка у спільному майні, а частка у праві власності на це майно. Визнання за кожним зі співвласників права на конкретну частину майна в натурі спричинить припинення спільної власності. Поняття ж реальної частки використовується при поділі спільного майна в натурі в разі припинення його спільного правового режиму, а також може застосовуватися відповідно до частини третьої статті 358 ЦК України при встановленні співвласниками порядку користування спільним майном в натурі згідно з розмірами належних їм часток. Суд також звернув увагу, що у даній справі спірні правовідносини стосуються не поділу квартири, а встановлення порядку спільного користування нею. Тому критерій необхідності виділення у користування кожному зі співвласників ізольованого приміщення, особливо, якщо при цьому неможливо забезпечити відповідність ідеальних часток реальним, не є обов`язковим. Суд виділяє в користування сторонам спору в натурі частки, адекватні розміру їх часток у праві власності на спільне майно. Верховний Суд вказав, що при цьому допускається можливість відійти в незначних обсягах від відповідності реальних часток ідеальним у зв`язку з неможливістю забезпечити їх точну відповідність. Таке рішення не змінює розміру часток співвласників у праві власності на спільне майно, не порушує їх прав як власників. Позиції\~сторін щодо\~порядку користування\~першим поверхом\~будинком по\~ [ADDRESS] ідентичні.\~Щодо порядку\~користування мансардним\~поверхом зазначеного\~будинку,\~то тут\~позиція сторін\~відрізняється,\~а саме:\~ [PERSON] \~заявив вимогу\~виділити в\~його особисте\~користування кімнати\~позначені №\~14,\~18,\~а [PERSON] \~залишити в\~її користування\~кімнати позначені\~13,15;\~ [PERSON] \~не погоджується\~з запропонованим\~порядком користування\~та вважає\~за доцільне\~виділити в\~її особисте\~користування кімнати\~позначені №11-14,\~а кімнати\~15-18 залишити в користування [PERSON] . Встановлено, що позивач по зустрічному позову [PERSON] в будинку постійно не проживає, періодично використовує будинок для відпочинку, зберігання своїх речей, побачень з дитиною, відповідачка ж по зустрічному позову [PERSON] використовує будинок для постійного проживання, користується кімнатою позн. 13 на технічному паспорті будинку, кімнати № 14,15 займає спільна повнолітня дитина сторін [PERSON] , 2003 р.н. Загальна площа мансардного поверху згідно технічного паспорту становить 106,3 кв.м. В разі задоволення зустрічного позову, [PERSON] отримав би в користування площу мансардного поверху будинку всього 46,5 кв., а [PERSON] отримала би площу 44,1 кв.м., а сходи 5,9 м.кв., коридор 9,8 м.кв. залишилися би в спільному користуванні співвласників. В разі визначення порядку, запропонованого [PERSON] , остання би отримала мансардного поверху будинку всього 48,8 кв. м., а [PERSON] отримав би в користування площу мансардного поверху будинку всього 41,8 м.кв., а сходи 5,9 м.кв., коридор 9,8 м.кв. залишилися би в спільному користуванні співвласників. Кімнат, які б точно відповідали розміру частки кожного зі співвласників, у спірному будинку немає, а тому з урахуванням площі кімнат, на думку суду, можливо відійти від дотримання критерію необхідності виділення у користування кожному із співвласників ізольованого приміщення, житлова площа якого буде чітко відповідати їх ідеальним часткам у праві власності, на визначити порядок користування житловим будинком, запропонований [PERSON] , так як такий порядок найбільше враховує баланс інтересів співвласників та максимально наближено відповідає розмірам належних їм часток у праві спільної власності у спірному будинку. Відхилення від розміру житлової площі, що припадає на кожного із співвласників, є незначним і не змінює розміру часток. При цьому суд відкидає доводи [PERSON] , що при встановленні порядку користування будинком слід врахувати інтереси повнолітньої дитини сторін [PERSON] , 2003 року народження, так як остання не являється співвласником будинку, а у відповідності з вимогами\~статті 405 ЦК України\~житлове приміщення, яке мають займати члени сім`ї власника житла, що проживають разом з ним, визначається його власником. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Судові витрати Згідно із статтею 133 ЦПК судові витрати складаються із судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. \~За змістом статті 141 ЦПК судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач по первісному позову [PERSON] сплатила \~\~судовий\~\~збір\~\~в розмірі 12\~405 грн. (за подання первісної позовної заяви), який з врахуванням задоволення первісних позовних вимог, підлягає стягненню з відповідача по первісному позову [PERSON] . Позивач по зустрічному позову сплатив судовий збір в розмірі 4309,88; при цьому суд\~\~дійшов висновку про\~\~обґрунтованість позовних вимог немайнового характеру, в задоволенні вимог майнового характеру відмовлено, а тому з відповідача по зустрічному позову [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума судового збору в розмірі 992,4 грн. Щодо витрат на правову допомогу у розмірі 25 000 грн., про стягнення яких зазначено у заяві представника відповідача (позивача) [PERSON] адвоката Гончарова В.В. від 20.10.2022, суд зазначає наступне. Згідно з ч. 2\~ст.\~137\~ЦПК України за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. У відповідності до ч. ч. 1, 2\~ст.\~141\~ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно з ч. 8\~ст. 141 ЦПК України\~розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судом встановлено, що на підтвердження понесених витрат на професійну правничу допомогу у суді сторона відповідача (позивача) [PERSON] надала копію договору про надання правничої допомоги №09/с від 22.06.2022, опис наданих адвокатом послуг, квитанцію від 15.09.2022 на суму 20\~000 грн., довідку про рух коштів, що підтверджує оплату 19.10.2022 ще 5\~000 грн. Зважаючи на те, що зустрічний позов [PERSON] задоволено частково, то відповідно до п.3 ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню сума витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам. При цьому суд, визначаючи суму витрат на правову допомогу пропорційно задоволеним позовним вимогам, виходить з розміру суми судового збору, сплаченого за подання вимог майнового та немайнового характеру. Так, [PERSON] всього було сплачено 4 309,88 грн. судового збору (100%), в тому числі 992,4 грн. за вимогу немайнового характеру (23,03 % від загальної суми) та 3317, 48 грн. за вимогу майнового характеру (76,97 % від загальної суми). З врахуванням задоволення зустрічного позову в частині вимоги немайнового характеру, відмови в задоволенні вимоги майнового характеру, з позивача (відповідача) [PERSON] на користь відповідача (позивача) [PERSON] підлягає стягненню сума в розмірі 5 757.50 грн. витрат на професійну правову допомогу, що становить 23,03 % від 25\~000 грн. Відповідно до ч.10 ст. 141 ЦПК України суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. З урахуванням взаємних обов`язків щодо відшкодування судового збору остаточно слід стягнути з відповідача (позивача) [PERSON] на користь позивача (відповідача) [PERSON] 5\~655,1 грн. судового збору.

Outcome: approved