Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивач звернулася до суду із позовною заявою, в якій просить змінити спосіб стягнення аліментів, що стягуються із відповідача [PERSON] в її користь на утримання доньки [PERSON] на підставі рішення Дунаєвецького райсуду Хмельницької області від 21.04.22 р. Позивач просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 9000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. В обґрунтування зазначила, що аліменти, які стягуються із відповідача не є достатніми для забезпечення гармонійного розвитку дитини, матеріальне становище відповідача покращилось, він працює та отримує заробітну плату. З моменту присудження аліментів, матеріальне становище позивачки погіршилось, в країні триває війна, тому того розміру аліментів, яке присуджено до стягнення рішенням суду, на сьогоднішній день не достатньо для утримання дитини. Прохала допустити негайне виконання рішення суду в межах суми платежу за один місяць. Ухвалою суду від 05.10.22 р. відкрито провадження по справі, розгляд справи вирішено проводити в порядку спрощеного, без виклику (повідомлення сторін). Відповідач [PERSON] у своєму відзиві на позовну заяву зазначив, що позивачем не надано належних та допустимих доказів на підтвердження зміни матеріального стану відповідача та стану його здоров`я. Звернув увагу на те, що позивачка надає послуги у сфері краси, тому її посилання на те, що вона не має можливості працевлаштуватись, не відповідає дійсності. Відвідування гуртків це є додатковими витратами на дитину, що викликані особливими витратами, аліменти це кошти саме на утримання дитини. Посилання позивача на те, що відповідач працює за кордоном та має змогу сплачувати аліменти у більшому розмірі не заслуговують на увагу, оскільки [PERSON] не має постійного місця праці та не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 9000 грн., зазначив, що в силу своїх матеріальних можливостей має змогу сплачувати аліменти у розмірі 3000 грн. Враховуючи, що розгляд справи відбувався у відсутність сторін, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, провівши у сукупності дослідження матеріалів справи, вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з наступних підстав. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Рішенням Дунаєвецького районного суду Хмельницької області від 21.04.2022 року стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання доньки у розмірі ј частини заробітку (доходу), але не менше 50 % від прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку щомісячно, починаючи з 01.12.2021 р. і до досягнення дитиною повноліття. На підставі Виконавчого листа у цивільній справі № 674/1584/21 державним виконавцем Дунаєвецького відділу ДВС у Кам`янець-Подільському районі Хмельницької області ЦЗМУМЮ (м. Хмельницький) винесено постанову про відкриття виконавчого провадження № ВП 69157575 від 03.06.2022 року. Відповідно до ст. 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частиною 1 ст. 192 СК України визначено, що розмір аліментів, визначений за рішенням суду або домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Верховний Суд України у своїй постанові від 05 лютого 2014 року справі № 6-143цс13 дійшов висновку, що з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Згідно ст. 27 Конвенції про захист прав дитини батько або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Згідно ст. 18 Конвенції про захист прав дитини суд повинен докласти всіх можливих зусиль для того, щоб забезпечити визнання принципу загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Відповідно до постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що вирішуючи питання щодо розміру аліментів, суд повинен враховувати: стан здоров`я, матеріальне становище дитини і платника аліментів; наявність в останнього інших неповнолітніх дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, повнолітніх дочки, сина; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж зазначений у ч. 2 ст. 182 СК України. При цьому необхідно мати на увазі, що зміна законодавства в частині визначення мінімального розміру аліментів на одну дитину не є підставою для перегляду постановлених раніше судових рішень про їх стягнення. Що ж до максимального розміру аліментів, які стягуються з боржника, то він не повинен перевищувати 50 відсотків заробітної плати цієї особи. Частинами 1, 2 ст. 182 СК України встановлено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 183 СК України частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Судом встановлено, що відповідач має можливість сплачувати аліменти на утримання дитини, але не у тому розмірі, який просить позивачка, а у розмірі 3000 грн., про що зазначає у відзиві на позов, інших зобов`язань фінансового характеру за виконавчими листами не несе та змозі сплачувати аліменти. Суд враховує правову позицію Верховного суду України у справі за № 143 цс 13, відповідно до якої з огляду на відсутність імперативної заборони змінювати розмір аліментів шляхом зміни способу їх присудження, за положеннями ст. 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Враховуючи вищезазначене, з урахуванням вимог розумності та справедливості, вік дитини, її потреби, дані про особу позивача, той факт, що змінилося її матеріальне становище, а також те, що зросли кошти необхідні на утримання дитини, дані про особу відповідача, доводи позивача та відповідача, суд прийшов до висновку про часткове задоволення позовних вимог та вважає необхідним змінити спосіб стягнення аліментів та стягувати з відповідача на користь позивача аліменти на утримання доньки в твердій грошовій сумі у розмірі 4000 грн. щомісячно, до досягнення дитиною повноліття. Крім того, суд зазначає, що пунктом 23 постанови пленуму Верховного суду України від 15 травня 2006 року №3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» передбачено, що аліменти у новому розмірі сплачуються з дня набрання судовим рішенням законної сили. Вирішуючи питання щодо розподілу судових витрат, з огляду на те, що позивач при пред`явленні позову був звільнений від сплати судового збору, то на підставі\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір», суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь держави судовий збір у розмірі 992,40 грн.

Outcome: partial