Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернулась до Бабушкінського районного суду Дніпропетровської області з позовом до ТОВ «ФК «Кредит-Капітал», у якому просить визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 8398, вчинений 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Кредит-Капітал» заборгованості за договором про надання кредитної лінії, тобто кредитної картки для особистих потреб від 01.08.2013 року в сумі 18744,55 грн. Також просить вирішити питання про розподіл судових витрат. В обґрунтування позовних вимог позивач посилався на те, що у січні 2022 року з реєстру боржників у застосунку «Дія» позивачу стало відомо, що приватним виконавцем виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенком Ю.О. відкрито виконавче провадження № 67831804 про стягнення з нього на користь відповідача 18744,55 грн. та у розділі перелік постанов сайту АСВП виконавчого провадження станом на 09.12.2021 року були винесені постанова про відкриття виконавчого провадження, про розмір мінімальних витрат виконавчого провадження та про стягнення основної винагороди у ВП підставою для яких став оспорюваний виконавчий напис. Вважає, що виконавчий напис винесений з порушенням вимог чинного законодавства, тому він не підлягає виконанню, оскільки кредитний не є нотаріально посвідченим, тому вимоги відповідача не є безспірними. Нотаріусом порушено порядок вчинення виконавчих написів та заборгованість зазначена у виконавчому написі не може вважатись безспірною. Просив визнати виконавчий напис нотаріуса таким, що не підлягає виконанню та вирішити питання судових витрат. Ухвалою суду від 28.01.2022 року задоволено заяву про забезпечення позову, зупинено стягнення у виконавчому провадженні, відкритому на підставі оспорюваного виконавчого напису. Ухвалою суду від 07.02.2022 року відкрито провадження у справі, розгляд справи вирішено здійснювати за правилами спрощеного позовного провадження, встановлено процесуальні строки для подання заяв по суті справи. Згідно поштового повідомлення про вручення поштового відправлення, відповідачем отримано увалу суду про відкриття провадження у справі. Клопотань до суду не надійшло, також відповідач не скористався правом на подання відзиву. Суд, дослідивши матеріали справи вважає позовні вимоги такими, що підлягають задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що 25.05.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф. вчинено виконавчий напис № 8398 про стягнення з [PERSON] невиплачених у строк грошові коштів на користь ТОВ «Фінансова Компанія «Кредит-Капітал», якому АТ «Дельта Банк» відступлене право вимоги на підставі Договору відступлення прав вимоги №40-к від 06.10.2017 року за кредитним договором № 0044-99969-010813 від 01.08.2013 року укладеному між АТ «Дельта Банк» та [PERSON] . Стягнення заборгованості проведено за період з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року. Сума включає заборгованість за сумую кредиту 12203,62 грн. та заборгованість за нарахованими та несплаченими відсотками 5341,16 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника 18744, 55 грн. В обґрунтування вчинення вказаного виконавчого напису приватний нотаріус послався на ст.87 Закону України «Про нотаріат» та пункт 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підстави виконавчих написів нотаріусів, затв. Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172. Згідно договору про надання кредитної лінії №0044-99969-010813 від 01.08.2013 позивач отримав кредит у сумі 15000 грн. зі строком ліміту кредитної лінії 364 дні. ТОВ «ФК «Кредит-Капітал» через представника звернулось до приватного виконавця Лисенка Ю.О. з заявою про відкриття виконавчого провадження з примусового виконання виконавчого напису приватного нотаріусу Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф за № 8398 від 25.05.2021 про стягнення з [PERSON] 18744, 55 грн. На виконання вказаного виконавчого напису приватний виконавець виконавчого округу Дніпропетровської області Лисенко Ю.О. постановою від 18.01.2022 року наклав арешт на кошти боржника, постановою від 09.12.2021 року відкрив виконавче провадження № 67831804 та постановами від 09.12.2022 стягнув основну винагороду, визначив мінімальний розмір виконавчого провадження. Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України, нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі - Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст. 39 Закону). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року №296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за №282/20595 (надалі - «Порядок»), Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (п. 19 ст. 34 Закону). Правове регулювання процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів міститься в Главі 14 Закону та Главі 16 розділу II Порядку. Так, згідно зі статтею 87 Закону, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року №1172 (надалі - «Перелік»), Статтею 88 Закону визначені умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті, нотаріус вчиняє виконавчі написи: -якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; -за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Позивач обґрунтовуючи свої вимоги посилався на те, що нотаріусом було передчасно вчинено вказаний виконавчий напис, з порушеннями діючого законодавства, всупереч вимог ст.ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», оскільки не було надано первинних документів щодо наявності безспірної заборгованості. Вирішуючи спір суд виходить з того, що при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення заборгованості за кредитним договором документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, який не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку. В оспорюваному виконавчому написі №8398 від 25.05.2021 приватний нотаріус також посилався на пункт 2 Переліку. Разом з тим, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року у справі № 826/20084/14 визнано незаконною та нечинною постанову Кабінету Міністрів України від 26.11.2014 №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині пункту 2 щодо доповнення Переліку новим розділом про стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року залишено без змін. Відтак норма п.2 Переліку на яку посилався у виконавчому написі приватний нотаріус, застосуванню не підлягає, оскільки була визнана незаконною та нечинною. Тобто, на сьогоднішній день, як і на день вчинення оспорюваного виконавчого напису 25.05.2021 редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. Як встановлено судом кредитний договір, укладений між позивачем та АТ «Дельта Банк», нотаріально посвідчений не був. При вирішенні безспірності заборгованості позивача суд виходить з такого. Частиною першою статті 1054 ЦК України визначено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. За змістом частини першої статті 1049 ПК України, позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Згідно виконавчого напису №8398 від 25.05.2021 заборгованість [PERSON] складається з заборгованості за сумую кредиту 12203, 62 грн. та заборгованості за нарахованими та несплаченими відсотками 5341,16 грн.; за вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плата із стягувача, яка підлягає стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, яка підлягає стягненню з боржника 18744, 55 грн. Доказів надання приватному нотаріусу відомостей з актуалізацією графіку платежів на час вчинення оспорюваного виконавчого напису не надано, як не надано таких доказів і суду. Розрахунку заборгованості позивача на вказану у виконавчому написі суму та періоді за всіма її складовими приватному нотаріусу надано не було, як не було надано такого розрахунку і суду. Заборгованість позивача визначена без підтвердження розміру заборгованості за кредитним договором №0044-99969-010813 від 01.08.2013 станом на час переходу права вимоги, перехід права вимоги та розмір вимоги нового кредитора не підтверджено. Суд, враховуючи період за який приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Данич О.Ф.. стягнено заборгованість з позивача з 06.10.2017 року по 05.04.2021 року, вважає, що заборгованість [PERSON] в сумі 18744, 55 грн. не може вважатись безспірною. Враховуючи, що укладений між фінансовою установою та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не був посвідчений нотаріально, суд вважає, що нотаріусом не було дотримано умов вчинення виконавчого напису, оскільки стягувачем відповідачем у справі не було подано документів на підтвердження безспірної заборгованості позивача. За таких обставин, наявні правові підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку із недотриманням приватним нотаріусом під час їх вчинення вимог статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» та Переліку документів за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Зазначений висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 21 вересня 2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21). Суд бере до уваги висновки Великої Палати Верховного Суду, викладені у постанові від 21 вересня 2021 у справі № 910/10374/17, оскільки спірні правовідносини та правовідносини, які були предметом розгляду Великої Палати Верховного Суду, хоча і стосуються інших сторін, проте за характером є тотожними. Крім того, всупереч встановленого порядку приватному нотаріусу не було надано доказів відправлення на адресу позивача письмової вимоги про погашення заборгованості перед ТОВ«ФК «Кредит-Капітал». Не надано такого документа і суду. За приписами ст.2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Згідно зі ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ст. ст.12, 13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін, при цьому суд розглядає цивільні справи не інакше як в межах заявлених вимог і на підставі наданих учасниками справи або витребуваних судом доказів. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків встановлених цим Кодексом. Даний принцип полягає у прояві в змагальній формі ініціативи та активності осіб, які беруть участь у справі. Судом встановлено, що даних щодо наявності безспірної заборгованості позивача та доказів вручення позивачу вимоги про усунення порушень та сплату заборгованості приватному нотаріусу не було надано, а тому правові підстави для вчинення вказаного виконавчого напису у приватного нотаріуса були відсутні. Враховуючи наведене, наявні правові підстави для визнання вказаного виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Позивачем також заявлено вимоги про розподіл судових витрат. В розрахунку суми судових витрат, які позивач поніс та очікує понести у зв`язку з розглядом справи позивачем зазначено, що сума сплаченого судового збору за подання позовної заяви 992,40 грн. З матеріалів справи вбачається, що позивачем також сплачено судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496, 20 грн. Відповідно ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи у разі задоволення позову покладаються на відповідача. Суд виходить з того, що розподілу судом підлягають лише фактичні витрати учасників справи. За таких обставин з відповідача на користь позивача підлягає стягненню сплачений позивачем при зверненні до суду судовий збір 992, 40 грн. та судовий збір за подання заяви про забезпечення позову у розмірі 496, 20 грн., а всього 1488, 60 грн. Також позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу. Частиною 1 статті 15 ЦПК України встановлено, що учасники справи мають право користуватися правничою допомогою. Відповідно до положень ч. 1, п. 1 ч. 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи (ч. 4 ст. 137 ЦПК України). За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Пунктами 1, 2, 3 ч. 2 статті 141 ЦПК України передбачено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача, у разі відмови в позові - на позивача, у разі часткового задоволення - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Як вбачається з матеріалів справи, позивач заявив про стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 3 000 грн., які документально не підтверджені. З матеріалів справи вбачається, що професійна правнича допомога у справі надавалася позивачу на підставі ордеру і договору про надання правової допомоги № 20/01 від 20.01.2022 року адвокатом Гасановою Ю.В. З огляду акту виконаних робіт, вбачається, що замовник отримав від виконавця послуги на загальну суму 3000 грн., разом з тим суду не надано доказів здійснення оплати позивачем вказаних послуг, що є підставою для відмови у стягненні витрат на правничу допомогу. Крім того, всупереч п. 7.3. договору про надання правничої допомоги № 20/01 позивачем не підтверджено факт надання правничої допомоги в порядку, передбаченому умовами договору, а саме в матеріалах справи відсутній звіт про надання правничої допомоги, не надано доказів його направлення клієнту. \~ \~ \~ \~На підставі викладеного та

Outcome: approved