Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів за наступними підставами. В позові зазначено, що з 25.10.2003 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем. Від цього шлюбу вони мають двох дітей, неповнолітню [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , який є повнолітнім. 05.11.2014 року шлюб між позивачкою та відповідачем було розірвано. Відповідач сплачував аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей, проте, після досягнення повноліття сином, продовжує сплачувати аліменти лише на одну дитину. Позивачка зазначає, що повнолітній син, [PERSON] , влітку 2021 року вступив до Навчально-наукового інституту менеджменту, економіки та фінансів на денну форму навчання на факультет менеджменту. Вартість навчання складає 21500 гривень, вартість проживання у гуртожитку складає 18000 гривень і у подальшому буде збільшена. При цьому, позивачка стверджує, що усі витрати на навчання сина несе вона, а відповідач матеріальної допомоги не надає. На підставі викладеного позивачка просить стягнути з відповідача на користь повнолітнього [PERSON] , [INFO] , аліменти у твердій грошовій сумі у розмірі 3000 гривень щомісячно, починаючи з дня подання позову і до закінчення сином навчання чи досягнення ним 23-річного віку. Справа розглядається судом у порядку спрощеного провадження. Позивачкою заявлено про розгляд справи у її відсутність, на задоволенні позову наполягає. Відповідач у судовому засіданні позов визнав частково, пояснивши, що він офіційно працевлаштований, середній заробіток його складає біля 7000 гривень на місяць, на утриманні в нього перебуває ще одна неповнолітня дитина, [PERSON] , [INFO] , тому він згоден на стягнення з нього аліментів на утримання сина, що продовжує навчання, у розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку щомісячно. Заслухавши пояснення відповідача, вивчивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Згідно свідоцтва про народження, виданого 12 березня 2004 року, відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Згідно довідок про внесення відомостей до єдиного державного демографічного реєстру, [PERSON] дійсно постійно зареєстрований зі своєю матір`ю, позивачкою [PERSON] , по [ADDRESS] . Згідно довідки № 256, виданої 15.09.2022 року деканом факультету, [PERSON] є студентом першого курсу денної форми навчання за спеціальністю менеджмент Навчально-наукового інституту менеджменту, економіки та фінансів. Згідно до Договору про навчання в Університеті, навчання [PERSON] є платним, вартість становить 21500 гривень за навчальний рік. Згідно до наданих розрахункових квитанцій, позивачка, [PERSON] , сплачує за його навчання вказану у договорі суму. Вказані факти підтверджені позивачем належними та допустимими письмовими доказами, копії яких завірені відповідно до вимог с. 95 ЦПК України підписом учасника справи із зазначенням дати. Також судом встановлено, що відповідач офіційно працевлаштований, згідно до наданої довідки про доходи, має середньомісячний дохід на рівні 7000 гривень, у відповідності до наданого розрахунку державного виконавця, щомісячно сплачує аліменти на утримання неповнолітньої дитини, [PERSON] , 2005 року народження, а також має на утриманні ще одну неповнолітню дитину, [PERSON] , 2016 року народження, згідно до наданої копії свідоцтва про народження дитини. Відповідно до ч. 1\~ст. 182 СК України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Відповідно до ч. 1\~ст. 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу\~із дня подання такої заяви. Відповідно до\~ст. 198 СК України, батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, якщо вони можуть таку матеріальну допомогу надавати. Відповідно до\~ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до\~ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у\~статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Таким чином, судом встановлено, що повнолітня дитина [PERSON] , 2004 року народження, проживає разом з матір`ю, позивачкою [PERSON] . Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання сина не надає, хоча є працездатним, офіційно працевлаштований, має стабільний щомісячний дохід. Таким чином, на думку суду вбачається, що повнолітній син дійсно потребує матеріальної допомоги від свого батька, а батько має змогу надавати таку матеріальну допомогу своєму повнолітньому сину. Проте, відповідно до положень\~статті 11 ЦПК України,\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Як вбачається з позову, син позивачки, [PERSON] , є повнолітньою особою, його дієздатність не обмежена, тобто він, згідно до норм діючого законодавства цілком спроможний звертатися до суду за захистом своїх прав чи охоронювальних законом інтересів. За таких обставин його мати, позивачка по справі, не є його законним представником, також до позову не додано жодних документів на підтвердження того, що вона має право звертатися до суду в інтересах повнолітнього сина. З огляду на наведене, суд приходить до висновку про те, що позивачкою у даному випадку було невірно обрано спосіб захисту, оскільки вона звернулася з позовом про стягнення аліментів не на свою користь, а на користь повнолітнього сина, [PERSON] , 2004 року народження, який є повнолітньою особою і має повну цивільну дієздатність у відповідності до статті 47 ЦПК України. На підставі викладеного суд вважає за необхідне у задоволенні позову відмовити. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, судові витрати по оплаті судового збору та правової допомоги не підлягають стягненню з відповідача, оскільки позов судом не задоволено.

Outcome: dismissed