Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

І. Стислий виклад позицій учасників справи У квітні 2019 р. [PERSON] (далі також - [PERSON] , позивачка) звернулася до суду з позовом, у якому просила: скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень (з відкриттям розділу), індексний номер: 44455274 від 06.12.2018 14:29:54, прийняте державним реєстратором комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Сорокою Валерієм Миколайовичем (далі також - державний реєстратор Сорока В. М.) про реєстрацію права власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] (далі також - спірна квартира, спірне майно, предмет іпотеки) за публічним акціонерним товариством «Укрсоцбанк» (далі - ПАТ «Укрсоцбанк», банк, іпотекодержатель); скасувати реєстраційний запис про право власності 29300418, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно державним реєстратором Сорокою В. М.; скасувати рішення про державну реєстрацію прав та їх обтяжень, індексний номер: 46470910 від 15.04.2019 13:48:17, прийняте приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним Максимом Анатолійовичем (далі також - приватний нотаріус Юдін М. А.) про реєстрацію права власності на спірну квартируза [PERSON] (далі також - [PERSON] ); скасувати реєстраційний запис про право власності 31179464, внесений до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно приватним нотаріусом Юдіним М. А.; поновити в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно ті відомості про спірну квартиру, які передували скасованим записам. Позовна заява обґрунтована такими обставинами. 01.02.2008 позивачка набула право власності на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , та цієї ж дати передала її в іпотеку Акціонерному комерційному банку соціального розвитку «Укрсоцбанк» на забезпечення виконання зобов`язань за кредитним договором. Внаслідок виникнення простроченого боргу за кредитним договором 17.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. вчинено виконавчий напис про звернення стягнення на предмет іпотеки. На підставі вказаного виконавчого напису було відкрите виконавче провадження, яке було завершене шляхом повернення виконавчого документа стягувачу у зв`язку з наявністю встановленої законом заборони на звернення стягнення на майно чи кошти боржника. 28.07.2016 виконавчий напис був повторно поданий до виконання, та за ним було відкрите виконавче провадження № 51805809, яке до цього часу не завершене. 09.01.2018 позивачка отримала повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору та анулювання залишку заборгованості, а 06.12.2018 до Державного реєстру речових прав на нерухоме майнобуло внесено відомості про реєстрацію права власності на спірну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк». У подальшому за договором купівлі-продажу ПАТ «Укрсоцбанк» відчужило спірну квартиру [PERSON] , у зв`язку з чим до Державного реєстру речових прав на нерухоме майнобуло внесено відповідні відомості. За міркуванням позивачки реєстрація права власності на спірну квартиру за ПАТ «Укрсоцбанк» була здійснена з порушенням вимог чинного законодавства, а саме: за наявності чинного виконавчого напису нотаріуса та наявності відкритого виконавчого провадження банк обрав додатковий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки, що суперечить положенням іпотечного договору та порушує його умови; державному реєстратору для реєстрації права власності було надано повідомлення, яке не містить інформації про звернення стягнення на предмет іпотеки, а є лише вимогою про сплату боргу за кредитним договором та попередженням про наміри банку звернути стягнення на предмет іпотеки, що не відповідає вимогам Законів України «Про іпотеку», «Про державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень» та Порядку державної реєстрації речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень; спірна квартира підпадає під дію мораторію, оскільки виступає предметом іпотеки за споживчим кредитом в іноземній валюті, використовується як місце постійного проживання позивачки і її площа не перевищує 140 кв.м. Акціонерне товариство «Альфа-Банк» (далі також - АТ «Альфа-Банк»), яке суд залучив до участі у справі як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк», позов не визнало з підстав його необґрунтованості. Банк вказав, що з огляду на невиконання виконавчого напису нотаріуса та наявність заборгованості за кредитним договором іпотекодержателем цілком правомірно було обрано інший спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до іпотечного застереження, зміст направленого позивачці повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає вимогам статті 37 Закону України «Про іпотеку», мораторій, встановлений Законом України «Про мораторій на стягнення майна громадян України, наданого як забезпечення кредитів в іноземній валюті» до спірних правовідносин не застосовується та позивачкою не надано доказів відсутності у неї іншого житла, що є обов`язковою умовою застосування положень вищевказаного Закону (т. 1 а.с. 147-150). Відповідач [PERSON] заперечував проти задоволення вимог позову та мотивував свою позицію тим, що він не був учасником відносин між позивачкою та банком, набув право власності на спірну квартиру правомірно, за відплатним договором купівлі-продажу, а тому вимога про скасування запису про його право власності є такою, що суперечить статті 388 ЦК України та, як наслідок, порушує його права, передбачені статтею 47 Конституції України. Вказав також, що жодних обмежень щодо способів звернення стягнення на предмет іпотеки закон не передбачає, зміст направленого позивачці повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки відповідає вимогам закону, та позивачкою не доведено відсутність у неї іншого житла, у зв`язку з чим передбачений законом мораторій на стягнення майна на спірну квартиру не поширюється (т. 1 а.с. 113-116). Комунальне підприємство «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області, яке перебуває у стані припинення, про розгляд справи повідомлялось у встановленому законом порядку за його місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань, проте усі судові повістки повернулися без вручення з відмітками «інші причини», «адресат не існує», «адресат відсутній за вказаною адресою». Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Юдін М. А. про розгляд справи повідомлявся у встановленому законом порядкуза його місцезнаходженням згідно з Єдиним державним реєстром нотаріусів, проте в судове засідання не з`явився, правом на подання пояснень щодо позову та\\або щодо відзивів не скористався. ІІ. Рух справи, заяви (клопотання) учасників справи та процесуальні дії суду. Ухвалою суду від 15.04.2019 вжито заходи забезпечення позову до подання позову, а саме: накладено арешт на квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Ухвалою суду (під головуванням судді Цимбал І. К.) від 28.05.2019 позовну заяву залишено без руху з підстав її подання без додержання вимог, викладених у статті 177 ЦПК України - сплати судового збору не в повному обсязі (т. 1 а.с. 54). Згідно з протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 13.06.2019 справу передано до провадження судді Трусової Т. О. (т. 1 а.с. 57). 01.07.2019 представник позивачки [PERSON] (далі - представник позивачки) отримав копію ухвали суду про залишення позовної заяви без руху, а 02.07.2019 - надав докази сплати судового збору згідно з ухвалою суду (т. 1 а.с. 62, 63-67). Ухвалою суду 04.07.2019 відкрито провадження у справі та призначено справу до розгляду за правилами загального позовного провадження в підготовче засідання 10.12.2019 (т. 1 а.с. 68-69). 22.08.2019 від представника позивачки надійшла заява про забезпечення позову (т. 1 а.с. 70-74). В підготовчому засіданні 10.12.2019 суд постановив ухвали про витребування доказів (від АТ «Альфа-Банк» - копій документів, які послугували підставою для здійснення оспорюваних реєстраційних дій; від Департаменту з питань реєстрації КМДА - копій матеріалів реєстраційних справ щодо спірного об`єкта нерухомого майна), про відмову у задоволенні заяви про забезпечення доказів та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 26.03.2020 (т. 1 а.с. 88-90, 91-92, 93-95). 20.12.2019 від представника позивачки надійшло клопотання про заміну первісного відповідача ПАТ «Укрсоцбанк» його правонаступником АТ «Альфа-Банк» (т. 1 а.с. 107-108). 31.12.2019 від [PERSON] , який на той час мав статус третьої особи, надійшли пояснення щодо позову (т. 1 а.с. 113-116). 06.02.2020 від АТ «Альфа-Банк» надійшла заява про залучення його до участі у справі як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» (т. 1 а.с. 133-134). 11.03.2020 від третьої особи [PERSON] надійшло клопотання про витребування доказів (т. 1 а.с. 140-141). 25.03.2020 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 1 а.с. 142). Ухвалою від 26.03.2020 суд залучив до участі у справі АТ «Альфа-Банк» як правонаступника ПАТ «Укрсоцбанк» та відклав підготовче засідання на 08.10.2020 (т. 1 а.с. 143, 144-145). 09.06.2020 від АТ «Альфа-Банк» надійшов відзив на позовну заяву (т. 1 а.с. 147-150). В підготовчому засіданні 08.10.2020 суд прийняв до розгляду відзив та пояснення третьої особи, постановив ухвалу про витребування доказів (від КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації відомостей про зареєстроване за позивачкою нерухоме майно) та оголосив перерву в підготовчому засіданні до 02.02.2021 (т. 1 а.с. 166, 167-168). 26.10.2020 від КП «Київське міське бюро технічної інвентаризації надійшов лист про неможливість надання запитуваної інформації (т. 1 а.с. 175). 28.10.2020 від Департаменту з питань реєстрації КМДА надійшли витребувані судом документи (т. 1 а.с. 177-242). 01.02.2021 від АТ «Альфа-Банк» надійшли витребувані судом документи (т. 1 а.с. 245-250, т. 2 а.с. 1-9). В підготовчому засіданні 02.02.2021 представник позивачки заявив клопотання про заміну первісного відповідача комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області в особі державного реєстратора Сороки В. М. Міністерством юстиції України та залучення [PERSON] як співвідповідача (т. 2 а.с. 12-15). Суд відмовив у задоволенні клопотання про заміну комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області в особі державного реєстратора Сороки В. М. Міністерством юстиції України, залучив [PERSON] до участі у справі як співвідповідача, встановив додаткові строки для подання заяв по суті справи, закрив підготовче провадження та призначив справу до розгляду по суті на 27.04.2021 (т. 2 а.с. 16-17). 23.04.2021 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив та відклав розгляд справи на 08.09.2021 (т. 2 а.с. 26-27, 29). 08.09.2021 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив та відклав розгляд справи на 20.12.2021 (т. 2 а.с. 43, 44). В судовому засіданні 20.12.2021 суд заслухав вступні промови учасників справи, дослідив частину письмових доказів та оголосив перерву до 09.02.2022 (т. 2 а.с. 52). 09.02.2022 від представника позивачки надійшло клопотання про відкладення розгляду справи, яке суд задовольнив та відклав розгляд справи на 21.04.2022 (т. 2 а.с. 57-59, 60). 19.04.2022 та 21.04.2022 від представника АТ «Альфа-Банк» та представника позивачки надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які суд задовольнив та відклав розгляд справи на 22.06.2022 (т. 2 а.с. 64, 65-67, 68). 22.06.2022 від [PERSON] надійшло клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 78). В судовому засіданні 22.06.2022 суд завершив дослідження письмових доказів та оголосив перерву до 08.09.2022 (т. 2 а.с. 79). 08.09.2022 від представника позивачки та представника АТ «Альфа-Банк» надійшли клопотання про відкладення розгляду справи, які суд задовольнив та відклав розгляд справи на 03.11.2022 (т. 2 а.с. 84, 85-88, 89). 03.11.2022 від представника позивачки надійшло чергове клопотання про відкладення розгляду справи (т. 2 а.с. 94-95). В судовому засіданні 03.11.2022 суд залишив без задоволення клопотання представника позивачки про відкладення розгляду справи, визнав за можливе завершити розгляд справи за відсутності сторони позивача, заслухав виступи представника АТ «Альфа-Банк»та [PERSON] у судових дебатах, вийшов до нарадчої кімнати, по виходу з якої оголосив вступну та резолютивну частини рішення. ІІІ. Фактичні обставини, встановлені судом. 01.02.2008 між Акціонерним комерційним банком соціального розвитку «Укрсоцбанк» (кредитором), правонаступниками якого було ПАТ «Укрсоцбанк», а на даний час - АТ «Альфа-Банк», та [PERSON] (позичальником) укладено договір кредиту № 380/241/08-Ж, відповідно до умов якого кредитор надав позичальнику кредит в іноземній валюті в сумі 102 000 дол. США зі сплатою 12,50% річних з кінцевим строком повернення кредиту до 31.01.2033 (т. 1 а.с. 17-19). Виконання позичальником зобов`язань за кредитним договором забезпечувалось іпотекою згідно з укладеним між банком (іпотекодержателем) та [PERSON] (іпотекодавцем) нотаріально посвідченим іпотечним договором № 04/І-41від 01.02.2008 (т. 1 а.с. 24-26). Відповідно до умов іпотечного договору позивачка передала банку в іпотеку придбану за рахунок кредитних коштів двокімнатну квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] . Сторони іпотечного договору погодили, що у разі порушення основного зобов`язання, а також в інших випадках, передбачених цим договором та чинним законодавством України, іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки (стаття 4 іпотечного договору). Згідно з умовами, визначеними цією статтею, іпотекодержатель за своїм вибором звертає стягнення на предмет іпотеки в один з наступних способів: на підставі рішення суду; на підставі виконавчого напису нотаріуса; шляхом передачі іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання забезпечених іпотекою зобов`язань в порядку, встановленому чинним законодавством України; шляхом продажу предмета іпотеки іпотекодержателем від свого імені будь-якій особі-покупцеві на підставі договору купівлі-продажу в порядку, встановленому чинним законодавством України; шляхом організації іпотекодержателем продажу предмета іпотеки через укладення договору купівлі-продажу предмета іпотеки між іпотекодавцем та відповідним покупцем; в інший спосіб, визначений за домовленістю сторін. Передача іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки (його частину) для задоволення його вимог, що випливають з основного зобов`язання, може здійснюватись шляхом надіслання (надання) іпотекодавцем повідомлення про передачу предмета іпотеки (його частини) у власність іпотекодержателя. При цьому право власності на предмет іпотеки (його частину) переходить до іпотекодержателя з моменту отримання іпотекодавцем такого повідомлення особисто або з моменту отримання такого повідомлення за останнім, відомим іпотекодержателю, місцем проживання іпотекодавця. 14.08.2009 сторони кредитного договору уклали додаткові угоди про внесення до нього змін, відповідно до умов яких перенесли кінцевий термін повернення кредиту на 31.01.2038, погодили новий графік погашення кредиту та передбачили право позичальника на дострокове погашення кредиту (частини кредиту) та сплати процентів без сплати комісій (т. 1 а.с. 20-22, 22-а). У зв`язку з порушенням позичальником зобов`язань за кредитним договором 17.04.2013 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Ковальчуком С. П. вчинено виконавчий напис, зареєстрований у реєстрі за № 2866, яким запропоновано звернути стягнення на предмет іпотеки - квартиру, розташовану за адресою: [ADDRESS] , для задоволення вимог ПАТ «Укрсоцбанк» в розмірі 167 276,71 дол. США, що складає 1 335821,59 грн,та плати за вчинення виконавчого напису в розмірі 13 358,22 грн, а усього 1 349 179, 81 грн (т. 1 а.с. 27-28, 29). За даним виконавчим написом виконавцем Дарницького районного відділу державної виконавчої служби у м. Києві повторно відкрите виконавче провадження № 51805809 (постанова про відкриття виконавчого провадження від 28.07.2016), яке на цей час не завершене. 09.01.2018 банк направив [PERSON] лист (повідомлення) з вимогою про дострокове виконання зобов`язань за кредитним договором з попередженням, що у разі невиконання цієї вимоги у тридцятиденний строк банк має намір звернути стягнення на предмет іпотеки в порядку, передбаченому статтею 37 Закону України «Про іпотеку» (т. 1 а.с. 30). Відповідно до рішення державного реєстратора комунального підприємства «Реєстрація бізнесу» Коровинської сільської ради Недригайлівського району Сумської області Сороки В. М. від 06.12.2018 за індексним номером 444455274 здійснено державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем ПАТ «Укрсоцбанк», номер запису про право власності: 29300418 (т. 1 а.с. 31-32). З інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно вбачається, що підставою для проведення державної реєстрації права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк»послугували повідомлення про звернення стягнення на предмет іпотеки від 09.01.2018 та іпотечний договір, серія та номер 04/І-41, від 01.02.2008. У подальшому, за договором купівлі-продажу від 15.04.2019, що був посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Юдіним М. А. за реєстровим № 282, банк відчужив спірну квартиру [PERSON] . Відповідно до рішення приватного нотаріуса Юдіна М. А. як державного реєстратора від цієї ж дати за індексним номером 46470910 здійснено державну реєстрацію права власності на спірну квартиру за [PERSON] , номер запису про право власності: 31179464 (т. 1 а.с. 33). IV. Зміст спірних правовідносин, норми права і мотиви їх застосування. У статтях 15, 16 ЦК України та статті 4 ЦПК України закріплене право кожного на захист свого цивільного (особистого немайнового або майнового) права та інтересу у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до положень частини 1 статті 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Стаття 5 цього Кодексу визначає, що здійснюючи правосуддя, суд захищає права, свободи та інтереси фізичних осіб, права та інтереси юридичних осіб, державні та суспільні інтереси у спосіб, визначений законом або договором. У випадку, якщо закон або договір не визначають ефективного способу захисту порушеного, невизнаного або оспореного права, свободи чи інтересу особи, яка звернулася до суду, суд відповідно до викладеної в позові вимоги такої особи може визначити у своєму рішенні такий спосіб захисту, який не суперечить закону. Згідно з принципом диспозитивності цивільного судочинства суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках, учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд (статті 13 ЦПК України). Аналіз змісту наведених законодавчих норм дає підстави для висновку, що захисту підлягає лише порушене або оспорюване право або інтерес, у спосіб, який не суперечить закону, при цьому саме позивач визначає спосіб захисту порушеного права. Застосування конкретного способу захисту цивільного права залежить як від змісту права чи інтересу, за захистом якого звернулася особа, так і від характеру його порушення, невизнання або оспорення. Такі право чи інтерес мають бути захищені судом у спосіб, який є ефективним, тобто таким, що відповідає змісту відповідного права чи інтересу, характеру його порушення, невизнання або оспорення та спричиненим цими діяннями наслідкам (пункт 57 постанови Великої Палати Верховного Суду від 05.06.2018 у справі № 338/180/17). У разі порушення (невизнання, оспорювання) суб`єктивного цивільного права чи інтересу у потерпілої особи виникає право на застосування конкретного способу захисту. Цим правом на застосування певного способу захисту і є права, які існують у рамках захисних правовідносин. Тобто спосіб захисту реалізується через суб`єктивне цивільне право, яке виникає та існує в рамках захисних правовідносин (зобов`язань). У будь-якому випадку під час вибору правомірного способу захисту порушеного права підлягають врахуванню правова природа цивільних відносин, що існують між сторонами. За нормами частини першої статті 575 ЦК України та статті 1 Закону України «Про іпотеку» (далі - Закон № 898-IV) іпотека як різновид застави, предметом якої є нерухоме майно - це вид забезпечення виконання зобов`язання, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, передбаченому цим Законом. Відповідно до статті 589 ЦК України, частини першої статті 33 Закону № 898-IV у разі невиконання або неналежного виконання боржником основного зобов`язання іпотекодержатель має право задовольнити свої вимоги за основним зобов`язанням шляхом звернення стягнення на предмет іпотеки. У разі порушення основного зобов`язання та/або умов іпотечного договору іпотекодержатель надсилає іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця, письмову вимогу про усунення порушення. В цьому документі зазначається стислий зміст порушених зобов`язань, вимога про виконання порушеного зобов`язання у не менш ніж тридцятиденний строк та попередження про звернення стягнення на предмет іпотеки у разі невиконання цієї вимоги. Якщо протягом встановленого строку вимога іпотекодержателя залишається без задоволення, іпотекодержатель вправі прийняти рішення про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору (стаття 35 Закону № 898-IV). Статтею 36 Закону № 898-IV передбачено, що сторони іпотечного договору можуть вирішити питання про звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом позасудового врегулювання на підставі договору. Позасудове врегулювання здійснюється згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, що міститься в іпотечному договорі, або згідно з окремим договором між іпотекодавцем і іпотекодержателем про задоволення вимог іпотекодержателя, що підлягає нотаріальному посвідченню, який може бути укладений одночасно з іпотечним договором або в будь-який час до набрання законної сили рішенням суду про звернення стягнення на предмет іпотеки. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя, яким також вважається відповідне застереження в іпотечному договорі, визначає можливий спосіб звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до цього Закону. Завершенням позасудового врегулювання є державна реєстрація прав власності на всі предмети іпотеки, що виступають забезпеченням за основним зобов`язанням: за іпотекодержателем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем); за покупцем (якщо звернено стягнення на предмет іпотеки шляхом його продажу іпотекодержателем третій особі). Порядок звернення стягнення на предмет іпотеки шляхом набуття його у власність іпотекодержателем встановлює стаття 37 Закону № 898-IV. Згідно цієї норми іпотекодержатель може задовольнити забезпечену іпотекою вимогу шляхом набуття права власності на предмет іпотеки. Правовою підставою для реєстрації права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, яке є предметом іпотеки, є договір про задоволення вимог іпотекодержателя або відповідне застереження в іпотечному договорі, яке прирівнюється до такого договору за своїми правовими наслідками та передбачає передачу іпотекодержателю права власності на предмет іпотеки в рахунок виконання основного зобов`язання. Договір про задоволення вимог іпотекодержателя чи іпотечний договір, який містить застереження про задоволення вимог іпотекодержателя, є документами, що підтверджують перехід права власності на предмет іпотеки до іпотекодержателя та є підставою для внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Право власності іпотекодержателя на предмет іпотеки виникає з моменту державної реєстрації права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки на підставі договору про задоволення вимог іпотекодержателя чи відповідного застереження в іпотечному договорі. Рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на нерухоме майно, що є предметом іпотеки, може бути оскаржено іпотекодавцем у суді. Правовідносини, пов`язані з державною реєстрацією прав на нерухоме майно та їх обтяжень регулює Закон України «Про державну реєстрацію речових прав на майно та їх обтяжень» (далі - Закон № 1952-VI), дія якого поширюється на державну реєстрацію речових прав на нерухоме майно, розміщене на території України, та обтяжень таких прав. Згідно з частиною першою статті 2 Закону № 1952-IV державна реєстрація речових прав на нерухоме майно та їх обтяжень - це офіційне визнання і підтвердження державою фактів набуття, зміни або припинення речових прав на нерухоме майно, обтяжень таких прав шляхом внесення відповідних відомостей до Державного реєстру речових прав на нерухоме майно. Отже за змістом цієї норми державна реєстрація прав не є підставою набуття права власності, а виступає лише засобом підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності на нерухоме майно або інших речових прав. Статтею 37 Закону № 1952-VI передбачено, що рішення, дії або бездіяльність державного реєстратора, суб`єкта державної реєстрації можуть бути оскаржені до Міністерства юстиції України та його територіальних органів або до суду. Як установив суд, в іпотечному договорі його сторони погодили іпотечне застереження, яким передбачене право іпотекодержателя при зверненні стягнення на предмет іпотеки отримати предмет іпотеки у власність в рахунок виконання основного зобов`язання. З огляду на порушення позичальником [PERSON] зобов`язань за кредитним договором та невиконання письмової вимоги про усунення порушення, що нею не оспорюється, банк в порядку позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя звернувся до державного реєстратора, який зареєстрував за ним право власності на предмет іпотеки. Державну реєстрацію права власності на предмет іпотеки за іпотекодержателем позивачка вважає протиправною і такою, що порушує її право власності, та просить здійснити його захист у спосіб, передбачений статтею 37 Закону № 898-IV та статтею 26 Закону № 1952-VI391, які визначають можливість скасування рішення державного реєстратора про державну реєстрацію прав (рішення про реєстрацію права власності іпотекодержателя на предмет іпотеки) на підставі судового рішення. Водночас з урахуванням конкретних обставин цієї справи та законодавчих норм, які визначають порядок здійснення державної реєстрації речових прав на нерухоме майно, суд дійшов висновку про неефективність та неналежність обраних позивачкою способів захисту порушеного права. За обставинами справи установлено, що банк,набувши право власності на предмет іпотеки в порядку позасудового врегулювання згідно із застереженням про задоволення вимог іпотекодержателя, яке міститься в іпотечному договорі, в подальшому здійснив його відчуження на користь [PERSON] . Отже виходячи з юридичної природи державної реєстрації речових прав на нерухоме майно як засобу підтвердження фактів набуття чи припинення прав власності, внаслідок переходу права власності на спірну квартиру до [PERSON] рішення державного реєстратора про реєстрацію права власності на предмет іпотеки за ПАТ «Укрсоцбанк» та відповідний запис про право власності вичерпали свою дію, а тому їх скасування жодним чином не захистить і не відновить право позивачки, на захист якого подано цей позов. В результаті рішення про реєстрацію права власності банк набув щодо спірного майна всі правомочності власника та в подальшому реалізував їх у передбачений законом спосіб шляхом укладення договору купівлі-продажу, який і послугував підставою для реєстрації права власності на це майно за [PERSON] . Оскільки [PERSON] набув право власності на підставі правочину, а договірні (зобов`язальні) відносини між ним та колишнім власником майна (позивачкою [PERSON] ) відсутні, у спірних правовідносинах можуть використовуватись лише речово-правові способи захисту, до яких, зокрема, належить витребування майна з чужого незаконного володіння (статті 387, 388 ЦК України). Зважаючи на викладене, є обґрунтованими доводи відповідача [PERSON] про те, що вимоги позову про скасування рішення державного реєстратора про реєстрацію за ним права власності на спірне майно, запису про його право власностіта поновлення права власності позивачки на майно не відповідають змісту спірних правовідносин і суперечать закону. Питання дотримання вимог нормативно-правових актів та умов договору щодо порядку звернення стягнення на предмет іпотеки відповідно до застереження про задоволення вимог іпотекодержателя у цьому рішенні суд не досліджував, оскільки обрання позивачкою неефективного і неналежного способу захисту порушеного права є самостійною і достатньою підставою для відмови у задоволенні позову. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed