Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

\~\~\~\~\~\~Київська окружна\~прокуратура м.\~Одеси в\~інтересах держави\~в особі\~Комунального некомерційного\~підприємства «Міська\~клінічна лікарня\~№ 1»\~Одеської міської\~ради,\~Національної служби\~здоров`язвернулася з позовом до [PERSON] , про відшкодування витрат лікувального закладу на стаціонарне лікування потерпілого від кримінального правопорушення в сумі 6866,10 грн. \~\~\~\~\~\~ Представник позивача посилається на те, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2022 у справі №947/8497/22 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч 1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілим [PERSON] , а кримінальне провадження №12022162480000295 від 15.02.2022, - закрито. Під час досудового розслідування та судового розгляду встановлено, що 14 лютого 2022 року приблизно о 19 год. 40 хв. [PERSON] , керуючи засобом підвищеної небезпеки, а саме технічно справним автомобілем марки «Тоуotа Сагіnа», р/н [NUMBER] , здійснював рух по горизонтальній прямій ділянці асфальтобетонного покриття проїзної частини вул. Академіка Вільямса з боку вул. Академіка Корольова у напрямку вул.Ільфа і Петрова у м. Одесі. Наближаючись до будинку [ADDRESS] , водій [PERSON] , маючи можливість об`єктивно виявити пішохода [PERSON] , який перетинав проїзну частину дороги в межах пішохідного переходу, зліва направо відносно руху автомобіля, своєчасно не вжив заходів до зниження швидкості аж до зупинки керованого ним транспортного засобу, та допустив наїзд на пішохода [PERSON] передньою лівою частиною свого автомобіля. При об`єктивній можливості бачити дорожню обстановку, водій [PERSON] не вжив технічну можливість уникнути події та здійснив наїзд на пішохода [PERSON] . Своїми діями водій [PERSON] порушив вимоги п. 1.5; підпункт «б» п. 2.3; п.18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху» України (введені в дію 01.01.2002 відповідно до постанови Кабінету Міністрів України №1306 від 10.10.2001), якими передбачено: -п. 1.5 «Дії або бездіяльність учасників дорожнього руху та інших осіб не повинні створювати небезпеку чи перешкоди для руху, загрожувати життю або здоров`ю громадян, завдавати матеріальних збитків»; -п. 2.3 «Для забезпечення безпеки дорожнього руху водій зобов`язаний бути уважним, стежити за дорожньою обстановкою, відповідно реагувати на її зміну, стежити за правильністю розміщення та кріплення вантажу, технічним станом транспортного засобу і не відволікатися від керування цим засобом у дорозі» -п. 18.1 «Водій транспортного засобу, що наближається до нерегульованого пішохідного переходу, на якому перебувають пішоходи, повинен зменшити швидкість, а в разі потреби зупинитися, щоб дати дорогу пішоходам, для яких може бути створена перешкода чи небезпека» -п.18.4 «Якщо перед нерегульованим пішохідним переходом зменшує швидкість чи зупинився транспортний засіб, водії інших транспортних засобів, що рухаються по сусідніх смугах, повинні зменшити швидкість , а в разі потреби зупинитися і можуть продовжити (відновити) рух лише переконавшись, що на пішохідному переході немає пішоходів для яких може бути створена перешкода чи небезпека» В результаті наїзду пішохід [PERSON] отримав середньої тяжкості тілесні ушкодження у вигляді: закритий подвійний осколковий перелом правої стегнової кістки в середній та нижній третині зі зміщенням уламків. Дії водія [PERSON] не відповідали п.18.1, 18.4 «Правил дорожнього руху» України, знаходяться у причинному зв`язку з даною дорожньо- транспортною пригодою та судом кваліфіковані за ознаками злочину, передбаченого ч.1 ст. 286 КК України - порушення правил безпеки дорожнього руху особою, яка керує транспортним засобом, що спричинили потерпілому середньої тяжкості тілесне ушкодження. Відповідно до п. 6 ст. 82 ЩІК України вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. Обвинувальний акт\~29.04.2022\~в кримінальному\~провадженні №12022162480000295\~направлено до\~суду.\~Ухвалою Київського\~районного суду\~м.\~Одеси від\~18.05.2022\~у справі\~№947/8497/22\~звільнено [PERSON] \~від кримінальної\~відповідальності,\~передбаченої ч.1\~ст.286\~КК України,\~у зв`язку\~з примиренням\~з потерпілим\~ [PERSON] ,\~а кримінальне\~провадження №12022162480000295\~від 15.02.2022,\~-\~закрито.\~Згідно з\~довідкою КУ\~«Міська клінічна\~лікарня №1»\~Одеської міської\~ради №1699/1\~від 06.06.2022, розрахунок\~вартості лікування [PERSON] ,\~який знаходився\~на стаціонарному\~лікуванні в\~КУ «Міська\~клінічна лікарня\~№1»\~Одеської міської\~ради з\~14.02.2022\~по 23.02.2021\~у травматологічному\~відділенні становить 6866,10 грн. \~\~\~\~\~\~Особи, що беруть участь у справі, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином у порядку ст.128,\~131 ЦПК України. \~\~\~\~\~\~Представник позивача у судовому засіданні просив позовні вимоги задовольнити, проти винесення заочного рішення не заперечував. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце його проведення повідомлявся належним чином, про причини неявки суду не повідомив, заяв та клопотань про відкладення слухання справи до суду не надходило.\~\~\~ При викладених обставинах суд вважає за можливе розглянути справу у відсутності відповідача, який повідомлений про розгляд справи належним чином, від якого не надійшло повідомлення про причини неявки, ухваливши заочне рішення у справі, за згодою представника\~\~позивача, що відповідає положенням\~ст. 280-282 ЦПК України, так як\~\~надані матеріали є повними і достатніми для розгляду справи у відсутності відповідача.\~ \~\~\~\~\~\~ Дослідивши матеріали справи, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. \~\~\~\~\~\~ У судовому засіданні встановлено, що ухвалою Київського районного суду м. Одеси від 18.05.2022 у справі №947/8497/22 звільнено [PERSON] від кримінальної відповідальності, передбаченої ч 1 ст.286 КК України, у зв`язку з примиренням з потерпілою [PERSON] , а кримінальне провадження №12022162480000295 від 15.02.2022, - закрито. Згідно з\~довідкою КУ\~«Міська клінічна\~лікарня №1»\~Одеської міської\~ради №1699/1\~від 06.06.2022, розрахунок\~вартості лікування [PERSON] ,\~який знаходився\~на стаціонарному\~лікуванні в\~КУ «Міська\~клінічна лікарня\~№1»\~Одеської міської\~ради з\~14.02.2022\~по 23.02.2021\~у травматологічному\~відділенні становить 6866,10 грн. Відповідно до п.7 Постанови пленуму ВСУ від 31.03.1989 №3 «Про практику застосування судами України законодавства про відшкодування матеріальної шкоди, заподіяної злочином і стягнення безпідставно нажитого майна» у разі закриття справи з передбачених законом підстав цивільний позов не розглядається. Вимоги позивача про відшкодування матеріальної шкоди у цьому разі можуть бути вирішені в порядку цивільного судочинства. Відповідно до статті 128 КПК України особа, якій кримінальним правопорушенням або іншим суспільно-небезпечним діянням завдано майнової та/або моральної шкоди, має право під час кримінального провадження до початку судового розгляду пред`явити цивільний позов до підозрюваного, обвинуваченого або до фізичної чи юридичної особи, яка за законом несе цивільну відповідальність за шкоду, завдану діяннями підозрюваного, обвинуваченого або неосудної особи, яка вчинила суспільно небезпечне діяння. Частиною сьомою вказаної статті визначено, що особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити позов в порядку цивільного судочинства. Частина третя вказаної статті передбачає, що цивільний позов в інтересах держави пред`являється прокурором. Статтею 1166 Цивільного кодексу України визначено загальні підстави відповідальності за завдану майнову шкоду. Так, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Відповідно до ч. 2 ст. 1191 ЦК України держава має право зворотної вимоги до фізичної особи, винної у вчиненні злочину, у розмірі коштів, витрачених на лікування особи, яка потерпіла від цього злочину. Згідно з положеннями ч. 1 ст. 1206 ЦК України, особа, яка вчинила кримінальне правопорушення, зобов`язана відшкодувати витрати закладові охорони здоров`я на лікування потерпілого від цього кримінального правопорушення, крім випадку завдання шкоди при перевищенні меж необхідної оборони або у стані сильного душевного хвилювання, що виникло раптово внаслідок насильства або тяжкої образи з боку потерпілого. Частиною 3 цієї статті встановлено, що якщо лікування проводилося закладом охорони здоров`я, що є у державній власності, у власності Автономної Республіки Крим або територіальної громади, кошти на відшкодування витрат на лікування зараховуються до відповідного бюджету. У відповідності до пункту 3 постанови пленуму Верховного суду України від 07.07.1995 № 11 «Про відшкодування витрат на стаціонарне лікування особи, яка потерпіла від злочину, та судових витрат» (зі змінами та доповненнями), питання про відшкодування витрат на стаціонарне лікування потерпілого вирішується згідно з «Порядком обчислення розміру фактичних витрат закладу охорони здоров`я на стаціонарне лікування потерпілого від злочинного діяння та зарахування стягнених з винних осіб коштів до відповідного бюджету і їх використання», затвердженим постановою Кабінету Міністрів України N 545 від 16 липня 1993 року. Як передбачено цим Порядком, сума коштів, що підлягає відшкодуванню, визначається закладом охорони здоров`я, в якому перебував на лікуванні потерпілий, з урахуванням кількості ліжко-днів, проведених ним у стаціонарі, та щоденної вартості його лікування. Термін і обґрунтованість перебування потерпілого від злочину на стаціонарному лікуванні визначається на підставі даних лікувального закладу, де він перебував на лікуванні. До справи має бути приєднана довідка - розрахунок бухгалтерії цього закладу із записом про вартість одного ліжко-дня та загальну суму фактичних витрат на лікування потерпілого. КНП Міською клінічною лікарнею №1 укладено договір Ж3656-Е722- Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій з Національною службою здоров`я України, згідно якого відбувається оплата за надані громадянам України медичні послуги. Національна служба здоров`я України оплатила надані медичні послуги КНП «МКЛ №1» ОМР на підставі Договору №3656-Е722-Р000 про медичне обслуговування населення за програмою медичних гарантій, укладеного між НСЗУ (замовником) та КНП «МКЛ №1» ОМР (надавач). Згідно зі ст. 23 Закону України «Про прокуратуру», представництво прокурором інтересів держави в суді полягає у здійсненні процесуальних та інших дій, спрямованих на захист інтересів держави, у випадках та порядку, встановлених законом. Прокурор здійснює представництво в суді законних інтересів держави у разі порушення або загрози порушення інтересів держави, якщо захист цих інтересів не здійснює або неналежним чином здійснює орган державної влади, орган місцевого самоврядування чи інший суб`єкт владних повноважень, до компетенції якого віднесені відповідні повноваження, а також у разі відсутності такого органу. Комунальна некомерційне підприємство «Міська клінічна лікарня №1» Одеської міської ради є неприбутковою та фінансується з Державного бюджету, в кошторисі не передбачені статті видатків на послуги адвоката. Згідно до \~ст.141 ЦПК України, стороні, на користь якої ухвалено рішення, суд присуджує з другої сторони понесені нею і документально підтверджені судові витрати. Отже, з відповідача на користь позивача також необхідно стягнути сплачений при поданні позовної заяви до суду судовий збір у розмірі 2481гривень. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку, що позовні вимоги підлягає задоволенню. \~\~

Outcome: approved