Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

Позивач АТ «Державний ощадний банк України» в особі філії - Головного управління по м. Києву та Київській області АТ «Ощадбанк» звернувся до суду з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості. Свої вимоги позивач обґрунтовував тим, що 29.04.2003 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про видачу та обслуговування дебетної пластикової картки № [NUMBER]. Відповідно до п.п. 1.1.1 Договору банк на підставі наданих клієнтом документів відкриває поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Пенсійний» (в т.ч. «Арсенал»), Тарифів за користування карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні Банку.05.06.2014 між сторонами укладено додатковий договір № 2 до Договору відповідно до якого сторони домовились внести до договору наступні зміни, зокрема в частині кредитування контр розрахунку. Банком встановлено кредит у сумі 23 000 грн. зі строком дії на відповідний період дії платіжної картки. Процента ставка за кредитом є фіксованою і складає 25 процентів річних за користування кредитними коштами. У зв`язку з простроченою заборгованістю за договором позивачем на адресу відповідача було направлено лист-вимогу від 04.03.2019 з вимогою щодо погашення заборгованості, однак відповідачем борг погашено не було. Станом на 31.03.2021 загальна сума заборгованості за договором становить 34 809,91 грн., а відтак позивач вимушений звернутись до суду з позовною заявою про стягнення заборгованості та судових витрат. 04.08.2022 ухвалою судді Деснянського районного суду м. Києва Саламон О.Б. відкрито провадження по справі, постановлено здійснювати розгляд справи в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) учасників справи, у відповідності до ч. 5 ст. 279 ЦПК України. Сторони, в передбачений ч. 7 ст. 279 ЦПК України строк, не звернулись до суду з клопотанням про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін. Строк, визначений ч. 3 ст. 279 ЦПК України, для реалізації особами своїх процесуальних прав та виконання процесуальних обов`язків сплив. Відповідачем до суду не подано відзиву на позову заяву, при цьому останній належним чином повідомлявся про розгляд справи в суді за зареєстрованим місцем проживання, про що свідчить рекомендоване повідомлення з відміткою про отримання поштового направлення. Оскільки відповідач про розгляд справи повідомлявся належним чином, відзив на позовну заяву не подав та не повідомив причини його неподання, а також те, що зі сторони позивача не заперечує щодо розгляду справи в порядку заочного провадження, суд вважає можливим розглянути спір відповідно до ст.ст. 280-282 ЦПК України та на підставі матеріалів справи постановити заочне рішення. Дослідивши та всебічно проаналізувавши обставини справи в їх сукупності, оцінивши зібрані по справі докази виходячи зі свого внутрішнього переконання, яке ґрунтується на повному та всебічному дослідженні обставин справи, суд дійшов висновку про задоволення позову з наступних підстав. Судом встановлено, що 29.04.2003 між позивачем та [PERSON] було укладено договір про видачу та обслуговування дебетної пластикової картки № [NUMBER]. Відповідно до п.п. 1.1.1 Договору банк на підставі наданих клієнтом документів відкриває поточний рахунок на умовах тарифного пакету «Пенсійний» (в т.ч. «Арсенал»), Тарифів за користування карткою, розміщених на сайті Банку та інформаційних стендах, що знаходяться в приміщенні Банку. 05.06.2014 між сторонами укладено додатковий договір № 2 до Договору відповідно до якого сторони домовились внести до договору наступні зміни, зокрема в частині кредитування контр розрахунку. Банком встановлено кредит у сумі 23 000 грн. зі строком дії на відповідний період дії платіжної картки. Процента ставка за кредитом є фіксованою і складає 25 процентів річних за користування кредитними коштами. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Статтею 525 ЦК України передбачена недопустимість односторонньої відмови від зобов`язання. Згідно ч. 1 ст. 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст. 629 ЦК України). Відповідно до ст. 1054 ЦК України за кредитним договором банк зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові в розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Як встановлено судом, кредитні кошти в обсязі, визначеному договором, були надані відповідачу в повному обсязі. Згідно з ч. 1 ст. 1049 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі) у строк та в порядку, що встановлені договором. Однак [PERSON] систематично не виконував взяті на себе за договором кредитзобов`язання щодо своєчасного та у повному обсязі погашення кредиту, відсотків за його користування,у зв`язку з чим станом на 31.03.2021 року у нього виникла заборгованість перед позивачем у розмірі 34 809,91 грн., з яких: - 22 994,62 грн. - заборгованість по основному боргу; - 6 978,72 грн. - проценти за користування кредитом; - 14,00 грн. - комісія за розрахунково-касове обслуговування; - 1 891,23 грн.- пеня за несвоєчасне погашення основного боргу; - 1 068,04 грн. - пеня за несвоєчасне погашення процентів за користування кредитом; - 1 152,88 грн. - 3% річних по основному боргу; - 391,20 грн. - 3% річних на суму нарахованих та несплачених процентів; - 206,44 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми боргу по процентам за користування кредитом; - 112,78 грн. - інфляційні втрати від простроченої суми заборгованості по процентам за користування кредитом. Статтею 599 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). З аналізу норм ст. ст. 1048, ч. 2 ст. 1050 ЦК України вбачається, що пред`явленням вимоги до позичальника є як направлення йому вимоги про дострокове погашення заборгованості за кредитним договором, так і пред`явлення до нього позову. За положеннями з ч. 1 ст. 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Ч. 2 ст. 625 ЦК України передбачено, що у разі порушення грошового зобов`язання боржник, який прострочив його виконання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до статті 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Згідно ст. 89 ЦПК України виключне право оцінки доказів належить суду, який має оцінювати докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному і об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Згідно із практикою Європейського суду з прав людини за своєю природою змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і відповідно правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно призводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та, що необхідно особливо підкреслити, - із принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторони. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам жодних фактичних матеріалів і доказів не збирає. Саме на позивача покладено процесуальний обов`язок довести заявлені позовні вимоги. У зв`язку з тим, що відповідачем не надано до суду заперечень проти позову, доказів в підтвердження того, що нею належним чином виконувалися умови договору, суд вважає, що вимоги позивача щодо стягнення заборгованості за договором є обґрунтованими, такими, що підлягають задоволенню. Враховуючи вище вказане, суд приходить до висновку, що вимоги позову про стягнення з відповідача заборгованості за договором в розмірі 34 809,91 грн. є обґрунтованими та такими, що підлягають до задоволення. На підставі ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача на користь позивача підлягають судові витрати, понесені позивачем при зверненні до суду.

Outcome: approved