Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-20 00:00:00

У липні 2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду із вищевказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог посилалася на те, що вона з січня 2019 року по січень 2021 року перебувала з відповідачем у фактичних шлюбних відносинах від яких у них народився син [PERSON] , [INFO] , який проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні. Матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення дитиною трирічного віку відповідач не надає, хоча працює і має змогу надавати матеріальну допомогу. Враховуючи викладене, позивач змушена звернутись до суду та просити стягнути з відповідача на її користь та на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Позивач [PERSON] надала до суду заяву, у якій просила розгляд справи провести за її відсутності, позовні вимоги підтримала, просила задовольнити, проти заочного розгляду справи не заперечувала. Оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України про виклик до суду відповідача [PERSON] було розміщено 06.10.2022 року, відповідно приписів ч. 11 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України, тому з 06.10.2022 року він вважається повідомленим про дату, час і місце розгляду справи, однак у судове засідання не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, відзив не подав, будь-яких заяв від нього не надходило. На підставі ч. 1 ст. 280 ЦПК України суд вважає можливим провести заочний розгляд справи. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Згідно із ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. 3 ст. 12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Частиною 1 статті 13 ЦПК України передбачено, що суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про задоволення позову з огляду на наступне. Судом встановлено, що [INFO] у батьків\~ [PERSON] та\~ [PERSON] народився син [PERSON] (а.с. 7). Дитина проживає з позивачем та знаходиться на її утриманні (а.с. 9). Відповідач матеріальну допомогу на утримання позивача до досягнення малолітнім сином 3-річного віку не надає. Частиною 2 статті 91 СК України передбачено, що жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до\~частин другої\~-\~четвертої статті\~84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Згідно із ч. 2 ст.\~84\~Сімейного кодексу\~України дружина з якою проживає дитина, має право на утримання від чоловіка - батька дитини до досягнення дитиною трирічного віку. Як вбачається із ч. 4 ст.\~84\~Сімейного кодексу\~України право на утримання вагітна дружина, а також дружина, з якою проживає дитина, має незалежно від того, чи вона працює, та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Таким чином, сімейним законодавством передбачено право жінки (дружини) матері на утримання чоловіком батьком до досягнення дитиною трирічного віку незалежно від того чи вона працює та незалежно від її матеріального становища, за умови, що чоловік може надавати матеріальну допомогу. Подання при цьому суду доказів того, що жінка, з якою проживає дитина, потребує матеріальної допомоги, не є обов`язковим, оскільки право на аліменти належить жінці (дружині)-матері незалежно від цієї обставини. Необхідною умовою виникнення права на утримання жінки, яка не перебувала у шлюбі з чоловіком, в разі проживання з нею їхньої дитини, є можливість чоловіка надавати матеріальну допомогу. Виходячи з положень, які містяться в Постанові Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів», при вирішенні питання щодо стягнення аліментів на утримання дружини до досягнення дитиною трьох років, суд бере до уваги стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; стан здоров`я та матеріальне становище отримувача аліментів, відсутність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних дружини, батьків, повнолітніх дітей; сімейний стан платника аліментів, наявність у платника аліментів зобов`язань зі сплати аліментів на дитину за рішенням суду, наявність нерегулярного, мінливого, невизначеного доходу. Відповідачем, всупереч положенням 81 ЦПК України, не надано суду жодних доказів, які б спростовували викладені у позовній заяві обставини. За ч. 1 ст. 79 СК України аліменти одному з подружжя присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. З огляду на те, що дитина сторін малолітня, трирічного віку не досягла, знаходиться на утриманні своєї матері, яка потребує матеріальної допомоги з боку відповідача, суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача та на її утримання аліменти в розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача щомісячно, до досягнення дитиною [PERSON] , [INFO] , трирічного віку. Відповідно до правил п. 1 ч. 1 ст.\~430\~ЦПК України рішення про стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в частині стягнення аліментів за один місяць. Згідно із ст. 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Позивач [PERSON] звільнена від сплати судового збору на підставі п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір», а тому, відповідно до ст. 141 ЦПК України, судовий збір у розмірі 992,40 грн. слід стягнути з відповідача в дохід держави. На підставі вищевказаного,

Outcome: approved