Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

І. Виклад позиції учасників справи. [PERSON] звернулася до суду з позовом до Державної казначейської служби України про стягнення за рахунок коштів Державного бюджету України на її користь 583 846,77 грн в рахунок відшкодування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними діями і рішеннями органів досудового слідства та прокуратури. Представник відповідача надіслав відзив на позов, категорично заперечував щодо задоволення позовних вимог з підстав необґрунтованості та недоведеності завдання позивачеві з їх боку матеріальної та моральної шкоди. ІІ. Пояснення ( клопотання) учасників справи. Представник позивача в судовому засіданні наполягав на задоволенні позову. Представник відповідача в судовому засіданні просив відмовити в задоволенні позовних вимог. Узагальнені доводи представника зводяться до того, що з боку відповідача жодних прав чи законних інтересів позивача порушено не було, а розмір заявлених процесуальних витрат не відповідає розумності та співмірності. Представник третьої особи в судовому засіданні в судовому засіданні в задоволенні позову просив відмовити ІІІ. Процесуальні дії у справі. Ухвалою суду від 13.10.2022 року відкрито провадження в справі за правилами загального позовного провадження та призначено справу в підготовче судове засідання /а.с.34/. 02.11.2022 року відповідач надіслав відзив на позовну заяву . Ухвалою суду від 03.11.2022 року закрито підготовче судове засідання та справу призначено до розгляду /а.с.82 /. ІV. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. 19.10.2015 року на адресу прокуратури м. Чернігова надійшла заява представника ТОВ «Компанія-Чернігів-Автогаз» Батуринського Д.О про вчинення [PERSON] та [PERSON] кримінального правопорушення, передбаченого ст. 191 КК України /а.с.9/. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 19.10.2017 року накладено арешт на квартиру [ADDRESS] , що належить на праві приватної власності [PERSON] /а.с.10/. Ухвалою слідчого судді Новозаводського районного суду м. Чернігова від 23.10.2017 року відносно [PERSON] обрано запобіжний захід у вигляді особистого зобов`язання /а.с.11-12/. 30 листопада 2017 року прокурором Чернігівської обласної прокуратури затверджено обвинувальний акт у кримінальному провадженні № 42017270000000751 від 10.11.2017 року стосовно [PERSON] за ч.5 ст.191 КК України /а.с.13-19/. Ухвалою колегії суддів Новозаводського районного суду м. Чернігова від 08.06.2022 року кримінальне провадження №42017270000000751 від 10.11.2017 року стосовно [PERSON] за ч.5 ст.191 КК України було закрите, в зв`язку з відмовою прокурора від підтримання державного обвинувачення. /а.с.20-25/. 19.10.2017 року, [PERSON] та адвокат Бабинець С.П. уклали договір про надання правової допомоги у кримінальному провадженні /а.с.26/. Згідно квитанцій від 19.10.2017 року, від 01.09.2019 року, від 20.08.2021 року та від 10.06.2022 року [PERSON] сплатила адвокату Бабинцю С.П. грошові кошти, за надання правової допомоги згідно договору від 19.10.2017 року всього на загальну суму 78\~000 грн /а.с.27-28/. Згідно акту виконаних робіт від 15.06.2022 року адвокат Бабинець С.П. в повному обсязі виконав взяті на себе зобов`язання перед [PERSON] щодо надання правової допомоги, загальна вартість виконаних робіт становить 78000 грн /а.с.29/. Згідно орієнтовного розрахунку адвоката Бабинця С.П., сума судових витрат, які позивачка понесла і які очікує понести у зв`язку з розглядом справи становить 15000 грн /а.с.31/. Згідно квитанції від 16.08.2022 року [PERSON] сплатила адвокату Бабинцю С.П. грошові кошти в сумі 10 000 грн за надання правової допомоги /а.с.32/. V. Оцінка Суду. Статтею 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Кожен має право на відшкодування за рахунок держави чи органів місцевого самоврядування матеріальної та моральної шкоди, завданої незаконними рішеннями, діями чи бездіяльністю органів державної влади, органів місцевого самоврядування, їх посадових і службових осіб при здійсненні ними своїх повноважень (стаття 56 Конституції України). Загальні підстави відповідальності за завдану моральну шкоду передбачені нормами ст.1167 ЦК України, відповідно до якої моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, за виключенням, зокрема, якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, коли моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади. Відповідно до положень ст.1176 ЦК України шкода, завдана фізичній особі внаслідок її незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання відшкодовується державою у повному обсязі незалежно від вини посадових і службових осіб органу, що здійснює оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури або суду, право на таке відшкодування виникає у випадках та у порядку, передбачених законом. Таким спеціальним законом є Закон України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» за положеннями його ст.ст.1,2,3,4,13 підлягає відшкодуванню шкода, завдана громадянинові внаслідок незаконного повідомлення про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, незаконного взяття і тримання під вартою, право на її відшкодування виникає у випадку постановлення виправдувального вироку суду, громадянинові відшкодовується серед інших моральна шкода за рахунок коштів державного бюджету у разі, коли незаконні дії органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, досудове розслідування, прокуратури і суду завдали моральної втрати громадянинові, призвели до порушення його нормальних життєвих зв`язків, вимагають від нього додаткових зусиль для організації свого життя, моральною шкодою визнаються страждання, заподіяні громадянинові внаслідок фізичного чи психічного впливу, що призвело до погіршення або позбавлення можливостей реалізації ним своїх звичок і бажань, погіршення відносин з оточуючими людьми, інших негативних наслідків морального характеру, розмір відшкодування визначається з урахуванням обставин справи в межах, встановлених цивільним законодавством, відшкодування моральної шкоди за час перебування під слідством чи судом провадиться виходячи з розміру не менше одного мінімального розміру заробітної плати за кожен місяць перебування під слідством чи судом. Згідно з ст.ст.12,81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Факт перебування позивача під слідством та судом, а також подальша відмова прокурора від підтримання державного обвинувачення, свідчить про незаконність повідомлення [PERSON] про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, і є достатньою підставою для отримання компенсації від держави у порядку Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду». Судом встановлено, що 19.10.2017 року [PERSON] було повідомлено про підозру у вчиненні кримінального правопорушення, передбаченого ч.5 ст.191 КК України, а 08.06.2022 року, в зв`язкою з відмовою прокурора від підтримання обвинувачення, ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова кримінальне провадження було закрито. Вказана ухвала суду набрала законної сили 16.06.2022 року. Тобто, [PERSON] перебувала під слідством та судом з 19.10.2017 року до 16.06.2022 року, що загалом становить 55 місяців. Доводи представника позивача щодо обрахування неправомірного переслідування має відбуватися з початку досудового розслідування суд вважає безпідставними, оскільки притягнення до кримінальної відповідальності як стадія кримінального провадження починається з моменту повідомлення особі про підозру у вчиненні кримінального правопорушення. Законом України «Про Державний бюджет України на 2022 рік» установлено, що з 01.01.2022 р. розмір мінімальної заробітної плати становить 6 500,00 грн. Враховуючи викладене, ту обставину, що при визначені розміру моральної шкоди суд має керуватися принципами поміркованості, розумності, справедливості, що розмір відшкодування моральної шкоди має бути не більш аніж достатнім для розумного задоволення потреб потерпілої особи і не повинен призводити до її збагачення, має виходити з такого розміру мінімальної заробітної плати чи неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, що діють на час розгляду справи, тому, враховуючи строк перебування [PERSON] під слідством та судом, мінімальний розмір компенсації моральної шкоди становить 357 500,00 грн. (55 повних місяців х 6 500,00 грн). В частині позовних вимог позивача щодо відшкодування з відповідача витрат на юридичну допомогу в розмірі 78\~000 грн, понесені під час досудового розслідування та судового розгляду кримінального провадження № 42017270000000751, суд приходить до наступного висновку. Згідно п.4 ст.3 Закону України «Про порядок відшкодування шкоди, завданої громадянинові незаконними діями органів, що здійснюють оперативно-розшукову діяльність, органів досудового розслідування, прокуратури і суду» та п.10 Положення про застосування вказаного Закону, громадянинові відшкодовуються (повертаються) в тому числі і суми, сплачені ним у зв`язку з наданням йому юридичної допомоги. Статтею 50 КПК України передбачено, що повноваження захисника на участь у кримінальному провадженні підтверджуються: свідоцтвом про право на зайняття адвокатською діяльністю; ордером, договором із захисником або дорученням органу(установи), уповноваженого законом на надання безоплатної правової допомоги. Встановлення будь-яких додаткових вимог, крім пред`явлення захисником документа, що посвідчує його особу, або умов для підтвердження повноважень захисника чи для його залучення до участі в кримінальному провадженні не допускається. В судовому засіданні встановлено, що 19.10.2017 року між адвокатом Бабинцем С.П. та Шляхтур Л.В. було укладено договір про надання правової допомоги в кримінальному провадженні, предметом якого є надання необхідної правової допомоги в кримінальному провадженні № 42017270000000751. Згідно п.3.2 [PERSON] була зобов`язана здійснити або доручити здійснення оплати юридичних послуг адвоката згідно з цим договором. За надання правової допомоги підзахисна зобов`язувалась виплатити адвокату аванс в сумі 25\~000 грн, а подальша оплата здійснюється на підставі виставлених рахунків або актів виконаних робіт. З наявного акту виконаних робіт та квитанцій вбачається, що у зв`язку з отриманням позивачем правової допомоги на відповідних стадіях кримінального провадження адвокату Бабинцю С.П. було сплачено 78\~000 грн, а відтак вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими та підлягають задоволенню. Доводи представника відповідача про необхідність відмови у відшкодуванні витрат на правову допомогу через не надання позивачем належних документів, передбачених законодавством, що підтверджують факт понесення позивачем витрат на правничу допомогу\~адвоката, є безпідставними. Суд вважає, що заявлені позивачкою витрати є співмірними зі складністю справи та складністю виконаної адвокатом роботи, критерієм значимості для неї справи, тривалістю (з 19.10.2017 року до 16.06.2022 року) перебування під слідством та судом. Відповідно до ст.2 ЦК України учасником спірних правовідносин у справі про відшкодування шкоди за рахунок держави на підставі ст.1174 ЦК України є держава Україна, а тому вона має бути відповідачем. Кошти державного бюджету належать на праві власності державі. Отже, боржником у зобов`язанні зі сплати коштів державного бюджету є держава Україна як учасник цивільних відносин (ч.2 ст.2 ЦК України). Відповідно до ч.1 ст.170 ЦК України держава набуває і здійснює права та обов`язки через органи державної влади у межах їхньої компетенції, встановленої законом. Відповідно до п.4 Положення про ДКС України, затвердженого указом Президента України від 13.04.2011 року № 460/2011, центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері казначейського обслуговування бюджетних коштів, є ДКС України (Казначейство України), яка, зокрема, здійснює безспірне списання коштів державного бюджету та місцевих бюджетів на підставі рішення суду. Таким чином, відповідачем у справі є держава, яка бере участь у справі через відповідний орган державної влади. Кошти на відшкодування шкоди державою підлягають стягненню з Державного бюджету України, тому відсутня необхідність зазначення у резолютивній частині рішення таких відомостей, як орган, через який грошові кошти мають перераховуватись, або номера чи виду рахунку, з якого має бути здійснено стягнення/списання, оскільки такі відомості не впливають ні на підстави, ні на обов`язковість відновлення права позивача в разі встановлення судом його порушення, та за своєю суттю є регламентацією способу та порядку виконання судового рішення, що має відображатися у відповідних нормативних актах, а не резолютивній частині рішення (пункт 6.21 постанови Великої Палати Верховного Суду, від 19.06.2018 року у справі № 910/23967/16 (провадження № 12-110гс18)). Отже кошти повинні стягуватись з держави Україна за рахунок коштів Державного бюджету України. VІ. Розподіл судових витрат Відповідно до ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Досліджуючи орієнтовний розрахунок суми судових витрат на професійну правничу допомогу, суд звертає увагу, що їх розмір сформований з врахуванням, зокрема, з надання консультацій та вивчення документів з посиланням на норми права, моніторингу законодавства та вивчення судової практики по даній категорії справ, пошуку та отримання доказів для досягнення поставленого завдання, складання відзиву та інших процесуальних документів. Натомість, суд вважає, що моніторинг законодавства та вивчення судової практики не є витратами пов`язаними з розглядом справи, а є щоденним професійним обов`язком адвоката. Окрім того, в позовній заяві відсутнє посилання на будь-яке актуальне судове рішення з даної категорії справи як на судову практику, що вказує на те, що проведена представником робота не була використана під час надання послуги клієнту. Всі докази в даній справі базуються виключно на матеріалах кримінального провадження в якій представник позивача виконував функції її захисника, а відтак як зазначає останній необхідність їх пошуку та отримання має вочевидь формальний характер. Будь-яких процесуальних документів, окрім позовної заяви, представник позивача не складав. Суд, визначаючи розмір витрат на оплату послуг адвоката,

Outcome: partial