Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

У травні 2020 року позивач ТОВ «Теплопостачсервіс» звернулося до Голосіївського районного суду м. Києва із позовом до [PERSON] [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] на користь ТОВ «Теплопостачсервіс» суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого опалення у розмірі 7485,13 грн.; суму заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг з централізованого постачання гарячої води у розмірі 3344,48 грн.; суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 2304,05 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого опалення у розмірі 787,96 грн.; суму інфляційних втрат на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 734,12 грн.; суму 3-х відсотків річних на суму заборгованості за житлово-комунальні послуги з централізованого постачання гарячої води у розмірі 279,62 грн.; суму судового збору у розмірі 2102,00 грн. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що позивач є виконавцем послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води в буд. [ADDRESS] , в якому відповідач є власником квартири [ADDRESS] та споживачем житлово-комунальних послуг, які постачає позивач. Разом з тим, відповідач в повному обсязі не оплачує надані позивачем послуги, внаслідок чого у останнього утворилась заборгованість за період із 01.11.2016 по 10.04.2020. У зв`язку з тим, що відповідач в добровільному порядку заборгованість не оплачує, позивач звернувся до суду із вказаним позовом. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 17.06.2020 відкрито провадження у справі, постановлено розгляд справи проводити в порядку спрощеного провадження без повідомленням сторін. Згідно з ч. 13 ст. 7 ЦПК України розгляд справи здійснюється в порядку письмового провадження за наявними у справі матеріалами, якщо цим Кодексом не передбачено повідомлення учасників справи. У такому випадку судове засідання не проводиться. У відповідності до ч. 8 ст. 279 ЦПК України при розгляді справи у порядку спрощеного провадження суд досліджує докази і письмові пояснення, викладені у заявах по суті справи, а у випадку розгляду справи з повідомленням (викликом) учасників справи - також заслуховує їх усні пояснення та показання свідків. Судові дебати не проводяться. Положеннями ст. 174 ЦПК України закріплено, що при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом. Заявами по суті справи є: позовна заява; відзив на позовну заяву (відзив); відповідь на відзив; заперечення; пояснення третьої особи щодо позову або відзиву. Подання заяв по суті справи є правом учасників справи. У відповідності до ст. 178 ЦПК України відповідач надав до суду відзив, у якому заперечив проти задоволення позову у повному обсязі та зазначив, що спірна сума заборгованості щодо якої позивач звернувся до суду виникла у період з листопада 2016 року по березень 2017 року внаслідок безпідставного нарахування позивачем платежів за опалення та гаряче водопостачання за показниками загальнобудинкових засобів обліку, а не на підставі показників індивідуальних засобів обліку відповідача. Окрім цього, відповідачем вказано, що у даному випадку сплили строки позовної давності. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, прийшов до наступного. Згідно ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання, шляхом передбачених ст. 16 ЦК України способами. За приписами ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Судом встановлено, що відповідач є власником квартири [ADDRESS] , що підтверджується витягом про державну реєстрацію прав від 06.10.2011 №31567269, Довідкою Головного управління житлового забезпечення Київської міської державної адміністрації від 08.04.2011. 10.11.2012 між відповідачем [PERSON] та Товариством з обмеженою відповідальністю «Ліко-житлосервіс» було укладено Типовий договір про надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення №5-21. У квартирі квартири [ADDRESS] були встановлені засоби обліку гарячого водопостачання та тепла. Так, лічильник тепла «ULTRAHEAT 2WR6» №67119089 був повірений 28.09.2012, введений в експлуатацію 24.11.2012, дата наступної повірки 28.09.2016, про що свідчить акт ТОВ «Ліко-житлосервіс» від 24.11.2012. 30.11.2012 представником ТОВ «Ліко-житлосервіс» було здійснено перевірки лічильника ГВП «Е-Т1,50U» №10135329 та складено відповідний акт. 05.10.2016 лічильник тепла «ULTRAHEAT 2WR6» №67119089 був демонтажований для проведення повірки, про що складено акт №6/5. Як вбачається з матеріалів справи, відносно лічильників ГВП «Е-Т1,50U» №10135329 та лічильника тепла «ULTRAHEAT 2WR6» №67119089 була проведена процедура повірки, що підтверджується свідоцтвом про повірку від 18.10.2016 №24-1-2К/3868 (чинне до жовтня 2020 року), від 09.03.2017 №24-1-1003001031715 (чинне до 09 березня 2021 року). Відповідач отримує послуги з централізованого опалення та постачання гарячої води відповідно до умов Договору про надання послуг з централізованого опалення та постачання гарячої води від 28.12.2017 №В5/21, укладеного між ТОВ «Теплопостачсервіс» та [PERSON] , в якому сторони погодили всі істотні умови, в тому числі про предмет договору та про порядок оплати за спожиті житлово-комунальні послуги, зокрема: за предметом договору - виконавець зобов`язався надавати споживачу послуги з централізованого опалення і постачання гарячої води, в споживач зобов`язався своєчасно оплачувати надані послуги у строки та на умовах, передбачених договором; за порядком оплати послуг - календарний місяць і щомісячну оплату сторони визначили, як розрахунковий період і систему оплати послуг, згідно яких платежі за отримані послуги споживач вносить не пізніше 20 числа місяця, наступного за розрахунковим. Пунктом 4 вказаного договору зазначені дані щодо встановлених у квартирі лічильників гарячої води та тепла: Лічильник ГВП «Е-Т1,50U» №10135329 та лічильник тепла «ULTRAHEAT 2WR6» №67119089. Відповідно до ч. 2 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) засоби вимірювальної техніки, що перебувають в експлуатації, підлягають періодичній повірці через міжповірочні інтервали, порядок встановлення яких визначається нормативно-правовим актом центрального органу виконавчої влади у сфері метрології. Підприємства, організації та фізичні особи зобов`язані своєчасно (з урахуванням установлених міжповірочних інтервалів) подавати засоби вимірювальної техніки на повірку. Частиною 3 ст. 28 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин) встановлено, що порядок подання фізичними особами, що не є суб`єктами підприємницької діяльності, - власниками засобів вимірювальної техніки (результатами вимірювань якими використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду) на періодичну повірку цих засобів та оплати за роботи, пов`язані з повіркою, встановлюються Кабінетом Міністрів України. Періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) зазначених засобів вимірювальної техніки здійснюються за рахунок підприємств і організацій, які надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Згідно з ч. 4 ст. 17 Закону України «Про метрологію та метрологічну діяльність» (в редакції, чинній на час повідомлення позивача про сплив строку повірки його приладу обліку і нарахування їй за послуги з водопостачання за нормами споживання) періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті для побутових потреб електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, здійснюються за рахунок суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Відповідальність за своєчасність проведення періодичної повірки, обслуговування та ремонту (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) засобів вимірювальної техніки (результати вимірювань яких використовуються для здійснення розрахунків за спожиті електричну і теплову енергію, газ і воду), що є власністю фізичних осіб, покладається на суб`єктів господарювання, що надають послуги з електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Періодична повірка проводиться за рахунок тарифів на електро-, тепло-, газо- і водопостачання. Порядок подання таких засобів на періодичну повірку, обслуговування та ремонт, а також порядок оплати за періодичну повірку, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) встановлюються Кабінетом Міністрів України. Порядок надання комунальних послуг, права та відповідальність споживачів і виконавців цих послуг регламентується Правилами надання послуг з централізованого опалення, постачання холодної та гарячої води і водовідведення, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 21.07. 2005 № 630 (далі - Правила № 630). Пунктами 9, 30, 32 Правил № 630 передбачено, що квартирні засоби обліку води і теплової енергії беруться виконавцем на абонентський облік, а їх періодична повірка, обслуговування та ремонт (у тому числі демонтаж, транспортування та монтаж) проводяться за рахунок виконавця, до обов`язків якого входить контроль міжповіркових інтервалів, повірка квартирних засобів обліку, їх обслуговування та ремонт, у той час як обов`язком споживача є своєчасна оплата наданих послуг за цінами і тарифами, встановленими згідно з вимогами законодавства. Разом з тим, згідно умов п.п. 21.12 Договору від 28.12.2017 №В5/21 споживач зобов`язувався контролювати установлені міжповіркові інтервали, також проводити періодичну перевірку квартирних засобів обліку, їх обслуговування, ремонт демонтаж. Сторони спільно обумовили згідно пп. 22.6 Договору від 28.12.2017 №В5/21 у разі виявлення несправності квартирних засобів обліку, закінчення міжповіркового інтервалу та не проведення споживачем періодичної перевірки квартирних засобів обліку здійснювати нарахування плати з централізованого опалення та гарячого водопостачання, згідно показників будинкових засобів обліку згідно методики нарахування розміру плати, встановленої правилами № 630 надання послуг з ЦО, постачання ХГВ і водовідведення, з моменту виявлення (або настання) одного з таких випадків до моменту його усунення споживачем з обов`язковим наданням виконавцеві підтверджуючих документів. Як вбачається з матеріалів справи, відповідач на виконання приписів Договору від 28.12.2017 №В5/21 самостійно здійснив повірку лічильників, що підтверджується свідоцтвом про повірку від 18.10.2016 №24-1-2К/3868 (чинне до жовтня 2020 року), від 09.03.2017 №24-1-1003001031715 (чинне до 09 березня 2021 року). Пунктом 7 Договору від 28.12.2017 №В5/21 встановлено, що плата за надані послуги за наявності засобів обліку гарячої води і теплової енергії справляється за їх показниками згідно з п.п. 10-13 Правил надання послуг з централізованого опалення, постачання гарячої води, затверджених Постановою Кабінету Міністрів України № 630 від 21.07.2005. Пунктом 9 Договору від 28.12.2017 №В5/21 передбачено, що показання лічильників знімаються представником виконавця або іншими особами, які уповноважені на вчинення цих дій виконавцем один раз на місяць та споживачем. Так, листами від 14.03.2017, від 26.04.2017, від 21.08.2017, від 05.12.2017 від 04.01.2018, від 08.02.2018, від 03.10.2018, від 04.12.2018, від 03.09.2019 відповідач звертався до позивача із заявами про проведення перерахунку плати за надані послуги за договором відповідно до показників лічильників та повідомляв щодо проведення повірки лічильників. У пункті 10 Правил № 630 вказано, що справляння плати за нормативами (нормами) споживання за наявності квартирних засобів обліку без урахування їх показань не допускається, за винятком випадків, передбачених абзацом п`ятим пункту 16 цих Правил. Виконавець і споживач не мають права відмовлятися від врахування показань засобів обліку. Так, заборгованість за централізоване опалення та гаряче водопостачання виникла у [PERSON] у зв`язку з нарахуванням йому оплати за послуги згідно з діючими нормативами споживання, а не за показаннями засобів обліку, що суперечить положенням Правил № 630. Враховуючи викладене, суд приходить до висновку, що відсутні підстави для задоволення позовних вимог Товариства з обмеженою відповідальністю «Теплопостачсервіс» до [PERSON] про стягнення заборгованості за оплату житлово-комунальних послуг. Щодо зави відповідача про застосування наслідків спливу строку позовної давності слід зазначити наступне. Відповідно до ч. 1 ст. 256 ЦК України позовна давність - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. За ч. 1 ст. 257 ЦК України загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Згідно ч. 1 ст. 262 ЦК України заміна сторін у зобов`язанні не змінює порядку обчислення та перебігу позовної давності. Відповідно до ч. 3 ст. 267 ЦК України суд застосовує позовну давність лише за заявою сторони у спорі, зробленою до ухвалення судом рішення. Суд застосовує позовну давність лише тоді, коли є підстави для задоволення позовної вимоги. Тобто, перш ніж застосувати позовну давність, суд має з`ясувати та зазначити у судовому рішенні, чи порушене право або охоронюваний законом інтерес позивача, за захистом якого той звернувся до суду. Якщо таке право чи інтерес не порушені, суд відмовляє у задоволенні позову через його необґрунтованість. Лише якщо буде встановлено, що право або охоронюваний законом інтерес особи дійсно порушені, але позовна давність спливла, і про це зробила заяву інша сторона спору, суд відмовляє у позові через сплив позовної давності за відсутності поважних причин її пропуску, наведених позивачем. Відмова в задоволенні позову у зв`язку з відсутністю порушеного права із зазначенням спливу позовної давності як додаткової підстави для відмови в задоволенні позову не відповідає вимогам закону (постанова Великої Палати Верховного Суду від 31.10.2018 у справі № 367/6105/16-ц). У зв`язку з тим, що судом встановлено відсутність порушеного права, на захист якого подано позов, не обґрунтованість та не доведеність позовних вимог, відсутні підстави для застосування судом строків позовної давності за заявою відповідача. У порядку ст. 141 ЦПК України суд не розглядає питання розподілу судових витрат, враховуючи, що в межах даного спору судом ухвалено рішення про відмову у задоволенні позову.

Outcome: dismissed