Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

07.12.2021 року [PERSON] звернулася до Харківського районного суду Харківської області з позовом до [PERSON] про стягнення аліментів на утримання дитини. Позовні вимоги обґрунтовані наступним. Позивач та відповідач є батьками [PERSON] , [INFO] . На даний час донька є повнолітньою, проживає разом з позивачкою та знаходиться на повному утриманні позивачки. З 05.09.2020 року донька навчається на денному відділенні факультету фізичного виховання та мистецтв Харківської гуманітарно -педагогічної академії, що підтверджується довідкою з місця навчання №12-1/21 від 10.11.2021 року і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги. Під час навчання є потреба у придбанні канцелярського приладдя, ремонті музичних інструментів, оплаті наукових публікацій та мистецьких конкурсів. Самостійно утримувати доньку позивачка не має можливості, оскільки є інвалідом 3 групи загального захворювання. Просить стягувати з відповідача на її користь аліменти на утримання повнолітньої доньки, яка продовжує навчання, у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку, починаючи з дати подання позову і до закінчення донькою навчання чи до досягнення 23 років. Розпорядженням Верховного Суду № 2/0/9-22 від 08.03.2022 року «Про зміну територіальної підсудності судових справ в умовах воєнного стану» відповідно до частини сьомої статті 147 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» , враховуючи неможливість судами здійснювати правосуддя під час воєнного стану: змінено територіальну підсудність судових справ, зокрема Харківського районного суду Харківської області на Полтавський районний суд Полтавської області. Ухвалою Полтавського районного суду Полтавської області від 05.09.2022 року справа прийнята до провадження, призначена до розгляду в порядку спрощеного провадження. Позивачка в судове засідання не з`явилася, повідомлена у відповідності до ст.128 ЦПК України, надала суду письмову заяву про розгляд справи за її відсутністю. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог ст.128 ЦПК України, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст. 223, ст. 280 ЦПК України. Відповідно до ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд приходить до такого. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Статтями 12, 81 ЦПК України передбачено обов`язок сторін доводити ті обставини, на які вони посилаються як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом Предметом спору у вказаній справі є стягнення аліментів на утримання повнолітньої дитини, яка продовжує навчання. Згідно ч. 3 ст. 199 СК України право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Відповідно до ч. ч. 1, 2 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-XII та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. Батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Судом встановлено, що позивачка та відповідач мають повнолітню доньку: [PERSON] , [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження, виданого Бабаївською селищною радою Харківського району 20 лютого 2004 року серії [NUMBER] , актова запис № 42, тобто відповідач [PERSON] є батьком [PERSON] . (а.с.4) Рішенням Харківського районного суду Харківської області від 17.01.2011 року шлюб між позивачем та відповідачем, який був укладений 01.02.2003 року, розірваний. (а.с.18) 05 грудня 2019 року [PERSON] змінила прізвище та ім`я зі « [PERSON] » на « [PERSON] », що підтверджується свідоцтвом про зміну імені від 06 грудня 2019 року серії [NUMBER] , актова запис № 45. (а.с.5) Відповідно до довідки комунального закладу Харківська гуманітарна -педагогічна академія №12-1/21 від 10.11.2021 року [PERSON] дійсно навчається на 2 курсі Харківського гуманітарно-педагогічної академії на денній формі навчання, куди зарахована наказом №176-с від 05.09.2020 року (а.с.12) Позивачка є інвалідом 3-ої групи за загальним захворюванням, що підтверджується довідкою МСЕК серії 12 ААБ, №732724 від 27.01.2021 року ( а.с.13) та пенсійним посвідчення на ім`я позивачки (а.с.14) Згідно довідки №1003/01 від 02.09.2019 року позивачка працює у ТОВ « НМУ « Електропівденмонтаж», в якому займає посаду начальника відділу охорони праці (а.с.17) Відповідно до розрахунку заборгованості по сплаті аліментів , станом на 01.11.2021 року відповідач має заборгованість зі сплати аліментів на 01.11.2021 року 2625,29 грн. (а.с.39-40) Звертаючись до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину, яка продовжує навчання, позивачка посилається на те, що під час навчання є потреба у придбанні канцелярського приладдя, ремонті музичних інструментів, оплаті наукових публікацій та мистецьких конкурсів, Відповідно до постанови Верховного Суду України від 24.02.2016 року у справі № 6-1296цс15, при визначенні розміру аліментів слід враховувати вартість навчання, підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Згідно зі ст. 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина та його виконання регламентовано главою 16 СК України. Згідно з ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства», на кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Обов`язок утримувати дітей є рівною мірою обов`язком як матері, так і батька. Згідно ст. 199 СК України визначено, що якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Аналізуючи зміст наведеної норми, слід дійти висновку, що законодавець пов`язує обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, до досягнення ними двадцяти трьох років за умови, коли батьки можуть надавати таку матеріальну допомогу. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 06 серпня 2018 року у справі № 748/2340/17 зроблено висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину) . Відповідно до ст. 200 СК України, суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у ст. 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. У відповідності до ст. 201 СК України до відносин між батьками і дочкою, сином щодо надання їм утримання застосовуються норми статей 187, 189 - 192 і 194 - 197 цього Кодексу. За змістом статей 191, 200 СК України аліменти присуджуються рішенням суду від дня пред`явлення позову. Суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів. Частина заробітку (доходу) матері, батька, яка стягуватиметься як аліменти на повнолітніх дочку, сина, визначається судом з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. Частиною 2 ст. 200 СК України визначено, що при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно роз`яснення п. 20 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» № 3 від 15 травня 2006 року вказано, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу. З огляду на викладене, однією із обов`язкових умов, за яких можливе покладення на батьків обов`язків по утриманню повнолітньої дочки, сина є їх спроможність надавати таку допомогу. Вимоги про стягнення аліментів на користь повнолітніх дочки, сина, які продовжують навчання підлягають задоволенню тільки при наявності у батьків можливості надавати таку допомогу, та такі обставини повинні підтверджуватися належними та допустимими доказами. Отже, для вирішення питання щодо стягнення аліментів суд має з`ясувати три складові: чи повнолітня дитина продовжує навчання, чи потребує вона матеріальної допомоги та чи може надавати таку матеріальну допомогу один з батьків, який не приймає участі в утриманні дитини. Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. Судом установлено, що [PERSON] , [INFO] є донькою [PERSON] , на день звернення до суду не досягла 23 років, продовжує навчання, не працює, не одружена, навчається на 2 курсі Харківського гуманітарно-педагогічної академії на денній формі навчання, потребує матеріальної допомоги, а її батько - [PERSON] є працездатним та має можливість таку допомогу надавати. Жодних даних щодо неможливості утримувати свою доньку, яка продовжує навчання, відповідач суду не надав. Суд, визначаючи розмір аліментів, які підлягають стягненню, приймає до уваги доводи позивача про те, що вона є інвалідом 3-ї групи за загальним захворюванням і отримує пенсію по інвалідності. Таким чином, враховуючи вищевикладені обставини справи, наявні в матеріалах справи докази, виходячи з принципу справедливості, розумності, з урахуванням потреб дитини, яка продовжує навчання, та враховуючи обов`язок батьків нести рівні витрати на матеріальну допомогу дитини, суд вважає що саме такий розмір аліментів у розмірі 1/4 частки з усіх видів заробітку до закінчення донькою навчання, але не більше як до досягнення нею 23 років є адекватним, розумним і справедливим по відношенню до обох сторін, враховуючи, при цьому, також допомогу матері. Суд вважає, що стягнення з відповідача аліментів на утримання їхньої повнолітньої дитини, що продовжує навчання, відповідає сімейному законодавству, яке встановлює обов`язок батьків утримувати своїх повнолітніх дітей, які продовжують навчання, на час навчання до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови потреби такої допомоги. З огляду на викладене позовні вимоги позивача підлягають задоволенню. Згідно з приписами ч.1 ст.191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Позивачем даний позов поданий до суду 04.07.2022 року, тому з вказаної дати суд стягує аліменти. Згідно частини 6 статті 141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог, а інша частина компенсується за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Якщо обидві сторони звільнені від оплати судових витрат, вони компенсуються за рахунок держави у порядку, встановленому Кабінетом Міністрів України. Таким чином, з відповідача підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992,40 гривень на користь держави.

Outcome: approved