Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

позивач ФОП [PERSON] звернувся до Голосіївського районного суду міста Києва із позовом до [PERSON] , у якому просить стягнути з [PERSON] на його користь матеріальні збитки, завдані кримінальним правопорушенням в розмірі 48000,00 грн. В обґрунтування заявлених позовних вимог позивачем зазначено про те, що вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2020 року по справі №752/15437/20, відповідача було визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.12.2020 року вирок Голосіївського районного суду міста Києва було змінено, однак в частині визнання відповідача винним у вчиненні кримінального проступку - залишено без змін. Вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2020 року по справі №752/15437/20 встановлено факт завдання потерпілому - ФОП [PERSON] матеріального збитку на суму 48000,00 грн, що був завданий позивачу протиправними діями відповідача. В межах кримінального провадження №12020105010000201 позивачем до відповідача цивільного позову не заявлялось. Компенсувати добровільно завдану кримінальним проступком шкоду відповідач відмовився. Ухвалою Голосіївського районного суду м. Києва від 21.05.2021 року відкрито провадження у справі, розгляд якої вирішено проводити за правилами загального позовного провадження. Відповідач не скористався своїм правом та не направив до суду відзив на позовну заяву із викладенням заперечень проти неї. Ухвалою Голосіївського районного суду міста Києва від 09.06.2022 року підготовче провадження у справі закрито. Позивачем подана заява про розгляд справи у його відсутність та ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про місце і час слухання справи повідомлявся судом належним чином за місцем реєстрації. Судова повістка повернулась до суду в зв`язку з відсутністю адресата за даною адресою. На підставі ст.ст.128, 130 ЦПК України відповідач вважається належним чином повідомленим про місце і час судового розгляду. На підставі ст.280 ЦПК України та заяви позивача суд вважає за можливе провести заочний розгляд справи за відсутності відповідача. Дослідивши матеріали справи, суд приходить до наступного. Судом встановлено, що вироком Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2020 року по справі №752/15437/20 [PERSON] визнано винним у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, та призначено йому покарання у виді 1 (одного) року обмеження волі. На підставі ст.75 КК України звільнено засудженого [PERSON] від відбування покарання, з випробуванням, якщо він протягом 1 року не вчинить нового злочину та виконає покладені на нього обов`язки. Ухвалою Київського апеляційного суду від 29.12.2020 року вирок Голосіївського районного суду міста Києва від 25.09.2020 року, щодо [PERSON] , [INFO] , визнаного винуватим у вчиненні кримінального проступку, передбаченого ч.1 ст.185 КК України, змінено - відповідно до ст.76 КК України покладено на [PERSON] ряд змінених обов`язків. У решті вирок залишити без змін. Як вбачається з вищевказаних судових рішень, судом встановлено, що [PERSON] здійснив крадіжку мобільних телефонів, які належать ФОП [PERSON] , завдавши потерпілому матеріального збитку на загальну суму 48000,00 грн. Обвинувачений [PERSON] визнав себе винним, підтвердив вищезазначені обставини. Відповідно до ч.6 ст.82 ЦПК України, вирок суду в кримінальному провадженні, ухвала про закриття кримінального провадження і звільнення особи від кримінальної відповідальності або постанова суду у справі про адміністративне правопорушення, які набрали законної сили, є обов`язковими для суду, що розглядає справу про правові наслідки дій чи бездіяльності особи, стосовно якої ухвалений вирок, ухвала або постанова суду, лише в питанні, чи мали місце ці дії (бездіяльність) та чи вчинені вони цією особою. З огляду на це, винність дій [PERSON] є доведеними. Відповідно до ч.7 ст.128 КПК України, особа, яка не пред`явила цивільного позову в кримінальному провадженні, а також особа, цивільний позов якої залишено без розгляду, має право пред`явити його в порядку цивільного судочинства. Відповідно до ст.22 ЦК України, особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки); доходи, які особа могла б реально одержати за звичайних обставин, якби її право не було порушене (упущена вигода). Збитки відшкодовуються у повному обсязі, якщо договором або законом не передбачено відшкодування у меншому або більшому розмірі. Відповідно до ч.3 ст.386 ЦК України, власник, права якого порушені, має право на відшкодування завданої йому майнової та моральної шкоди. Відповідно до ст.1166 ЦК України, майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Згідно з ч.1 ст.1177 ЦК України, шкода, завдана фізичній особі, яка потерпіла від кримінального правопорушення, відшкодовується відповідно до закону. Частиною ч. 1 ст. 13 ЦПК України встановлено, що суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Відповідно до ч. ч. 1, 6 ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Разом з тим, відповідачем суду не надано жодних належних та допустимих доказів в заперечення позовних вимог, не здобуто таких доказів і в ході судового розгляду. Оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до висновку, що позовні вимоги ґрунтуються на вимогах закону, обставини справи підтверджені належними засобами доказування, а тому позов підлягає задоволенню. У відповідності до ст.141 ЦПК України, суд вважає, що з відповідача підлягає стягненню на користь держави судовий збір у розмірі 2 270,00 грн.

Outcome: approved