Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

[PERSON] звернувся до суду з позовом до АТ «УкрСиббанк», за участі третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] , про визнання договорів припиненими та вчинення дій. Свої вимоги мотивує тим, що 21 листопада 2005 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений кредитний договір №111/49. На забезпечення виконання кредитних зобов`язань за цим кредитним договором укладалися договори поруки 21 листопада 2005 року: №111-2/104 з [PERSON] , №111-2/105 з [PERSON] , №111-2/106 з [PERSON] , за якими поручителі зобов`язалися відповідати перед кредитором за виконання позичальником усіх його зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі. На забезпечення виконання кредитного договору 21 листопада 2005 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В., зареєстрований в реєстрі за №4153. Предметом іпотеки є квартира [ADDRESS] , належна позивачу. Іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання наступних зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором №111/49 від 21 листопада 2005 року: додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року із [PERSON] та поручителів на користь ПАТ «УкрСиббанк» була стягнута солідарно заборгованість за кредитним договором №111/49 від 21 листопада 2005 року в розмірі 8608,30 доларів США, що еквівалентно 83989,48 грн, а також 839,89 грн судового збору. На підставі цього рішення був виданий виконавчий лист, пред`явлений до примусового виконання. Надалі рішення суду про стягнення заборгованості було виконане у повному обсязі поручителем [PERSON] у зв`язку із чим державним виконавцем Центрального ВДВС у м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Королем В. В. винесена постанова від 05 квітня 2021 року про закінчення виконавчого провадження №50955170; даною постановою припинена чинність арешту майна боржника та скасовані інші заходи примусового виконання рішення. Також 15 листопада 2005 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» був укладений договір №000174 про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки. До цього договору була укладена додаткова угода про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року. Даний договір разом із додатковою угодою [PERSON] виконані у повному обсязі, тому вони є закритими (закінченими), хоча у позивача з цього приводу відсутні письмові підтвердження. [PERSON] звертався до АТ «УкрСиббанк» із заявою від 07 жовтня 2021 року, де просив надати письмове підтвердження відсутності у нього заборгованості перед відповідачем за договором №000174 від 15 листопада 2005 року разом із додатковою угодою від 21 листопада 2005 року, однак, відповідь не надійшла. 28 травня 2021 року позивач звернувся із письмовою заявою до відповідача про скасування усіх обтяжень та повернення оригіналів документів на іпотечну квартиру у зв`язку із повним погашенням боргу, однак, АТ «УкрСиббанк» у своїй відповіді від 01 липня 2021 року №25-1-01/49009 повідомило, що позивачем сплачена сума боргу не в повному обсязі, питання зняття обтяжень може бути вирішене лише після повного погашення заборгованості, а також вказано на те, що договір свою дію не припинив, оскільки рішення суду є документом, який підтверджує лише стан зобов`язання на певну дату, виходячи із змісту заявлених вимог. Посилаючись на норми ЦК України щодо припинення зобов`язання, а також Закону України «Про іпотеку», позивач вважає, що рішення суду про дострокове стягнення усієї суми кредиту змінило порядок, умови і строк дії кредитного договору, а стягнення усієї суми заборгованості за відповідним рішенням суду свідчить про закінчення строку дії кредитного договору. Відповідно, враховуючи правову природу іпотеки як похідного зобов`язання від основного зобов`язання та пряму залежність від його умов, на правовідносини, що виникають після ухвалення рішення про стягнення заборгованості іпотека не поширюється. Відповідно у зв`язку із припиненням основних зобов`язань внаслідок повного виконання рішення суду і у зв`язку із виконанням та закінченням договору від 15 листопада 2005 року відсутні будь-які зобов`язання і за похідним від них договором іпотеки, а тому зазначені договори та зобов`язання є припиненими. Відповідач відмовляється вчинити дії, спрямовані на виключення з Державного реєстру іпотек запису про обтяження нерухомого майна іпотекою, а також з Єдиного реєстру запису про заборону відчуження нерухомого майна, обтяженого іпотекою, через що позивач позбавлений можливості розпоряджатися іпотечним майном чим порушується його право власності. За таких обставин [PERSON] просив визнати припиненими кредитний договір від 21 листопада 2005 року №111-49 та додаткову угоду про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року, визнати припиненим договір іпотеки віл 21 листопада 2005 року, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис, внесений реєстратором: приватний нотаріус Стеблюк Н. В., 21 листопада 2005 року, за реєстраційним номером обтяження 2614253, яким зареєстровано тип обтяження заборона на нерухоме майно, на підставі іпотечного договору, 4153, 21 листопада 2005 року, об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , виключити з Державного реєстру іпотек запис, внесений реєстратором: приватним нотаріусом Стеблюк Н. В., 21 листопада 2005 року, за реєстраційним номером обтяження № 2614309, яким зареєстровано тип обтяження іпотека, на підставі іпотечного договору, 4153, 21 листопада 2005 року, об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк», а також стягнути судові витрати. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 03 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито загальне позовне провадження у справі. 12 січня 2022 року позивач подав заяву про зміну предмета позову та просив визнати припиненими зобов`язання за кредитним договором від 21 листопада 2005 року №111-49 та додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року, визнати припиненими зобов`язання за договором іпотеки віл 21 листопада 2005 року, виключити з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна запис, внесений реєстратором: приватний нотаріус Стеблюк Н. В., 21 листопада 2005 року, за реєстраційним номером обтяження 2614253, яким зареєстровано тип обтяження заборона на нерухоме майно, на підставі іпотечного договору, 4153, 21 листопада 2005 року, об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , власник [PERSON] , виключити з Державного реєстру іпотек запис, внесений реєстратором: приватним нотаріусом Стеблюк Н. В., 21 листопада 2005 року, за реєстраційним номером обтяження № 2614309, яким зареєстровано тип обтяження іпотека, на підставі іпотечного договору, 4153, 21 листопада 2005 року, об`єкт обтяження квартира, адреса: [ADDRESS] , іпотекодавець [PERSON] , іпотекодержатель АКІБ «УкрСиббанк». Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 12 січня 2022 року прийнята до розгляду заява [PERSON] про зміну предмету позову. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 лютого 2022 року витребувано в АТ «УкрСиббанк» інформацію: щодо наявності/відсутності заборгованості [PERSON] за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року, що були укладені між [PERSON] та\~АТ «УкрСиббанк», щодо виконання\~договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року з додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року, що були укладені між [PERSON] та АТ «УкрСиббанк», а також протокольною ухвалою цієї ж дати витребувано з архіву суду справу №127/6664/14-ц. Ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 21 липня 2022 року відмовлено у задоволенні заяви представника відповідача про поновлення строку для подання відзиву на позовну заяву [PERSON] , відзив АТ «УкрСиббанк» не прийнято до розгляду Позивач [PERSON] та його представник адвокат Мазур О. В. в судове засідання не з`явилися, подали заяви про розгляд справи в їх відсутність, позовні вимоги підтримали, просили їх задовольнити у повному обсязі. Представник відповідача АТ «УкрСиббанк» у судове засідання не з`явився, подав заяву та просив розгляд справи провести у відсутність представника відповідача та відмовити в задоволенні позову, так як вважає вимоги безпідставними та необґрунтованими. В своїх поясненнях, стверджуючи про наявність договірних правовідносин між позивачем та банком, а також стягнення із позивача на користь АТ «УкрСиббанк» заборгованості за кредитним договором рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року, зазначає, що виконання рішення суду не є підставою для припинення кредитного договору та договору іпотеки, а лише свідчить про погашення заборгованості на певну дату та не є фактичним виконанням у повному обсязі зобов`язань за кредитним договором. При цьому окремо зазначає, що іпотекою забезпечується відшкодування збитків та АТ «УкрСиббанк» має право на отримання процентів за прострочення виконання грошового зобов`язання на підставі ст. 625 ЦК України, а тому відсутні підстави припинення договору іпотеки, з огляду на наявність грошових зобов`язань позичальника за кредитним договором. Вважає, що не підлягає задоволенню і вимога про зняття заборони та вилучення відомостей про іпотеку з відповідного реєстру, адже питання внесення записів державного реєстратора регулюється законодавством; оскільки відомості про іпотеку, а також про відповідне обтяження внесено до реєстру речових прав на нерухоме майно на підставі укладеного договору іпотеки, який не визнаний припиненим, кредитний договір як основне зобов`язання не виконаний в належний спосіб в повному обсязі, а тому внесення відомостей про припинення іпотеки та пов`язаного обтяження з огляду на положення чинного законодавства на підставі судового рішення не можливе. Третя особа, яка не заявляє самостійних вимог на предмет спору, на стороні позивача [PERSON] у судове засідання не з`явилася, однак подала заяву та просила розгляд справи провести у її відсутність та задовольнити позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов до наступних висновків. Судом установлено, що 15 листопада 2005 року між [PERSON] та АКІБ «УкрСиббанк» (тепер АТ «УкрСиббанк») укладений договір №000174 про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки, на підставі якого банк відкриває клієнту картрахунок та видає платіжну картку. 21 листопада 2005 року до вказаного договору між сторонами укладена додаткова угода про встановлення ліміту овердрафту №1. 21 листопада 2005 року між [PERSON] та відповідачем був укладений кредитний договір №111/49, за яким позивач отримав кредит на суму 13000,00 доларів США та зобов`язався щомісячно його повертати в обсязі та терміни, встановлені графіком погашення кредиту, але у будь-якому випадку повернути кредит та проценти не пізніше 19 листопада 2021 року, якщо тільки не застосовується інший термін погашення кредиту. У забезпечення виконання кредитних зобов`язань позичальника за кредитним договором були укладені договори поруки від 21 листопада 2005 року №111-2/104 з [PERSON] , №111-2/105 з [PERSON] , №111-2/106 з [PERSON] . Згідно п.п.1.1.-1.5 договорів поруки поручителі зобов`язувалися відповідати перед кредитором за виконання позичальником всіх його зобов`язань за кредитним договором у повному обсязі, в тому числі за повернення суми боргу, процентів за використання кредитних коштів, штрафних санкцій. З метою реструктуризації заборгованості надалі сторонами були укладені додаткові угоди №1 від 15 квітня 2009 року, №2 від 24 березня 2010 року, №3 від 10 березня 2011 року по кредитному договору №111/49 від 21 листопада 2005 року, згідно яких був змінений графік погашення кредиту. Дані обставини встановлені рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року в справі №127/6664/14-ц, що набрало законної сили, та відповідно до ст. 82 ЦПК України не підлягають повторному доказуванню. 21 листопада 2005 року між позивачем та відповідачем укладений договір іпотеки, посвідчений приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В., зареєстрований в реєстрі за №4153. Предметом іпотеки є нерухоме майно квартира [ADDRESS] , що належить йому на праві власності на підставі договору купівлі-продажу квартири, посвідченого приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. 21 листопада 2005 року за реєстром №4150, зареєстрованого в Державному реєстрі правочинів 21 листопада 2005 року за №976787. Згідно п. 1.2 договору іпотекою забезпечується в повному обсязі виконання зобов`язань іпотекодавця за кредитним договором від 21 листопада 2005 року №111/49: додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року стягнуто солідарно з [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь ПАТ «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором №111/49 від 21 листопада 2005 року станом на 18 березня 2014 року в розмірі 8608,30 доларів США, що еквівалентно 83989,48 грн, а також стягнуто 839,89 грн судового збору. При цьому як слідує з матеріалів цієї справи 11 лютого 2014 року банк пред`явив вимогу про дострокове повернення кредиту та вказував, що в разі не усуненні порушень на 32 день з дня отримання цієї вимоги вимагає виконання зобов`язань за договором. Строк повернення кредиту та плати за нього у повному обсязі настали з 32 дня з дати отримання вимоги та банк, визначивши суму заборгованості станом на 18 березня 2014 року, яка є заборгованістю в повному обсязі, пред`явив позов, який і був задоволений судом та прийняте вказане вище рішення суду. Державним виконавцем Центрального ВДВС м. Вінниці Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) Королем В. В. 05 квітня 2021 року винесена постанова про закінчення виконавчого провадження №50955170 з примусового виконання виконавчого листа №127/6664/14-ц, виданого 09 липня 2014 року Вінницьким міським судом Вінницької області на підставі вищезазначеного рішення суду, боржником за яким є [PERSON] , на підставі п.9 ч. 1 ст. 39, ст. 40 Закону України «Про виконавче провадження», у зв`язку із повним виконанням вимог виконавчого документа. На виконання вимог ухвали суду від 21 лютого 2022 року АТ «УкрСиббанк» повідомлено, що заборгованість за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року відсутня. Також повідомлено про відсутність станом на 30 червня 2022 року договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року з додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року у системі банку, що пов`язано із тим, що при закритті рахунків банк проводить взаєморозрахунки із клієнтом та закриває всі рахунки, що були відкриті клієнту в межах договору, а договір вважається розірваним за умови повного погашення заборгованості клієнта перед банком та відсутності залишку коштів на рахунках. Згідно з частиною третьою статті 12, частиною першою статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи.\~Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Відповідно до статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (частини перша-третя статті 89 ЦПК України). Згідно з пунктом 1 частини другої статті 11 ЦК України підставою виникнення цивільних прав та обов`язків є, зокрема, договір. За ч. 1 ст. 509 ЦК України зобов`язанням є правовідносини, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Відповідно до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватись належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Боржник зобов`язаний виконати свій обов`язок, а кредитор - прийняти виконання особисто, якщо інше не встановлено договором або законом, не випливає із суті зобов`язання чи звичаїв ділового обороту (ч. 1 ст. 527 ЦК України). За кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (ч. 1 ст. 1054 ЦК України). Частинами 1, 3 ст. 1049 ЦК України встановлено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Грошова позика вважається повернутою в момент зарахування грошової суми, що позичалась, на банківський рахунок позикодавця. Частиною 2 ст. 1050 ЦК України передбачено, що, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до ст. 1048 ЦК України. Як встановлено судом і слідує із матеріалів справи АТ «УкрСиббанк» у зв`язку із неналежним виконанням [PERSON] взятих на себе кредитних зобов`язань скористався правом передбаченим ч. 2 ст. 1050 ЦК України на дострокове стягнення заборгованості, звернувшись до суду з позовом про її стягнення, змінивши таким чином строк виконання зобов`язань за кредитним договором. Рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року стягнуто солідарно з позичальника [PERSON] та поручителів [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] на користь банку заборгованість за кредитним договором №111/49 від 21 листопада 2005 року станом на 18 березня 2014 року в розмірі 8608,30 доларів США, що еквівалентно 83989,48 грн. Дане рішення суду виконане у повному обсязі, що підтверджується постановою державного виконавця від 05 квітня 2021 року. При цьому матеріали справи не містять відомостей про оскарження постанови про закриття виконавчого провадження\~№ 50955170\~за виконавчим листом\~від 09 липня 2014 року №127/6664/14-ц. Доказів щодо наявності у позивача заборгованості за кредитним договором відповідачем не надано. При цьому суд звертає увагу, що банк, звертаючись до суду з вимогами про стягнення суми заборгованості, визначив її повний розмір на момент дострокового повернення кредиту. При зарахуванні грошової суми, стягнутої за рішенням суду, на банківський рахунок позикодавця грошова позика вважається повернутою. Відповідач не заперечує отримання коштів за фактом виконання судового рішення. Згідно зі ст. 598 ЦК України зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Статтею 599 ЦК України встановлено, що зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином, а тому з часу зарахування на банківський рахунок сум, стягнутих за рішенням суду або добровільно сплачених позичальником на вимогу про дострокове повернення позики, ці зобов`язання вважаються припиненими. Отже, за відсутності обґрунтованої заборгованості позичальника та вимог кредитора на момент виконання рішення суду про дострокове стягнення заборгованості зобов`язання за кредитним договором припиняється. Аналогічного висновку дійшов Верховний Суд України у постанові від 06 липня 2016 року у справі № 6-118цс16, Верховний Суд у постанові від 17 жовтня 2018 року у справі № 308/10886/15-ц (провадження № 61-18734св18). У постанові Великої Палати Верховного Суду від 26 січня 2021 року в справі\~№522/1528/15-ц зазначено, що наявність рішення суду про стягнення кредитної заборгованості свідчить, що суд дійшов висновку про те, що строк виконання зобов`язання настав, причому саме за тією вимогою, яку задоволено судом, та встановив наявність обов`язку відповідача (відповідачів) сплатити заборгованість. До моменту здійснення такого виконання або до припинення зобов`язання після ухвалення судового рішення з інших підстав відповідне зобов`язання продовжує існувати. Оскільки було фактично виконано рішення Вінницького міського суду Вінницької області від 08 травня 2014 року, суд дійшов висновку, що відповідно до положень ст. 598, 599 ЦК України зобов`язання за кредитним договором № 111/49 від 21 листопада 2005 року припинилось у зв`язку із його виконанням. Суд звертає увагу, що право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за користування кредитом, а також обумовлену в договорі неустойку припиняється після спливу визначеного цим договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з ч. 2 ст. 1050 ЦК України. В охоронних правовідносинах права та інтереси банку забезпечені частиною другою\~статті 625 ЦК України, яка регламентує наслідки прострочення виконання грошового зобов`язання (постанови Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12, від 04 липня 2018 року в справі №\~310/11534/13-ц). Щодо визнання припиненими зобов`язання за додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року, то як встановлено судом заборгованості за вказаним договором немає, у системі банку така угода відсутня, що вказує на її повне виконання, відповідно, належить дійти висновку, що позов у цій частині підлягає задоволенню, а зобов`язання за цим договором належить визнати припиненими. Виконання зобов`язання може забезпечуватися заставою (ч.1 ст. 546 ЦК України). Іпотекою є застава нерухомого майна, що залишається у володінні заставодавця або третьої особи (стаття 575 ЦК України). У ст. 1 Закону України «Про іпотеку» зазначено, що іпотекою визнається вид забезпечення виконання зобов`язання нерухомим майном, що залишається у володінні і користуванні іпотекодавця, згідно з яким іпотекодержатель має право в разі невиконання боржником забезпеченого іпотекою зобов`язання одержати задоволення своїх вимог за рахунок предмета іпотеки переважно перед іншими кредиторами цього боржника у порядку, встановленому цим Законом. Згідно із ч. 1 ст. 4 цього ж Закону обтяження нерухомого майна підлягає державній реєстрації в порядку, встановленому законодавством. Відповідно до ч. 5 ст. 3 Закону України «Про іпотеку» іпотека має похідний характер від основного зобов`язання і є дійсною до припинення основного зобов`язання або до закінчення строку дії іпотечного договору. Статтею 17 Закону України «Про іпотеку» встановлено, що іпотека припиняється у разі припинення основного зобов`язання або закінчення строку дії іпотечного договору. Відомості про припинення іпотеки підлягають державній реєстрації у встановленому законодавством порядку. За належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором припиняється як це зобов`язання, так і зобов`язання за договором іпотеки, які є похідним від основного зобов`язання. Подібна позиція викладена у\~постановах Верховного Суду від 14 лютого 2018 року у справі № 910/16461/16, від 14 листопада 2018 року в справі № 500/4127/16-ц,\~від 06 серпня 2020 року в справі №\~337/1000/19, від 28 квітня 2021 року в справі № 569/14282/19, від 07 липня 2021 року в справі\~№\~756/13164/18. Відповідно до ч. 5 ст. 43 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» відомості про припинення обтяження реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі рішення суду або заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України чи індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб - платників податків та інших обов`язкових платежів та інформація про припинення обтяження. Записи щодо обтяжень, які втратили свою чинність, підлягають вилученню з Державного реєстру через шість місяців після реєстрації відомостей про припинення обтяження. У частині третій статті 44 Закону України\~«Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень»\~передбачено, що після припинення обтяження обтяжувач самостійно або на письмову вимогу боржника чи особи, права якої порушено внаслідок наявності запису про обтяження, протягом п`яти днів зобов`язаний подати держателю або реєстратору Державного реєстру заяву про припинення обтяження і подальше вилучення відповідного запису з Державного реєстру. У разі невиконання цього обов`язку обтяжувач несе відповідальність за відшкодування завданих збитків. Наявність заборони відчуження щодо майна є порушенням права особи на розпорядження належним йому відповідним майном, яке гарантоване статтею 319 ЦК України. Як встановлено\~судом,\~іпотекою забезпечено\~виконання зобов`язання\~ [PERSON] \~одночасно за\~двома договорами:\~кредитним договором\~від 21\~листопада 2005\~року,\~а також\~додатковою угодою\~про встановлення\~ліміту овердрафту\~№1\~від 21\~листопада 2005\~року до\~договору про\~відкриття карткового\~рахунку та\~видачу платіжної\~картки №000174\~від 15\~листопада 2005\~року. Відповідно до п. 6.1 договору іпотеки він діє до повного виконання зобов`язань за кредитним договором, яким в розумінні п.1.2 договору, є зазначені два договори. Оскільки обидва основних зобов`язання є припиненими у зв`язку з його виконанням, тому суд дійшов висновку про наявність правових підстав для припинення іпотеки за договором іпотеки від 21 листопада 2005 року, як похідного зобов`язання від зазначених вище договорів, в силу припинення основного зобов`язання. Щодо посилання відповідача на забезпечення іпотекою збитків, то суд звертає увагу, що останнім не надано жодного доказу в обґрунтування свого твердження, а доказування в силу положень ст.82 ЦПК України не може ґрунтуватися на припущеннях. Щодо права на стягнення процентів, передбаченого ст.625 ЦК України, то слід звернути увагу, що вимоги за ст. 625 ЦК України є заходами цивільно-правової відповідальності за порушення грошового зобов`язання, а не вимогами про відшкодування збитків, на що неодноразово звертав увагу Верховний Суд ( зокрема в справі №727/7578/16-ц). До того ж суд відмічає, що іпотекою, укладеною між сторонами, не забезпечено виконання зобов`язання за вимогами, що ґрунтуються на положеннях статті 625 ЦК України. Згідно з частиною другою статті 4 Закону України «Про іпотеку» іпотекодержатель зобов`язаний звернутися до державного реєстратора із заявою про державну реєстрацію припинення іпотеки не пізніше 14 днів з дня повного погашення боргу за основним зобов`язанням, забезпеченим іпотекою. Верховний Суд у складі Об`єднаної палати Касаційного цивільного суду у постанові від 10 жовтня 2019 року у справі № 320/8618/15-ц дійшов висновку, що кожна особа має право на ефективний засіб правового захисту, не заборонений законом. Тому, виходячи із загальних засад цивільного законодавства, у разі невизнання кредитором права боржника на припинення зобов`язання повністю або частково таке право підлягає захисту судом за позовом боржника шляхом припинення правовідношення повністю або частково на підставі пункту 7 частини другої статті 16 ЦК України. На час звернення до суду із цим позовом, зобов`язання за кредитним договором №111/49 від 21 листопада 2005 року та додатковою угодою про встановлення ліміту овердрафту №1 від 21 листопада 2005 року до договору про відкриття карткового рахунку та видачу платіжної картки №000174 від 15 листопада 2005 року виконані, а відповідач безпідставно не вчинив дій для припинення іпотеки. Записи про державну реєстрацію обтяжень нерухомого майна, а також іпотеки за належного виконання у повному обсязі забезпеченого іпотекою основного зобов`язання за кредитним договором є перешкодами у реалізації власником права розпорядження відповідним майном. Такого правовий висновок сформований Великою Палатою Верховного Суду в постановах від 27 березня 2019 року у справі № 711/4556/16-ц та від 17 квітня 2018 року у справі № 522/407/15-ц. Таким чином, підлягає задоволенню позовні вимоги [PERSON] про визнання припиненими зобов`язань за договором іпотеки від 21 листопада 2005 року, укладеним між АКІБ «УкрСиббанк» та [PERSON] , посвідченим приватним нотаріусом Вінницького міського нотаріального округу Стеблюк Н. В. та зареєстрованим в реєстрі за №4153, та виключення з Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна, а також з Державного реєстру іпотек записів щодо предмету іпотеки квартири [ADDRESS] . Суд також звертає увагу, що визнання припиненою іпотеки за іпотечним договором не позбавляє кредитора права на отримання сум, визначених ст. 625 ЦК України, оскільки ці правовідносини та зобов`язання продовжують існувати в силу законодавства України, а не договору, тоді як договірні зобов`язання між сторонами припинені, що відповідає правовому висновку, викладеному у постанові Великої Палати Верховного Суду\~від 08 листопада\~2019 року у справі № 127/15672/16-ц. Розподіл судових витрат суд здійснює відповідно до вимог\~ст. 141 ЦПК України. Зважаючи, що позов задоволений у повному обсязі, а ухвалою Вінницького міського суду Вінницької області від 25 листопада 2021 року позивачу розстрочено сплату судового збору за поданим позовом, з відповідача підлягає стягненню на користь держави 1816,00 грн недоплаченого судового збору та на користь позивача сплачений останнім судовий збір в сумі 1816,00 грн. Також суд звертає увагу, що суд ухвалював рішення за відсутності учасників справи. Відповідно до положення ч.ч. 4, 5 ст. 268 ЦПК України, що у разі неявки всіх учасників справи в судове засідання, яким завершується розгляд справи, суд підписує рішення без його проголошення. Датою ухвалення рішення, ухваленого за відсутності учасників справи, є дата складення повного судового рішення. На відповідне\~застосування вказаних\~положень також\~звернула увагу Об`єднана палата Касаційного цивільного суду у складі Верховного Суду роз`яснила\~в постанові від 5 вересня 2022 року в справі\~№1519/2-5034/11 На підставі викладеного,

Outcome: approved