Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Позивачі звернулися до суду з позовом до відповідача про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та зазначають, що на підставі ордеру № Г 275512 від 03.02.1976, виданого за рішенням виконавчого комітету Ленінської районної ради депутатів трудящих міста Києва від 12.01.1976 № 13, квартира [ADDRESS] , була надана наймачу [PERSON] 1948 року народження з родиною в складі дружини- [PERSON] та їх доньки, [PERSON] . Після 1975 року вулиця «Автогенна» була перейменована на вулицю « [ADDRESS] надавалася [PERSON] як службове житло, згідно списків на надання житлової площі співробітникам СУ-704 Київметробуда, що підтверджується листом з Державного архіву міста Києва від 18.02.2020 , відміткою в паспорті [PERSON] про реєстрацію шлюбу, свідоцтвом про народження [PERSON] , та листом відповідача від 30.11.2018 . [INFO] народився син, [PERSON] (відповідач по справі). 20 жовтня 2000 року [PERSON] вийшла заміж за [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] . [INFO] народилася донька [PERSON] , а [INFO] син- [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, що підтверджується свідоцтвом про право на спадщину за законом, витягом про реєстрацію в спадковому реєстрі від 12.05.2015. На підставі розпорядження Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації № 317 від 05.05.2014, відповідач визначений наймачем квартири. Наразі, в квартирі [ADDRESS] зареєстровані шість осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується листом Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації від 14.11.2018, довідками про реєстрацію місця проживання особи, відмітками в паспорті про реєстрацію місця проживання та листом відповідача від 30.11.2018 . Вказали, що з грудня 2018 року відповідач чинить перешкоди у користуванні житлом, не пускає до квартири [ADDRESS] , змінив на вхідних дверях замки, чим порушує право на користування житловим приміщенням. При цьому [PERSON] , відповідач в квартиру впускає, вона не висловлює заперечень щодо вселення та проживання в квартирі [ADDRESS] їх родини та не порушує прав позивачів - отже, вона не є відповідачем по справі. Зазначають, що разом з тим, протягом всього часу, коли відповідач порушує їх право користування квартирою [ADDRESS] , вони продовжують оплачувати комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Ці обставини підтверджуються відповідними квитанціями від: 18.02.2019, 19.03.2019, 30.04.2019, 31.07.2019, 31.08.2019, 29.09.2019, 11.02.2020. Посилаються, що з метою захисту свого порушеного права, вони в своїх інтересах та інтересах малолітніх дітей, неодноразово зверталися до поліції із заявами від 30.12.2018, 13.09.2019, 21.10.2019, 27.01.2020. Вказують, що за наслідком перевірки поданих заяв, поліцією встановлено, що відповідач не заперечує факту перешкоджання в користуванні квартирою [ADDRESS] . При цьому, мотивів таких своїх дій відповідач поліцейським не повідомив. Зазначив, що всі спірні питання з приводу квартири буде вирішувати в суді. Зазначають, що не користуються цим житловим приміщенням з грудня 2018 року з поважних причин, а саме, через те, що відповідач створює перешкоди у користуванні квартирою [ADDRESS] , порушуючи право на користування цим житловим приміщенням. Просять позов задовольнити. Ухвалою суду від 02.07.2020 у справі відкрито провадження за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін та призначено судове засідання для розгляду справи по суті. 18 листопада 2020 року до суду надійшло клопотання відповідача про зупинення провадження. 30 липня 2020 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до [PERSON] [PERSON] , які діють в своїх та інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням та зазначає, що однокімнатна квартира [ADDRESS] , була надана в користування [PERSON] , на підставі ордеру №Г 275512 від 03 лютого 1976 року на житлове приміщення, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської Ради від 12.01.1976 року №13.Квартира надана на сім`ю із трьох осіб, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище на [PERSON] . Зазначає, що Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №317 від 05.05.2014 року його, [PERSON] , визнано наймачем квартири, у зв`язку із смертю [PERSON] та за родинною згодою. У квартирі зареєстровані 6 осіб: він - [PERSON] , [PERSON] (рідна сестра), [PERSON] (чоловік сестри), малолітні [PERSON] та [PERSON] (племінниця та племінник), [PERSON] (мати). Посилається на те, що [PERSON] , [PERSON] , малолітні [PERSON] , 2008 р.н., [PERSON] , 2011 р.н.. постійно не проживають у квартирі з 2008 року. Факт не проживання відповідачів в квартирі підтверджується актом житлово- експлуатаційної дільниці № 905 Комунального підприємства «Керуюча компанія з обслуговування житлового фонду Солом`янського району м. Києва» від 08.11.2019. Також факт не проживання відповідачів в квартирі з 2008 року можуть підтвердити свідки по під`їзду: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Зазначає, що відповідачі постійно проживають за адресою: [ADDRESS] та даний факт встановлено постановою Київського апеляційного суду від 07.05.2019 у справі №369/2050/19. З 2009 року у квартирі постійно проживає він з дружиною та донькою, які несуть витрати по утриманню квартири та сплаті за житлово-комунальні послуги, заборгованість зі сплати комунальних платежів відсутня, що підтверджується довідкою про стан заборгованості від 25.11.2019 №02/09/04-2049, виданою Комунальним концерном «Центр Комунального сервісу». Відповідачі квартирою не користуються, своїх особистих речей в ній не зберігають, обов`язки по у триманню квартири та сплаті за житлово-комунальних послуги не виконують. Реєстрація відповідачів у квартирі призводить до покладення на його сім`ю додаткових витрат на оплату за житлово-комунальні послуги, що нараховуються в залежності від кількості зареєстрованих в квартирі осіб (підтверджується копіями квитанцій). Враховуючи вищенаведене, просить визнати відповідачів такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Згідно протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 30.07.2020 справу за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , які діють в своїх та інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням, передано у провадження судді Калініченко О.Б. Ухвалою суду від 10.08.2020 відкрито провадження у справі №760/16640/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , які діють в своїх та інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної у м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації ознайомлена з позовною заявою [PERSON] до [PERSON] , яка діє в своїх інтересах та інтересах малолітніх [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування житловим приміщенням. 08.09.2020 подала до суду заяву, в якій проти задоволення позовних вимог [PERSON] заперечують з наступних підстав. Зазначила, що у позовній заяві та доданих до неї документах зазначено той факт, що квартира за адресою: [ADDRESS] , була надана на сім`ю з трьох чоловік, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Отже, [PERSON] є наймачем спірного житлового приміщення на законних підставах, а малолітні [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , зареєстровані за місцем реєстрації своїх батьків. Згідно ст. 29 ЦК України, місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Також слід звернути увагу на те, в матеріалах позовної заяви відсутні докази того, що батьки малолітніх дітей (відповідачі) на праві приватної власності мають інше житлове приміщення, де вони могли б зареєструвати своє місце проживання та місце проживання своїх дітей. Служба вважає недоцільним визнання малолітніх дітей такими, що втратили право користування житловим приміщенням, оскільки це призведе до звуження обсягу існуючих житлових прав дітей та порушення охоронюваних законом інтересів. Відповідно до ст. 154 Сімейного кодексу України, батьки мають право на самозахист прав та інтересів своїх дітей та діють як їх законні представники без спеціальних на те повноважень. Зважаючи на викладене, з метою недопущення порушення прав та охоронюваних законом інтересів малолітніх [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , просить відмовити в задоволенні позовних вимог [PERSON] , а при розгляді справи та винесенні рішення врахувати інтереси малолітніх дітей. Відповідачка [PERSON] 20.09.2020 направила до суду відзив, у якому позовні вимоги [PERSON] не визнає. Зазначає, що з грудня 2018 року позивач чинить їй, її чоловіку - [PERSON] та їх малолітнім дітям- [PERSON] та [PERSON] , перешкоди у користуванні житлом, не впускає до квартири [ADDRESS] , змінив на вхідних дверях замки, чим порушує право користування житловим приміщенням. При цьому, маму, [PERSON] , позивач в квартиру впускає. Також, [PERSON] не висловлює заперечень щодо вселення та проживання в квартирі [ADDRESS] її родини. Разом з тим, протягом всього часу, коли позивач порушує право користування квартирою [ADDRESS] , - вони продовжують оплачувати комунальні послуги з утримання будинку та прибудинкової території. Неодноразово зверталися до поліції та врешті - решт, діючи в своїх інтересах, а також, в інтересах дітей, були змушені звернутися до суду позовом. Просить у позові [PERSON] відмовити. 15 жовтня 2020 року до суду від [PERSON] надійшла відповідь на відзив на позовну заяву у справі № 760/16640/20, у якій зазначив, що своїми діями та безкінечними сварками відповідачі намагаються не захистити свої законні права щодо вселення та подальшого проживання у квартирі, а мають на меті чинити на нього моральний тиск для спонукання до приватизації квартири. Звертає увагу, що разом з позовною заявою надано акт щодо встановлення факту не проживання відповідачів разом з їх неповнолітніми дітьми з 2008 року, що складає більше 12 років. Протягом 12 років відповідачі не приймали участь в утриманні квартири та сплаті комунальних платежів. Не здійснювали дій щодо вселення до квартири та не звертались до суду за захистом своїх порушених прав. Всі дії щодо вселення у квартиру, сплати комунальних платежів відповідачі почали здійснювати вже після початку конфлікту відносно приватизації квартири, починаючи з 2019 року. 28 жовтня 2020 року до суду надійшли заперечення відповідача на відповідь на відзив на позов у цивільній справі № 760/16640/20 від [PERSON] у яких пояснила, що позивач у відповіді на відзив зазначає, що у них відсутні докази проживання у квартирі до 2018 року, а штамп у паспорті не є доказом такого проживання. Однак, до 2018 року [PERSON] не чинив їм перешкод у користуванні житлом, і вона, [PERSON] , її чоловік [PERSON] та їх діти [PERSON] і [PERSON] користувалися квартирою для проживання по мірі необхідності, виходячи з принципу поваги до житла та жодного разу, не будучи відсутніми в квартирі у строк понад 6 місяців без поважних причин. З приводу посилання позивача у відповіді на те, що вони раніше не зверталися до суду за захистом своїх прав, зазначає, що саме з грудня 2018 року [PERSON] чинить перешкоди у користуванні житлом, не пускає до квартири [ADDRESS] , змінив на вхідних дверях замки, чим порушує право користування житловим приміщенням. До грудня 2018 року право на проживання в квартирі фактично ним не порушувалося, з цього приводу не виникало спору, а тому необхідності звертатися за судовим захистом не було. Фактично сплачують послуги щодо утримання будинку та прибудинкової території по мірі фінансових можливостей. Інші комунальні послуги не отримують з вини позивача, оскільки не мають змоги проживати в квартирі та контролювати кількість спожитих в ній послуг з постачання електроенергії, водопостачання/водовідведення, відсутній доступ до лічильників, відсутні дані рахунків-повідомлень. У задоволенні цивільного позову [PERSON] просить відмовити. 06.11.2020 до суду надійшли письмові пояснення третьої особи [PERSON] , подані у межах справи № 760/16640/20, яка пояснила, що у квартирі з 2008 року та по сьогоднішній день постійно проживають позивач [PERSON] із своєю сім`єю, дружиною та донькою. Постійно сплачують комунальні платежі за утримання квартири та здійснюють поточні ремонти. Відповідачі квартирою не користуються, своїх особистих речей в ній не зберігають. Вона та відповідачі постійно проживають у будинку за адресою: [ADDRESS] - а з 2008 року. Вже декілька років між відповідачами та нею існують конфлікти щодо її проживання у будинку. Оскільки будинок не можливо виділити в натурі так як має один вхід, одну вбиральню, одну кухню, один коридор, постійно виникають конфлікти щодо місць загального користування. Через такі дії відповідачів вона зверталась до правоохоронних органів, що стало підставою складання відносно доньки протоколу про адміністративне правопорушення за ч. 1 ст. 173-2 КУпАП. Приблизно у 2018 році відповідачі виявили бажання приватизувати квартиру на всіх зареєстрованих у ній осіб з метою її подальшого продажу. Це, з її точки зору, є несправедливим. Тоді ж і виник конфлікт між сторонами. 03.12.2020 надійшов відзив [PERSON] на позовну заяву у якому у задоволенні позову [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [PERSON] просить відмовити. Ухвалою суду від 03 грудня 2020 року об`єднано в одне провадження цивільну справу № 760/13880/20 за позовом [PERSON] , [PERSON] , які діють у власних інтересах та в інтересах малолітніх [PERSON] , [PERSON] до [PERSON] , третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору - [PERSON] про усунення перешкод в користуванні житлом та вселення та цивільну справу № 760/16640/20 за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] , яка діє в інтересах малолітньої [PERSON] та малолітнього [PERSON] , [PERSON] , треті особи: [PERSON] , Служба у справах дітей та сім`ї Солом`янської районної в м.Києві державної адміністрації, про визнання осіб такими, що втратили право користування жилим приміщенням. Присвоєно цій справі єдиний унікальний № 760/13880/20. [PERSON] , [PERSON] у судовому засіданні 09.11.2022 свої позовні вимоги підтримали, просили задовольнити з підстав, викладених у позовній заяві, проти задоволення позову [PERSON] просили відмовити. [PERSON] в судове засідання 09.11.2022 не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, про причини неявки суд до відома не поставив. Повідомлення про його виклик до суду було направлено судом за адресою реєстрації місця його проживання, однак конверт повернувся до суду з відміткою поштового відділення «адресат відсутній за вказаною адресою». Треті особи у судове засідання не з`явились, будучи належним чином повідомленими про час та місце розгляду справи. Від Служби у справах дітей та сім`ї Солом`янської РДА надійшла заява про розгляд справи за відсутності їх представника. Дослідивши матеріали справи суд приходить до висновку про відмову у позовах, виходячи з наступного. Відповідно до ст.71 ЖК України при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Якщо наймач або члени його сім`ї були відсутні з поважних причин понад шість місяців, цей строк за заявою відсутнього може бути продовжено наймодавцем, а в разі спору - судом. Жиле приміщення зберігається за тимчасово відсутнім наймачем або членами його сім`ї понад шість місяців у випадках: тимчасового виїзду з постійного місця проживання за умовами і характером роботи або у зв`язку з навчанням (учні, студенти, стажисти, аспіранти тощо), у тому числі за кордоном, - протягом усього часу виконання цієї роботи або навчання (п.2 ч.3 ст. 71 ЖК УРСР). У випадках, передбачених пунктами 1 - 7 цієї статті, право користування жилим приміщенням зберігається за відсутнім протягом шести місяців з дня закінчення строку, зазначеного у відповідному пункті. Згідно зі ст. 72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до п.10 постанови Пленуму Верховного Суду України № 2 від 12 квітня 1985 року «Про деякі питання, що виникли в практиці застосування судами Житлового кодексу України» у справах про визнання наймача або члена його сім`ї таким, що втратив право користування жилим приміщенням (ст.71 ЖК), необхідно з`ясовувати причини відсутності відповідача понад встановлені строки. У разі їх поважності (перебування у відрядженні, у осіб, які потребують догляду, внаслідок неправомірної поведінки інших членів сім`ї тощо) суд може продовжити пропущений строк. Тобто, при вирішенні питання про визнання особи такою, що втратила право користування слід встановити, скільки часу відповідачі не проживають у спірному приміщенні; які існують поважні причини їх не проживання у жилому приміщенні понад шість місяців. З цього випливає, що законом на позивача покладається обов`язок доказування факту непроживання відповідача у спірному жилому приміщенні понад шість місяців до моменту звернення до суду із позовом. У свою чергу відповідачі, які заперечують проти позову, мають належним чином довести, що непроживання у спірному житлі понад шість місяців зумовлено поважними причинами. Поважність причин відсутності особи за місцем проживання визначається судом у кожному конкретному випадку з урахуванням обставин справи та правил ст. 89 ЦПК України щодо оцінки доказів. Відповідно до ст. 47 Конституції України кожен має право на житло. Ніхто не може бути примусово позбавлений житла інакше як на підставі закону за рішенням суду. Згідно зі ст.9 ЖК України ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування жилим приміщенням інакше як з підстав і в порядку, передбачених законом. Відповідно до частини четвертої даної статті до членів сім`ї власника будинку (квартири) належать особи, зазначені у статті 64 цього Кодексу. З точки зору ст. 64 ЖК України до членів сім`ї наймача належать дружина наймача, їх діти і батьки. Членами сім`ї наймача може бути визнано й інших осіб, якщо вони постійно проживають разом з наймачем і ведуть з ним спільне господарство. Якщо особи, зазначені в частині другій цієї статті, перестали бути членами сім`ї наймача, але продовжують проживати в займаному жилому приміщенні, вони мають такі ж права і обов`язки, як наймач та члени його сім`ї. Відповідно до ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. З матеріалів справи вбачається, що однокімнатна квартира [ADDRESS] , була надана в користування [PERSON] на підставі ордеру №Г275512 від 03 лютого 1976 року на житлове приміщення, який виданий на підставі рішення виконкому Ленінської Ради від 12.01.1976 №13. Квартира надана на сім`ю із трьох осіб, а саме [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , яка у подальшому змінила прізвище [PERSON][INFO] народився [PERSON] . 20жовтня 2000 року [PERSON] уклала шлюб з [PERSON] та змінила прізвище на [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про шлюб, виданим 22.11.2014 Солом`янським відділом реєстрації актів цивільного стану Солом`янського районного управління юстиції у м.Києві, актовий запис №608 від 14.10.2000. [INFO] народилася донька [PERSON] , а [INFO] син- [PERSON] . [INFO] [PERSON] помер, після смерті якого отримано свідоцтво про право на спадщину за законом від 12.05.2015, зареєстроване в спадковому реєстрі за № 7-404. Розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №317 від 05.05.2014 [PERSON] визначено наймачем житлового приміщення спірної квартири, у зв`язку із смертю [PERSON] та за родинною згодою. Встановлено, що у спірній квартирі зареєстровані 6 осіб: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , малолітні [PERSON] та [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується довідками про реєстрацію місця проживання № 2127850 від 15.11.2018, № 12873777, 12873773,1287369,12873781 від 09.08.2020, №12916795 від 14.08.2020 . Як вбачається з матеріалів справи у 2001 році, за згоди всіх членів сім`ї наймача, які тоді проживали в квартирі, [PERSON] , вселився у квартиру [ADDRESS] та 12 квітня 2001 року в установленому порядку, зареєстрував в квартирі своє місце проживання. Тобто [PERSON] вселився у квартиру з дотриманням вимог статті 65 ЖК України. Як встановлено у судовому засіданні та підтверджено матеріалами справи, між сторонами існує конфліктна ситуація з приводу користування спірним майном, а саме квартирою [ADDRESS] . Як вбачається квартира є однокімнатною, зареєстрованих є 6 осіб, які складають окремі сім`ї. Вказана обставина повністю підтверджується матеріалами справи та не заперечувалася сторонами. Так, вбачається, що, починаючи з 2018 року [PERSON] та [PERSON] ініціювали питання про приватизацію спірної квартири. Як пояснили у судовому засіданні [PERSON] та [PERSON] з грудня 2018 року відповідач [PERSON] почав перешкоджати користуватися спільним майном, натомість [PERSON] у позові посилається, що [PERSON] та [PERSON] разом з малолітніми дітьми добровільно залишили спірне приміщення і почали проживати у селі Ходосівка. [PERSON] , обгрунтовуючи свої вимоги, надає акти про непроживання [PERSON] та [PERSON] разом з малолітніми дітьми, а останні надають докази про існування конфліктної ситуації між сторонами . На що суд зазначає наступне. Відповідно до ст.ст.15,16 ЦК України право особи підлягає захисту у суді, якщо воно порушене, невизнане або оспорюване. Відповідно до ч.ч. 1, 2, 3, 4 ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести об ставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Відповідно до ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом достовірно встановлено, що між сторонами існує давня конфліктна ситуація стосовно користування спірним жилим приміщенням та що конфлікт між ними виник саме з приводу приватизації спірної квартири. Як підтвердили у судовому засіданні сторони, за згодою усієї родини відповідальним квартиронаймачем було визначено розпорядженням Солом`янської районної в місті Києві державної адміністрації №317 від 05.05.2014 [PERSON] , тобто на 2014 рік конфлікту між сторонами не існувало. Суд у зв`язку з цим не бере до уваги доводи і заперечення [PERSON] , щодо того,що [PERSON] , [PERSON] та їх малолітні діти не проживають у спірній квартирі з 2008 року. Судом з цих же підстав не приймаються до уваги акти про непроживання [PERSON] , [PERSON] та їх малолітніх дітей у спірній квартирі. Суд звертає увагу на ту обставину, що фактично [PERSON] , [PERSON] та їх малолітні діти проживають у будинку за адресою [ADDRESS] . Як вбачається з доданих до справи доказів, а саме довідки № 227632051 від 09.10.2020, будинок [ADDRESS] є садовим будинком, що розташований на земельній ділянці з цільовим призначенням - для колективного садівництва. Судом встановлено та не спростовано [PERSON] , що спірним жилим приміщенням [PERSON] , [PERSON] та їх малолітні діти користувалися періодично, за потреби, оскільки проживати у одній кімнаті усім не було можливості, вказаний стан існував за згодою усіх повнолітніх членів родини, а спір виник лише коли постало питання про приватизацію спірної квартири. Аналізуючи вищевикладене суд приходить до висновку про відмову у позовах, оскільки вважає, що проживання у кімнаті площею 16,56 кв.м. шести осіб, які складають різні сім`ї, при існуванні конфліктної ситуації -є фізично неможливим, є логічним, періодичне, користування спірною жилою площею кимось із проживаючих, у даному випадку [PERSON] , [PERSON] та їх малолітніми дітьми, які вимушено проживають у селі Ходосіївка. Виходячи з пояснень сторін, доданих до матеріалів справи доказів, суд приходить до висновку, що такий порядок користування спірною квартирою був встановлений за згодою усіх сторін та до певного часу влаштовував усіх членів родини. Також звертає увагу, що вирішення спірної ситуації можливе лише добровільно, на умовах, що будуть мати на меті вирішення проблеми, а не створення додаткових. Враховуючи вищенаведене, суд не знаходить підстав для задоволення позовів.

Outcome: dismissed