Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

10.10.2016 року [PERSON] звернулася в суд із позовом до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. Просила суд ухвалити рішення, яким: - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та її, [PERSON] : однокімнатну квартиру за [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - визнати за нею, [PERSON] право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири за [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю; - автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , залишити у власності [PERSON] та зобов`язати його сплатити їй грошову компенсацію Ѕ частки вартості вказаного автомобіля; Також просила стягнути з відповідача на її користь судові витрати по даній справі. 07.11.2016 року [PERSON] подала до суду заяву про збільшення своїх позовних вимог, в якій крім вищевизначеного просила встановити факт проживання її, [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період часу з 01.10.2005 року по 01.07.2016 року. 06.12.2016 року адвокат Капак В.М. в інтересах відповідача [PERSON] звернувся в суд із зустрічним позовом до [PERSON] про встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. Просив суд: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період з 01.10.2005 року по 10.05.2016 року; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: 1) автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 2) автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 3) автомобіль марки «AUDI 80», 1989 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 4) телевізор «Samsung»; 5) телевізор «Samsung»; 6) шафу-купе; 7) комод з вітриною; 8) м`ягкий диван з кріслом; 9) м`ягкий диван; 10) холодильник «Samsung»; 11) газову плитку «Indesit»; 12) газову колонку; 13) пральну машину «LG»; 14) двері вхідні; 15) відеомагнітофон «LG»; - виділити йому, [PERSON] : автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - виділити [PERSON] : 1) автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 2) автомобіль марки «AUDI 80», 1989 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 3) телевізор «Samsung», вартістю 5000 грн.; 4) телевізор «Samsung», вартістю 1500 грн.; 5) шафу-купе, вартістю 6000 грн.; 6) комод з вітриною, вартістю 5000 грн.; 7) м`ягкий диван з кріслом, вартістю 3000 грн.; 8) м`ягкий диван, вартістю 3800 грн.; 9) холодильник «Samsung», вартістю 7000 грн.; 10) газову плитку «Indesit», вартістю 5000 грн.; 11) газову колонку, вартістю 3000 грн.; 12) пральну машину «LG», вартістю 5000 грн.; 13) двері вхідні, вартістю 1500 грн.; 14) відеомагнітофон «LG», вартістю 1000 грн.; Також просив стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача документально підтвердженні судові витрати. Згідно ухвали Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області від 09.12.2016 року постановлено прийняти до спільного розгляду зустрічний позов\~[PERSON] до [PERSON] про встановлення факту\~проживання однією\~сім`єю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності, з первісним позовом [PERSON] до [PERSON] про встановлення факту проживання однією сім`єю та поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності. Згідно ухвали судді Надвірнянського районного суду Івано-Франківської області [PERSON] від 06.10.2017 року дану справу прийнято до провадження. 08.05.2018 року адвокат Капак В.М. в інтересах відповідача [PERSON] подав до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просив: - встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період з 29.07.2008 року по 10.05.2016 року; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] наступне майно: 1) автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; 2) автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - виділити йому, [PERSON] : автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - виділити [PERSON] : 1) автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - стягнути з відповідача за зустрічним позовом на користь позивача документально підтвердженні судові витрати. 08.05.2018 року [PERSON] також подала до суду заяву про зменшення позовних вимог, в якій просила: - встановити факт проживання її, [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період часу з 29.07.2008 року по 01.07.2016 року; - визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та її, [PERSON] : однокімнатну квартиру за [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] ; - визнати за нею, [PERSON] право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири за [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю; - автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , залишити у власності [PERSON] та зобов`язати його сплатити їй грошову компенсацію Ѕ частки вартості вказаного автомобіля; - стягнути з відповідача на її користь судові витрати по даній справі. В судовому засіданні позивач-відповідач та її представник позовні вимоги з урахуванням заяв про їх збільшення та подальше зменшення - підтримали з підстав, наведених у них і просили їх задоволити в повному обсязі. Зустрічний позов визнали частково, зокрема не заперечують щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, однак у визначений ними період часу, а також відносно визнання спільною сумісною власністю автомобіля марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який також просили залишити у власності [PERSON] , проте зобов`язати його сплатити грошову компенсацію Ѕ частки його вартості. В задоволенні решти вимог зустрічного позову [PERSON] просили відмовити з підстав наведених у запереченні на зустрічну позовну заяву та заяві про зменшення позовних вимог. Відповідач-позивач та його представник в судовому засіданні свої вимоги за зустрічним позовом з урахуванням заяви про їх зменшення - підтримали з підстав, наведених у них і просили їх задоволити в повному обсязі. Відносно первісного позову зазначили, що визнають його частково, зокрема щодо встановлення факту проживання однією сім`єю, однак саме у визначений ними період часу, а також відносно визнання спільною сумісною власністю автомобіля марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який [PERSON] також просив залишити у його власності, проте заперечивши стягнення з нього грошової компенсації Ѕ частки його вартості. В задоволенні решти вимог первісного позову [PERSON] просили відмовити з підстав наведених у зустрічній позовній заяві. Вислухавши пояснення сторін і їх представників, експерта та показання свідків, дослідивши докази, надані сторонами на виконання вимог ст.ст.80, 81 ЦПК України і які сторони вважають достатніми для обгрунтування і заперечення позовних вимог, з`ясувавши фактичні обставини справи та за своїм внутрішнім переконанням, що грунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні обставин справи, суд прийшов до наступного висновку. Відповідно до ст.4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Щодо встановлення факту проживання сторін по справі однією сім`єю без шлюбу, суд зазначає наступне: Згідно п.5 ч.1 ст.315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту проживання однією сім`єю чоловіка та жінки без шлюбу. В судовому засіданні встановлено, що позивач-відповідач [PERSON] та відповідач-позивач [PERSON] впродовж тривалого часу перебували у фактичних шлюбних відносинах тобто проживали однією сім`єю без реєстрації шлюбу у квартирі [ADDRESS] . З часу їхнього спільното проживання вони вели спільне господарство, побут, мали спільний бюджет, фактично виконували права та обов`язки подружжя, тобто проживали однією сім`єю, як чоловік та жінка. Крім того, [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народилася дитина - дочка [PERSON] (т.1 а.с.5), яку з часу її народження до моменту припинення спільного проживання вони спільно виховували та утримували. Вказані обставини викладені позивачем-відповідачем [PERSON] у своїй позовній заяві та не заперечуються відповідачем-позивачем [PERSON] . Також в ході розгляду справи сторони дійшли згоди щодо дати з якої вони розпочали проживати як сім`я, а саме з 29.07.2008 року. Однак, як з`ясовано судом, між сторонами виник спір щодо моменту припинення спільного проживання однією сім`єю. Зокрема, як стверджує позивач-відповідач [PERSON] дані відносини між ними були припинені 01.07.2016 року, натомість відповідач-позивач [PERSON] посилається на те, що вказані стосунки між ними розірвано 10.05.2016 року. В процесі розгляду даної справи за клопотанням сторін судом було допитано в судовому засіданні ряд свідків. Зокрема,\~свідок [PERSON] \~суду пояснила, що знає позивача-відповідача [PERSON] і відповідача-позивача [PERSON] , стосунки дружні. Їй відомо, що вони проживали разом, як сім`я в [ADDRESS] . Пригадує, що 14.05.2016 року їй з дочкою потрібно було їхати до м.Івано-Франківськ, де дочка повинна була виступати на концерті і [PERSON] запропонував підвезти їх, оскільки вони з [PERSON] також їхали до Івано-Франківська. Стверджує, що і після 14.05.2016 року, проте точно не пригадує чи до липня місяця чи до червня, вона бачила [PERSON] та [PERSON] разом, тобто вони ще жили як сім`я. Аналогічні показання щодо спільного проживання надали допитані в якості свідків [PERSON] та [PERSON] . Як вбачається з показань допитаного в судовому засіданні як свідка [PERSON] він є кумом [PERSON] та [PERSON] . Даний свідок підтвердив, що вони (сторони) вдвох, як сім`я проживали давно. 04.06.2016 року він позичав у них гроші 300 доларів США. Вказав, що про дану позику він домовлявся з [PERSON] , а привіз гроші цього ж дня [PERSON] . Приблизно через місяць він повернув позичені гроші вже [PERSON] , яка повідомила його що вони розійшлись з [PERSON] , який ще й вкрав у неї гроші. Факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] підтвердила також свідок [PERSON] , ствердивши, що і в травні і в червні 2016 року останні проживали як сім`я. Зокрема, в червні [PERSON] разом з [PERSON] ходили на день народження до родичів. Інколи в період, коли приїжджав з роботи, він заїжджав по неї на роботу і забирав. Показання даних свідків логічні та послідовні, а тому не викликають сумніву в їх правдивості. Разом з тим, суд критично оцінює показання свідків [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] про те, що відповідач-позивач [PERSON] проживав з [PERSON] тільки до 16.05.2016 року, а тиждень до вказаної дати жив ще навіть у свого знайомого ( [PERSON] ), а також що в подальшому з травня і ціле літо проживав у своєї сестри по [ADDRESS] та те, що 150 тисяч грн. він зичив 10.06.2016 року, після розриву стосунків з [PERSON] , для придбання квартири, оскільки вони є суперечливими. Враховуючи вищенаведене, суд прийшов до висновку, що в судовому засіданні знайшов підтвердження факт спільного проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації шлюбу, ведення ними спільного господарства та побуту, наявності взаємних прав та обов`язків, саме в період часу із 29.07.2008 року по 01.07.2016 року і вважає даний факт доведеним в судовому засіданні, а тому первісний позов [PERSON] в цій частині підлягає задоволенню. Відносно визнання визначеного сторонами майна спільною сумісною власністю, суд констатує наступне: Відповідно до ч.1 ст.21 СК України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Згідно із ч.1 ст.36 СК України шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Сторони по справі [PERSON] та [PERSON] не перебували у зареєстрованому шлюбі, разом з тим, як зазначено вище, суд прийшов до висновку про встановлення факту проживання останніх однією сім`єю в період з 29.07.2008 року по 01.07.2016 року. Із\~змісту\~положень глав 7 та 8\~СК України, вбачається, що власність у сім`ї існує у двох правових режимах: спільна сумісна власність подружжя та особиста приватна власність кожного з подружжя, залежно від якого\~регулюється питання розпорядження таким майном. У позовних вимогах позивач-відповідач [PERSON] просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та її, [PERSON] : однокімнатну квартиру за [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , як майно, придбане ними за час спільного проживання однією сім`єю в період з 29.07.2008 року по 01.07.2016 року. В свою чергу представник відповідача-позивача [PERSON] , із врахуванням заяви про зменшення позовних вимог, просив суд визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] : автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] та автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , і вирішити відносно даного майна питання про його поділ між сторонами по справі. Таким чином, майном, відносно якого вирішується питання про його визнання спільною сумісною власністю є: однокімнатна квартира за [ADDRESS] , автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] та автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . Статтею 12\~ЦПК України передбачено, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість: керує ходом судового процесу; сприяє врегулюванню спору шляхом досягнення угоди між сторонами; роз`яснює у випадку необхідності учасникам судового процесу їхні процесуальні права та обов`язки, наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій; сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом; запобігає зловживанню учасниками судового процесу їхніми правами та вживає заходів для виконання ними їхніх обов`язків. Відповідно до ч.ч.1, 2 ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1)\~письмовими,\~речовими і\~електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Частиною 2 ст.77\~ЦПК України передбачено, що предметом доказування є обставини, що підтверджуют заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. У відповідності до ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Що стосується автомобіля марки «Volkswagen Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , сторони не заперечують факту його придбання за спільні кошти в період їхнього проживання однією сім`єю. Зокрема, його було придбано у [PERSON] , шляхом видачі останнім 01.02.2012 року на ім`я сторін по справі нотаріально посвідченої довіреності за №100 від цього ж числа, копія якої міститься в матеріалах справи (т.1 а.с.7). В подальшому 07.08.2014 року, право власності на вказаний автомобіль було зареєстроване за [PERSON] , що підтверджується листом Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області за №31/9/3238адв від 21.09.2016 року та додатком до нього у вигляді витягу з Єдиного державного реєстру МВС (т.1 а.с.10, 11). Відносно спірної квартири [ADDRESS] , судом перевірено, що згідно договору купівлі-продажу квартири від 30.06.2016 року, цього ж дня посвідченого приватним нотаріусом Надвірнянського районного нотаріального округу Вірстюком Т.В. та зареєстрованого в реєстрі за №1110, вона була придбана відповідачем-позивачем [PERSON] . Право власності на вказане майно, відповідно до інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо суб`єкта за №68017906 від 14.09.2016 року, зареєстроване за останнім 30.06.2016 року, номер запису про право власності - 15243520, реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна - №936259226240 (т.1 а.с.12). Норми СК України, зокрема наведені у статтях 57, 60, встановлюють загальні принципи нормативно-правового регулювання відносин подружжя щодо належного їм майна. Згідно ч.ч.1, 2 ст.60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Також відповідно до ч.3\~ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю. Отже, як зазначено вище, оскільки суд прийшов до висновку про спільне проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю без реєстрації\~шлюбу від 29.07.2008 року до 01.07.2016 року, вказану спірну квартиру ними як сім`єю було придбано у вказаний період часу, тому вона являється спільною сумісною власністю. Щодо показань свідка [PERSON] про те, що 10.06.2016 року відповідач-позивач [PERSON] позичав у нього 150 тисяч грн., саме після розриву стосунків з [PERSON] , для придбання квартири, як вказано вище, суд оцінює їх критично, оскільки вони є суперечливими. Стосовно автомобіля марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , який представник відповідача-позивача просить визнати спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] , судом встановлено наступне: Як вбачається із листа Регіонального сервісного центру МВС в Івано-Франківській області за №31/9/3760 від 23.11.2016 року та додатком до нього у вигляді витягу з Єдиного державного реєстру МВС, даний транспортний засіб 27.11.2008 року було тимчасово зареєстровано та в подальшому 21.02.2009 року проведено перереєстрацію з тимчасової на постійну за позивачем-відповідачем [PERSON] (т.1 а.с.78). Разом з тим, допитаний як свідок [PERSON] підтвердив в судовому засіданні, що ще в 2014 році на автобазарі в м.Івано-Франківськ продавався автомобіль марки «Mazda 323», продавцем була позивач-відповідач по даній справі - [PERSON] . Здзвонившись з нею вони зустрілися, домовилися про ціну і через нотаріуса він придбав даний автомобіль, оформивши генеральну довіреність. Гроші 6000 доларів США, він передав особисто [PERSON] . В ході придбання даного авто більше нікого не було, [PERSON] він не знає, не бачив і [PERSON] про нього не згадувала. У зв`язку з викладеним, суд констатує, що автомобіль марки «MAZDA 323», 1997 року випуску, шасі (рама, кузов, коляска) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , було продано під час проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю і виручені грошові кошти витрачені ними на спільні потреби сім`ї. Таким чином суд вважає, що в задоволенні позовних вимог за зустрічним позовом в цій частині слід відмовити. Враховуючи наведене, суд приходить до переконання, що спільною сумісною власністю [PERSON] та [PERSON] слід визнати: однокімнатну квартиру за [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , як майно, придбане ними за час спільного проживання однією сім`єю в період з 29.07.2008 року по 01.07.2016 року за спільні кошти. Вирішуючи спір про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності сторін по справі, суд приходить до наступного висновку. Згідно ч.1 ст.74 СК України, якщо жінка та чоловік проживають однією сім`єю, але не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, майно, набуте ними за час спільного проживання, належить їм на праві спільної сумісної власності, якщо інше не встановлено письмовим договором між ними. Відповідно до ч.2 ст.74 СК України, на майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою або в будь-якому іншому шлюбі, поширюються положення глави 8 цього Кодексу. У відповідності до ч.1\~ст.69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Суб`єктивне право на поділ майна, що перебуває на праві спільної сумісної власності подружжя, належить кожному з них незалежно від того, в який момент здійснюється поділ: під час шлюбу або після його розірвання. Поділ може бути здійснений як за домовленістю подружжя, так і за судовим рішенням. В основу поділу покладається презумпція рівності часток подружжя, яка може бути спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням. Згідно ч.1 ст.71\~СК України, майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Частиною 2 даної статті передбачено, що неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними. Відповідно до ч.4 ст.71\~СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених\~Цивільним кодексом України. У відповідності до ч.1\~ст.70\~СК України,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Абзацом 1\~ч.2\~ст.372\~ЦК України\~також визначено,\~що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Згідно абзацу 1 п.22 Постанови Пленуму ВС України, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та ст.372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. В абзацах 1, 2 п.23 вказаної постанови закріплено, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу (статті 60, 69 СК України, ч. 3 ст.368 ЦК України, відповідно до частин 2, 3 ст. 325 ЦК можуть бути будь-які види майна, за винятком тих, які згідно із законом не можуть їм належати (виключені з цивільного обороту), незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. Спільною сумісною власністю подружжя, зокрема, можуть бути: квартири, жилі й садові будинки; земельні ділянки та насадження на них, продуктивна і робоча худоба, засоби виробництва, транспортні засоби; грошові кошти, акції та інші цінні папери, паєнакопичення в житлово-будівельному, дачно-будівельному, гаражно-будівельному кооперативі; грошові суми та майно, належні подружжю за іншими зобов`язальними правовідносинами, тощо. Як вбачається із позовних вимог позивача-відповідача [PERSON] , вона просить визнати за нею право власності на Ѕ частину однокімнатної квартири за [ADDRESS] , що є спільною сумісною власністю, а автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , залишити у власності [PERSON] , зобов`язавши його сплатити їй грошову компенсацію Ѕ частки вартості вказаного автомобіля. Отже, в даному спорі наявна згода одного з подружжя ( [PERSON] ) щодо залишення автомобіля іншому ( [PERSON] ) та присудження грошової компенсації замість частки у праві спільної сумісної власності на майно, що визначено ч.4 ст.71\~СК України. Крім того, відповідач-позивач [PERSON] також просить залишити автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] у його власності, проте заперечивши стягнення з нього грошової компенсації Ѕ частки його вартості. Згідно висновку №039-1/ТЛ-17 за результатами судової авто-технічної оціночної експертизи від 06.09.2017 року, проведеної в ході судового розгляду даної справи, дійсна ринкова вартість досліджуваного автомобіля марки «Volkswagen\~Caddy», 2.0, 2007 року випуску, реєстраційний номер [NUMBER] , становить 111400 грн. 00 коп. (т.1 а.с.123-135). Згідно висновку №039/БТ-17 за результатами\~проведення оціночної\~експертизи від\~07.09.2019\~року,\~також проведеної в ході розгляду вказаного спору, ринкова вартість квартири [ADDRESS] , на час проведення дослідження становить 264191 грн. 20 коп. (т.1 а.с.138-155). Допитаний в судовому засіданні експерт [PERSON] пояснив, що автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy»,\~2007\~року випуску,\~був оцінений\~нижче,\~зважаючи на його реальний стан. Зокрема, в ході проведення експертизи було виявлено сліди попереднього ремонту, корозію, тріщини на склі та в інших місцях, понищене лако-фарбове покриття, функціонування двигуна було знижене , що і вплинуло на його ціну. Експерт зазначив, що реальна ціна від ціни пропозиції нижча десь на 20%, при визначенні якої він користувався бюлетенем, методиками і літературою, які зазначені у висновку. При ухваленні рішення у даній справі суд враховує приписи Конституції України (ст.41) щодо гарантії права кожному володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності, право приватної власності є непорушним. Конвенція про\~захист прав\~людини і\~основоположних свобод в статті 1 Першого протоколу, практично в єдиному приписі, що стосується майна, об`єднує всі права фізичної або юридичної особи, які містять у собі майнову цінність. Виходячи із принципу диспозитивності цивільного судочинства, визначеного\~ст.13 ЦПК України, відповідно до якої суд розглядає справу лише в межах заявлених сторонами вимог і лише на підставі поданих ними доказів, з огляду на всі зазначені вище, повно та всебічно з`ясовані обставини, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги [PERSON] слід задоволити повністю, а саме встановити факт проживання [PERSON] та [PERSON] однією сім`єю в період з 29.07.2008 року по 01.07.2016 року і визнати їх спільною сумісною власністю: однокімнатну квартиру [ADDRESS] та автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] , визнавши за позивачем-відповідачем [PERSON] право власності на Ѕ частину вказаної квартири. Зустрічний позов [PERSON] слід задоволити частково і з урахуванням встановленого факту його проживання із [PERSON] однією сім`єю в період з 29.07.2008 року по 01.07.2016 року, залишити у його власності автомобіль марки «Volkswagen\~Caddy», 2007 року випуску, шасі (рама) № [NUMBER] , д.н.з. [NUMBER] . В задоволенні решти позовних вимог за зустрічним позовом [PERSON] , на переконання суду, слід відмовити. Разом з тим, залишивши вказаний автомобіль у власності відповідача-позивача [PERSON] , з нього на користь позивача-відповідача [PERSON] слід стягнути грошову компенсацію вартості Ѕ частини зазначеного автомобіля, що становить 55700 грн. 00 коп. Що стосується розподілу між сторонами судових витрат по справі, суд зазначає наступне. У відповідності до вимог ст.141 ЦПК України,\~судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, повязані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача; у разі відмови в позові - на позивача; у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Згідно п.1 ч.3\~ст.133\~ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Відповідно до вимог ч.2\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Згідно наданих стороною позивача-відповідача копії квитанції серії АЕ №1138 від 14.09.2016 року, витрати позивача-відповідача [PERSON] на правничу допомогу склали 2000 грн. 00 коп. Згідно наданих стороною відповідача-позивача квитанції №03/2016 від 02.12.2016 року, витрати відповідача-позивача [PERSON] на правничу допомогу також склали 2000 грн. 00 коп. В своїх позовних вимогах сторони просили суд стягнути в їх користь документально підтвердженні понесені судові витрати по даній справі. Таким чином, із [PERSON] на користь [PERSON] слід стягнути 2000 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. Крім того, з [PERSON] в користь [PERSON] необхідно стягнути 2000 грн. витрат пов`язаних з наданням професійної правничої допомоги. На підставі наведеного, ст.ст.21, 36, 57, 60, 69, 70, 71, 74 СК України, ст.ст.368, 372 ЦК України,

Outcome: approved