Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом про стягнення з [PERSON] , аліментів на утримання неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] , у якому зазначила, що з серпня 2021 року з відповідачем фактично не проживає. [PERSON] у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає, хоча має таку можливість. Син перебуває на її утриманні. Просить стягнути з [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітнього сина у розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку відповідача. Ухвалою судді Лохвицького районного суду Полтавської області від 11.10.2022 року відкрито провадження у справі та призначено судове засідання. В судове засідання сторони не з`явилися. Позивач [PERSON] надала заяву про розгляд справи у її відсутність. Позовні вимоги підтримує та просить задовольнити. Відповідач [PERSON] надав заяву про розгляд справи у його відсутність. Проти задоволення позовних вимог не заперечує. Дослідивши письмові докази у справі, суд дійшов висновку, що позовні вимоги підлягають до задоволення з таких підстав. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, який зареєстрований 10.08.2008 року Відділом реєстрації актів цивільного стану Лохвицького районного управління юстиції Полтавської області, актовий запис № 104 (а.с. 7). Від шлюбу мають неповнолітнього сина [PERSON] , [INFO] (а.с. 6). Відповідач у добровільному порядку матеріальну допомогу на утримання дитини не надає. Частинами першою, другою статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої Верховною Радою України 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), передбачено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Дитині забезпечується такий захист і піклування, які необхідні для її благополуччя, беручи до уваги права й обов`язки її батьків, опікунів чи інших осіб, які відповідають за неї за законом. Згідно ч. 1 ст. 180, 181\~Сімейного кодексу\~України (далі- СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частинами 1, 2 ст.\~183\~СК України визначено, що частка заробітку (доходу) матері, батька, яка буде стягуватися як аліменти на дитину, визначається судом. Якщо стягуються аліменти на двох і більше дітей, суд визначає єдину частку від заробітку (доходу) матері, батька на їх утримання, яка буде стягуватися до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В ст.182\~СК України зазначено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На підставі викладеного, дослідивши наявні у справі докази, з`ясувавши обставини, на які посилалася позивач, як на підставу вимог, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, враховуючи, що [PERSON] будь-яких доказів щодо неможливості надання позивачу матеріальної допомоги на утримання неповнолітнього сина не надав та визнав позовні вимоги про стягнення з нього аліментів у розмірі 1/4 частини, суд вважає, що останній має можливість надавати таку матеріальну допомогу. Питання про розподіл судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. Згідно ст. 430 ЦПК України, рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню у межах суми платежу за один місяць. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved