Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

[PERSON] звернулася до суду з позовом до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області; третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на нараховану та неотриману пенсію спадкодавця та зобов`язання вчинити дії. В обгрунтування\~позову вказує,\~що в 2014 році [PERSON] , [INFO] , яка постійно проживала за адресою: [ADDRESS] , була змушена покинути своє постійне місце проживання з метою уникнення негативних наслідків збройного конфлікту й тимчасової окупації та приїхала в м. Черкаси до своєї дочки [PERSON] , родинні зв`язки з якою підтверджуються свідоцтвом про народження [PERSON] [NUMBER] від 02.03.1955 року та свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] від 06.10.2020 року (шлюбне прізвище [PERSON] ). Також зазначає, що її (позивачки) мати зареєструвалася в органах соціального захисту м. Черкаси, як тимчасово переміщена особа, і стала на облік, як одержувач пенсії до органу Пенсійного фонду на території м. Черкаси. В 2016 році [PERSON] тимчасово виїхала з м. Черкаси до м. Донецьк з метою перевірки стану залишеного майна на тимчасово непідконтрольній території У країни. Однак, у зв`язку загостренням конфлікту й введенням посилених обмежувальних заходів на пунктах пропуску через кордон, повернутися до м. Черкас вже не мала можливості. [INFO] в м. Донецьк [PERSON] померла, що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управляння юстиції у Донецькій області серія [NUMBER] від 30.07.2019 року, актовий запис № 1482. Останнє відоме їй (позивачці) місце нарахування та отримання [PERSON] пенсії є м. Черкаси та Черкаське обласне управління акціонерне товариство «Державний ощадний банк України». Також зазначає, що вона (позивачка) в межах строку, визначеного законодавством, звернулася до приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кондакової Н.В. для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом на спадкове майно (неотриману пенсію) після смерті матері, однак, постановою нотаріуса від 21.01.2020 року № 40/02-14 їй (позивачці) було відмовлено у вчиненні нотаріальних дій з посиланням на відсутність підтвердження місця проживання спадкодавця та на наявність в Спадковому реєстрі заповіту [PERSON] , посвідченого 11.08.2008 року приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соловйовою Н.Є., а також на неможливість отримання інформації щодо вказаного заповіту на тимчасово окупованій території та встановлення наявності спадкоємців, які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Бажання вирішення питання щодо отримання неотриманої пенсії матері обумовлено правомірністю законних очікувань позивачки на отримання соціальних виплат належних її матері в порядку спадкування та моральною потребою вирішення незавершеної справи померлої. А тому, просить: визнати за нею [PERSON] , [INFO] , в порядку спадкування, право власності на нараховану та неотриману за життя пенсію її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; зобов`язати Головне управління Пенсійного фонду України в Черкаській області виплатити їй [PERSON] нараховану та неотриману за життя пенсію її матері [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] ; стягнути з Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області на її [PERSON] користь судовий збір. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 24.12.2021 року відкрито провадження у справі за позовом [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області; третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на нараховану та неотриману пенсію спадкодавця та зобов`язання вчинити дії та визначено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження. Також даною ухвалою відповідачу наданий строк на подання відзиву на позовну заяву. 13.01.2022 року представником відповідача [PERSON] до суду поданий відзив на позовну заяву, в якому останній просить відмовити [PERSON] в задоволенні позову. В обгрунтування відзиву вказує, що на підставі заяви [PERSON] її з 01.07.2014 року було взято на облік Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області, як отримувача пенсії за віком, призначеною відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», як внутрішньо переміщену особу до березня 2017 року. З квітня 2017 року [PERSON] на обліку не перебувала, тому пенсія їй не нараховувалася. У вересні 2019 року Головним управлінням були виплачені кошти на поховання [PERSON] . Також,\~в обгрунтування\~відзиву вказує,\~що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя. Процедура отримання пенсії, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення членів сім`ї померлого, які проживали разом з ним на момент смерті у межах шестимісячного строку до органів Пенсійного фонду, де померлий перебував на обліку. [PERSON] померла [INFO] , однак, із заявою про отримання невиплаченої пенсії та із зазначеними у Порядку 22-1 документами, на момент виникнення спірних правовідносин, позивачка до Головного управління не зверталася, тому, відповідно підстав для задоволення позову немає. Ухвалою Придніпровського районного суду м. Черкаси від 05.09.2022 року закрито підготовче провадження по цивільній справі №712/12769/21. В судовому засіданні представник позивачки [PERSON] [PERSON] позовні вимоги [PERSON] підтримала та просила їх задовольнити в повному обсязі. В судове засідання представник відповідача не з`явився, хоча про день, час та місце розгляду справи був повідомлений в установленому законом порядку. Разом з тим, 27.10.2022 року представником відповідача [PERSON] до суду була подана заява, в якій остання просила розглянути справу у відсутність представника відповідача та відмовити в задоволенні позову в повному обсязі. Заслухавши пояснення представника позивачки [PERSON] [PERSON] , дослідивши письмові матеріали справи, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову, виходячи із наступних підстав. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до положень ст.ст. 12, 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками процесу. Доказування не може ґрунтуватись на припущеннях. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання (ст. 80 ЦПК України). В судовому засіданні встановлено, що [INFO] в м. Донецьк померла [PERSON] , що стверджується відповідним свідоцтвом про смерть останньої від 30.07.2019 року, виданим Бахмутським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану, серія [NUMBER] (а.с. 14). Відповідно до вимог ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом (ст. 1217 ЦК України). До складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті (ст. 1218 ЦК України). Статтею 1227 ЦК України передбачено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Відповідно до ч. 1 ст. 46 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», нараховані суми пенсії, на виплату яких пенсіонер мав право, але не отримав своєчасно з власної вини, виплачуються за минулий час, але не більше ніж за три роки до дня звернення за отриманням пенсії. У цьому разі частина суми неотриманої пенсії, але не більш як за 12 місяців, виплачується одночасно, а решта суми виплачується щомісяця рівними частинами, що не перевищують місячного розміру пенсії. Відповідно до частини 1 ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року № 1058-IV, сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, виплачується - по місяць смерті включно членам його сім`ї, які проживали разом з пенсіонером на день його смерті, у тому числі непрацездатним членам сім`ї, зазначеним у частині другій статті 36 цього Закону, які знаходилися на його утриманні, незалежно від того, проживали вони разом з померлим пенсіонером чи не проживали. Члени сім`ї, зазначені в частині першій цієї статті, повинні звернутися за виплатою суми пенсії померлого пенсіонера протягом шести місяців з дня відкриття спадщини. У разі звернення кількох членів сім`ї, які мають право на отримання суми пенсії, зазначеної у частині першій цієї статті, належна їм відповідно до цієї статті сума пенсії ділиться між ними порівну. У разі відсутності членів сім`ї, зазначених у частині першій цієї статті, або у разі незвернення ними за виплатою вказаної суми в установлений частиною другою цієї статті строк сума пенсії, що належала пенсіонерові і залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, входить до складу спадщини. Зміст частини третьої ст. 52 Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування» від 09.07.2003 року узгоджується зі змістом ст. 1227 ЦК України, якою визначено, що суми заробітної плати, пенсії, стипендії, аліментів, допомог у зв`язку з тимчасовою непрацездатністю, відшкодувань у зв`язку з каліцтвом або іншим ушкодженням здоров`я, інших соціальних виплат, які належали спадкодавцеві, але не були ним одержані за життя, передаються членам його сім`ї, а у разі їх відсутності - входять до складу спадщини. Крім того, зміст вищевказаних норм узгоджується з положеннями частини 1 статті 91 Закону України «Про пенсійне забезпечення», відповідно до якої суми пенсії, що належали пенсіонерові і залишилися неодержаними у зв`язку з його смертю передаються членам його сім`ї, а в разі їх відсутності входять до складу спадщини. Таким чином, з викладеного слідує, що до складу спадщини входить сума пенсії, яка була нарахована, але не отримана спадкодавцем за життя Механізм подання\~та оформлення\~документів для\~призначення (перерахунку)\~пенсій урегульовано Порядком подання та оформлення документів для призначення (перерахунку) пенсій відповідно до Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», затвердженим постановою правління Пенсійного фонду України від 25.11.2005 року № 22-1, зареєстрованим в Міністерстві юстиції України 27.12. 2005 року за № 1566/11846. Відповідно до пункту 1 Порядку № 22-1 заява про виплату недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера подається заявником до територіального органу Пенсійного фонду України через структурний підрозділ, який здійснює прийом та обслуговування осіб. Згідно з пунктом 2.26 Порядку № 22-1 для виплати недоотриманої пенсії у зв`язку зі смертю пенсіонера до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається свідоцтво про смерть, документи, які підтверджують родинні стосунки, документ, що посвідчує особу заявника. Непрацездатними членами сім`ї, зазначеними у частині 2 статті 36 вищевказаного Закону України «Про загальнообов`язкове державне пенсійне страхування», подаються документи, які засвідчують, що вони перебували на утриманні померлого пенсіонера. Члени сім`ї надають паспорт або інші документи, які підтверджують проживання з пенсіонером на день його смерті. Для виплати недоотриманої пенсії, яка ввійшла до складу спадщини, у зв`язку з відсутністю членів сім`ї або в разі не звернення ними за виплатою вказаної суми протягом шести місяців з дня відкриття спадщини до органу, що призначає пенсію, в якому перебував на обліку померлий пенсіонер, надається документ, що посвідчує особу заявника, свідоцтво про смерть, свідоцтво про право на спадщину. З аналізу норм Закону 1058-IV та Порядку № 22-1 вбачається, що процедура отримання пенсії, яка належала пенсіонерові й залишилася недоотриманою у зв`язку з його смертю, передбачає звернення членів сім`ї померлого, які проживали разом з ним на момент смерті у межах шестимісячного строку до органів Пенсійного фонду, де померлий перебував на обліку. Як встановлено, в судовому засіданні позивачка [PERSON] не проживала разом із [PERSON] на день її смерті та, відповідно, не була членом її сім`ї. Після смерті [PERSON] позивачка [PERSON] [INFO] , тобто в межах шестимісячного строку, звернулася до приватного нотаріуса із заявою про прийняття спадщини після смерті матері, в якій зазначила, що, окрім неї, спадкоємцем першої черги також є [PERSON] (дочка померлої). Вказане стверджується відповідною заявою від 01.10.2019 року (а.с. 83). Постановою приватного нотаріуса Черкаського міського нотаріального округу Кондакової Н.В. від 21.01.2020 року позивачці [PERSON] було відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину після смерті [INFO] [PERSON] , в зв`язку з неможливістю запитати та отримати повну інформацію про заповіт, який було складено [PERSON] , який посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соловйовою Н.Є., а також інформацію про наявність спадкоємців, які проживали разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини та вважаються такими, що спадщину прийняли. Звертаючись з даним позовом до суду, позивачка [PERSON] зазначає, що вона є дочкою померлої [PERSON] , однак відповідних доказів цього не надає. При цьому, суд зазначає, що позивакою було надано до суду лише копію свідоцтва про народження [PERSON] , [INFO] та копію свідоцтва про укладення шлюбу між [PERSON] та [PERSON] . Однак, зазначені докази не підтверджують родинних відносин саме між спадкодавцем [PERSON] та [PERSON] , оскільки в свідоцтві про народження матір`ю позивачки вказана [PERSON] . Доказів того, що остання змінила своє прізвище на [PERSON] , позивачкою суду не надано. Крім того, остання, у випадку не можливості подати докази, і не клопотала про витребування таких доказів в судовому порядку. Також, позивачка і не заявляла вимог про встановлення факту родинних відносин між нею та спадкодавцем [PERSON] та не надавала доказів на підтвердження такого факту. Згідно з частинами першою-третьою статті 12, частиною першою статті 81\~ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Тягар доведення обґрунтованості вимог позову за загальними правилами процесуального закону покладається саме на позивача, а не реалізовується у спосіб спростування доводів пред`явлених вимог стороною відповідача, як беззаперечних. Якщо позивач, розпоряджаючись своїми правами на власний розсуд, доведе суду обґрунтованість пред`явлених вимог, то у випадку їх неспростування стороною відповідача у спосіб, визначений законом, такі вимоги підлягають задоволенню. Аналогічний висновок викладений і в постанові Верховного Суду від 27.12.2019 року у справі №641/6191/17. В даному ж випадку, позивачкою [PERSON] та її представником не доведено належними та переконливими доказами родинних відносин між спадкодавцем та позивачкою, а також обставин для визнання за нею (позивачкою) права власності на спадкове майно на нараховану та неотриману за життя пенсію спадкодавця [PERSON] . В тому числі, не доведено належними доказами відсутність інших спадкоємців за законом чи заповітом на спадкове майно, яке залишилося після смерті [PERSON] . При цьому, суд враховує, що згідно матеріалів справи, 11.08.2008 року [PERSON] був складений заповіт, який був посвідчений приватним нотаріусом Донецького міського нотаріального округу Соловйовою Н.Є., який нею не скасований, однак, зміст вказаного заповіту на даний час невідомий. Вказане не виключає того, що заповіт міг бути складений на користь іншої особи (спадкоємця) не позивачки у справі. Як вбачається із відповіді Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Харків), наданої на запит адвоката Ткаченко І., місце зберігання архіву нотаріальних документів, напрацьованих Соловйовою Н.Є., по Донецькому міському нотаріальному округу, в тому числі заповіту [PERSON] , посвідченого 11.08.2008 року, на даний час не відоме. Разом з тим, із вказаної відповіді вбачається, що п. 2 наказу ГУЮ у Харківській області від 04.12.2014 року №671/4, яким [PERSON] було призначено на посаду державного нотаріуса Другої державної нотаріальної контори Харківського району Харківської області, останню зобов`язано забезпечити збереження напрацьованого нею раніше архіву нотаріальних документів та завершення процедури припинення нотаріальної діяльності в Донецькій області після закінчення антитерористичної операції. Крім того, позивачкою не доведено належними доказами відсутність інших осіб, які, в силу ч. 3 ст. 1268 ЦК України, є такими, що прийняли спадщину після смерті [PERSON] . При цьому, суд враховує, що [PERSON] мала доньку [PERSON] , 1953 року, яка мешкає за адресою: [ADDRESS] , про що зазначала сама позивачка в заяві про прийняття спадщини від 01.10.2019 року (а.с. 83), яка в розумінні ст. 1268 ЦК України може бути спадкоємцем першої черги після смерті матері, якщо на дань смерті матері проживала разом з нею та не заявила про відмову від спадщини. Тому підстав, на даний час, вважати, що позивачка є спадкоємцем після смерті [PERSON] , до того ж єдиним, немає. Як зазначено в ч.ч. 4, 5 ст. 12 ЦПК України кожна особа несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Суд, зберігаючи об`єктивність і неупередженість, сприяє учасникам судового процесу в реалізації ними прав, передбачених цим Кодексом. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом (ч. 2 ст. 13 ЦПК України). В силу ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. А тому, враховуючи вищевикладене, докази, якими обґрунтовується даний позов, суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову [PERSON] до Головного управління Пенсійного фонду України в Черкаській області; третя особа: [PERSON] про визнання права власності в порядку спадкування на нараховану та неотриману пенсію спадкодавця та зобов`язання вчинити дії. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed