Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

позивач звернувся в суд з позовом до відповідачів про стягнення заборгованості за житлово-кумунальні\~послугив сумі 5\~593,65 грн, а також просить стягнути з відповідачів судовий збір у розмірі 2\~227,00 грн. Позов мотивує тим, що згідно рішення виконавчого комітету Львівської міської ради №365 від 8 червня 2007 року «Про визначення виконавця житлово-комунальних послуг у м. Львові» Львівські комунальні підприємства визначено виконавцями житлово-комунальних послуг у будинках у м. Львові. Зокрема на балансі ЛКП «Господар» перебуває будинок [ADDRESS] . Для здійснення оплати комунальних послуг мешканцем квартири [ADDRESS] у вищевказаному будинку, відкрито особовий рахунок. В той же час, відповідачі за період з 1.10.2015 року по 01.10.2021 не сплачували вартість житлово-комунальних послуг, внаслідок чого станом на 01.10.2021 року виникла заборгованість за утримання будинку та прибудинкової території у розмірі 5\~593,65 грн. Відповідачі користуються послугами, які надає позивач і відповідно до ст. 68 Житлового кодексу зобов`язані своєчасно вносити плату за комунальні послуги у встановлений термін. Однак таку оплату останні не здійснюють, що призвело до утворення боргу. Звертає увагу суду на те, що жодних актів-претензій від відповідачів протягом усього строку надання послуг з утримання будинку та прибудинкової території не надходило, що є також одним із доказів належного виконання позивачем своїх обов`язків. З врахуванням наведеного позов просить задоволити та стягнути з відповідачів заборгованість за послуги по утриманню будинку та прибудинкової території, а також понесені позивачем судові витрати при зверненні до суду. Ухвалою судді від 16 грудня 2021 року прийнято позовну заяву до розгляду, відкрито провадження у справі та призначено справу до судового розгляду в порядку спрощеного позовного провадження з викликом сторін. 31 березня 2022 року відповідач [PERSON] подав заяву про застосування строків позовної давності. 20 липня 2022 року надійшли письмові пояснення від відповідача [PERSON] , у яких зазначив, що підстав для задоволення позову немає. Зокрема, однією із підстав для відмови в позові зазначає пропуск позивачам строку позовної давності. Крім того, вказує, що послуги, за які нараховано заборгованість, позивачем стороні відповідачів не надавались. Також зазначає, що долучені до матеріалів справи позивачем договори не мають жодного відношення до даної справи, вони укладені із будинком по [ADDRESS] та не мають жодного стосунку до предмета доказування. Просить в задоволенні позову відмовити. 07 листопада 2022 року на адресу суду надійшло клопотання представника позивача [PERSON] , відповідно до якого просить позовну заяву задоволити в повному обсязі та проводити розгляд справи у її відсутності. В судовому засіданні відповідач [PERSON] проти позову заперечив, пояснив, що будинок [ADDRESS] складається з трьох квартир, кожна з яких має свій окремий вхід. Крім того, місць загального користування у такому немає, територія навколо будинку огороджена та закривається на ключ, які є лише у власників квартир будинку, отже представники ЛКП не мають доступу до такої, жодних послуг пов`язаних з обслуговуванням прибудинкової території працівники ЛКП не здійснюють. Єдина послуга, яка фактично надається та оплачується відповідно стороною відповідачів є вивезення побутових відходів. Заслухавши пояснення відповідача, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів в їх сукупності, дослідивши та перевіривши усі обставини справи, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, суд встановив наступне. Судом встановлено, що відповідачі є власниками квартири [ADDRESS] . Згідно з розрахунком заборгованості від 25.10.2021 року за адресою: [ADDRESS] , виникла заборгованість за надані послуги ЛКП «Господар» з утримання будинку та прибудинкової території за період з 01.01.2015 року по 01.10.2021 року у розмірі 5936,65 грн. /а. с. 6/. Відповідно до ст. 15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно з ст. 16 ЦК України, кожна особа має право звернутись до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Вказаною нормою закону визначено також способи захисту цивільних прав та інтересів та визначено, що суд може захистити цивільне право або інтерес іншим способом, що встановлений договором або законом. Спеціальним законом, який регулює відносини, що виникають у процесі надання та споживання житлово-комунальних послуг є Закон України «Про житлово-комунальні послуги». Зокрема, предметом регулювання цього Закону є відносини, що виникають у процесі надання споживачам послуг з управління багатоквартирним будинком, постачання теплової енергії, постачання гарячої води, централізованого водопостачання, централізованого водовідведення та поводження з побутовими відходами, а також відносини, що виникають у процесі надання послуг з постачання та розподілу електричної енергії і природного газу споживачам у житлових, садибних, садових, дачних будинках. Згідно з пунктом 5 частини другої статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" споживач зобов`язаний оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом. Відповідно до ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ч.2 ст.382 ЦК України, усі власники квартир та нежитлових приміщень у багатоквартирному будинку є співвласниками на праві спільної сумісної власності спільного майна багатоквартирного будинку. Спільним майном багатоквартирного будинку є приміщення загального користування (у тому числі допоміжні), несучі, огороджувальні та несуче-огороджувальні конструкції будинку, механічне, електричне, сантехнічне та інше обладнання всередині або за межами будинку, яке обслуговує більше одного житлового або нежитлового приміщення, а також будівлі і споруди, які призначені для задоволення потреб усіх співвласників багатоквартирного будинку та розташовані на прибудинковій території, а також права на земельну ділянку, на якій розташований багатоквартирний будинок та його прибудинкова територія, у разі державної реєстрації таких прав. Обов`язок споживачів своєчасно сплачувати за житлово-комунальні послуги у строки встановлені договором або законом, передбачений ст. 68 ЖК України. Згідно з ст.525 ЦК України, одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до ст.526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно з ст.610 ЦК України, порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). У ст. 29 Закону України «Про житлово-комунальні послуги» визначено, що надання житлово-комунальних послуг у багатоквартирному будинку здійснюється на підставі договору, що укладається між власником квартири, орендарем чи квартиронаймачем та балансоутримувачем або уповноваженою ним особою. Відповідно до ст. 634 ЦК України, договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Щодо застосування строку позовної давності, в частині суми боргу за період з 01.10.2015 по 01.10.2018, суд зазначає наступне. Відповідно до ст.256 ЦК України позовна давніть - це строк, у межах якого особа може звернутися до суду з вимогою про захист свого цивільного права або інтересу. Статтею 257 ЦК України визначено, що загальна позовна давність встановлюється тривалістю у три роки. Частиною 3 ст. 267 ЦК України визначено, що позовна давність застосовується судом лише за заявою сторони у спорі, зробленою до винесення ним рішення. Позивач просить стягнути заборгованості по оплаті послуг утримання будинку та прибудинкової території з відповідачів за період з жовтня 2015 року по жовтень 2021 року. З позовною заявою позивач звернувся до суду 27.10.2021 року. Таким чином, з врахуванням наведеного, суд дійшов висновку, що позивачем пропущено строк позовної давності щодо стягнення з відповідача заборгованості за утримання будинку, прибудинкової території у розмірі 4720,77 грн, тобто за період з жовтня 2015 року по жовтень 2018 року. Враховуючи наведене, суд відмовляє у задоволенні позовних вимог в частині стягнення з відповідачів заборгованості за утримання будинку, прибудинкової території у розмірі 4720,77 грн, що виникла до жовтеня 2018 року у зв`язку з спливом строку позовної давності. Згідно з вимогами ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Стаття 12 ЦПК України передбачає, що цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: письмовими, речовими і електронними доказами; висновками експертів; показаннями свідків. При цьому дані докази повинні бути належними та достовірними, як це передбачено ст. ст. 77-79 ЦПК України. Так судом враховано, що до матеріалів позову позивачем долучено Договір №241 від 09.07.2019 (а.с.9-20), додаткову угоду від 09.07.2019 (а.с.21), які не мають відношення до предмету доказування у даній справі, та стосується будинку за адресою [ADDRESS] . Крім того, враховуючи пояснення надані в судовому засіданні відповідачем, відсутність достатніх та належних доказів, про надання позивачем зазначених ним у позовній заяві послуг,

Outcome: dismissed