Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

Позивачка звернулася до суду з позовом до ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс», треті особи, які не заявляють самостійних вимоги щодо предмета спору: Приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М., Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В., про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, посилаючись на те, що 16 листопада 2021 року позивач, [PERSON] дізналась, що з її заробітної плати повинні утримати суму коштів, на підставі постанови приватного виконавця Ярмоленко О.В. від 08 листопада 2021 року у виконавчому провадженні №67278581. 17 листопада 2021 року позивач звернулась до приватного виконавця для ознайомлення з матеріалами виконавчого провадження №67278581. З наданих приватним виконавцем документів, позивач дізналась, що 08 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №106418, про стягнення заборгованості всього у розмірі 29530, 13 грн, з яких: - \~ \~ \~ \~Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: - \~ \~ \~ \~Заборгованість за тілом кредиту - 7949,87 грн; - \~ \~ \~ \~Заборгованість за відсотками та комісією - 6230, 26 грн; - \~ \~ \~ \~Заборгованість за штрафними санкціями 15300 грн; - За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у розмірі 50 грн. Також, як з виконавчого напису, так і з наданої до нього копії договору, встановлено, що виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору №500244688 від 06 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . Також, з виконавчого напису вбачається, що відповідач набув прав за кредитним договором на підставі договору факторингу №250521-ФК від 25 травня 2021 року від ТОВ «Фінпром Маркет», який набув прав від ТОВ «Фінансова компанія управління активами» на підставі Договору факторингу №20/ФК від 09 липня 2020 року, який набув прав від ТОВ «Фінансова компанія «Європейська агенція з повернення боргів» на підставі договору факторингу №20/01/20-1/2 від 20 січня 2020 року, який набув прав від ТОВ «Дата Майнінг Груп» на підставі договору факторингу №2016-1 ДМГ/ЄАПБ від 10 жовтня 2016 року, який набув прав від АТ «Альфа-Банк» на підставі договору факторингу, без дати та номеру. На підставі наведеного виконавчого напису нотаріуса від 08 червня 2021 року, приватним виконавцем Ярмоленко О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №67278581 від 27 жовтня 2021 року. В подальшому, приватним виконавцем прийнято постанову про звернення стягнення на заробітну плату від 08 листопада 2021 року. Разом з тим, позивачка категорично не погоджуємося з вчиненим виконавчим написом нотаріуса та вважає його такими, що не підлягає виконанню. У судове засідання позивачка не з`явилась її представник адвокат Андросов А.О. в судовому засіданні звернув увагу суду на ту обставину , що хоча відповідач до початку розгляду справи по суті визнав позов подавши відповідну заяву однак відразу після відкриття провадження надав до суду відзив в якому прохав відмовити в задоволенні позову в повному обсязі щодо визнання виконавчого напису таким, що не підлягає до задоволення та позовних вимог щодо витрат на правничу допомогу у зв`язку з зарахуванням зустрічних вимог. Також звернув увагу на тривалий розгляд справи та підтримав позовні вимоги в повному обсязі а також стягнути сплачений позивачем судовий збір та витрати на правничу допомогу в розмірі 10000грн. Представник відповідача ТОВ «Фінансова компанія «Еліт Фінанс» у судове засідання не з`явилися, надавши суду заяву про розгляд справи у їх відсутність та про визнання позову та відповідно прохали зменшити на 50% розмір судового збору, який підлягає до стягнення а також вказали про надмірність заявлених вимог щодо витрат на правничу допомогу. Третя особа - Приватний нотаріус\~Київського міського\~нотаріального округу\~Остапенко Є.М.\~у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Третя особа Приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О.В. у судове засідання не з`явився, причини неявки не повідомив, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Суд, дослідивши матеріли справи, вважає що позов підлягає до задоволення з таких підстав. Так, судом встановлено, що 08 червня 2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу на підставі п. 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМУ від 29.06.1999 р. №1172 було вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №106418, про стягнення заборгованості всього у розмірі 29530, 13 грн, з яких: - \~ \~ \~ \~Прострочена заборгованість за сумою кредиту становить: - \~ \~ \~ \~Заборгованість за тілом кредиту - 7949,87 грн; - \~ \~ \~ \~Заборгованість за відсотками та комісією - 6230, 26 грн; - \~ \~ \~ \~Заборгованість за штрафними санкціями 15300 грн; - За вчинення виконавчого напису нотаріусом стягнуто плату у розмірі 50 грн. Також, як з виконавчого напису, так і з наданої до нього копії договору, встановлено, що виконавчий напис вчинений на підставі кредитного договору №500244688 від 06 грудня 2011 року, укладеного між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] . На підставі наведеного виконавчого напису нотаріуса від 08 червня 2021 року, приватним виконавцем Ярмоленко О.В. прийнято постанову про відкриття виконавчого провадження №67278581 від 27 жовтня 2021 року. Статтею 4 ЦПК України встановлено право кожної особи на звернення до суду для захисту своїх порушених, не визнаних чи оспорюваних прав свобод, чи законних інтересів. Статтею 19 ЦПК України, встановлено, що суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи що виникають з цивільних, земельних, трудових, житлових та інших правовідносин, крім справ розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Частиною 1 статті 22 Закону України «Про захист прав споживачів» закріплено право споживача на судовий захист прав, передбачених законодавством. Зокрема преамбулою Закону України «Про захист прав споживачів» визначено цей Закон регулює відносини між споживачами товарів, робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг різних форм власності, встановлює права споживачів, а також визначає механізм їх захисту та основи реалізації державної політики у сфері захисту прав споживачів. Статтею 1 цього Закону визначено сферу його дії, цей Закон регулює відносини між споживачами товарів (крім харчових продуктів, якщо інше прямо не встановлено цим Законом), робіт і послуг та виробниками і продавцями товарів, виконавцями робіт і надавачами послуг. Статтею 2 цього Закону визначено норми законодавства що регулює правовідносини між споживачем та надавачем послуг,зокрема законодавство про захист прав споживачів складається з цього Закону, Цивільного кодексу України, Господарського кодексу України та інших нормативно-правових актів, що містять положення про захист прав споживачів. Таким чином Закон України «Про захист прав споживачів» є спеціальним законом, яким визначено врегулювання правовідносин за порушення норм Закону, та механізм захисту прав споживачів. Згідно ч. 1 ст. 14 ЦК України цивільні обов`язки виконуються у межах, встановлених договором або актом цивільного законодавства. Відповідно до ч.1 ст.15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до ст. 16 ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно з частиною першою статті 1 Закону України від 02 вересня 1993 року «Про нотаріат» нотаріат в Україні - це система органів і посадових осіб, на які покладено обов`язок посвідчувати права, а також факти, що мають юридичне значення, та вчиняти інші нотаріальні дії, передбачені цим Законом, з метою надання їм юридичної вірогідності. Статтею 50 Закону України «Про нотаріат» визначено що нотаріальна дія або відмова у її вчиненні, нотаріальний акт оскаржуються до суду. Право на оскарження нотаріальної дії або відмови у її вчиненні, нотаріального акта має особа, прав та інтересів якої стосуються такі дії чи акти. Відповідно до ст. 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Згідно ст. 88 Закону України «Про нотаріат», нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Згідно Розділу 2 глави 16 п.3.1. Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Пунктом 1 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів затвердженого постановою КМУ №1172 від 29.06.1999 р. передбачено, що нотаріально посвідчені договори, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього переліку). Для одержання виконавчого напису подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Відповідно до пункту 2 Переліку для одержання виконавчого напису з підстав, що випливають з кредитних відносин додаються: оригінал кредитного договору; засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. В порушення Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 р. за № 1172, оскаржуваний виконавчий напис нотаріуса було вчинено не на нотаріально посвідченому договорі та без засвідчення стягувачем виписок з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашений заборгованості. Таким чином, можна зробити висновок, що вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія, яка полягає в посвідченні права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло у стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. Отже, відповідне право стягувача, за захистом якого він звернувся до нотаріуса, повинно існувати на момент звернення. Так само на момент звернення стягувача до нотаріуса із заявою про вчинення виконавчого напису повинна існувати й також бути безспірною, заборгованість або інша відповідальність боржника перед стягувачем. Безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника - це обов`язкова умова вчинення нотаріусом виконавчого напису (стаття 88 Закону України «Про нотаріат»). Однак характер правового регулювання цього питання дає підстави для висновку про те, що безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з Переліком документів є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. З огляду на викладене та з урахуванням приписів статей 15,16,18 ЦК України, статей 50,87,88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Отже, в основі вчинення вказаної нотаріальної дії лежить факт безспірності наявної заборгованості. Відповідно до п.2.3 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, визначено, що вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу. Отже, виконавчий напис може бути виданий лише за умови, що стягувачем нотаріусу надано всі необхідні документи, що підтверджують безспірність заборгованості та за наявності доказів належного направлення та отримання позивачем письмової вимоги про усунення порушень. З наявних документів в матеріалах справи, не встановлено, що ТОВ «ФК Еліт Фінанс» було направлено вимогу про повернення суми боргу на адресу [PERSON] , у зв`язку з чим позивач була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про намір стягувача стягувати вказану суму коштів, та можливості або оспорити вимоги стягувача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення. Таким чином, [PERSON] не отримувала вимоги про можливе стягнення заборгованості шляхом вчинення виконавчого напису нотаріуса. Нотаріусом, в свою чергу, не було перевірено отримання її позивачем, що унеможливило подання останнім нотаріусу обґрунтованих заперечень щодо вчинення виконавчого напису або письмової згоди. В даному випадку, приватний нотаріус не перевірив наявність доказів належного направлення та отримання позивачем (боржником) письмової вимоги про усунення порушень, що призвело до порушення процедури вчинення напису, передбаченої пунктом 2.3. глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України. Крім того, з матеріалів справи не вбачається, що при вчиненні напису нотаріус отримував від ТОВ «ФК Еліт Фінанс» чи від позивача первинні бухгалтерські документи щодо видачі кредиту та здійснення його часткового погашення (квитанції, платіжні доручення, меморіальні ордери, розписки, чеки тощо), тому у нотаріуса були відсутні підстави вважати, що розмір заборгованості перед стягувачем, суми штрафних санкцій та процентів, зазначені у написі, є безспірними. Крім того, згідно п. 3.1 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Мінюсту від 22.02.2012 р. № 296/5, нотаріус вчиняє виконавчі написи: якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем; за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Відповідно до п. 2.3 Кредитного договору № 500244688 від 06.12.2011 року кредит надано на строк по 08.12.2014 року, тобто дата остаточного повернення кредиту, яка є датою припинення нарахування відсотків та комісії є 08.12.2014 року. Даних про продовження строку дії Кредитного договору № 500244688 від 06.12.2011 року суду не надано. Таким чином з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, на що нотаріус уваги не звернув. За таких обставин, суд приходить до висновку, що позовні вимоги є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню, а тому виконавчий напис нотаріуса № 106418 від 08.06.2021 року був здійснений із порушенням норм чинного законодавства, а тому він є таким, що не підлягає виконанню. Згідно ст. 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Розмір судового збору, порядок його сплати, повернення і звільнення від сплати встановлюються законом. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: 1) на професійну правничу допомогу; 2) пов`язані із залученням свідків, спеціалістів, перекладачів, експертів та проведенням експертизи; 3) пов`язані з витребуванням доказів, проведенням огляду доказів за їх місцезнаходженням, забезпеченням доказів; 4) пов`язані з вчиненням інших процесуальних дій, необхідних для розгляду справи або підготовки до її розгляду. Позивачем заявлено вимогу про стягнення на його користь витрат на правничу допомогу в розмірі 10000грн.00коп. з яких 4000грн.00коп. кошти, які довіритель сплачує протягом десяти днів з дня укладення угоди та 6000грн.00коп. сплачує протягом тридцяти днів з дня набрання чинності рішення судом. В обґрунтування понесених витрат на професійну правничу допомогу адвоката надано договір про надання правової допомоги № АБ-07/12-21 від 07.12.2021 року, ордер адвоката, Акт приймання-передачі виконаних робіт з описом виконаних робіт, квитанцію № 1-82к на суму 4000,00 грн., рахунок фактуру № РФ-00013 від 07.12.2021року. Так приймаючи рішення у справі щодо відшкодування витрат на правничу допомогу суд звертає увагу на те, що представник позивача звернувся до суду 14.12.2021рок також подав до суду заяву про забезпечення позову шляхом зупинення стягнення за виконавчим написом, яке судом 15.12.2021 року було розглянуто та задоволено в судовому засіданні без участі сторін та 17.12.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче судове засідання на 17.01.2022 року. Відповідно 17.01.2022 року у підготовчому засіданні без участі сторін судом задоволено клопотання представника позивача про витребування доказів. В подальшому 16.02.2022 року відповідачем подано відзив по справі а представником позивача відповідь на відзив яка надійшла до суду 22.02.2022 року. Однак після запровадження в Україні військового стану справа не розглядалась з об`єктивних причин у зв`язку з призупиненням здійснення правосуддя Харківським районним судом Харківської області. Лише 30.08.2022 року справу було перерозподілено в Полтавському районному суді Полтавської області. З огляду на викладене суд вважає розгляд справи в строк понад десять місяців викликано об`єктивними обставинами незалежними ні як від учасників справи так і суду. Також суд звертає увагу на ту обставину, що представник позивача окрім наданих до суду документів фактично один раз прийняв участь в розгляді справи в режимі відеоконференції на дату прийняття рішення 02.11.2022 року. Зважаючи на зазначені обставини а також те, що при поданні представником позивача документів на підтвердження витрат на правничу допомогу в акті приймання передачі виконаних робіт лише перераховано вид наданих послуг без детального зазначення використаного часу на виконані послуги та їх вартості а тому суд вважає , що наявні підстави до зменшення розміру стягуваних витрат на професійну правничу допомогу адвоката до сплачених позивачем в розмірі 4000грн.00коп. , які вважає співмірними зі складністю справи та обсягом виконаних адвокатом робіт. А тому в частині позовних вимог щодо стягнення з відповідача витрат на професійну правничу допомогу адвоката позов підлягає до часткового задоволення та підлягає до стягнення понесені витрати позивачем в розмірі 4000грн.00коп. Згідно ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Враховуючи викладене 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову слід повернути позивачу з державного бюджету, а 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: partial