Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

Позивач звернувся до суду з зазначеним позовом, обґрунтовуючи свої вимоги тим, що 29 травня 2019 року о 18 год. 28 хв. в м. Харкові сталася дорожньо- транспортна пригода за участі: «Fiat Тіро», державний реєстраційний номер [NUMBER] під керуванням [PERSON] та автомобіля «Chevrolet Niva», державний реєстраційний номер [NUMBER] , під керуванням [PERSON] . У результаті зазначеної ДТП було пошкоджено застрахований у ПАТ «СК «УНІКА» згідно з договором добровільного страхування №021186/4057/0000003 від 13.03.2019 року транспортний засіб «Fiat Тіро» д.н.з. [NUMBER] , який належить [PERSON] . Власник застрахованого транспортного засобу звернувся до позивача із заявою про сплату страхового відшкодування, яке на підставі розрахунку суми страхового відшкодування склало 45216,29 грн. Просили стягнути з відповідача 50% вартості відновлювального ремонту, враховуючи обопільну вину учасників ДТП в розмірі 22608,15 грн в порядку суброгації та судові витрати по справі. У судове засідання представник позивача не з`явився, попередньо надавши заяву про розгляд справи без його участі, у якій зазначив, що позовні вимоги підтримує повністю та просить задовольнити. [PERSON] у судове засідання не з`явився, попередньо надавши відзив на позов, у якому просив у задоволенні позову відмовити повністю, посилаючись на те, що на час вчинення ДТП - 29.05.2019 року він перебував у трудових відносинах з ТОВ агрофірма «Рассвет» на посаді заступника генерального директора з безпеки, яке володіло автомобілем «Chevrolet Niva» д.н.з. [NUMBER] на підставі договору оренди №А09-2018, укладеним з ТОВ «Новосервіс», тому вважає, що він є неналежним відповідачем по справі. Представник співвідповідача - Товариства з обмеженою відповідальністю агрофірма «Рассвет» у судове засідання не з`явився, про причини неявки не повідомив, заяви про розгляд справи за його відсутності не надав. За таких обставин, за згодою представника позивача, проводиться заочний розгляд справи. \~\~\~\~\~\~\~\~\~\~Дослідивши матеріали справи, суд приходить до висновку про часткове задоволення позову з таких підстав. Встановлено,\~ що\~ 29\~травня 2019\~року о\~18\~год 28\~хв у\~м.\~Харкові сталася\~дорожньо-\~транспортна пригода\~за участі\~автоомобіля «Fiat\~Тіро»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] та\~автомобіля «Chevrolet\~Niva»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] \~під керуванням\~ [PERSON] .\~ У результаті зіткнення транспортні засоби зазнали механічних пошкоджень, а також заподіяно матеріальну шкоду. [PERSON] та [PERSON] своїми діями порушили п. 13.1 Правил дорожнього руху України. Постановою Комінтернівського районного суду м. Харкова від 20.06.2019 року [PERSON] та [PERSON] визнано винними у скоєнні адміністративного правопорушення, передбаченого ст.124 КУпАП (а.с. 24-25,26). Згідно з договором добровільного страхування на транспорті №021186/4057/0000003 від 13.03.2019 року [PERSON] застрахував свою цивільно-правову відповідальність у ПрАТ «Страхова компанія «УНІКА» (а.с.12-21). [PERSON] \~30\~травня 2019\~року звернувся\~до Страховика\~ПрАТ «СК\~«Уніка» з\~заявою №00303492\~про подію,\~що має\~ознаки страхового\~випадку (а.с.27).\~Для встановлення\~характеру та\~розміру шкоди,\~заподіяної власнику\~автомобіля «Fiat\~Тіро»,\~державний реєстраційний\~номер [NUMBER] ,\~ПАТ «СК\~«Уніка» було\~проведено огляд\~транспортного засобу,\~про що\~складено Протокол\~огляду транспортного\~засобу від\~30\~травня 2019\~року (а.с.33-34).Відповідно до Рахунку ТОВ «АВТО ГРАФ М» № ФИ90007467 від 07 червня 2019 р. вартість відновлювального ремонту пошкодженого застрахованого автомобіля складає 45 216,29 грн(а.с.35-36). Згідно з страховим актом №00303492 від 10 липня 2019 року та наказом № 00303492 від 10.07.2019 року зазначена подія визнана страховим випадком та виплату страхового відшкодування за Договором в розмірі 45 216,29 грн, шляхом безготівкового перерахування на рахунок ТОВ «АВТО ГРАФ М», що підтверджується платіжним дорученням №096062 від 04 липня 2019 року (а.с.37,38,41). Отже, спір між сторонами стосується стягнення шкоди, заподіяної внаслідок дорожньо-транспортної пригоди, та виплати страхового відшкодування за договором страхування. Статтею 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести та обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, передбачених цим Кодексом. Відповідно до частин першої та другої статті 509\~ЦК України зобов`язанням є правовідношення, у якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Зобов`язання виникають з підстав, встановлених статтею 11 цього Кодексу. За статтею 1187\~ЦК України джерелом підвищеної небезпеки є діяльність, пов`язана з використанням, зберіганням або утриманням транспортних засобів, механізмів та обладнання, використанням, зберіганням хімічних, радіоактивних, вибухо- і вогненебезпечних та інших речовин, утриманням диких звірів, службових собак та собак бійцівських порід тощо, що створює підвищену небезпеку для особи, яка цю діяльність здійснює, та інших осіб. Шкода, завдана джерелом підвищеної небезпеки, відшкодовується особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, механізмом, іншим об`єктом, використання, зберігання або утримання якого створює підвищену небезпеку. Шкода, завдана внаслідок взаємодії кількох джерел підвищеної небезпеки, відшкодовується на загальних підставах, зокрема, шкода, завдана одній особі з вини іншої особи, відшкодовується винною особою (пункт 1 частини першої статті 1188 ЦК України). Згідно зі статтею 1192\~ЦК України з урахуванням обставин справи суд за вибором потерпілого може зобов`язати особу, яка завдала шкоди майну, відшкодувати її в натурі (передати річ того ж роду і такої ж якості, полагодити пошкоджену річ тощо) або відшкодувати завдані збитки у повному обсязі. Розмір збитків, що підлягають відшкодуванню потерпілому, визначається відповідно до реальної вартості втраченого майна на момент розгляду справи або виконання робіт, необхідних для відновлення пошкодженої речі. З огляду на зазначені положення ЦК України факт завдання шкоди майну потерпілого джерелом підвищеної небезпеки, якщо ця особа (потерпілий) не перебуває в договірних правовідносинах з особою, яка завдала шкоди, та/або якщо завдання такого роду шкоди не пов`язане з виконанням цими особами обов`язків за договором, породжує виникнення позадоговірного, деліктного зобов`язання. Воно виникає з факту завдання шкоди й припиняється належним виконанням у момент відшкодування потерпілому шкоди в повному обсязі особою, яка її завдала. Сторонами деліктного зобов`язання класично виступають потерпілий (кредитор) і особа, яка завдала шкоди (боржник). За загальним правилом відповідальність за шкоду несе боржник - особа, яка завдала шкоди. Якщо шкода завдана джерелом підвищеної небезпеки (зокрема, діяльністю щодо використання, зберігання та утримання транспортного засобу), така шкода відшкодовується володільцем джерела підвищеної небезпеки - особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом (частина друга статті 1187 ЦК України). Разом з тим, правила регулювання деліктних зобов`язань допускають можливість відшкодування завданої потерпілому шкоди не безпосередньо особою, яка завдала шкоди, а іншою особою, якщо законом передбачено такий обов`язок. Згідно зі статтею 6\~ Закону України «Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів» страховим випадком є ДТП, що сталася за участю забезпеченого транспортного засобу, внаслідок якої настає цивільно-правова відповідальність особи, відповідальність якої застрахована, за шкоду, заподіяну життю, здоров`ю та/або майну потерпілого. Відповідно до частини першої статті 1191\~ЦК України особа, яка відшкодувала шкоду, завдану іншою особою, має право зворотної вимоги (регресу) до винної особи у розмірі виплаченого відшкодування, якщо інший розмір не встановлений законом. Стаття 38\~Закону України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" передбачає право страховика подати після виплати страхового відшкодування регресний позов до страхувальника за наявності певних умов. Згідно зі статтею 27\~Закону України\~"Про\~страхування" та статтею 993\~ЦК України до страховика, який виплатив страхове відшкодування за договором майнового страхування, в межах фактичних затрат переходить право вимоги, яке страхувальник або інша особа, що одержала страхове відшкодування, має до особи, відповідальної за завдані збитки. Стаття 1191\~ЦК України та стаття 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", з одного боку, і стаття 993\~ЦК України та стаття 27 Закону України "Про страхування", з іншого боку, регулюють різні за змістом правовідносини. У випадках, коли деліктні відносини поєднуються з відносинами обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів, боржником у деліктному зобов`язанні в межах суми страхового відшкодування виступає страховик завдавача шкоди. Цей страховик, хоч і не завдав шкоди, але є зобов`язаним суб`єктом перед потерпілим, якому він виплачує страхове відшкодування замість завдавача шкоди у передбаченому Законом України\~"Про\~обов`язкове\~страхування цивільно-правової\~відповідальності власників\~наземних транспортних\~засобів" порядку. Після такої виплати деліктне зобов`язання припиняється його належним виконанням страховиком завдавача шкоди замість останнього. За умов, передбачених у статті 38 вказаного Закону, цей страховик набуває право зворотної вимоги (регрес) до завдавача шкоди на суму виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів здійснюється, зокрема, з метою забезпечення відшкодування шкоди майну потерпілих внаслідок дорожньо-транспортної пригоди та захисту майнових інтересів страхувальників (стаття 3 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів"). Об`єктом обов`язкового страхування цивільно-правової відповідальності є майнові інтереси, що не суперечать законодавству України, пов`язані з відшкодуванням особою, цивільно-правова відповідальність якої застрахована, шкоди, заподіяної життю, здоров`ю, майну потерпілих внаслідок експлуатації забезпеченого транспортного засобу (стаття 5 вказаного Закону). Обмеження набуття страховиком завдавача шкоди права зворотної вимоги (регресу) випадками, які визначені у статті 38 Закону України "Про обов`язкове страхування цивільно-правової відповідальності власників наземних транспортних засобів", зумовлене тим, що набуття вказаного права щоразу після відшкодування цим страховиком шкоди потерпілому суперечило би меті страхування цивільно-правової відповідальності, об`єктом якого є майнові інтереси завдавача шкоди та яке забезпечує, зокрема, їх захист. Вимога позивача (страховика потерпілого) до завдавача шкоди не є регресною та заснована на інших приписах законодавства. Відповідно до пункту четвертого частини першої статті 512\~ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок виконання обов`язку боржника третьою особою. Отже, кредитор у деліктному зобов`язанні (потерпілий) може бути замінений його страховиком (позивачем) внаслідок виконання ним обов`язку завдавача шкоди (відповідача) з відшкодування останньої. Згідно зі статтями 993\~ЦК України та 27 Закону України\~"Про\~страхування" до страховика потерпілого переходить право вимоги до завдавача шкоди у деліктному зобов`язанні у межах виплаченого потерпілому страхового відшкодування. Після такої виплати деліктне зобов`язання не припиняється. У ньому відбувається заміна кредитора: до страховика потерпілого переходить право вимоги, що належало цьому потерпілому у деліктному зобов`язанні, у межах виплаченого йому страхового відшкодування. Такий перехід права вимоги є суброгацією. Враховуючи викладене, правовідносини, що виникли між позивачем і відповідачем у зв`язку з виплатою першим на користь потерпілого страхового відшкодування, є засновані на суброгації - переході до позивача права вимоги потерпілого у деліктному зобов`язанні. Згідно з абз. 3 п. 6 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про деякі питання застосування судами законодавства при вирішенні спорів про відшкодування шкоди, завданої джерелом підвищеної небезпеки» №4 від 01.03.2013 року, не вважається особою, яка здійснює діяльність, що є джерелом підвищеної небезпеки, і не несе відповідальності за шкоду перед потерпілим особа, яка керує транспортним засобом у зв`язку з виконанням своїх трудових (службових) обов`язків на підставі трудового договору (контракту) із особою, яка на відповідній правовій підставі (право власності, інше речове право, договір підряду, оренди тощо) володіє транспортним засобом, якщо з нею укладено цивільно-правовий договір. Така особа, враховуючи характер відносин, які між ними склалися, може бути притягнута до відповідальності роботодавцем лише у регресному порядку відповідно до статті 1191 ЦК. Відповідно до частини першої статті 1172 ЦК України, юридична або фізична особа відшкодовує шкоду, завдану їхнім працівником під час виконання ним своїх трудових (службових) обов`язків. Отже, у силу ч. 1 ст. 1172 ЦК України обов`язок з відшкодування шкоди несе особа, яка на\~відповідній правовій\~підставі (право\~власності,\~інше речове\~право,\~договір підряду,\~оренди тощо)\~володіє транспортним\~засобомта з якою відповідач перебував у службових (військових) обов`язках. Як вбачається з матеріалів справи, [PERSON] з 16.06.2014 року по 14.02.2020 року перебував у трудових відносинах із ТОВ агрофірма «Рассвет», працював на посаді начальника відділу безпеки (а.с.65). Згідно із свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу автомобіль «Chevrolet Niva», державний реєстраційний номер [NUMBER] , належить ТОВ «Новосервіс» (а.с.67). Відповідно до договору № А09-2018 від 01.08.2018 року ТОВ агрофірма «Рассвет» (Орендодавець) передав, а ТОВ агрофірма «Рассвет» (Орендар) прийняв на умовах Договору за плату на певний строк у користування автомобільні транспортні засоби, які вказані в Додатку №1 до цього договору; строк дії договору з 01.08.2018 року та діє до 31.11.2020 року (а.с.68-69). Згідно з актом приймання-передачі автомобілів за Договором оренди А09-2018 від 01.08.2018 року орендодавець передав, орендар прийняв транспортний засіб «Chevrolet Niva», державний реєстраційний номер [NUMBER] (а.с.70). Отже, позовні вимоги в частині стягнення з [PERSON] страхового відшкодування не підлягають задоволенню, оскільки станом на день скоєння ДТП він перебував у трудових відносинах з ТОВ агрофірма «Рассвет», яке користувалось автомобілем «Chevrolet Niva» д.н.з. [NUMBER] на підставі договору оренди, тому він не є належним відповідачем по справі. Перевіривши правильність розрахунку, наведеного позивачем, суд приходить до висновку про обґрунтованість вимог щодо стягнення з ТОВ агрофірма «Рассвет»страхового відшкодування завданої майнової шкоди в розмірі 22608 грн 15 коп, яке складається з: -загальна вартість відновлювального ремонту автомобілю ««Fiat Тіро», державний реєстраційний номер [NUMBER] = 45 216,29 грн; -франшиза за Договором = 0,00 грн; -решта, що підлягає відшкодуванню (50% вартості відновлювального ремонту, враховуючи обопільну вину учасників ДТП) = 22 608,15грн. Питання щодо судових витрат суд вирішує відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial