Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У вересні 2022 року до суду від адвоката Ясниської О. О. в інтересах заявника [PERSON] надійшла заява про встановлення факту, що має юридичне значення, у якій просить встановити факт постійного проживання однією сім`єю [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] із спадкодавцем [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , за адресою: [ADDRESS] , не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини, а саме з 1985 року до дня смерті останньої [INFO] . В обґрунтування поданої заяви посилається на ті обставини, що [INFO] померла [PERSON] . Заявник [PERSON] , законним представником якого виступає його мати [PERSON] , є єдиним спадкоємцем після смерті рідної прабаби [PERSON] та оформив право власності на частину спадкового майна. Крім того, до складу спадщини входить майно [PERSON] , померлої [INFO] , з якою разом на день смерті проживала не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] . Проте в оформленні такої спадщини на заявника нотаріус не має можливості, оскільки факт проживання однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини [PERSON] , разом із [PERSON] не встановлений в судовому порядку. Зазначає, що [PERSON] з 1985 року проживала однією сім`єю із [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , вели спільне господарство, мали спільний бюджет та пов`язані спільним побутом, що підтверджується письмовими доказами та показаннями свідків. На підставі викладеного, посилаючись на ч. 2 ст. 315 ЦПК України, заявник звернувся за судовим захистом. 09 вересня 2022 року ухвалою судді відкрито провадження та справу призначено до розгляду в порядку окремого провадження (а. с. 19). Протягом розгляду заяви, а саме 11 жовтня 2022 року в судовому засіданні задоволено клопотання представника заявника та допитано як свідків [PERSON] та [PERSON] (а. с. 22-24). У судове засідання учасники процесу не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином (а. с. 25, 26, 27, 29). Від представника заявника - адвоката Ясниської О. О. до суду надійшла заява про розгляд справи без участі заявника та його представника, заявлені вимоги підтримують та просять задовольнити з підстав, викладених у поданій заяві (а. с. 28). Причини неявки представника заінтересованої особи - Виконавчого комітету Комишнянської селищної ради Миргородського району Полтавської області суду невідомі, заяви про розгляд справи за їх відсутності або про відкладення розгляду справи, чи письмові заперечення на заяву до суду не надходили. Враховуючи наявність в справі достатніх матеріалів про права та правовідносини учасників, беручи до уваги відсутність підстав, передбачених ст. 223 ЦПК України\~для відкладення розгляду справи, суд вважає за можливе розглянути заяву за відсутності учасників, які не з`явилися в судове засідання. Вивчивши суть заяви, заслухавши протягом розгляду представника заявника, допитавши свідків та дослідивши надані докази, суд дійшов до таких висновків. Відповідно до ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 статті 4). Відповідно до пункту 5 частини другої\~статті 293 ЦПК України\~суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Судом установлено, що заявник [PERSON] є громадянином України, зареєстрований за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією паспорта № [NUMBER] та довідкою з Єдиного державного демографічного реєстру (а. с. 5, 6, 7). Батьками заявника згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого Октябрським відділом реєстрації актів цивільного стану Полтавського міського управління юстиції 10 лютого 2006 року, зазначені [PERSON] та [PERSON] (а. с. 8, 10). Відповідно до копії довідки приватного нотаріуса Миргородського районного нотаріального округу Полтавської області Карбан Є. О. № 161/01-16 від 10 серпня 2022 року заявник [PERSON] є єдиним спадкоємцем на все нерухоме та рухове майно після померлої [INFO] , рідної прабаби гр. [PERSON] , [INFO] . Спадкова справа заведена приватним нотаріусом 14 липня 2022 року за № 75/2022 (а. с. 10 зворотній бік). Зокрема, 10 серпня 2022 року заявнику [PERSON] видано свідоцтво про право спадщину за законом, зареєстровано в реєстрі за № 606, що складається із земельної ділянки площею 3,9287 га, кадастровий номер 5323282400:00:003:0142, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, що розташована на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, яка належала померлій [PERSON] на підставі Державного акту на право власності на земельну ділянку серія ПЛ № 111822, виданого районною державною адміністрацією Полтавської області 11 жовтня 2004 року, на підставі розпорядження голови Миргородської райдержадміністрації Полтавської області від 14 вересня 2004 року, № 207, та зареєстрованого в Книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землю та на право постійного користування землею, договорів оренди землі за № 01045454500543 (а. с. 11). Вказані відомості щодо реєстрації права власності в порядку спадкування на зазначену земельну ділянку за [PERSON] підтверджуються також витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно № 307006415 від 10 серпня 2022 року (а. с. 12). Разом із цим, згідно із копією Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ПЛ № 111840 від 22 листопада 2004 року, виданого [PERSON] , яка проживала в с. Зуївці, їй на підставі розпорядження голови Миргородської райдержадміністрації від 14 вересня 2004 року, № 207 належить на праві власності земельна ділянка площею 4,0032 га, кадастровий номер 5323282400:00:004:0087, розташована на території Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області, цільове призначення для ведення товарного сільськогосподарського виробництва (а. с. 13, 14-15). Згідно з довідкою Миргородського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Миргородському районі Полтавської області № 182/20.17-27 від 18 серпня 2022 року видно, що [PERSON] , [INFO] , дійсно померла [INFO] , даний факт підтверджується актовим записом про смерть № 02 від 15 січня 2005 року, складений виконавчим комітетом Зуєвецької сільської ради Миргородського району Полтавської області. Одночасно повідомлено, що актових записів про шлюб, розірвання шлюбу на [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , по місту Миргород та Миргородському району не виявлено (а. с. 16). Відповідно до довідки виконавчого комітету Комишнянської селищної ради від 05 серпня 2022 року підтверджено, що на день смерті [INFO] [PERSON] , [INFO] , разом з нею за адресою: [ADDRESS] була зареєстрована невістка [PERSON] , [INFO] (а. с. 16 зворотній бік). Вказані докази суд бере до уваги, так як вони зібрані та представлені із дотриманням вимог процесуального закону, не суперечать один одному та ніким не оспорюються. Допитаний в судовому засіданні як свідок [PERSON] надав суду показання про те, що він є батьком заявника [PERSON] , а також підтвердив факт спільного проживання його рідної бабусі [PERSON] разом із її свекрухою [PERSON] з 1985 року до часу відкриття спадщини після смерті останньої [INFO] . При цьому, зазначив, що після Другої Світової Війни, а саме орієнтовно з 1948 року, син [PERSON] [PERSON] , в якого не було власних дітей, а також його рідна бабуся [PERSON] (в якої чоловік загинув на війні) зійшлися та почали проживати однією сім`єю без реєстрації шлюбу, а потім забрали свекруху [PERSON] до свого будинку в селі Зуївці. У подальшому його бабуся та [PERSON] проживали тривалий час разом однією сім`єю та вели спільне господарство за вказаною адресою, мали спільний бюджет та витрати тощо. Допитана в судовому засіданні як свідок [PERSON] , яка зазначила, що навчалась разом із [PERSON] (батьком заявника), крім того, їх батьки проживали по сусідству в с. Зуївці, надала суду показання, згідно з якими підтвердила факт спільного проживання [PERSON] (прабаби заявника) та [PERSON] однією сім`єю в [ADDRESS] , а також ведення ними спільного господарства, про що свідку безпосередньо відомо протягом всього періоду свого дитинства до моменту смерті [PERSON] . Відповідно до положень частин один та шість\~статті 29 ЦК України\~місцем проживання фізичної особи є житловий будинок, квартира, інше приміщення, придатне для проживання в ньому (гуртожиток, готель тощо), у відповідному населеному пункті, в якому фізична особа проживає постійно, переважно або тимчасово; фізична особа може мати кілька місць проживання. Відповідно до\~статті 1258 ЦК України\~спадкоємці за законом одержують право на спадкування почергово. Кожна наступна черга спадкоємців за законом одержує право на спадкування у разі відсутності спадкоємців попередньої черги. Відповідно до положень\~статті 1264 ЦК України\~у четверту чергу право на спадкування за законом мають особи, які проживали зі спадкодавцем однією сім`єю не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Згідно частиною третьою\~статті 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 ЦК України, він не відмовився від неї. Відповідно до частини першої\~статті 1269 ЦК України\~спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу або в сільських населених пунктах - уповноваженій на це посадовій особі відповідного органу місцевого самоврядування заяву про прийняття спадщини. Частиною першою\~статті 1270 ЦК України\~для прийняття спадщини встановлюється строк у шість місяців, який починається з часу відкриття спадщини. У відповідності до статей\~1268,\~1269,\~1270 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого\~статтею 1270 цього Кодексу, тобто протягом шести місяців з дня відкриття спадщини, він не заявив про відмову від неї. Спадкоємець, який бажає прийняти спадщину, але на час відкриття спадщини не проживав постійно із спадкодавцем, має подати нотаріусу заяву про прийняття спадщини. Відповідно до\~статті 1297 ЦК України, спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є нерухоме майно, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Згідно із пунктом 23\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 «Про судову практику в справах про спадкування»\~свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, установленому цивільним законодавством. За наявності умов для одержання в нотаріальній конторі свідоцтва про право на спадщину вимоги про визнання права на спадщину судовому розгляду не підлягають. У разі відмови нотаріуса в оформленні права на спадщину особа може звернутися до суду за правилами позовного провадження. Із вказаної норми слідує, що визнання права власності на майно в судовому порядку є винятковим способом захисту, що має застосовуватися, якщо існують перешкоди для оформлення таких прав у законодавче визначеному порядку. Заявник же виконав усі умови, передбачені законом, для прийняття спадщини і отримання свідоцтва про право на спадщину на нерухоме майно. Але він позбавлений права отримати свідоцтво про право на спадщину на частину спадкового майна після смерті [PERSON] , оскільки відсутні факт її проживання однією сім`єю разом із [PERSON] не менш як п`ять років до часу відкриття спадщини. Інших спадкоємців, які претендують на спадкове майно після смерті [PERSON] , судом не встановлено. Встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю не менше п`яти років до часу відкриття спадщини, необхідно заявнику для отримання свідоцтва про право на спадщину за законом. Згідно до частини другої\~статті 3 Сімейного кодексу України сім'ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Згідно частиною першою\~статті 293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження цивільні справи про підтвердження наявності або відсутності юридичних фактів, що мають значення для охорони прав та інтересів особи або створення умов здійснення нею особистих немайнових чи майнових прав або підтвердження наявності чи відсутності неоспорюваних прав. Факти, що мають юридичне значення і встановлюються судом перелічені у частині першій\~статті 315 ЦПК України, проте такий перелік не є вичерпним і в судовому порядку можуть бути встановлені також інші факти, від яких залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав фізичних осіб, якщо законом не визначено іншого порядку їх встановлення (частина друга\~статті 315 ЦПК України). За змістом частини другої 315\~ЦПК України, в порядку окремого провадження розглядаються справи про встановлення фактів, якщо: згідно з законом такі факти породжують юридичні наслідки, тобто від них залежить виникнення, зміна або припинення особистих чи майнових прав громадян; чинним законодавством не передбачено іншого порядку їх встановлення; заявник не має іншої можливості одержати або відновити загублений чи знищений документ, який посвідчує факт, що має юридичне значення; встановлення факту не пов`язується з наступним вирішенням спору про право. У пункті 2\~постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року «Про судову практику у справах про спадкування»\~зазначено, що якщо виникнення права на спадкування залежить від доведення певних фактів, особа може звернутися в суд із заявою про встановлення цих фактів, зокрема суди повинні розглядати заяви про встановлення факту проживання із спадкодавцем однією сім`єю та постійного проживання разом з спадкодавцем на час відкриття спадщини. Таким чином, юридичні факти можуть бути встановлені лише для захисту, виникнення, зміни або припинення особистих чи майнових прав самого заявника. Відповідно до\~статті 76 ЦПК України\~доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення сторін, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Письмовими доказами є документи (крім електронних документів), які містять дані про обставини, що мають значення для правильного вирішення спору (частина перша\~статті 95 ЦПК України). Відповідно до частини першої\~статті 81 ЦПК України\~кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У свою чергу,\~ЦПК України\~встановлює вимоги до доказів - даних, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків (стаття 76 ЦПК України). Статтею 89 ЦПК України\~передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу(групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). З урахуванням викладеного, проаналізувавши встановлені обставини у справі, оцінивши надані докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що стороною заявника підтверджено в судовому засіданні тривале спільне проживання [PERSON] та [PERSON] , а також тривале ведення ними спільного господарства, наявність у даних осіб спільного бюджету, проведення спільних витрат, придбання майна в інтересах їх сім`ї, наявності між сторонами взаємних прав та обов`язків, які проживали однією сім`єю не менше п`яти років поспіль на час смерті останньої, а саме з 1985 року до [INFO] . Зазначений факт знайшов своє підтвердження у судовому засіданні на підставі досліджених судом письмових доказів та показань допитаних свідків, яких попереджено про кримінальну відповідальність за завідомо неправдиві показання. Таким чином, оскільки встановлення зазначеного юридичного факту необхідне [PERSON] для реалізації права на спадщину, у свою чергу, вимоги заяви не містять в собі спору про право і його наступним вирішенням, а тому суд вважає, що подана ним заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved