Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

21.04.2015 [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , [PERSON] про витребування речей з чужого незаконного володіння, в якій просить суд витребувати в [PERSON] особисті речі [PERSON] та її малолітньої доньки [PERSON] 2011 року народження, які знаходились в квартирі [ADDRESS] , а саме: кондиціонер «Toshiba», заводський №62400151, вартістю 15000 грн.; комплекти штор 3 комплекти Х 1000 грн. = 4000 грн.; захисні віконні ролокасети 4 шт. Х 9000 = 36000 грн.; сигналізаційне обладнання 15000 грн.; другі вхідні двері 5000 грн.; канцелярський стіл 5000 грн.; набір книжних поличок 2900 грн.; підвісна книжкова шафа 2000грн.; кутова вмонтована шафа для одягу 6500 грн.; електрична лампа 5000 грн.; електрична лампа «Павук» 7000 грн.; електричне бра 2 шт. Х500 грн. = 1000 грн.; Точкові потолочні світильники 15 шт Х 200 грн. = 3000 грн.; шафа для взуття 1500 грн.; вмонтована шафа «Командор» 7000 грн.; дитяча тумба пеленальний столик (вир-во Італія) 10000 грн.; газова колонка «Junkers» 10000 грн.; шафа для верхнього одягу коричневого кольору 5000 грн.; дитячий велосипед 2500 грн.; санки 3 шт. *1000 = 3000 грн.; книги 1000 грн.; набір меблів для ванної кімнати 5000 грн.; вішак 1000 грн.; дитяче ліжко «BABI IN» 2294 грн.; автомобільний радіоприймач 2000 грн.; дитячий автомобіль на АКБ 5000 грн.; мікрохвильова піч «Samsung» 3500 грн.; офісне крісло синього кольору 3000 грн.; шкіряни пуфи жовтого кольору 2 шт Х 1000 = 2000 грн.; трюмо з дзеркалами 4500 грн.; дитячі іграшки 5000 грн., загальна сума майна 198194,00 грн., а також [PERSON] надати позивачу диступ до її особистих речей, які знаходяться в спірній квартирі. Свої вимоги мотивує тим, що приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Ложовською Й.Є. видано виконавчий напис про перехід права власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] згідно договору іпотеки (№725 від 20.06.2011 року). 05.03.2012 року обласне комунальне підприємство Львівської обласної ради «Бюро технічної інвентаризації та експертної оцінки» зареєструвало вищезгадану квартиру на ім`я [PERSON] . В жовтні 2014 року позивач разом зі своєю малолітньою донькою [PERSON] , 2011 року народження переїхала на нове місце проживання та частково перевезла свої особисті речі. Однак, чимало речей залишилося в спірній квартирі, які [PERSON] , який діє за дорученням своєю мами [PERSON] відмовляється повертати. Позивач зазначає, що вона зверталась до органів поліції, але належних дій від них не отримала. В березні 2015 року [PERSON] переоформила квартиру на [PERSON] . Такі дії відповідачів порушують права позивача, у зв`язку з чим вона вимушено була звернутися до суду з даною позовною заявою. Протоколом про автоматичний розподіл судової справи між суддями головуючим суддею визначено Мигаль Г.П. Ухвалою суду від 06.05.2015 року відкрито провадження по справі. 17.07.2015 року до суду надійшли заперечення від відповідача [PERSON] , в яких вона зазначила, що рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.11.2012 року, яке не було оскаржено, та набуло законної сили, задоволено позовні вимоги [PERSON] та зобов`язано [PERSON] , [PERSON] не чинити перешкоди в користуванні квартирою [ADDRESS] , виселити та зняти з реєстрації [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Вказане рішення примусово виконано Франківським ВДВС ЛМУЮ, про що 18.03.2013 року винесено постанову про закінчення виконавчого провадження. Таким чином, позовні вимоги є надуманими та не підтвердженими належними доказами, у зв`язку з чим відмовити у задоволені позову. Ухвалою суду від 27.04.2016 року заяву про забезпечення позову задоволено. Забезпечено позов шляхом опису і накладення арешту на майно, яке знаходиться в квартирі [ADDRESS] та підвальному приміщенні, яке належить цій квартирі, зокрема:1.Кондиціонер «Toshiba» (заводський №62400151),2.Комплекти штор (4 комплекти),3. Карнізи - 4 шт.,4. Захисні віконні ролокасети - 4 шт.,5. Сигналізаційне обладнання,6. Другі вхідні двері,7. Канцелярський стіл,8. Набір книжних поличок,9.Підвісна книжкова шафа,10.Кутова вмонтована шафа для одягу,11. Електрична лампа,12.Елекрична лампа «Павук»,13.Електричне бра - 2шт.,14. Точкові потолочні світильники - 15шт,15. Шафа для взуття,16.Вмотована шафа «Командор»,17. Дитяча тумба пеленальний столик (Вир-во Італія),18. Газова колонка «Junkers»,19.Шафа для верхнього одягу коричневого кольору,20. Дитячий велосипед,21. Санки 3шт.,22. Всі книги,23.Набір меблів для ванної кімнати,24.Вішак,25.Дитяче ліжечко «BABI IN»,26.Автомобільний радіоприймач,27. Дитячий автомобіль на АКБ,28. Мікрохвильова піч Samsung,29. Офісне крісло синього кольору,30. Шкіряні пуфи жовтого кольору,31. Трюмо з дзеркалами,32. Дитячі іграшки. 12.10.2016 року до суду від відповідача [PERSON] надійшли пояснення, в яких останній зазначає, що з 2014 року він займався пошуком квартири. Ріелтор запропонував йому спірну квартиру. Під час огляду квартири [PERSON] познайомився з [PERSON] (представник [PERSON] ), та [PERSON] (чоловік позивача). [PERSON] вирішив придбати спірну квартиру, та наголосив, що до підписання договору купівлі-продажу вона повинна бути звільнена від особистих речей. Квартира продавалася з кухонними меблями, але меблі були демонтовані за вимогою батька позивача [PERSON] . Це стало відомо зі слів [PERSON] . Частину грошей за кухонні меблі були повернуті безпосередньо [PERSON] . \~ \~ \~ \~Зайшовши до спірної квартири [PERSON] побачив, що квартира розгромлена, а саме розбита раковина в ванній кімнаті, пошкодженні двері на кухні, повністю розбита каналізація, що призвело до замокання стін на сходовій клітини та відшарована штукатурка, вирвана газова колонка, у зв`язку з чим був викликаний майстер з газопроводу. В такому стані була придбана квартира. \~ \~ \~ \~Кондиціонер у вітальні продавався разом з квартирою, так само з квартирою продавалися ролокасети, вмонтована шафа, є невід`ємною частиною квартири і не може бути відокремлена, оскільки вона зазначена в технічному паспорті на квартиру, штор і карнизів в квартирі не було. \~ \~ \~ \~В кімнаті стояло дитяче ліжко в якому зберігався одяг та особисті речі [PERSON] , а також дитячий велосипед, які він в подальшому разом з дитячим ліжком і забрав. \~ \~ \~ \~В квартирі була залишена не робоча лампа павук, яка знаходиться в підвалі. \~ \~ \~ \~Під час купівлі квартири [PERSON] спілкувався виключно із чоловіком позивача, хто така [PERSON] відповідачу не відомо. [PERSON] попросив залишити деякі речі в підвалі на зберігання, пояснюючи це тим, що йому не має куди їх забрати. \~ \~ \~ \~Відповідач зазначає, що жодних зобов`язань щодо збереження чужих речей він не приймав на себе, в договорі купівлі-продажу відповідачем зазначено, що квартира повинна бути звільнена від речей. Під час укладання договору купівлі-продажу спірної квартири від сім`ї позивача був присутній чоловік [PERSON] . Жодних матеріальних претензій у нього до відповідача не було. \~ \~ \~ \~Перед початком ремонту відповідач зустрівся з [PERSON] для уточнення переліку речей які знаходяться в квартирі та в підвалі. \~ \~ \~ \~В подальшому відповідачем було здійснено опис дитячий електромобіль марки «Джіобі», авторадіо «Кенвуд», світильники (скільки не відомо), валізи (з чим також не відомо), дитячий велосипед марки «Вега», ходунки марки «Бабі волкер» в коробці, пластикова ванночка, рамки для картин, розібрана шафа марки «Панда» коричневого кольору, двері пластикові, дитячі санки 3 шт, ящики з книгами, шафа для ванни з тріснутим дзеркалом, крісло офісне в пошкодженому стані, вішак, ялинка штучна, і деякі речі, які відповідачем оглянуті не були. \~ \~ \~ \~Того ж дня [PERSON] забрав дитяче ліжко з речами які зазначені вищі. Речі з підвалу він не забирав, пояснивши, що не має куди їх подіти та попросив залишити їх на зберігання. \~ \~ \~ \~Після отримання позовної заяви відповідач подзвонив [PERSON] , і попросив забрати речі, останні попросив щоб речі ще полежали у підвалі. \~ \~ \~ \~Також, відповідач зазначає, що ані позивача [PERSON] , ані її представника [PERSON] він не знає, та ніколи не бачив. \~ \~ \~ \~ [PERSON] вказує, що після придбання спірної квартири до неї о 22 годині ночі хотіли увірватися невідомі люди з погрозами. \~ \~ \~ \~Позивач [PERSON] у відповідача своїх речей не залишала, квартира була придбана не у неї, а у відповідача [PERSON] , в жодні договірні відносини [PERSON] з позивачем не вступав, а ті речі, які попросив [PERSON] щоб полежали у підвалі, відповідач готовий видати відповідно до вимог чинного законодавства під розписку (акт прийому-передачі, договір). \~ \~ \~ \~Позовна заява про витребування речей із незаконного чужого володіння датована 16.04.2015 року, договір купівлі-продажу укладений з відповідачем 26.03.2015. В умовах договору вказано, що продавець повинен звільнити квартиру від речей. Окрім того, як вбачається з документів квартира ще 05.03.2012 року стала належати [PERSON] . \~ \~ \~ \~Відповідач зазначає, що він є добросовісним набувачем спірної квартири, та було достатньо часу вивезти з квартири всі необхідні речі. \~ \~ \~ \~Крім того, у позивача відсутні докази, які б були документально підтвердженими про належність їй речей, які вказані у позовній заяві. А отже позовна заява базується на припущеннях. \~ \~ \~ \~16.05.2017 року до суду відповідачем [PERSON] надано заяву, в якій вказано, що він погоджується повернутися всі речі які були узгоджені з [PERSON] (колишнім чоловіком позивача) позивачу [PERSON] згідно законодавства. \~ \~ \~ \~29.06.2017 року позивачем надані уточнення позовних вимог стосовно витребуваних речей із чужого незаконного володіння, відповідно до якої вона вказує, що в ході розгляду даної справи, суду представлені численні докази на підтвердження вимог позивача, зокрема, фотографії її особистих речей та речей її неповнолітньої доньки, які незаконно утримувалися спочатку [PERSON] та її сином [PERSON] , а потім були передані новому власнику квартири [PERSON] . Про це також свідчить письмове пояснення [PERSON] від 10 жовтня 2016 року. З даного приводу проти громадян [PERSON] , та [PERSON] Франківським відділом поліції ГУНП України у Львівським області проводиться досудове розслідування кримінального провадження за ознаками скоєння ними злочину, передбаченого ст. 186 КК України. Свідок [PERSON] також підтвердив в судовому засіданні, що зазначені в позовній заяві речі належать позивачу і вони знаходилися в спірній квартирі. Про ці самі обставини підтверджує в своїх письмових поясненнях свідок [PERSON] про наявність речей позивача і готових їх повернути зазначає також відповідач [PERSON] у заяві від 16.11.2016 року. Таким чином, в спірній квартирі знаходяться і незаконно утримуються кондиціонер «TOSHIBA», три комплекти штор, 4 штуки карнизів, захисні віконні ролокасети на чотирьох вікнах, сигналізаційне обладнання, другі вхідні двері, канцелярський стіл, набір книжкових полиць, підвісна книжкова шафа, кутова вмонтована шафа для одягу, електрична лампа, електрична лампа «Павук», електричне бра 2 шт, точкові потолочні світильники 15 шт., шафа для взуття, вмонтована шафа «Командор», газова колонка «Junkers», шафа для верхнього одягу коричневого кольору, санки 3 шт, книги, набір меблів для ванної кімнати, вішак, автомобільний радіоприймач, дитячий автомобіль на АКБ, мікрохвильова піч «Samsung», офісне крісло синього кольору, шкіряні пуфи жовтого кольору 2 шт., трюмо з дзеркалами, дитячі іграшки. Отже, в уточнених позовних вимогах позивач просила суд витребувати у [PERSON] , та [PERSON] особисті речі [PERSON] та її доньки [PERSON] , 2011 року народження, які знаходяться в квартирі [ADDRESS] , а саме: кондиціонер «Toshiba» (заводський №62400151), комплекти штор 3 комплекти , 4 штуки карнизів, захисні віконні ролокасети на 4х вікнах, сигналізаційне обладнання, другі вхідні двері, канцелярський стіл, набір книжних полиць, підвісна книжкова шафа, кутова вмонтована шафа для одягу, електрична лампа, електрична лампа «Павук», електричне бра 2 шт., точкові потолочні світильники 15 шт., шафа для взуття, вмонтована шафа «Командор», газова колонка «Junkers», шафа для верхнього одягу коричневого кольору, санки 3 шт., книги, набір меблів для ванної кімнати, вішак, автомобільний радіоприймач, дитячий автомобіль на АКБ, мікрохвильова піч «Samsung», офісне крісло синього кольору, шкіряні пуфи жовтого кольору 2 шт, трюмо з дзеркалами, дитячі іграшки. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 19.12.2017 року головуючим суддею визначено Козюренко Р.С. Ухвалою суду від 16.04.2018 року цивільну справу прийнято до свого провадження та призначено судове засідання. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.04.2019 року головуючим суддею визначено Кузь В.Я. Ухвалою суду від 15.04.2019 року заявлено самовідвід у розгляді цивільної справи №465/2597/15-ц. Задоволено заяву судді Франківського районного суду м. Львова Кузя В.Я. про самовід у розгляді цивільної справи №465/2597/15-ц за позовом [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування речей з чужого незаконного володіння. Матеріали справи передано до загальної канцелярії Франківського районного суду м. Львова на повторний автоматизований розподіл для визначення судді у порядку, передбаченому ст. 33ЦПК України. Протоколом повторного автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 16.04.2019 року головуючим суддею визначено Мартьянову С.М. Ухвалою суду від 18.04.2019 року цивільну справу прийнято до свого провадження в здійснено розгляд справи в загального позовного провадження. 24.05.2019 року від представника відповідача [PERSON] надійшла заява про застосування строків позовної давності по справі. Так, згідно матеріалів справи 20.06.2011 року між [PERSON] та [PERSON] було укладено договір позики грошових коштів, а саме 51800 доларів США, які [PERSON] повинен був повернути до 20.11.2011 року \~ \~ \~ \~ Згідно договору іпотеки нерухомого майна від 20.06.2011 року [PERSON] було прийнято в іпотеку від [PERSON] в інтересах якої діяв [PERSON] згідно доручення, посвідченого 20.06.2011 ПН ЛМНО Береською Л.Г. за №461, з метою забезпечення належного виконання за дог7овором позики грошових коштів від 20.11.2011 року квартиру [ADDRESS] . 12.08.2011 року ПН ЛМНО [PERSON] було посвідчено заяву [PERSON] , якою остання дала згоду на перехід права власності на спірну квартиру на [PERSON] з метою задоволення вимог [PERSON] (іпотеко держателя) в порядку позасудового врегулювання спорів за неповернення позики. В зв`язку з невиконанням грошового зобов`язання 24.01.2012 [PERSON] звернулась до ПН ЛМНО Ложовської Й.Є. з заявою про передачу [PERSON] заяви про невиконання [PERSON] зобов`язань за договором позики від 20.06.2011 року та попереджено про майбутнє задоволення вимог в позасудовому порядку шляхом перереєстрації права власності на квартиру [ADDRESS] на ім`я [PERSON] в порядку, визначеному п. 6.6 договору іпотеки від 20,06.2011. Вказана заява була передана [PERSON] ПН ЛМНО [PERSON] листом за вих. 3/02-24 від 24.01.2012 року, а в зв`язку з непогашенням заборгованості 01.03.2012 року ПН ЛМНО Ложовською Й.Є. було видано свідоцтво про передачу та отримання вказаної вище заяви. 05.03.2012 року право власності на вказане майно було зареєстровано за [PERSON] , про що ОКП ЛОР «БТІ та ЄО» видрано витяг про реєстрацію права власності за №33389568. Отже, з дати отримання відповіді, а саме з 24.01.212 року в позивача почав спливати термін позовної давності. 10.07.2019 року до суду від позивача надано відзив на заяву про застосування строків позовної давності, в якій позивач вказує, що 24.01.2012 року [PERSON] направила [PERSON] заяву. 05.03.2012 року [PERSON] переоформила право власності на квартиру [ADDRESS] на своє ім`я. 29ю04ю2014 року [PERSON] , який діяв від імені своєї матері [PERSON] , на підставі доручення, написав розписку і дозволив проживати [PERSON] та її донці в спірній квартирі. 13.06.2014 року [PERSON] повторно написав розписку і дозволив проживати [PERSON] з її донькою в спірній квартирі. 24.09.2014 року згідно довідки ЛКП «Львівський ліхтар» №1287 [PERSON] з донькою зареєстровані та проживали за даною адресою. 26.03.2015 року [PERSON] перепродала квартиру [PERSON] з особистими речами [PERSON] та її неповнолітньої дитини. [PERSON] та [PERSON] не дозволили вивезти речі позивача та її доньки зі спірної квартири. 21.04.2015 року [PERSON] подано дану позовну заяву до суду. Отже, термін позовної давності не пропущено. Позивач та її представник в судове засідання не з`явились, в матеріалах справи міститься заява про слухання справи у їх відсутність, позовні вимоги підтримали у повному обсязі, наголосивши, що в справі достатньо доказів для ухвалення рішення по справі. Відповідач [PERSON] , та її представник в судове засідання не з`явилися, про день час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини не явки суд не повідомили. Відповідач [PERSON] , та його представник в судове засідання не з`явилися, в матеріалах справи міститься заява про розгляд справи у їх відсутність, також зазначив, що готовий повернути речі, у відповідності до вимог чинного законодавства, їх власнику. Згідно ч. 2 ст.247 ЦПК України, у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього\~Кодексу\~розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Судом встановлено, згідно копії договору купівлі-продажу квартири від 26.03.2015 року право власності на квартиру [ADDRESS] перейшло від [PERSON] до [PERSON] даний договір посвідчено приватним нотаріусом Львівського міського нотаріального округу Топоровською Н.В., зареєстровано в реєстрі за №281. (т.1 а.с.60-61) В п.11 вищевказаного договору зазначено, що продавець гарантує, що до 27 березня 2015 року квартира, яка є предметом цього договору буде звільнена від будь-яких речей домашньої обстановки та вжитку. До 27 березня 2015 року продавець передасть покупцю повний комплект ключів від квартири. Продавець зобов`язується не погіршувати технічного стану квартири шляхом демонтування дверей, вікон, сантехнічного, електричного, газового та іншого обладнання. Згідно копій розписок від 14.12.2013, 29.04.2014, 13.06.2014, які складені [PERSON] , який діяв від імені своєї матері [PERSON] про те що він не заперечує, щоб позивач [PERSON] проживала у квартирі [ADDRESS] . ( т.1 а.с.35,36,37) Згідно довідки № 2042 виданої ЛКП «Львівський ліхтар» від 14.10.2013 за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.51) Згідно довідки № 962 виданої ЛКП «Львівський ліхтар» від 25.06.2014 за адресою [ADDRESS] зареєстровані [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] (т.1 а.с.52) Рішенням Франківського районного суду м. Львова від 08.11.2012 року (справа №1326/2593/2012) уточнені позовні вимоги [PERSON] задоволено. Зобов`язано [PERSON] не чинити [PERSON] перешкод в користуванні квартирою [ADDRESS] . Виселено [PERSON] та [PERSON] з квартири [ADDRESS] . Зобов`язано ВГіРФО Франківського РВ ЛМУ ГУ МВСУ у Львівській області знято з реєстрації [PERSON] та [PERSON] в квартирі [ADDRESS] Стягнуто з [PERSON] на користь [PERSON] сплачене державне мито в розмірі 107 грн. 00 коп. У задоволені зустрічного позову відмовлено за відсутністю на те підстав. (т.1а.с.65-67) Рішення набрало законної сили. Вищевказаним рішенням встановлено, що згідно договору іпотеки нерухомого майна від 20.06.2011 року, позивачем було прийнято в іпотеку від [PERSON] з метою забезпечення належного виконання за договором позики грошових коштів від 20.06.2011, квартиру [ADDRESS] . Нотаріально посвідченою заявою від 12.08.2011 року [PERSON] повідомила, що вона не заперечує проти переходу права власності на позивача на іпотечне майно в рахунок виконання зобов`язання по договору позики. 05.03.2012 року право власності на вказане майно було зареєстровано за [PERSON] , про що ОКП ЛОР «БТІ та ЕО» видано витяг про реєстрацію права власності за № 33389568. Як вбачається з матеріалів справи відповідачів за первинним позовом було попереджено про необхідність звільнити квартиру [ADDRESS] та зняти з реєстрації разом з членами своєї сім`ї в 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Відповідно до ч.4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Судом також були дослідженні фото на яких зображені предмети та особисті речі зі спірної квартири позивача та її доньки. Згідно копії свідоцтва про зміну імені від 19.12.2019 року, прізвище [PERSON] змінено на « [PERSON] ». З письмових пояснень свідка [PERSON] вбачається, що 31.10.2013 року він був в спірній квартирі чинив електропроводку. Квартира була вся мебльована, порожніх кімнат не було. Був кондиціонер, картини книги, на столі та дивані було багато дитячих іграшок. Коробок, чемоданів не було, до виїзду ніхто не готувався. Франківським районним відділом ЛМУ ГУ МВС України у Львівській області від 17.11.2014 року №71/К-148 надано відповідь [PERSON] , в якій вказано, що завершено перевірку з приводу протиправних дій [PERSON] . В ході проведеної перевірки в діях [PERSON] , ознак кримінального правопорушення не встановлено, крім того між сторонами вбачаються цивільно-правові відносини, що можуть бути вирішені за згодою сторін або в судовому порядку. (т.1 а.с.8) Згідно з п. 4\~ст. 129 Конституції України\~однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Згідно з частинами другою, третьою статті 2 ЦПК України,суд та учасники судового процесу зобов`язані керуватися завданнями цивільного судочинства, яке превалює над будь-якими іншими міркуваннями в судовому процесі. Основними засадами (принципами) цивільного судочинства є, зокрема, верховенство права та пропорційність. Згідно ч. ч. 1, 3\~ст. 12 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до ч. 1\~ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до\~ст. 41 Конституції України\~та\~ст. 321 Цивільного кодексу України\~право власності є непорушним і ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Частиною 1\~ст. 317 ЦК України\~встановлено, що власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб (ст. 316 ЦК України). Відповідно до статей\~317,\~319 ЦК України\~саме власнику належить право розпоряджатися своїм майном за власною волею. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Особа може бути позбавлена права власності або обмежена у його здійсненні лише у випадках і в порядку, встановлених законом (ст. 321 ЦК України). Відповідно до закріпленого в\~статті 387 ЦК України\~загального правила власник має необмежене право витребувати майно із чужого незаконного володіння. Витребування майна шляхом віндикації застосовується до відносин речово-правового характеру, зокрема, якщо між власником і володільцем майна немає договірних відносин і майно перебуває у володільця не на підставі укладеного з власником договору. Право власника на витребування майна від добросовісного набувача на підставі частини першої\~статті 388 ЦК України\~пов`язується з тим, у який спосіб майно вибуло з його володіння. Указана норма передбачає вичерпне коло підстав, коли за власником зберігається право на витребування свого майна від добросовісного набувача. Однією з таких підстав є вибуття майна з володіння власника або особи, якій він передав майно, не з їхньої волі іншим шляхом.\~\~ За змістом\~статті 388 ЦК України\~випадки витребування майна власником від добросовісного набувача обмежені й можуть мати місце за умови, що майно вибуло з володіння власника або особи, якій він передав майно, поза їх волею. Наявність у діях власника волі на передачу майна іншій особі виключає можливість його витребування від добросовісного набувача. Отже, вирішуючи спір про витребування майна із чужого незаконного володіння, суди повинні встановити, чи вибуло спірне майно з володіння власників у силу обставин, передбачених частиною першою\~статті 388 ЦК України, зокрема, чи з їхньої волі\~\~вибуло це майно з їх володіння. Оскільки добросовісне набуття в розумінні\~статті 388 ЦК України\~можливе лише тоді, коли майно придбане не безпосередньо у власника, а в особи, яка не мала права відчужувати це майно, то наслідком угоди, укладеної з таким порушенням, є повернення майна з чужого володіння. Предметом доказування у справах за позовами про витребування майна з чужого незаконного володіння становлять обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому індивідуально-визначеного майна з чужого незаконного володіння, як то факти, що підтверджують право власності на витребуване майно, вибуття його з володіння позивача, перебування його в натурі у відповідача та інше. Важливою умовою звернення з віндикаційним позовом є відсутність між позивачем і відповідачем зобов`язально-правових відносин. Підставою віндикаційного позову є обставини, які підтверджують правомірність вимог позивача про повернення йому майна із чужого незаконного володіння. Відповідно до ч. 1,2 ст. 397 Цивільного кодексу України, володільцем чужого майна є особа, яка фактично тримає його у себе. Право володіння чужим майном може належати одночасно двом або більше особам. Згідно\~ст. 190 Цивільного кодексу України, майном як особливим об`єктом вважаються окрема річ, сукупність речей, а також майнові права та обов`язки. Відповідно до\~ст. 179 Цивільного кодексу України, річчю є предмет матеріального світу, щодо якого можуть виникати цивільні права та обов`язки. Відповідно до\~ст. 184 Цивільного кодексу України, речі можуть бути з родовими ознаками та з індивідуальними. Зазначеною нормою визначено, що річ є визначеною індивідуальними ознаками, якщо вона наділена тільки їй властивими ознаками, що вирізняють її з-поміж інших однорідних речей, індивідуалізуючи її. Речі, визначені індивідуальними ознаками, є незамінними. Річ є визначеною родовими ознаками, якщо вона має ознаки, властиві усім речам того ж роду, та вимірюється числом, вагою, мірою. Річ, що має лише родові ознаки, є замінною. Поділ речей на речі, визначені індивідуальними ознаками, та речі, визначені родовими ознаками, пов`язаний як з природними властивостями речей, так і з способами їхньої індивідуалізації. Поряд із предметами, єдиними у своєму роді (наприклад, картиною), до речей, визначених індивідуальними ознаками, можуть бути віднесені речі, певним способом виокремлені учасниками правочину з маси однорідних речей. Якщо ж річ визначена тільки кількісно (числом, вагою, мірою) і характеризується ознаками, спільними для всіх речей такого роду, - це річ, визначена родовими ознаками. Отже, об`єктом віндикаційного позову може бути індивідуально визначене майно, яке існує в натурі на момент подання позову. У пункті 19 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ № 5 від 07.02.2014 року «Про судову практику в справах про захист права власності та інших речових прав» зазначено, що застосовуючи положення статті 387 ЦК, суди повинні виходити з того, що власник має право витребувати своє майно від особи, яка незаконно, без відповідної правової підстави заволоділа ним і, в якої майно фактично знаходиться та є індивідуально визначеним. Позов про витребування майна, пред`явлений до особи, у незаконному володінні якої це майно знаходилось, але на момент розгляду справи в суді у неї відсутнє, не може бути задоволений. Суд вважає, що майно перелічене в позові, яке є предметом спору, не визначено певними індивідуальними ознаками, майно не має кольору, дати виготовлення, матеріал, власні параметри (висота, ширина, довжина), пакувальні, цифрові, номерні та інші характерні позначки тощо, а тому позбавляє можливості перевірити належність його позивачу. Також, суд вважає, що позивачем не надано доказів того, що його майно, яке вона просить витребувати у відповідачів вибуло з її володіння поза її волею та перебуває у [PERSON] , та [PERSON] . Так, наявні фото не є достатніми і допустимими доказами, оскільки в матеріалах справи відсутні інші докази, які б свідчили про те, що спірні речі перебували на момент укладення договору купівлі-продажу від 26.03.2015 року в спірній квартирі. Окрім того, на момент укладання договору купівлі продажу від 26.03.2015 року в п.11 вказано, зокрема, продавець гарантує, що до 27 березня 2015 року квартира, яка є предметом цього договору буде звільнена від будь-яких речей домашньої обстановки та вжитку. На підтвердження своїх вимог позивачем не надано суду доказів, що речі, які просить вона витребувати у відповідачів дійсно належать їй. (товарні чеки, квитанції) Гарантій талон з ТЗОВ «Фокстрот» стосовно виробу кондиціонер «Toshiba», суд не вважає належним доказом, оскільки в графах «прізвище покупця», «підпис покупця» відсутні відомості. В матеріалах справи міститься рахунок-фактура №221 від 30.06.2011 року щодо придбання дитячої краватки «BABY IN» вартістю 2294,74 грн., проте суд не розглядає даний доказ, оскільки в уточнених позовних вимогах, позивач не просила повернути їй дану річ. Окрім того, як встановлено рішення суду (справа №№1326/2593/2012) договором іпотеки нерухомого майна від 20.06.2011 року, позивачем було прийнято в іпотеку від [PERSON] з метою забезпечення належного виконання за договором позики грошових коштів від 20.06.2011, квартиру [ADDRESS] . Нотаріально посвідченою заявою від 12.08.2011 року [PERSON] повідомила, що вона не заперечує проти переходу права власності на позивача на іпотечне майно в рахунок виконання зобов`язання по договору позики. [PERSON] було попереджено про необхідність звільнити квартиру [ADDRESS] та знятись з реєстрації разом з членами своєї сім`ї в 30-ти денний строк з дня отримання цієї вимоги. Отже, позивач повинна була у визначений термін звільнити квартиру зі всіма своїми особистими речами. До показань свідків суд ставиться критично, оскільки вони перебували у спірній квартирі до укладання договору купівлі-продажу від 26.03.2015 року, а не після. Відповідно до принципів змагальності та диспозитивності цивільного судочинства, викладених у статтях\~12\~і\~13 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Відповідно до ч. 1\~ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Обставини справи, які за законом мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Згідно ч. ч. 1, 2 ст.\~77, ч. 2 ст.\~78, ч. 1 ст.\~80 ЦПК України, належними докази,які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Відповідно до ч. 1\~ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Таким чином суд, аналізуючи вище викладене, дослідивши обставини справи, перевіривши їх доказами, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, виходячи з принципів розумності, виваженості та справедливості, дійшов висновку про недоведеність позовних вимог\~\~ [PERSON] до\~\~ [PERSON] , [PERSON] про витребування речей із чужого незаконного володіння, а тому у їх задоволенні слід відмовити. Представником відповідача [PERSON] заявлено клопотання про застосування строків позовної давності. Як роз`яснено у п. 11\~Постанови Пленуму Верховного Суду України від 18 грудня 2009 року за № 14 «Про судове рішення у цивільній справі», установивши, що строк для звернення з позовом пропущено без поважної причини, суд у рішенні зазначає про відмову в позові з цих підстав, якщо про застосування позовної давності заявлено стороною у спорі, зробленою до ухвалення ним рішення, крім випадків, коли позов не доведено, що є самостійною підставою для нього. Виходячи з наведеного, позовна давність застосовується лише у випадку обґрунтованості позову. У разі якщо вимоги позову є необґрунтованими, то суд має відмовити в його задоволенні за необґрунтованістю. За встановлених обставин, у задоволенні позовних вимог [PERSON] до [PERSON] , [PERSON] про витребування речей з чужого незаконного володіння слід відмовити повністю за недоведеністю. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити суду, та відмінності, які існують в державах\~учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. (Проніна проти України, №63566/00, пр.23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 р.). Відповідно до ч.9,10 ст. 158 ЦПК України у випадку залишення позову без розгляду, закриття провадження у справі або у випадку ухвалення рішення щодо повної відмови у задоволенні позову суд у відповідному судовому рішенні зазначає про скасування заходів забезпечення позову. У такому разі заходи забезпечення позову зберігають свою дію до набрання законної сили відповідним рішенням або ухвалою суду. У зв`язку з тим, що у задоволені позовних вимог відмовлено, судові витрати розподілу не підлягають.

Outcome: dismissed