Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

У серпні 2022 року [PERSON] звернувся до суду з заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів, у якій просить встановити факт належності йому трудової книжки [NUMBER] від 26 березня 1990 року, на титульній сторінці якої дата його народження записана ручкою іншого кольору; архівних довідок, виданих комунальною установою «Трудовий архів Гощанської селищної ради», № 172 від 30 березня 2022 року, де його дані зазначено як « [PERSON] 1964 р.н.»; № 172-1 від 30 березня 2022 року, де його дані зазначено як « [PERSON] »; № 232 від 02 травня 2022 року, де його дані зазначено як « [PERSON] », № 235 від 02 травня 2022 року, де його дані зазначено як « [PERSON] ». В обґрунтування заяви [PERSON] зазначив, що у вказаних довідках наявні розбіжності у написанні його по батькові та даті народження, що не відповідає даним, які зазначені у свідоцтві про народження, картці платника податків та паспорті громадянина України, де його дані правильно зазначені, як [PERSON] , [INFO] . Зважаючи на те, що вказані обставини позбавлять заявника можливості звернутись до пенсійного фонду для вирішення питання щодо призначення пенсії та відсутність можливості виправити означені помилки в позасудовому порядку, оскільки колгосп ім. Франка Гощанського району Рівненської області, де останній працював, на даний момент вже ліквідований і всі первинні документи знаходяться в архіві, заявник звернувся до суду із даною заявою. Ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області від 23 серпня 2022 року дана заява була залишена без руху та заявнику надано строк для усунення недоліків. 25 серпня 2022 року ухвалою судді Гощанського районного суду Рівненської області було у даній цивільній справі відкрито провадження та призначено судовий розгляд в порядку окремого провадження. Інші процесуальні дії у справі судом не здійснювалися. Заявник у судовому засіданні подану заяву підтримав та просив таку задовольнити, вказавши на зазначені у заяві обставини. Представник заінтересованої особи, будучи належним чином повідомленим про час, місце та дату розгляду справи, в судове засідання не з`явився. Заслухавши заявника, свідків [PERSON] та [PERSON] , дослідивши матеріали справи, оцінивши докази в їх сукупності, суд вважає, що заява підлягає задоволенню з огляду на таке. Із даних паспорта громадянина України серії [NUMBER] , виданого Гощанським РВ УМВС України в Рівненській області 13 серпня 1998 року, та свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 23 червня 1962 року, судом установлено, що заявник значиться, як [PERSON] , [INFO] , уродженець с. Садки Острізького району Рівненської області (арк. спр. 5-6, 15). Також судом установлено, що заявник працював у колгоспі ім. Івана Франка Гощанського району Рівненської області. Підтвердили вказані обставини у судовому засіданні і свідки [PERSON] та [PERSON] , зокрема останній вказав на те, що працював разом із заявником у колгоспі ім. Івана Франка Гощанського району Рівненської області та інших осіб з подібним прізвищем, іменем та по батькові, як у заявника, які б працювали в той же період, не було. Водночас у виданих заявнику комунальною установою «Трудовий архів Гощанської селищної ради» архівних довідках: № 172 від 30 березня 2022 року, зазначено що « [PERSON] 1964 р.н.» (так зазначено в документах) працював в колгоспі ім. І. Франка Гощанського району Рівненської області і вказана його трудова участь за 1985-1989, 1991 роки; № 172-1 від 30 березня 2022 року, зазначено що « [PERSON] » (так зазначено в документах) працював в колгоспі ім. І. Франка (КСП ім. І. Франка) Гощанського району Рівненської області і вказані його відпрацьовані вихододні за 1990, 1992-1999 роки; № 232 від 02 травня 2022 року, зазначено що « [PERSON] » (так зазначено в документах) працював в колгоспі ім. І. Франка Гощанського району Рівненської області і вказана його відпрацьовані вихододні за 1982, 1983, 1984 роки; № 235 від 02 травня 2022 року, зазначено що « [PERSON] » так (зазначено в документах) працював в колгоспі ім. І. Франка Гощанського району Рівненської області і вказана його заробітна плата за 1987-1991 роки. Окрім того, судом встановлено, що відповідні записи про роботу заявника у названі вище періоди наявні у трудовій книжці серії [NUMBER] , яка 26 березня 1990 року була заповнена на ім`я заявника та на титульній сторінці якої наявний запис дати його народження ручкою іншого кольору (арк. спр. 12-17). Наявність розбіжностей у написанні даних заявника у архівних довідках та трудовій книжці позбавляє його можливості реалізувати своє право на пенсійне забезпечення, в зв`язку з чим останній звернувся до суду з даною заявою про встановлення факту належності правовстановлюючих документів. У відповідності до положень п. 5 ч. 2 ст. 293 ЦПК України справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення, суд розглядає в порядку окремого провадження. Відповідно до п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Частиною 1 ст. 319 ЦПК України визначено, що у рішенні суду повинно бути зазначено відомості про факт, встановлений судом, мету його встановлення, а також докази, на підставі яких суд установив цей факт. Враховуючи вищенаведене, а також те, що встановлення даного факту не пов`язане зі спором про цивільне право і ці вимоги ґрунтуються на вимогах п. 6 ч. 1 ст. 315 ЦПК України, суд вважає, що підстави ставити під сумнів достовірність і правдивість наведених заявником фактів та досліджених доказів відсутні, а тому заява підлягає задоволенню. Суд зауважує на тому, що доводи заявника знайшли своє підтвердження в ході розгляду справи та враховує, що встановлення факту належності вказаних документів необхідне заявнику для реалізації права на пенсійне забезпечення, а також те, що встановлення даного юридичного факту в достатній мірі захистить інтереси заявника та відповідатиме завданням цивільного судочинства, визначеним у ст. 2 ЦПК України. Вирішуючи питання розподілу судових витрат, суд покладає такі на заявника, що відповідатиме вимогам ч. 7 ст. 294 ЦПК України, згідно якої при ухваленні судом рішення по справі в порядку окремого провадження судові витрати не відшкодовуються, якщо інше не встановлено законом.

Outcome: approved