Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

[PERSON] звернулася в суд із позовом до Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи», третя особа приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Гамаль Ірини Миколаївни про визнання виконавчого напису №4806 від 14.09.2018 року, вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М.,\~про стягнення\~з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк» заборгованості в розмірі 155 247,43 гривень таким, що не підлягає виконанню. В обґрунтування своїх вимог посилається на те, що в травні 2022року дізналася, що приватним виконавцем\~Виконавчого округу\~Тернопільської області\~Мелих Анатолієм\~Івановичем здійснюється\~примусове виконання\~виконавчого документа\~про стягнення\~з неї\~заборгованості загальний\~розмір якої\~становить 154\~247,43\~гривень на\~користь Товариства\~з обмеженою\~відповідальністю «Кредитні\~ініціативи»,\~що є правонаступником АТ «Укрсоцбанк» за Договором банківського поточного (карткового) рахунку №0770/085427-ZP від 21.02.2012, відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію). Вважає спірний виконавчий напис незаконним та таким, що не підлягає виконанню, оскільки він вчинений нотаріусом з порушенням вимог ст. 87,88 Закону України «Про нотаріат», глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22.02.2012р.\~за №\~296/5 та пункту 2 Переліку документів, за яким стягнення заборгованості проводиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою КМ України від 29.06.1999р. №1172. Як зазначає\~позивач,\~виконавчий напис\~вчинено на\~анкеті про\~надання банківських\~послуг,\~яка не\~містить розміру\~кредитного ліміту\~та умов\~кредитування.\~Вважає,\~що Виконавчий\~напис вчинено\~поза межами\~трирічного строку,\~а саме\~за період\~з 21.02.2012\~року по\~30.05.2018\~року,\~а строк\~кредитування у\~анкеті визначено\~терміном 12\~місяців з\~моменту укладення\~угоди,\~відтак строк\~ дії\~угоди закінчився\~21.02.2013року,\~тобто виконавчий\~напис вчинено\~поза межами\~строків позовної\~давності.\~Нотаріусу не\~надано повідомлення\~позивача із\~вимогою про\~погашення заборгованості.\~Відсутність виписки\~з рахунку\~позивача із\~зазначенням номера\~рахунку та\~інших реквізитів\~не надавала\~можливості встановити\~суму основної\~заборгованості позивача,\~так само,\~як і\~похідні суми,\~не взято\~до уваги\~те,\~що нараховано 47\~116,54\~грн.\~-\~заборгованості за\~тілом кредиту\~та 107130,89\~грн.\~-\~заборгованості за\~відсотками,\~які були\~нараховані за\~користування Кредитними\~коштами у\~період з\~моменту укладення\~договору по\~30.05.2018\~року,\~в той\~час як\~після закінчення\~строку дії\~кредитного договору,\~право кредитора\~нараховувати передбачені\~договором платежі\~(як\~проценти,\~так і\~неустойку)\~за кредитом\~припинилися й\~банк мав\~право на\~отримання гарантій\~належного виконання\~зобов`язання\~відповідно до\~частини другої\~статті 625\~ЦК України,\~а не\~у вигляді\~стягнення процентів. Нотаріусом не взято до уваги, що вказана сума не є безспірною, нотаріус при вчиненні виконавчого напису не перевірив факту наявності чи відсутності спору щодо розміру заборгованості. [PERSON] просить суд визнати виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М. 14.09.2018року, зареєстровано у реєстрі за № 4806 про стягнення з [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк», правонаступником якого є ТОВ «Кредитні ініціативи» заборгованості у загальному розмірі 155 247,43 гривень таким, що не підлягає виконанню. Позивач [PERSON] та її представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися, подано заяву про розгляд справи за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі. Представник відповідача ТОВ «Кредитні ініціативи», в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином, надав відзив на позов, в задоволенні позову просив відмовити. Від приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., надійшло клопотання про розгляд справи без її участі. Суд, проаналізувавши матеріали справи, встановив наступні обставини: 21.02.2012року [PERSON] було підписано Анкету №077000037460 про приєднання до Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування та заяву про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку №0770/085427-ZP від 21.02.2012року, відповідно до яких банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт (кредитну лінію) в сумі не більше 50000грн. на строк 12 місяців. АТ «Укрсоцбанк» звернулося до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Гамаль І.М., із заявою про вчинення виконавчого напису, в якій просив стягнути на користь АТ «Укрсоцбанк», який є кредитором за договором банківського поточного (карткового) рахунку №0770/085427-ZP від 21.02.2012 року, відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт. Як зазначає відповідач у відзиві перед зверненням до нотаріуса 19.06.2018року було направлено вимогу про усунення порушень, яку надано нотаріусу разом із заявою та додатками для вчинення виконавчого напису, боржником не було виконано вимоги стягувача, проте суд звертає увагу що зазначені обставини не знайшли свого підтвердження. 14.09.10.2018 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Гамаль І. М., вчинено виконавчий напис за №4806, про стягнення [PERSON] на користь АТ «Укрсоцбанк», заборгованості в розмірі 154 247,43 гривень, з яких 47 116,54 грн. - заборгованість за тілом кредиту та 107 130,89 грн. - заборгованість за відсотками за період з 21.02.2012 року по 30.05.2018 року. За вчинення виконавчого напису стягнуто 1000грн. \~Встановлено, що на підставі зазначеного виконавчого напису від 01.10.2018 приватним виконавцем Виконавчого округу\~Тернопільської області\~Мелих Анатолієм\~Івановичем була винесена постанови про відкриття виконавчого провадження №57328833. Відповідно до наданої суду сторонами по справі інформації на теперішній час ТОВ «Кредитні ініціативи » є правонаступником АТ «Укрсоцбанк». Ухвалою Окружного адміністративного суду міста Києва від 28.10.2019 року у справі 640/19805/19, задоволено Заяву Товариства з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи» про заміну стягувача у виконавчому провадженні. Замінено стягувача у виконавчому провадженні ВП №57328833, а саме, Акціонерне товариство «Укрсоцбанк» на Товариство з обмеженою відповідальністю «Кредитні ініціативи». Договір факторингу № 2 від 25.03.2019 року не оспорюється в межах розгляду даної справи та не визнаний у встановленому порядку недійсним і на відповідні обставини не посилаються учасники справи та заявник. 04.11.2019 приватним виконавцем Виконавчого округу\~Тернопільської області\~Мелих Анатолієм\~Івановичем була винесена постанови про заміну сторони виконавчого провадження у виконавчому провадженні №57328833, стягувача АТ «Укрсоцбанк» замінено на ТОВ «Кредитні ініціативи». За загальним правилом статей 15, 16\~Цивільного кодексу\~України (далі ЦК України) кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18\~ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Нотаріус у межах реалізації наданих йому юрисдикційних повноважень не вирішує спорів про право, але в результаті розгляду нотаріальної справи та вчинення нотаріальної дії правова невизначеність все ж припиняється. Отже, здійснюючи повноваження у сфері безспірної юрисдикції, нотаріус має встановлювати наявність або відсутність певного юридичного складу, щоб покласти його у підставу нотаріального акта в межах вчинюваної ним відповідної нотаріальної дії. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України\~«Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства\~юстиції України\~від 22\~лютого 2012\~року №\~296/5 (далі Порядок вчинення нотаріальних дій). Вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету\~Міністрів України\~від 29\~червня 1999\~року №\~1172 (далі - Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14\~Закону України\~«Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності. Згідно зі статтею 87\~Закону України\~«Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88\~Закону України\~«Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Згідно з підпунктом 1.1 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість, або на правочинах, що передбачають звернення стягнення на майно на підставі виконавчих написів. Підпунктом 1.2 пункту 1 глави 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій вчинення нотаріальних дій перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, установлюється Кабінетом Міністрів України. Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 11 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. 26 листопада 2014 року Кабінет Міністрів України прийняв постанову № 662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Зазначеною постановою були внесені зміни в розділ «Стягнення заборгованості за нотаріально посвідченими угодами» та доповнено новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Тобто, нотаріус міг вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Для одержання виконавчого напису кредитор мав би надати нотаріусу оригінал кредитного договору, засвідчену стягувачем виписку з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі №826/20084/14 постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», зокрема, в частині доповнення Переліку новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин» було визнано незаконною та нечинною. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 постанову Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року було залишено без змін. Постановою Великої Палати Верховного Суду від 20 червня 2018 року було відмовлено в задоволенні заяви ПАТ «Комерційний банк «Приватбанк» про перегляд ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року. Пленум Вищого адміністративного суду України у п. 10.2 Постанови від 20 травня 2013 року №7 «Про судове рішення в адміністративній справі» роз`яснив, що визнання акта суб`єкта владних повноважень нечинним означає втрату чинності таким актом з моменту набрання чинності відповідним судовим рішенням або з іншого визначеного судом моменту після прийняття такого акта. Суд визначає, що рішення суб`єкта владних повноважень є нечинним, тобто втрачає чинність з певного моменту лише на майбутнє, якщо на підставі цього рішення виникли правовідносини, які доцільно зберегти. Тобто, на сьогоднішній день, редакція Переліку передбачає можливість вчинення виконавчого напису лише на підставі оригіналу нотаріально посвідченого договору. За таких обставин, оспорюваний виконавчий напис вчинено після набрання законної сили вказаним вище судовим рішенням про скасування положень, на підставі яких його було вчинено, а саме пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Такий висновок суду узгоджується з правовою позицією, викладеною у постанові Верховного Суду від 15 квітня 2020 року у справі № 158/2157/17 та постанові Верховного Суду від 21 жовтня 2020 року в справі № 172/1652/18. Судом встановлено, що Анкета №077000037460 про приєднання до Правил надання банківських послуг на умовах комплексного банківського обслуговування та заява про відкриття банківського поточного (карткового) рахунку №0770/085427-ZP від 21.02.2012, що за текстом у спірному виконавчому написі іменується як кредитний договір нотаріально не посвідчувалися, такі докази при матеріалах справи відсутні, а тому поданий стягувачем для вчинення виконавчого напису договір не відповідав вимогам Переліку.Також відсутні докази про направлення боржнику повідомлення про необхідність виконання зобов`язання та повернення грошових коштів. Суд погоджується з доводом позивача про те, що виконавчий напис вчинено за період з 21.02.2012 року по 30.05.2018 року, а строк кредитування у анкеті визначено терміном 12 місяців з моменту укладення угоди, відтак строк дії угоди закінчився 21.02.2013року, тобто виконавчий напис вчинено поза межами строків позовної давності, визначеному в ст. 257 ЦК України, також нотаріусом не взято до уваги те, що нараховано 47 116,54 грн. - заборгованості за тілом кредиту та 107 130,89 грн. - заборгованості за відсотками, які були нараховані за користування Кредитними коштами у період з моменту укладення договору по 30.05.2018 року, в той час як після закінчення строку дії кредитного договору, право кредитора нараховувати передбачені договором платежі (як проценти, так і неустойку) за кредитом припинилися й банк мав право на отримання гарантій належного виконання зобов`язання відповідно до частини другої статті 625 ЦК України, а не у вигляді стягнення процентів, тому суд приходить до висновку, що нарахування заборгованості відбулося поза межами строку позовної давності, що свідчить про те, що сума заборгованості на момент вчинення виконавчого напису не була безспірною. В матеріалах справи відсутні відомості про те, що позивачу повідомлявся факт відступлення права вимоги відповідачу та що він отримував від останнього лист вимогу про усунення порушень за кредитним договором у розмірі, який відображено у виконавчому написі нотаріуса, яка була залишена боржником без виконання. З приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88\~Закону України\~«Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувана право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами в повному обсязі чи їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Така ж позиція вказана в постанові Верховного Суду України від 05 липня 2017 року у справі №754/9711/14ц. У пунктах 20, 22 постанови Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14ц зазначено, що «вчинення нотаріусом виконавчого напису це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України »Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Захист прав боржника у процесі вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається у спосіб, передбачений підпунктом 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій, шляхом надіслання іпотекодержателем повідомлень письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Натомість нотаріус вирішує питання про вчинення виконавчого напису на підставі документів, наданих лише однією стороною стягувачем, і не зобов`язаний запитувати та одержувати пояснення боржника з приводу заборгованості для підтвердження чи спростування її безспірності». Відповідно до висновків Великої Палати Верховного Суду за результатами розгляду справи №916/3006/17, які викладено у постанові від 02 липня 2019 року, вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів. Суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. У постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 27 серпня 2020 року в справі № 554/6777/17 зроблено висновок, що «у нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; другий етап учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню». Суд встановив, що вчинення нотаріусом спірного виконавчого напису відбулося на підставі звернення АТ «Укрсоцбанк» до приватного нотаріуса з недотриманням вимог щодо переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172. Відтак, суд має переконання, що нотаріус не мав належних і достатніх підстав вважати, що вимоги стягувача і борг, для стягнення якого кредитор просив вчинити виконавчий напис, є безспірними. Безспірною заборгованістю є заборгованість боржника, з якою останній погоджується, що, відповідно, виключає можливість спору щодо її розміру, строку, за який вона нарахована тощо, а відтак, і документи, які підтверджують її безспірність, і на підставі яких нотаріусами здійснюються виконавчі написи, мають бути однозначними, беззаперечними, та такими, що містять вираз волі стосовно наявності певної заборгованості не тільки кредитора, а й самого боржника, або ж стовідсотково підтверджують наявність у боржника перед кредитором заборгованості саме в такому розмірі. У виниклому спорі заборгованість є спірною, оскільки позивач не визнає розміру виниклого боргу шляхом звернення до суду з позовом про визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню. Зазначені обставини\~в сукупності\~вказують на\~недотримання приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гамаль\~Ірини Миколаївни\~вимог законодавства\~України під\~час вчинення\~виконавчого напису\~від 14.09.2018\~року,\~а тому\~виконавчий напис\~за №4806\~вчинений приватним\~нотаріусом Київського\~міського нотаріального\~округу Гамаль\~Іриною Миколаївною\~14.09.2018\~року про\~стягнення з\~ [PERSON] \~в користь\~ АТ\~«Укрсоцбанк», заборгованості за договором банківського поточного (карткового) рахунку №0770/085427-ZP від 21.02.2012 року, відповідно до якого банком було відкрито рахунок № [NUMBER] та встановлено кредитний ліміт, у сумі 154 247,43 гривень за період з 21.02.2012 року по 30.05.2018 року, а також витрат на вчинення виконавчого напису нотаріуса в розмірі 1000грн., слід визнати таким, що не підлягає виконанню. Щодо застосування строку позовної давності, то суд зауважує, що виконавчий напис було вчинено 14.09.2018року, про його існування позивач довідалась лише у травні 2022року, після ознайомлення її представника з матеріалами виконавчого провадження, що відбулося 25.05.2022року, а отже про порушення свого права позивач не могла довідатись раніше так як стверджує, що жодних вимог про сплату заборгованості не отримувала, відтак враховуючи вимоги ст.261 ЦК України позивачем не допущено пропуску строку позовної давності, а тому підстав для відмови у задоволенні позовних вимог у зв`язку із спливом позовної давності не має. \~

Outcome: approved