Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

11 серпня 2022 року позивач Національна академія внутрішніх справ звернулась до суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних та інфляційної складової від суми заборгованості. Позовна заява мотивована тим, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року по справі № 127/13133/16-ц за позовом Національної академії внутрішніх справ (далі НАВС) до [PERSON] щодо стягнення витрат за навчання вирішено стягнути з [PERSON] на користь НАВС 29\~087 грн. 11 коп. витрат за навчання та 1\~378 грн. 00 коп. судового збору. Відповідач зазначене рішення визнала, не оскаржувала. 26 грудня 2017 року між НАВС та [PERSON] був укладений договір розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ, який передбачає добровільне відшкодування, а саме відповідач зобов`язувалась погашати заборгованість частинами, щомісячно по 2\~538 грн. 75 коп. на протязі 1 року, тобто зобов`язалась самостійно оплатити суму заборгованості без звернення до виконавчої служби. На підставі судового рішення, у відповідача виникло зобов`язання відшкодувати НАВС суму витрат за навчання та судові витрати. Проте, відповідач не виконала ні судове рішення ні взяті на себе відповідно договору розстрочення зобов`язання в повному обсязі. З моменту набрання рішенням законної сили і до сьогодні, відповідач сплатила на рахунок НАВС 23\~500 грн. 00 коп. тобто заборгованість відповідача перед навчальним закладом становить 6\~965 грн. 11 коп. Враховуючи, що відповідач не виконує вимоги покладені на неї за рішенням суду щодо погашення суми витрат на навчання та судових витрат, відповідно до зазначених вище нормативно-правових актів, [PERSON] зобов`язана відшкодувати НАВС 3 % річних та інфляційну складову від суми заборгованості. Згідно з розрахунком, 3 % річних від суми боргу з урахуванням індексу інфляції за невиконання грошового зобов`язання за період з 08 серпня 2019 року по 08 серпня 2022 року становлять: 3 % річних від несплаченої заборгованості 627 грн. 43 коп., інфляційне збільшення боргу 2\~575 грн. 25 коп. Таким чином, [PERSON] зобов`язана сплатити на користь НАВС 10\~167 грн. 79 коп. З огляду на зазначене вище позивач звернувся до суду з даною позовною заявою. Представник позивача Національної академії внутрішніх справ Семенюк А.Л. до судового засідання не з`явився, про час, дату та місце розгляду справи повідомлявся судом у встановленому законом порядку. На адресу суду надав заяву, у якій просить суд розгляд справи проводити за його відсутності та зазначив, що вимоги позову підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи та ухвалення заочного рішення. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явилась, про час, дату та місце розгляду справи повідомлялась судом у встановленому законом порядку. Про причини неявки суд не повідомила. Відповідно до ч. 1 ст. 280 ЦПК України, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів за одночасного існування таких умов: 1) відповідач належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання; 2) відповідач не з`явився в судове засідання без поважних причин або без повідомлення причин; 3) відповідач не подав відзив; 4) позивач не заперечує проти такого вирішення справи. Разом з тим, відповідно до ч. 4 ст. 223 ЦПК України, у разі повторної неявки в судове засідання відповідача, повідомленого належним чином, суд вирішує справу на підставі наявних у ній даних чи доказів (постановляє заочне рішення). Таким чином, з урахуванням приписів ст.ст. 223, 280 ЦПК України суд прийшов до висновку про розгляд справи у відсутність відповідача в порядку заочного провадження, оскільки в справі достатньо матеріалів про права та взаємовідносини сторін і позивач не заперечив проти такого порядку розгляду справи. Відповідно до ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалося, оскільки сторони не з`явилися у судове засідання. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов висновку про часткове задоволення вимог позовної заяви з наступних підстав. Судом встановлено, що рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року (справа № 127/13133/16-ц), стягнуто з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ вартість витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі у сумі 29 087, 11 грн. Стягнуто з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ судовий збір в сумі 1378 грн. (а.с. 5-6). 26 грудня 2017 року між Національною академією внутрішніх справ та [PERSON] було укладено договір про розстрочення суми відшкодування витрат, пов`язаних з утриманням у Національній академії внутрішніх справ (а.с. 7). Відповідно до п. 1.1. договору, навчальний заклад надає особі розстрочку сплати суми відшкодування витрат пов`язаних з утриманням у навчальному закладі на суму 29\~087 грн. 11 коп. та витрати по оплаті судового збору в сумі 1\~378 грн. 00 коп. Особа зобов`язується сплатити заборгованість протягом одного року з дня підписання цього договору. Пунктом 2.1. договору визначено, що особа погашає суму заборгованості не пізніше 20-го числа кожного місяця рівними частинами починаючи з місяця, наступного за місяцем в якому укладено договір про розстрочення. Пункт 2.2. договору містить реквізити для сплати заборгованості. Як вбачається із довідки № 46/12-221 від 02 серпня 2022 року, виданої відділом фінансового забезпечення та бухгалтерського обліку Національної академії внутрішніх справ, що станом на 01 серпня 2022 року [PERSON] відшкодувала суму фактичних витрат, пов`язаних з утриманням у вищому навчальному закладі, відповідно до постанови КМУ від 12 квітня 2017 року № 261 не в повному обсязі. Нарахована сума фактичних витрат складала 30\~465 грн. 11 коп., в тому числі судовий збір в розмірі 1\~378 грн. 00 коп. відшкодування здійснювалось частинами, а саме: док. № 176-133 від 05 січня 2018 року на суму 8\~500 грн. 00 коп.; док. № 817-646 від 02 травня 2018 року на суму 8\~000 грн. 00 коп.; док. № 553-450 від 30 липня 2018 року на суму 2\~000 грн. 00 коп.; док. № 210-649 від 14 січня 2019 року на суму 5\~000 грн. 00 коп. Загальна сума відшкодованих витрат складає 23\~500 грн. 00 коп., заборгованість становить 6\~965 грн. 11 коп. (а.с. 8). Згідно з ч. 1 ст. 207 ЦК України, правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони, або надсилалися ними до інформаційно-телекомунікаційної системи, що використовується сторонами. За змістом частини першої статті 627 ЦК України відповідно до статті 6 цього Кодексу сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості. Відповідно до частин першої-другої статті 639 ЦК України договір може бути укладений у будь-якій формі, якщо вимоги щодо форми договору не встановлені законом. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася. Згідно із статтею 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Статтею 526 ЦК України визначено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог ЦК України, інших актів цивільного законодавства. У відповідності до статті 530 ЦК України якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до статті 610 ЦКУ порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. Звертаючись із позовною заявою, позивач вказав, що відповідач неналежним чином виконувала умови договору, внаслідок чого у неї наявна заборгованість в розмірі 6\~965 грн. 11 коп., на яку позивачем також було здійснено нарахування інфляційних втрат у розмірі 2\~575 грн. 25 коп. та 3 % річних у розмірі 627 грн. 43 коп. За приписом статті 625 ЦК України боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання і у разі прострочення на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Перевіривши розрахунок інфляційного збільшення та 3 % річних, наданий позивачем, судом встановлено вірність здійсненого нарахування. Вказаний розрахунок суд покладає в обґрунтування рішення, оскільки він виконаний за вірними формулами, з урахуванням статистичних даних про індекси інфляції за період прострочення і не спростований відповідачем. На підставі викладеного, суд дійшов висновку про обґрунтованість і доведеність позовних вимог Національної академії внутрішніх справ до [PERSON] про стягнення трьох відсотків річних у розмірі 627 грн. 43 коп. та інфляційної складової від суми заборгованості у розмірі 2\~575 грн. 25 коп., а тому позовні вимоги в цій частині підлягають задоволенню. Відмовляючи у задоволенні позовної вимоги про стягнення з [PERSON] на користь Національної академії внутрішніх справ заборгованості у розмірі 6\~965 грн. 11 коп. (витрати пов`язані з утриманням у навчальному закладі), суд виходив із того, що вказана сума є залишком заборгованості, яку було стягнуто рішенням Вінницького міського суду Вінницької області від 07 червня 2017 року, та яку не було погашено відповідачем. Згідно із частиною третьою статті 12 ЦПК України, кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Відповідно до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Таким чином з відповідача на користь позивача підлягають стягненню 627 грн. 43 коп. 3 % річних від заборгованості, а також 2\~575 грн. 25 коп. інфляційне збільшення боргу. Крім того, відповідно до ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь Національної академії внутрішніх справ судовий збір у розмірі 781 грн. 47 коп., тобто пропорційно розміру задоволених позовних вимог. На підставі\~викладеного,\~

Outcome: partial