Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

Позивачка, посилаючись на те, що: -вони з відповідачем перебувають в зареєстрованому шлюбі з 15 квітня 2010 року, від якого мають неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні; -з 13 лютого 2020 року вони проживають окремо один від одного і з того часу і до моменту звернення нею до суду відповідач не надав жодної матеріальної допомоги на утримання їхніх дітей; -шлюбні відносини між ними з відповідачем фактично припинені, шлюб існує формально, а тому нею подано до суду заяву про розірвання шлюбу; -вона вважає, що відповідач також повинен приймати фінансову участь в утриманні дітей; -вона працює продавцем-консультантом в магазині «Водафон», де отримує мінімальну заробітну плату; -її доходів не вистачає для повноцінного забезпечення своїх потреб та потреб дітей; -дітей щомісячно необхідно забезпечувати продуктами харчування, гігієнічними засобами та іншими продуктами, необхідними для щоденного вжитку; -окрім цього, дітям необхідно купувати одяг та взуття, оскільки вони підростають, підручники, канцелярське приладдя; діти також потребують витрат на медичне обслуговування, а тому вона вважає, що половину витрат на утримання дітей повинен нести відповідач; -на час їхнього спільного проживання відповідач працював будівельником по найму за межами Україним, де отримував значний дохід у іноземній валюті; -на даний час, як їй відомо, відповідач орендує бокс в м.Хуст, де займається покраскою автомобілів, що свідчить про те, що він працює та може надавати матеріальну допомогу дітям; -відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має,\~\~ звернулася до суду з позовом та просить: стягнути з відповідача на її користь аліменти на утримання двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , в розмірі по 3000грн. на кожного, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. В судове засідання позивачка [PERSON] та її представник [PERSON] не з`явилися. Представник позивачки [PERSON] подала до суду заяву /а.с.25-26/, згідно якої позовні вимоги підтримала, просила їх задовольнити та просила розглянути справу без її участі та участі позивачки. Відповідач [PERSON] та його представник [PERSON] в судове засідання не з`явилися. Представник відповідача [PERSON] подала до суду заяву /а.с.21-24/, згідно якої просила розглянути справу в її відсутність та в відсутність відповідача. Крім того, 21 жовтня 2022 року відповідач [PERSON] подав до суду відзив на позовну заяву /а.с.17-18/, в якому вказав, що: -позов він визнає частково згідний сплачувати аліменти на утримання дітей в розмірі по 1800грн. на кожну дитину щомісячно; -він неодноразово намагався зустрітися з дітьми, просив позивачку про зустрічі, навідувався за її місцем проживання, але кожен раз вона влаштовувала сварки, які негативно впливали на їхніх дітей, а тому з метою уникнення негативного впливу на психічний стан дітей він перестав настоювати на зустрічах з дітьми; -він не має постійного місця роботи, не має стабільного доходу, періодично підробляє; -позивачці також відомо, що з 24.02.2022 особам чоловічої статі з 18 до 60 років заборонено виїжджати за кордон за межі України і той факт, що він виїжджає на сезонні роботи за кордон, не відповідають дійсності; -у зв`язку з введенням в Україні воєнного стану він не має змоги виїжджати на сезонні роботи за кордон, зараз перебуває у дуже скрутному матеріальному становищі, адже в Україні офіційно ніде не працює і стабільного заробітку не має, підприємницькою діяльністю не займається; -на підставі рішення Виконавчого комітету Хустської міської ради №384 від 04.08.2022 його призначено помічником дієздатної особи [PERSON] , 1935 року народження, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду, та на підставі чого йому видано посвідчення помічника №314; -позивачка пред`явила вимогу про стягнення з нього аліментів в розмірі по 3000грн., який значно перевищує мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину, однак жодних доказів щодо його доходів вона суду не надала, крім нічим не підтверджених припущень щодо заробітку відповідача за межами України; -також позивачкою не надано будь-яких даних на підтвердження свого матеріального стану, хоча вона офіційно працевлаштована та має постійний дохід. Ніяких інших заяв та клопотань від учасників справи до суду не надходило. Процесуальні дії /забезпечення доказів, вжиття заходів забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження/ у справі не проводилися. Відповідно до ч.2 ст.247 ЦПК України: у разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. За таких обставин суд вважає, що справу можливо вирішити в відсутність\~ позивачки, представника позивачки, відповідача та представника відповідача, без фіксування судового процесу. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов обґрунтований та підлягає задоволенню частково з наступних підстав. В судовому засіданні встановлено, що сторони з 15 квітня 2010 перебувають в зареєстрованому шлюбі, від якого мають двох неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] , що підтверджується: свідоцтвом про шлюб /а.с.6/ та свідоцтвами про народження дітей /а.с.7-9/. На підставі рішення Виконавчого комітету Хустської міської ради №384 від 04.08.2022 «Про призначення помічника дієздатній особі» - відповідача [PERSON] призначено помічником дієздатної [PERSON] , 1935 року народження, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, з метою надання їй допомоги, та на підставі якого йому видано посвідчення помічника фізичної дієздатної особи №314, яке дійсне до 31 грудня 2022 року /а.с.19-20/. Відповідно до ст.180 СК України: батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч.3 ст.181 СК України: за рішенням суду кошти на утримання дитини /аліменти/ присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ст.182 СК України: при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1)стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3)наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1)наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2)доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4)інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів. Суд не обмежується розміром заробітку /доходу/ платника аліментів у разі встановлення наявності у нього витрат, що перевищують його заробіток /дохід/, і щодо яких таким платником аліментів не доведено джерело походження коштів для їх оплати. Відповідно до ч.1 та ч.2 ст.184 СК України: суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період. Відповідно до ст.81 ЦПК України: кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Як вказала позивачка у своєму позові: вона працює продавцем-консультантом в магазині « [INFO] », де отримує мінімальну заробітну плату; на даний час, як їй відомо, відповідач орендує бокс в м.Хуст, де займається покраскою автомобілів, що свідчить про те, що він працює та може надавати матеріальну допомогу дітям; відповідач є здоровою, працездатною людиною, інших осіб на утриманні не має, але ніяких доказів цих обставин суду не надала. Як вказав відповідач у своєму відзиві: він не має постійного місця роботи, не має стабільного доходу, періодично підробляє, офіційно ніде не працює, підприємницькою діяльністю не займається, але ніяких доказів цих обставин суду не надав. На думку суду надані відповідачем до відзиву посвідчення помічника фізичної дієздатної особи №314 та рішення Виконавчого комітету Хустської міської ради №384 від 04.08.2022 «Про призначення помічника дієздатній особі» - [PERSON] помічником дієздатної [PERSON] , 1935 року народження, яка за станом здоров`я потребує постійного стороннього догляду та не може самостійно здійснювати свої права та виконувати обов`язки, з метою надання їй допомоги, не є належними доказами того, що [PERSON] знаходиться на утриманні [PERSON] , а сам факт того, що він призначений помічником цієї дієздатної особи не може, на думку суду, впливати на розмір аліментів на утримання неповнолітніх дітей. Крім того, ні позивачка, ні відповідач взагалі не вказали про інші обставини, які враховуються при визначенні розміру аліментів у відповідності до ст.182 СК України: стан здоров`я та матеріальне становище дітей; матеріальне становище платника аліментів; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Виходячи зі змісту ч.2 ст.27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України №789-XII від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року: батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства»: кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Тобто, саме на батьках дітей лежить обов`язок забезпечувати дітей фінансово, тим самим створивши їм умови для забезпечення достатнього фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Як вбачається зі ст.43 Конституції України: кожен має право на працю, що включає можливість заробляти собі на життя працею, яку він вільно обирає або на яку вільно погоджується. Оцінивши в сукупності встановлені по справі обставини, з врахуванням віку неповнолітніх дітей та потреб для забезпечення їх гармонійного розвитку, суд прийшов до висновку, що позивач обґрунтовано та правомірно ставить свої позовні вимоги про стягнення аліментів у твердій грошовій сумі з відповідача на свою користь на утримання неповнолітніх дітей. Але, враховуючи принцип розумності та справедливості, з урахуванням того, що: -обов`язок утримувати дітей до досягнення ними повноліття покладається на обох батьків, тобто в рівних частках як на відповідача, так і на позивачку; -позивачка не надала суду ніяких доказів свого заробітку /доходу/; -відповідно до Закону України «Про державний бюджет України на 2022 рік»: для дітей віком від 6 до 18 років встановлено прожитковий мінімум: з 1 липня 2022 року 2744 грн.; -сторони мають двох неповнолітніх дітей віком: 6 та 10 років; -мінімальний розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, тобто з 1 липня 2022 року не може бути меншим, ніж 1372грн.00коп.; -мінімальний рекомендований розмір аліментів на дитину віком від 6 до 18 років становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку /тобто на теперішній час 2744грн./ і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку /доходу/ платника аліментів; -позивачкою не надано суду жодних доказів того, що відповідач має достатній заробіток для того, щоб сплачувати аліменти в розмірі по 3000грн. щомісячно, на кожну дитину, тобто 6000грн. щомісячно на двох неповнолітніх дітей; -відповідачем не надано суду жодних доказів недостатності /достатності/ свого заробітку /доходу/, суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги в частині розміру аліментів, які підлягають стягненню з відповідача, слід задовольнити частково у твердій грошовій сумі - в розмірі по 2300грн. на кожну дитину, щомісячно, до досягнення дітьми повноліття. На думку суду ніяких причин, які б перешкоджали відповідачу сплачувати на користь позивачки аліменти у визначеному вище розмірі, не встановлено. Крім того, на підставі ст.141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судові витрати у вигляді судового збору в розмірі 992грн.40коп., від сплати якого позивачка звільнена. Згідно з п.1 ч.1 ст.430 ЦПК України: суд допускає негайне виконання рішення у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць.

Outcome: partial