Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

У липні 2022 року представник позивача [PERSON] від імені та в інтересах позивача [PERSON] звернувся до Носівського районного суду Чернігівської області з цією позовною заявою. Позовні вимоги представник позивача мотивував тим, що житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами по [ADDRESS] відносився до типу колгоспного двору. На момент ліквідації колгоспних дворів будинок належав його учасникам, а саме: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] , тобто по 1/5 частини кожному. Після ліквідації колгоспних дворів власники будинку не отримали свідоцтв та не зареєстрували права власності на житловий будинок у встановленому законом порядку. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/5 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом дружина [PERSON] відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР, оскільки постійно проживала з померлим на день його смерті та фактично вступила в управління та володіння спадковим майном. [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому 1/5 частини вищевказаного житлового будинку. Спадщину після смерті [PERSON] прийняли на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України як спадкоємці першої черги за законом його батьки [PERSON] та [PERSON] , які на момент смерті проживали разом із ним. [INFO] померла [PERSON] . Після її смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної їй як члену колишнього колгоспного двору 1/5 частини вищевказаного житлового будинку та 1/10 частини житлового будинку, яку вона успадкувала фактично після смерті чоловіка [PERSON] , але на яку не оформила своїх спадкових прав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняв як спадкоємець першої черги за законом та за заповітом її син [PERSON] . [INFO] помер [PERSON] . Після його смерті відкрилася спадщина, яка складається з фактично належної йому як члену колишнього колгоспного двору 1/5 частини вищевказаного житлового будинку, 1/10 частини житлового будинку, яку він успадкував фактично після смерті батька [PERSON] , але на яку не оформив своїх спадкових прав, 1/10 частини житлового будинку, яку він успадкував фактично після смерті свого сина [PERSON] , але на яку не оформив своїх спадкових прав, 3/10 частини вищевказаного житлового будинку, яку він успадкував фактично після смерті своєї матері [PERSON] , але на яку не оформив своїх спадкових прав. Спадщину після смерті [PERSON] прийняла як спадкоємець першої черги за законом дружина [PERSON] . Представник позивача в інтересах позивача [PERSON] звертався до Носівської районної державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав після померлих. Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтва про право на спадщину на спадкове майно у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за час свого життя померлі офіційно не зареєстрували право власності, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів і на даний час змінити статус двору неможливо. Окрім того, з уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. Також представник позивача в інтересах позивача звертався до Носівської міської ради Чернігівської області з метою реєстрації за позивачем права власності на належну їй частину вищевказаного будинку з приналежними до нього будівлями та спорудами. Однак державний реєстратор відмовив у державній реєстрації прав. Саме тому представник позивача просив судовим рішенням визнати за [PERSON] право власності: - на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , у зв`язку з ліквідацією колгоспних дворів; - на 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] ; - на 7/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , у порядку спадкування за законом після смерті [PERSON] . Ухвалою судді від 18 липня 2022 року відкрито провадження в цивільній справі, постановлено розгляд справи проводити за правилами загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання. У підготовче судове засідання позивач та представник позивача [PERSON] не з`явилися, але до початку підготовчого судового засідання представник позивача подав до суду заяву, у якій указав, що він підтримує позовні вимоги в повному обсязі, просить їх задовольнити та розглянути справу за відсутності позивача та її представника (а. с. 67). Представник відповідача Носівської об`єднаної територіальної громади в особі Носівської міської ради Чернігівської області в підготовче судове засідання не з`явилася, але до початку підготовчого судового засідання подала до суду заяву, у якій указала, що Носівська міська рада не заперечує проти позовних вимог, та просила справу розглянути за відсутності представника відповідача (а. с. 48). Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Суд проводить підготовче судове засідання за відсутності учасників справи та відповідно до ч. 3 ст. 200 ЦПК України вважає за можливе за його результатами ухвалити рішення, оскільки відповідач визнав позов. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України суд розглядає справу без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Вивчивши й дослідивши матеріали справи, суд робить нижченаведений висновок. Судом установлено, що житловий будинок [ADDRESS] відноситься до типу колгоспних дворів. Станом на 15 квітня 1991 року склад зареєстрованих у ньому такий: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , що підтверджується копією довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-28/56 від 23 липня 2020 року (а. с. 5). У п. 6 Постанови № 20 від 22 грудня 1995 року «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» Пленум ВСУ роз`яснює, що спори щодо майна колишнього колгоспного двору, яке було придбане до 15 квітня 1991 року, мають вирішуватися за нормами, що регулювали власність цього двору, тобто ЦК УРСР 1963 року. Відповідно до ст. 120 ЦК УРСР майно колгоспного двору належало його членам на праві сумісної власності. Відповідно до ч. 2 ст. 123 ЦК УРСР розмір частки члена двору встановлюється виходячи з рівності часток усіх членів двору, включаючи неповнолітніх і непрацездатних. Відповідно до пп. «а» п. 6 вищезазначеної постанови, право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Отже, [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] як членам ліквідованого колгоспного двору належало по 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , але після ліквідації колгоспних дворів вони не отримали свідоцтв та у встановленому законом порядку не зареєстрували своє право власності на цей будинок. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 9). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала померлому як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до п. 1 постанови Пленуму Верховного Суду України № 7 від 30 травня 2008 року Про судову практику у справах про спадкування відносини спадкування регулюються правилами ЦК України, якщо спадщина відкрилася не раніше 1 січня 2004 року. У разі відкриття спадщини до зазначеної дати застосовується чинне на той час законодавство, зокрема, відповідні правила Цивільного кодексу Української РСР, у тому числі щодо прийняття спадщини, кола спадкоємців за законом. Відповідно до ч. 1 ст. 524 ЦК УРСР спадкоємство здійснюється за законом і за заповітом. У судовому засіданні встановлено, що за життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 46). Отже спадкоємство після його смерті здійснюється за законом. Згідно з ч. 1 ст. 529 ЦК УРСР при спадкоємстві за законом спадкоємцями першої черги є, в рівних частках, діти (у тому числі усиновлені), той з подружжя, який його пережив, і батьки (усиновителі) померлого. [PERSON] була дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а. с. 11). [PERSON] був сином померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 11). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Спадкова справа до майна померлого [PERSON] не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 43) та повідомленням Державного нотаріального архіву Чернігівської області від 29 липня 2022 року (а. с. 44). Відповідно до ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР визнається, що спадкоємець прийняв спадщину, якщо він фактично вступив в управління або володіння спадковим майном. Абзацом 2 пункту 113 Інструкції про порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженої Міністерством юстиції України від 18 червня 1994 року № 18/5, установлено, що доказом вступу в управління чи володіння спадковим майном може бути: довідка житлово-експлуатаційної організації, правління житлово-будівельного кооперативу, виконавчого комітету місцевої Ради народних депутатів чи відповідної місцевої державної адміністрації про те, що спадкоємець безпосередньо перед смертю спадкодавця проживав разом з ним. У судовому засіданні встановлено, що в силу ч. 1 ст. 549 ЦК УРСР спадщину після смерті [PERSON] фактично прийняли його дружина [PERSON] та син [PERSON] , вступивши в управління та володіння спадковим майном, оскільки проживали разом зі спадкодавцем [PERSON] на час його смерті за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується копією довідки виконавчого комітету Червонопартизанської сільської ради Носівського району Чернігівської області № 348 від 19 жовтня 2007 року (а. с. 10). Відповідно до ч. 2 ст. 548 ЦК УРСР прийнята спадщина визнається належною спадкоємцеві з моменту відкриття спадщини. Отже, після смерті [PERSON] [PERSON] та [PERSON] успадкували фактично по 1/10 частини вищевказаного житлового будинку, однак не оформили своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 12). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку [ADDRESS] , що належала померлому як члену ліквідованого колгоспного двору. Відповідно до ст. 1217 ЦК України спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 66). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Із копії довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 14-28/61 від 30 липня 2020 року вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . На день його смерті з ним були зареєстровані [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] (а. с. 13). Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. [PERSON] та [PERSON] були батьками померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження (а. с. 13). Отже, вони є спадкоємцями першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом установлено, що до майна померлого [PERSON] спадкова справа не заводилася, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 65). Відповідно до ч. ч. 1, 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. Спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого статтею 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Отже, спадщину після смерті [PERSON] прийняли на підставі ч. 3 ст. 1268 ЦК України у рівних частинах його батьки [PERSON] та [PERSON] , оскільки постійно проживали разом зі спадкодавцем на час відкриття спадщини та не заявили про відмову від неї (а. с. 13). Відповідно до ч. 5 ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Отже, [PERSON] та [PERSON] успадкували після смерті [PERSON] по 1/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , але не оформили своїх спадкових прав. [INFO] померла [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 14). Після її смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала їй як члену ліквідованого колгоспного двору та на 1/10 частини цього ж будинку, яку вона фактично успадкувала після смерті свого чоловіка [PERSON] , але на яку не оформила спадкових прав. За життя [PERSON] склала заповіт, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 57-58) та матеріалами спадкової справи до майна померлої [PERSON] (а. с. 53-55). Отже, спадкування після її смерті здійснюється за заповітом. Судом установлено, що до майна померлої [PERSON] . Носівською районною державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 167/2016, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 56). Згідно з копією спадкової справи до майна померлої [PERSON] спадкоємцем за заповітом був син [PERSON] . [PERSON] , який прийняв спадщину після смерті матері, отримав свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Отже, [PERSON] успадкував після смерті матері [PERSON] 3/10 частини житлового будинку [ADDRESS] , але юридично не оформив своїх спадкових прав. [INFO] помер [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] (а. с. 17). Після його смерті відкрилася спадщина на 1/5 частини житлового будинку по [ADDRESS] , яка належала йому як члену ліквідованого колгоспного двору, на 1/10 частини цього ж будинку, яку він фактично успадкував після смерті свого батька [PERSON] , але на яку не оформив спадкових прав, на 1/10 частини цього ж будинку, яку він фактично успадкував після смерті свого сина [PERSON] , але на яку не оформив спадкових прав, на 3/10 частини цього ж будинку, яку він фактично успадкував після смерті своєї матері [PERSON] , але на яку не оформив спадкових прав (разом 7/10 частини будинку). За життя [PERSON] заповіту не складав, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (заповіти/спадкові договори) (а. с. 63). Отже, спадкування після його смерті здійснюється за законом. Із копії довідки Носівської міської ради Чернігівської області № 1356/№ 1 від 29 жовтня 2021 року вбачається, що [PERSON] на день своєї смерті був зареєстрований по [ADDRESS] . На день його смерті з ним була зареєстрована дружина [PERSON] (а. с. 18). [PERSON] є дружиною померлого [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а. с. 20). Отже, вона є спадкоємцем першої черги за законом після смерті [PERSON] . Судом установлено, що до майна померлого [PERSON] . Носівською державною нотаріальною конторою заведено спадкову справу за № 43/2022, що підтверджується інформаційною довідкою зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) (а. с. 62). Згідно з копією спадкової справи (а. с. 60-61) до майна померлого [PERSON] спадщину після його смерті прийняла дружина [PERSON] . Вона отримала свідоцтва про право на спадщину за законом на земельні ділянки. Інших спадкоємців, які прийняли спадщину, немає. Отже, [PERSON] успадкувала після смерті чоловіка [PERSON] 7/10 частини житлового будинку [ADDRESS] . Після цього житловий будинок в цілому став належати [PERSON] (1/5 частини + 1/10 частини + 7/10 частини). Відповідно до ч. 1 ст. 1297 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, у складі якої є майно та/або майнові права, які обтяжені, та/або нерухоме майно та інше майно, щодо якого здійснюється державна реєстрація, зобов`язаний звернутися до нотаріуса за видачею йому свідоцтва про право на спадщину на таке майно. У судовому засіданні встановлено, що представник позивача в інтересах позивача звертався до Носівської державної нотаріальної контори з метою оформлення спадкових прав [PERSON] після померлого сина [PERSON] та після померлого чоловіка [PERSON] . Нотаріус відмовила позивачеві у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом у зв`язку з відсутністю правовстановлюючих документів на будинок, а також у зв`язку з тим, що за час свого життя померлі офіційно не зареєстрували право власності, а сам будинок відносився до типу колгоспних дворів і на даний час змінити статус двору неможливо. Окрім того, з уведенням в дію з 15 квітня 1991 року Закону України «Про власність» колгоспні двори ліквідовано. Відмова у видачі свідоцтв про право на спадщину за законом на 1/10 частини спірного будинку та на 7/10 частини спірного будинку підтверджується копіями постанов державного нотаріуса Носівської державної нотаріальної контори Киреєвої Л.М. про відмову у вчиненні нотаріальної дії № 199/02-31 від 30 квітня 2022 року (а. с. 21) та № 200/02-31 від 30 квітня 2022 року (а. с. 22). Судом також установлено, що з метою реєстрації за позивачем права власності на спірний житловий будинок представник позивача [PERSON] звертався до державного реєстратора Носівської міської ради Чернігівської області. Однак державний реєстратор відмовив у реєстрації права власності на житловий будинок, оскільки державний реєстратор не наділений правом визначення часток у праві власності на нерухоме майно, а, відповідно, майно колгоспного двору належить його учасникам на праві спільної власності, що підтверджується копією рішення про відмову у державній реєстрації прав та їх обтяжень № 63847961 від 13 червня 2022 року (а. с. 23). Статтею 1216 ЦК України визначено, що спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). До складу спадщини, відповідно до ст. 1218 ЦК України, входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Матеріали справи підтверджують, що на будинок [ADDRESS] виготовлена технічна документація, згідно з якою загальна площа житлового будинку становить 57,5 кв. м, житлова - 27,3 кв. м (а. с. 6-8). Згідно з ч. 2 ст. 318 ЦК України усі суб`єкти права власності є рівними перед законом. Відповідно до статті 41 Конституції України та п. 2 ч. 1 ст. 3, ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Згідно з ч. 1 ст. 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Відповідно до ст. 55 Конституції України кожному гарантується право на оскарження в суді рішень, дій чи бездіяльності органів державної влади, органів місцевого самоврядування, посадових і службових осіб. Згідно з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Законодавець у ч. 1 ст. 16 ЦК України встановив, що кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу, а в ч. 2 цієї статті визначив способи здійснення захисту цивільних справ та інтересів судом, зокрема, шляхом визнання права. Ураховуючи встановлені обставини та вищенаведені правові норми, суд робить висновок, що позов підлягає задоволенню. Відповідно до ч. 3 ст. 7 Закону України «Про судовий збір», ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. При зверненні до суду позивач сплатила судовий збір у сумі 1102,76 грн., що підтверджується відповідною квитанцією (а. с. 4). Ураховуючи, що заява представника відповідача про визнання позову подана до початку розгляду справи по суті, суд уважає за необхідне повернути позивачеві з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого нею при поданні позову. На підставі викладеного,

Outcome: approved