Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог Товариство з обмеженою відповідальністю "Будинок Комфорту" звернулося до суду з указаним позовом, у якому просить стягнути з відповідача суму заборгованості в розмірі 39640,46 грн за договором оренди майна з правом викупу №1144210514015 від 14.05.2021; стягнути з відповідача суму сплаченого судового збору у розмірі 2481,00 грн. Позов обґрунтовано тим, що 14.05.2021 між ТОВ "Будинок Комфорту" та [PERSON] укладено договір №1144210514015 оренди майна з правом викупу, шляхом обміну електронними повідомленнями та прийняття (акцепту) умов, підписаний в порядку, визначеному ст. 12 Закону України "Про електронну комерцію", за умовами якого ТОВ «Будинок Комфорту» зобов`язалося надати [PERSON] у володіння та користування смартфон Smart/tel Xiaomi Redmi 9T 4/128GB Twilight Blue строком на 12 місяців з наступним переходом права власності на цей смартфон до [PERSON] . В свою чергу, відповідач зобов`язався сплачувати оренду плату у розмірі 1429,00 гривень щомісячно. ТОВ «Будинок Комфорту» передав відповідачу об`єкт оренди. Відповідач, в свою чергу, зобов`язання за договором належним чином не виконує та не сплачує щомісячні орендні платежі. Тому, станом на 28.01.2022 у нього виникла заборгованість у розмірі 39640 гривень 46 копійок, що складається: з суми прострочених орендних платежів у розмірі 11432,00 гривень, суми пені за прострочені орендні платежі 5344 гривень 46 копійок, суми штрафу за розірвання договору 5716 гривень 00 коп. та суми вартості об`єкта оренди 17148,00 гривень. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 01.06.2022 позовну заяву залишено без руху, надано строк для усунення недоліків. На виконання ухвали суду 21.06.2022 позивач подав до суду заяву про усунення недоліків позовної заяви. Ухвалою суду від 23.06.2022 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з викликом сторін. Учасники провадження в судове засідання не з`явились, про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином. Представник позивача адвокат Мартиненко В.В. подав до суду клопотання про розгляд справи за його відсутності, позов підтримує та просить його задовольнити. Відповідач письмового відзиву на позовну заяву у порядку ст. 178 ЦПК України не подав, свою позицію з приводу заявленого позову не висловив. Відповідач у судові засідання не з`являвся, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, судові повістки направлялись за зареєстрованим місцем проживання відповідача. Згідно з ч. 1 ст. 280 ЦПК України у разі неявки в судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст.ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного пристрою не здійснювалося на підставі ч. 2 ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Між сторонами по справі виникли правовідносини, які регулюються гл.48 «Виконання зобов`язань» та гл.58 «Найм (Оренда)» ЦК України. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626,628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина 2 статті 639 ЦК України). Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір укладається в порядку, встановленому Цивільним кодексом України, з урахуванням особливостей, передбачених цим Кодексом. Аналізуючи викладене, слід дійти висновку про те, що будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України «Про електронну комерцію» (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України «Про електронний цифровий підпис», за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до положення ч.1 ст.759 ЦК України За договором найму (оренди) наймодавець передає або зобов`язується передати наймачеві майно у володіння та користування за плату на певний строк. Відповідно до ч.1,2,5 ст.762 ЦК України за найм (оренду) майна з наймача справляється плата, розмір якої встановлюється договором найму. Якщо розмір плати не встановлений договором, він визначається з урахуванням споживчої якості речі та інших обставин, які мають істотне значення. Плата за найм (оренду) майна може вноситися за вибором сторін у грошовій або натуральній формі. Форма плати за найм (оренду) майна встановлюється договором найму. Плата за найм (оренду) майна вноситься щомісячно, якщо інше не встановлено договором. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду Судом встановлено, що 14.05.2021 між ТОВ Будинок Комфорту та [PERSON] укладено договір №1144210514015 оренди майна з правом викупу, за умовами якого ТОВ «Будинок Комфорту» зобов`язалося надати [PERSON] у володіння та користування смартфон Smart/tel Xiaomi Redmi 9T 4/128GB Twilight Blue строком на 12 місяців з наступним переходом права власності на цей смартфон до [PERSON] . Згідно із п.7 договору цей договір та правила разом складають єдиний документ, та підписанням цього договору орендар підтверджує, що він ознайомлений, розуміє умови та зобов`язується виконувати умови цього договору та правил, текст яких знаходиться за у вільному доступі за посиланням: https://dcomfort.com.ua/ru/abort_us/pravila/. Відповідно до п. 3 договору передача об`єкта оренди орендодавцем та приймання його орендарем у користування здійснюється протягом 10 робочих днів з дати укладення договору за товарно-транспортною накладною, в тому числі за електронною або паперовою товарно-транспортною накладною оператора поштового зв`язку «Нова пошта», або іншим документом перевізника, що підтверджує факт передачі орендодавцем та отримання об`єкта оренди орендарем у користування. [PERSON] зобов`язується сплачувати оренду плату у розмірі 1429,00 гривень щомісячно. Згідно п.4 Договору за прострочення орендних платежів орендар зобов`язується сплатити орендодавцю пеню в розмірі 3 % від суми простроченого платежу за кожен день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% від загальної суми прострочення орендних платежів за цим договором. ТОВ «Будинок Комфорту» надав орендареві у строкове платне володіння та користування майно об`єкт оренди - смартфон Smart/tel Xiaomi Redmi 9T 4/128GB Twilight Blue, шляхом направлення орендарю об`єкта оренди оператором поштового зв`язку «Нова пошта», про що свідчить Експрес-накладна від 14.05.2021 № 20450387633354. Згідно розрахунку заборгованості [PERSON] за договором №1144210514015 оренди майна з правом викупу, станом на 28.01.2022 у нього виникла заборгованість у розмірі 39640 гривень 46 копійок, що складається: з суми прострочених орендних платежів у розмірі 11432,00 гривень, суми пені за прострочені орендні платежі 5344 гривень 46 копійок, суми штрафу за розірвання договору 5716 гривень 00 коп. та суми вартості об`єкта оренди 17148,00 гривень. В матеріалах цивільної справи відсутні докази на підтвердження того, що [PERSON] виконав свої зобов`язання за договором оренди майна з правом викупу та сплатив грошові кошти. Отже, судом встановлено, що відповідач належним чином не виконує свої зобов`язання за вказаним договором і з нього на користь позивача підлягає стягненню сума прострочених орендованих платежів у розмірі 11432,00 грн., сума вартості об`єкта оренди 17148,00 грн. Щодо стягнення штрафу у розмірі 5716,00 грн. та пені у розмірі 5344,46 грн. суд зазначає наступне. Умовами вказаного договору оренди від 14.05.2021 передбачена пеня в розмірі 3% (трьох відсотків) від суми простроченого платежу за кожний день такого прострочення, починаючи з другого дня прострочення, але не більше 50% (п`ятдесяти відсотків) від загальної суми оренди за цим договором (п.4). Цивільно-правова відповідальність - це покладення на правопорушника основаних на законі невигідних правових наслідків, які полягають у позбавленні його певних прав або в заміні невиконання обов`язку новим, або у приєднанні до невиконаного обов`язку нового додаткового. Покладення на боржника нових додаткових обов`язків як заходу цивільно-правової відповідальності має місце, зокрема, у випадку стягнення неустойки (пені, штрафу). Відповідно до ст. 549 ЦК України неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (ч. 2ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (ч. 3ст. 549 ЦК України). За положеннями ст. 61 Конституції України ніхто не може бути двічі притягнутий до юридичної відповідальності одного виду за одне й те саме правопорушення. Враховуючи вищевикладене та відповідно до ст. 549 ЦК України штраф і пеня є одним видом цивільно-правової відповідальності, а тому їх одночасне застосування за одне й те саме порушення строків виконання грошових зобов`язань за договором свідчить про недотримання положень, закріплених уст. 61 Конституції України щодо заборони подвійної цивільно-правової відповідальності за одне і те саме порушення. Зазначені висновки відповідають правовій позиції Верховного Суду України, викладеній у постанові від 21 жовтня 2015 року №6-2003цс15, та Верховного Суду, викладеній у постанові від 25 липня 2018 року у справі №2-2171/11. ТОВ «Будинок Комфорту» надало суду докази про порушення відповідачем умов договору, яке полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення орендної плати. У той же час за це порушення позивачем нараховано і штраф, і пеню, що, відповідно до вказаного вище, є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення. Окрім того, стягнення з орендаря штрафу за невиконання умов договору №1144210514015 оренди майна з правом викупу вказаним договором не передбачена. За наведених обставин на користь позивача підлягає стягненню пеня в сумі 5344,46 гривень, у задоволенні позовних вимог у частині стягнення штрафу слід відмовити. Враховуючи, що договір є обов`язковим для виконання сторонами (ст.629 ЦК України), однак відповідач порушує його умови, що полягає у несплаті щомісячних платежів на погашення орендної плати; а також з урахуванням того, що нарахування позивачем штрафу і пені, відповідно до вищенаведеного є подвійною цивільно-правовою відповідальністю за одне і те саме порушення, тому суд дійшов висновку про часткове задоволення позову а саме стягнути з відповідача 33924,46 грн., що буде справедливим для забезпечення балансу інтересів сторін. VII. Розподіл судових витрат між сторонами. Згідно з ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Таким чином з відповідача на користь позивача слід також стягнути 2123,25 грн. понесених і документально підтверджених судових витрат, у виді судового збору, пропорційно розміру задоволених позовних вимог.

Outcome: partial