Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У вересні 2022 року позивач звернулася до суду з указаним позовом, посилаючись на те, що від шлюбу з відповідачем має двох синів: малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , які проживають з нею та перебувають на її утриманні. Матеріальна допомога на утримання дітей, яка надавалась відповідачем, є недостатньою для забезпечення їхніх дітей належними умовами для проживання і виховання. На теперішній час син [PERSON] навчається в університеті «Житомирська політехніка» та не має змоги самостійно себе утримувати. Відповідач є \~працездатним та на його утриманні інших осіб немає. Тому позивач просить стягувати щомісячно з відповідача на її користь аліменти на утримання неповнолітніх дітей [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] до досягнення ними повноліття та на час навчання старшого сина до досягнення ним віку 23-х років в розмірі третини від доходу відповідача на місяць на двох дітей. Сторони в судове засідання не з`явилися, про дату, час та місце його проведення були повідомлені належним чином, подали до суду письмові заяви, в яких просять проводити судове засідання за їхньої відсутності. У поданій до суду заяві позивач вказала про підтримання позовних вимог, а відповідач у заяві зазначив, що позовні вимоги визнає. Частиною ч. 3 ст.\~211\~ЦПК України передбачено право учасників справи заявити клопотання про розгляд справи за їх відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, суд вважає за можливе розглянути справу в їхній відсутності на підставі наявних у справі матеріалів. Фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось, що відповідає вимогам ч. 2 ст. 247 ЦПК України. \~ \~ \~ \~ \~ \~ \~Суд, дослідивши письмові матеріали справи, з`ясувавши фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позовна заява, оцінивши докази в їх сукупності, дійшов до висновку, що позов підлягає задоволенню частково з наступних підстав. Судом встановлено, що з 24.04.2004 року сторони перебували в шлюбі, який рішенням Богунського районного суду міста Житомира від 30.07.2020 року в справі № 295/7434/20 було розірвано. Від шлюбу сторони мають двох синів: малолітнього [PERSON] , [INFO] та неповнолітнього [PERSON] , [INFO] , підтвердженням чому є копія рішення суду про розірвання шлюбу та копії свідоцтв про народження дітей. Відповідно до довідки державного університету «Житомирська політехніка» № 207 від 16.09.2022 року [PERSON] є студентом 1 курсу денної форми, бюджетної основи навчання факультету інформаційно-комп`ютерних технолігій Державного університету «Житомирська політехніка» і закінчує навчання 30.06.2026 року. Діти проживають разом із позивачем адреса: [ADDRESS] , що слідує з довідки ПП «ВЖРЕП № 15» від 19.08.2022 року № 210. Статтею 180 СК України передбачено обов`язок батьків утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Згідно ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Як визначено ч. 2 ст. 182 СК України, розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Згідно ст. 27 Конвенції про права дитини від 20.11.1989 pоку батько або (і) інші особи, що виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здатностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Це положення відбите в українському законодавстві. Зміст глави 15\~СК України вказує на обов`язок кожного з батьків утримувати дитину. Таке утримання є безумовним, оскільки Закон не передбачає будь-яких спеціальних умов для виникнення обов`язку батьків з утримання своїх дітей, та не передбачає звільнення батьків від утримання незалежно від того, чи є батьки працездатними, та чи є в них кошти, достатні для утримання. Згідно ч. 1, 3 ст. 199 СК України, якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Частиною 1 ст. 200 СК України передбачено, що суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених устатті 182 цього Кодексу. У п. 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15.05.2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» судам роз`яснено, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років, продовження ними навчання, потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі та можливість надавати таку допомогу. Добровільної угоди щодо утримання дітей між сторонами не досягнуто. Зважаючи на те, що обов`язок утримувати неповнолітню дитину до її повноліття та утримання повнолітньої дитини на період продовження її навчання є рівною мірою обов`язком як батька, так і матері, а також враховуючи визнання відповідачем позовних вимог, яке не суперечить закону та порушує прав, свобод та інтересів інших осіб, а тому приймається судом, у зв`язку з чим суд задовольняє позовні вимоги в частині стягнення з відповідача аліментів у зазначеному позивачем розмірі до досягнення дітьми повноліття, а також з дня досягнення повноліття старшим сином на час його навчання в державному університеті «Житомирська політехніка». Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ч. 1\~ст. 191 СК України). Згідно п. 1 ч. 1 ст. 430 ЦПК України суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів у межах суми платежу за один місяць. За правилами ч. 2 ст. 141 та ч. 1 ст. 142 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір у розмірі 50 відсотків судового збору у зв`язку з визнанням позову відповідачем до початку розгляду справи по суті, від сплати якого відповідно до п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір» позивач звільнена при зверненні до суду.

Outcome: partial