Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить суд постановити рішення яким визнати квартиру [ADDRESS] спільною сумісною власністю подружжя, припинити право власності [PERSON] на 1/2 частину квартири [ADDRESS] та визнати її власником 1/2 частини квартири. В обґрунтування зазначає, що вона перебувала у шлюбі із відповідачем [PERSON] з 15.11.2003 по 02.05.2018. За час шлюбу у сторін дітей не було. Перебуваючи у шлюбі сторонами у справі придбано квартиру [ADDRESS] , яку було оформлено на ім`я відповідача. Позивач, як дружина, дала згоду на придбання даної квартири, оскільки вона була придбана для їх проживання тобто в інтересах їх сім`ї. Дана згода знаходиться у документації, що стосується вищевказаної нотаріальної дії. Зазначає, що квартира [ADDRESS] є їх із відповідачем спільною сумісною власністю. Спірну квартиру ними було придбано за 25 000 доларів США, що на момент подання позовної заяви відповідно до офіційного курсу НБУ станом на 11.06.2019 року становило 659 250 гривень. Зважаючи, що позивачем оспорюється право власності на 1/2 частину квартири тому ціна позову становить 329 625 гривень(половина вартості квартири). Враховуючи рівність часток у майні чоловіка та дружини, вважає за доцільне здійснити поділ майна подружжя у наступному порядку: за відповідачем залишити право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] ; та присудити їй право власності на 1/2 частину вказаної квартири. Ухвалою суду від 14.06.2019 за заявою позивача про забезпечення позову заборонено [PERSON] вчиняти будь-які дії по відчуженню квартири [ADDRESS] . Ухвалою судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. від 26.07.2019 відкрито спрощене провадження у справі та призначено судове засідання. 18.11.2019 через канцелярію суду відповідачем подано відзив на позовну заяву. Відповідач позовні вимоги визнав частково та зазначав, що, гроші, які були вкладені на купівлю даної квартири, він позичив у своєї матері [PERSON] , в сумі 20 000 доларів США, про що вони з нею склали письмову розписку у присутності свідків. Вказану суму він зобов`язався повернути матері при першій її вимозі. Відповідач згідний сплатити половину суми відкладеної ним на купівлю квартири, а саме 5\~000 доларів США. Тобто погодився сплатити позивачу 2500 доларів США. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 21.11.2019 за завою позивача витребувано в приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Львівської області Чопика Ю.С. копії усіх документів, які були використанні для вчинення нотаріальних дій по укладенню 21.10.2016 договору купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , покупцем якої був [PERSON] 26.12.2019 від приватного нотаріуса Яворівського нотаріального округу Львівської області Чопика Ю.С. на адресу суду надійшли копії документів використаних для вчинення Договору купівлі-продажу спірної квартири. 04.01.2021 відповідач [PERSON] скерував до суду зустрічну позовну заяву до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання спільним боргом позичених коштів за договором позики та стягнення заборгованості. Ухвалою Яворівського районного суду Львівської області від 12.04.2021 повернуто зустрічну позовну заяву [PERSON] до [PERSON] , третя особа [PERSON] , про визнання спільним боргом позичених коштів за договором позики та стягнення заборгованості. У зв`язку із припиненням судді Яворівського районного суду Львівської області Карпин І.М. здійснення повноважень судді по відправленню правосуддя через закінчення п`ятирічного строку призначення на посаду судді, на підставі розпорядження керівника апарату №679 від 02.12.2021 у справі проведено повторний автоматизований розподіл, внаслідок чого справа передана в провадження судді Колтуну Ю.М. 17.01.2022 суддею Яворівського районного суду Львівської області Колтуном Ю.М. винесено ухвалу про прийняття даної справи до свого провадження та призначено судове засідання. В судовому засіданні 27.10.2022 позивач [PERSON] та її представник адвокат Микуш Д.М. позовні вимоги підтримали у повному обсязі, просили позов задовольнити. В судове засідання 27.10.2022 відповідач [PERSON] не з`явився, про причини своєї неявки суд не повідомив, хоч був належним чином повідомленим про час та місце розгляду справи, що підтверджується наявною у матеріалах розпискою. В судовому засіданні, яке відбулося 07.07.2022 дав пояснення аналогічні наведеним у відзиві на позовну заяву. Заперечив можливість поділу майна подружжя у порядку визнання за позивачем право власності на 1/2 частину квартири [ADDRESS] , оскільки спірну квартиру придбано за позичені відповідачем кошти, які він самотужки сплачував. На підставі викладеного, суд дійшов висновку, що відповідно до ст. 223 ЦПК України, неявка відповідача, з урахуванням позиції сторони позивача про слухання справи за його відсутності, не перешкоджає розгляду справи по суті на підставі наявних доказів. Заслухавши пояснення учасників судового засідання, дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд виходить з наступного. Згідно з ст.15 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Відповідно до положень ч.1 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. На підставі ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Судом встановлено, що шлюб між сторонами було зареєстровано 15.11.2003 відділом реєстрації актів громадянського стану Яворівського районного управління юстиції Львівської області, актовий запис №111, що підтверджується копією свідоцтва про одруження від 15.11.2003. 02.05.2018 шлюб між [PERSON] та [PERSON] було розірвано, що підтверджується копією свідоцтва про розірвання шлюбу\~серії [NUMBER] виданого Яворівським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Львівської області, про що складено відповідний актовий запис №12. З інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна від 30.05.2019 вбачається, що власником квартири [ADDRESS] є [PERSON] , підстава виникнення права власності договір купівлі продажу квартири, серія та номер 1072 від 21.10.2016, видавник приватний нотаріус Яворівського районного нотаріального округу Чопик Ю.С. Відомості про реєстрацію іншого речового права відсутні. Відомості про державну реєстрацію обтяжень відсутні. Згідно з наданих приватним нотаріусом Яворівського районного нотаріального округу Львівської області Чопиком Ю.С. у відповідь на ухвалу Яворівського районного суду від 21.11.2019 копій документів судом встановлено, що договором купівлі-продажу від 21.10.2016 [PERSON] прийняв у власність квартиру [ADDRESS] . Цей договір вчинено за письмовою згодою [PERSON] , яка заявою засвідченою приватним нотаріусом Чопиком Ю.С. заявила, що такий правочин відповідає інтересам сім`ї, та погодилась з тим щоб умови договору (в т.ч. і сума договору) визначалися її чоловіком самостійно. Згідно з висновку про вартість майна КП «Львівське бюро експертів-оцінювачів» від 18.10.2016, оціночна вартість майна, трикімнатної квартири [ADDRESS] становить 606900 грн. Валюта оцінка українська гривня, згідно курсу НБУ на дату оцінки 1USD становить 25,783191 UAH. Згідно із ч. 1, 2 ст. 21 Сімейного кодексу України, шлюбом є сімейний союз жінки та чоловіка, зареєстрований у державному органі реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до ч.1 ст.36 Сімейного кодексу України, шлюб є підставою для виникнення прав та обов`язків подружжя. Відповідно до вимог ч.3 ст.368 ЦК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, є їхньою спільною сумісною власністю, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до статті 60 СК України, майно, набуте подружжям за час шлюбу, належить дружині та чоловікові на праві спільної сумісної власності незалежно від того, що один з них не мав з поважної причини (навчання, ведення домашнього господарства, догляд за дітьми, хвороба тощо) самостійного заробітку (доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу (частина перша статті 69 СК України). Згідно з ч. 1 ст. 70 СК України, у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (ч. 1, 2 статті 71 СК України). Частиною 2 ст. 372 ЦК України встановлено, що у разі поділу майна, що є у спільній сумісній власності, вважається, що частки співвласників у праві спільної сумісної власності є рівними, якщо інше не встановлено домовленістю між ними або законом. Сутність поділу полягає в тому, що кожному з подружжя присуджується в особисту власність конкретні речі, а також здійснюється розподіл майнових прав та обов`язків. При здійсненні поділу в судовому порядку суд має виходити з презумпції рівності часток. При винесенні рішення суд має керуватися "обставинами, що мають істотне значення", якими можуть бути, насамперед, ступінь трудової та (або) фінансової участі кожного з подружжя в утриманні спільного майна, зроблених поліпшеннях, доцільність та обґрунтованість укладених правочинів, спрямованих на розпорядження спільним майном, наявність або відсутність вчинення одним з подружжя дій, що порушують права другого з подружжя, суперечать інтересам сім`ї, матеріальне становище співвласників тощо. Поділ спільного сумісного майна подружжя здійснюється з визначення кола об`єктів спільної сумісної власності подружжя і встановлення їхньої вартості. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи (абзац перший пункту 22 постанови Пленуму Верховного Суду України "Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя" від 21 грудня 2007 р. N 11). Зі змісту п. 23, 24 постанови Пленуму Верховного Суду України від 21.12.2007 №11 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» вбачається, що вирішуючи спори між подружжям про майно, необхідно встановлювати обсяг спільно нажитого майна, наявного на час припинення спільного ведення господарства, з`ясовувати джерело і час його придбання. Спільною сумісною власністю подружжя, що підлягає поділу можуть бути будь-які види майна, незалежно від того, на ім`я кого з подружжя вони були придбані чи внесені грошовими коштами, якщо інше не встановлено шлюбним договором чи законом. До складу майна, що підлягає поділу включається загальне майно подружжя, наявне у нього на час розгляду справи, та те, що знаходиться у третіх осіб. При поділі майна враховуються також борги подружжя та правовідносини за зобов`язаннями, що виникли в інтересах сім`ї. У судовому засіданні встановлено, що сторони придбали 21.10.2016 квартиру [ADDRESS] . Зазначене майно є спільним майном подружжя, яке було набуто ними за час перебування у шлюбі. Статтею 57 Сімейного кодексу України визначено, що особистою приватною власністю дружини, чоловіка є майно, набуте нею, ним за час шлюбу, але за кошти, які належали їй, йому особисто. Як зазначено у постанові Верховного Суду України від 05.04.2017 року у справі № 6-399цс17, статус спільної сумісної власності визначається такими чинниками, як час набуття майна та кошти, за які таке майно було набуте (джерело набуття). Норму статті 60 Сімейного кодексу України застосовано правильно, якщо набуття майна відповідає цим чинникам. Таким чином, у разі придбання майна хоча й у період шлюбу, але за особисті кошти одного з подружжя, це майно не може вважатися об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а є особистою приватною власністю того з подружжя, за особисті кошти якого воно придбане. Тому сам по собі факт придбання спірного майна в період шлюбу не є безумовною підставою для віднесення такого майна до об`єктів права спільної сумісної власності подружжя. Крім того, відповідно до частини третьої статті 61 СК України, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то гроші, інше майно, в тому числі гонорар, виграш, які були одержані за цим договором, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. Частина четверта статті 65 СК України встановлює, що договір, укладений одним із подружжя в інтересах сім`ї, створює обов`язки для другого з подружжя, якщо майно, одержане за договором, використане в інтересах сім`ї. Отже, якщо одним із подружжя укладено договір в інтересах сім`ї, то цивільні права та обов`язки за цим договором виникають в обох із подружжя. Доказів про те, що спірне майно придбане за особисті кошти відповідача в судовому засіданні не встановлено, а відповідачем не надано про це належних та допустимих доказів. Презумпція рівності часток подружжя у даній справі не спростована домовленістю подружжя або судовим рішенням, відповідних доказів матеріали справи не містять. Таким чином, суд дійшов висновку, що квартира [ADDRESS] , яку згідно договору купівлі-продажу [PERSON] прийняв у власність, є об`єктом спільної сумісної власності подружжя, а тому підлягає розподілу. Відповідно до ст.141 ЦПК України, судові витрати не підлягають стягненню із сторін. На підставі викладеного,

Outcome: partial