Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У листопаді 2021 року представник ТОВ «ЛАЙМ\~КЕПІТЕЛ» звернувся до суду із позовом до [PERSON] , яким просив суд стягнути з відповідача заборгованість за кредитним договором та сплачений судовий збір. Позивач послався на те, що 24.03.2021 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір № ЛЛ-01117561, за змістом якого позичальником отримано 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат. [PERSON] зобов`язався повернути позичені кошти та сплатити проценти за користування позикою. Позика надана строком на 16 днів та може бути продовжена до 96 днів за умовами кредитного договору. Сторони погодили, що проценти за користування кредитом нараховуються протягом 96 календарних днів з дня надання кредиту. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою, зокрема: у розмірі 0,01 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту; у розмірі 3,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дня надання кредиту. Загальна річна процентна ставка по кредиту складає 1277,5 % річних. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису 24.03.2021 року, з одноразовим ідентифікатором M9oEyhuh. ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 3500 грн. на карту [NUMBER] , електронний підпис одноразовим ідентифікатором M9oEyhuh, номер транзакції в платіжному сервісі АТ «ПУМБ»: 015281566962. Проведення даної операції підтверджено листом № КНО-31.4/2828 від 08.10.2021 року. Відповідач свого зобов`язання за кредитним договором не виконав, у зв`язку із чим у нього виникла заборгованість перед ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ». ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» направило [PERSON] вимогу № ЛЛ-1454 від 03.07.2021 про необхідність сплати виниклої заборгованості. [PERSON] не скористався своїм правом на подання відзиву на позовну заяву, в судове засідання не з`явився, хоча був належним чином повідомленим про дату, час та місце судового засідання, про причини своєї неявки суду не повідомив. Представник позивача подав письмове клопотання про розгляд справи у свою відсутність, просив суд повністю задовольнити позовні вимоги. Дослідивши матеріали справи, вислухавши адвоката, суд дійшов до наступного. Судом встановлено, що 24.03.2021 року між ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» та [PERSON] укладено кредитний договір № ЛЛ-01117561, за змістом якого позичальником отримано 3500 грн. на умовах строковості, зворотності, платності, з метою покриття побутових витрат, строком на 16 днів, а у випадках передбачених цим Кредитним договором, може бути продовжений до 96 днів включно. Сторони визнали, що зазначені нижче проценті ставки є їх двосторонньою взаємною домовленістю, узгодженою умовами даного пункту Кредитного договору. Проценти за користування Кредитом нараховуються протягом 96 календарних днів з дня надання Кредиту. Проценти за користування Кредитом нараховуються за фактичну кількість днів користування Кредитом. Сторони погодили фіксовану процентну ставку за користування позикою, зокрема: у розмірі 2,0 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 16 календарних днів з дня надання кредиту; у розмірі 2,5 % від суми наданого кредиту за кожен день користування кредитом протягом 80 календарних днів до 96 календарного дня включно з дня надання кредиту. Тому визначені судом правовідносини є відмінними від правовідносин, встановленими Великою Палатою Верховного Суду у постановах від 28 березня 2018 р. у справі №444/9519/12, від 31 жовтня 2018 р. у справі №202/4494/16-ц, Касаційного цивільного суду у постанові від 08 травня 2019 р. у справі №520/16880/14-ц. Загальна річна процентна ставка по кредиту складає 1277,5 % річних. Відповідач підписав договір за допомогою електронного підпису 24.03.2021 року, з одноразовим ідентифікатором M9oEyhuh. ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ» перерахувало [PERSON] грошові кошти у сумі 3500 грн. на карту [NUMBER] , електронний підпис одноразовим ідентифікатором M9oEyhuh, номер транзакції в платіжному сервісі АТ «ПУМБ»: 015281566962. Проведення даної операції підтверджено листом № КНО-31.4/2828 від 08.10.2021 року. За правилом частини першої статті 205 ЦК України правочин може вчинятися усно або в письмовій (електронній) формі. Сторони мають право обирати форму правочину, якщо інше не встановлено законом. Відповідно до статті 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо воля сторін виражена за допомогою телетайпного, електронного або іншого технічного засобу зв`язку. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Використання при вчиненні правочинів факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного, електронного або іншого копіювання, електронного підпису або іншого аналога власноручного підпису допускається у випадках, встановлених законом, іншими актами цивільного законодавства, або за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідного аналога їхніх власноручних підписів. У відповідності до статті 6 ЦК України сторони є вільними в укладенні договору, виборі контрагента та визначенні умов договору з урахуванням вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, звичаїв ділового обороту, вимог розумності та справедливості (частина перша статті 627 ЦК України). За змістом статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Частиною першою статті 638 ЦК України встановлено, що істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Якщо сторони домовилися укласти договір у певній формі, він вважається укладеним з моменту надання йому цієї форми, навіть якщо законом ця форма для даного виду договорів не вимагалася (частина друга статті 639 ЦК України.) Абзац другий частини 2 статті 639 ЦК України передбачає, що договір, укладений за допомогою інформаційно-телекомунікаційних систем за згодою обох сторін вважається укладеним в письмовій формі. Відповідно до частини першої статті 181 ГК України господарський договір, як правило, існує в вигляді єдиного документа, підписаного сторонами. Допускається укладення господарських договорів у спрощеній формі шляхом обміну листами, факсограмами, телеграмами, телефонограмами та іншими засобами електронної комунікації, а також шляхом підтвердження прийняття до виконання замовлення, якщо законом не встановлено спеціальні норми до форми та порядку укладення даного виду договорів. Таким чином, будь-який вид договору, який укладається на підставі Цивільного або Господарського кодексів України може мати електронну форму. Договір, укладений в електронній формі, є таким, що укладений у письмовому вигляді (статі 205, 207 ЦК України). Аналогічні висновки викладені у постановах Верховного Суду від 09 вересня 2020 року у справі № 732/670/19, від 23 березня 2020 року у справі № 404/502/18, від 07 жовтня 2020 року № 127/33824/19. У статті 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до частини першої статті 1054 ЦК України за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти (частина перша статті 1048 ЦК України). Частиною другою статті 1054 ЦК України встановлено, що до відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним (стаття 1055 ЦК України). Особливості укладання кредитного договору в електронному вигляді визначені Законом України "Про електронну комерцію" (далі - Закон). Згідно із пунктом 6 частини першої статті 3 Закону електронний підпис одноразовим ідентифікатором - дані в електронній формі у вигляді алфавітно-цифрової послідовності, що додаються до інших; електронних даних особою, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір, та надсилаються іншій стороні цього договору. При цьому одноразовий ідентифікатор - це алфавітно-цифрова послідовність, що її отримує особа, яка прийняла пропозицію (оферту) укласти електронний договір шляхом реєстрації в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, що надав таку пропозицію. Одноразовий ідентифікатор може передаватися суб`єктом електронної комерції, що пропонує укласти договір, іншій стороні електронного правочину засобом зв`язку, вказаним під час реєстрації у його системі, та додається (приєднується) до електронного повідомлення від особи, яка прийняла пропозицію укласти догові (пунктом 12 частини першої статті 3 Закону). Відповідно до частини третьої статті 11 Закону електронний договір укладається шляхом пропозиції його укласти (оферти) однією стороною та її прийняття (акцепту) другою стороною. Електронний договір вважається укладеним з моменту одержання особою, яка направила пропозицію укласти такий договір, відповіді про прийняття цієї пропозиції в порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Пропозиція укласти електронний договір (оферта) може бути зроблена шляхом надсилання комерційного електронного повідомлення, розміщення пропозиції (оферти) у мережі Інтернет або інших інформаційно-телекомунікаційних системах (частини четверта статті 11 Закону). Згідно із частиною шостою статті 11 Закону відповідь особи, якій адресована пропозиція укласти електронний договір, про її прийняття (акцепт) може бути надана шляхом: надсилання електронного повідомлення особі, яка зробила пропозицію укласти електронний договір, підписаного в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; заповнення формуляра заяви (форми) про прийняття такої пропозиції в електронній формі, що підписується в порядку, передбаченому статтею 12 цього Закону; вчинення дій, що вважаються прийняттям пропозиції укласти електронний договір, якщо зміст таких дій чітко роз`яснено в інформаційній системі, в якій розміщено таку пропозицію, і ці роз`яснення логічно пов`язані з нею. За правилом частини восьмої статті 11 Закону у разі якщо укладення електронного договору відбувається в інформаційно-телекомунікаційній системі суб`єкта електронної комерції, для прийняття пропозиції укласти такий договір особа має ідентифікуватися в такій системі та надати відповідь про прийняття пропозиції (акцепт) у порядку, визначеному частиною шостою цієї статті. Такий документ оформляється у довільній формі та має містити істотні умови, передбачені законодавством для відповідного договору. Електронний договір, укладений шляхом обміну електронними повідомленнями, підписаний у порядку, визначеному статтею 12 цього Закону, вважається таким, що за правовими наслідками прирівнюється до договору, укладеного у письмовій формі. Кожний примірник електронного документа з накладеним на нього підписом, визначеним статтею 12 цього Закону, є оригіналом такого документа. Стаття 12 Закону визначає яким чином підписуються угоди в сфері електронної комерції. Якщо відповідно до акту цивільного законодавства або за домовленістю сторін електронний правочин має бути підписаний сторонами, моментом його підписання є використання електронного підпису або електронного цифрового підпису відповідно до Закону України "Про електронний цифровий підпис", за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами електронного правочину; електронного підпису одноразовим ідентифікатором, визначеним цим Законом; аналога власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Із системного аналізу положень вище вказаного законодавства вбачається, що з урахуванням особливостей договору щодо виконання якого виник спір між сторонами, його укладання в електронному вигляді через інформаційно-комунікаційну систему позивача можливе за допомогою електронного цифрового підпису відповідача лише за умови використання засобу електронного цифрового підпису усіма сторонами цього правочину. В іншому випадку електронний правочин може бути підписаний сторонами електронним підписом одноразового ідентифікатора та/або аналогом власноручного підпису (факсимільного відтворення підпису за допомогою засобів механічного або іншого копіювання, іншого аналога власноручного підпису) за письмовою згодою сторін, у якій мають міститися зразки відповідних аналогів власноручних підписів. Відповідно до статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Статтею 76 ЦПК України визначено, що доказами, є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. У відповідності до статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Суд вважає, що позивач у повній мірі довів факт укладання кредитного договору між ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" та [PERSON] , надав належні та допустимі докази на підтвердження видачі відповідачу кредиту, а також докази користування відповідачем кредитними коштами. Суд приймає до уваги те, що згідно інформації з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" є фінансовою установою, яка здійснює діяльність - інші види кредитування. Згідно з пропозицією про укладення кредитного договору (оферта) ТОВ "ЛАЙМ КЕПІТЕЛ" пропонує укласти кредитний договір на умовах, встановлених товариством. Кредитний договір складається з наступних електронних документів, які містять всі його істотні умови: дана пропозиція про укладення договору (оферта), розміщена на сайті кредитора заявка, сформована на сайті кредитора після ідентифікації позичальника, обрання ним конкретних умов та схвалення їх кредитором; відповідь позичальника про прийняття пропозиції (акцепт), сформована на сайті кредитора, та підписана позичальником за допомогою одноразового ідентифікатора (коду), отриманого позичальником в смс-повідомленні на номер телефону, вказаний при його ідентифікації на сайті. Відповідач підтвердив, що ознайомлений і приймає умови кредитного договору (оферти), а також підтверджує, що однозначно та безумовно приймає (акцептує) пропозицію про укладення кредитного договору (оферти), невід`ємною частиною якої є Додатком №1 (детальний розпис сукупної вартості кредиту) та Додаток №2 (графік погашення) до Кредитного договору, з яким він попередньо ознайомився. Акцептовані ним умови кредитного договору містяться у вказаних Додатках та оферті. Крім того, відповідач розумів, що підписує та укладає кредитний договір на вищевказаних умовах, підписуючи даний акцепт одноразовим ідентифікатором (код смс повідомлення). Позичальник підтвердив, що вказаний ним при реєстрації номер телефону належить виключно йому, не переданий та не буде переданий у користування та/або володіння та/або розпорядження будь-яким особам, саме цей номер телефону використовується та буде використовуватись позичальником при виконанні умов даного договору, вчиненні будь-яких операцій за ним. За умовами пропозиції Позичальник зобов`язаний забезпечити/гарантувати неможливість для третіх осіб здійснити доступ та/або використати номер телефону, зазначений при реєстрації позичальника у інформаційній системі. Позичальник несе ризик та негативні наслідки втрати, незаконного володіння, технічного перехоплення інформації, тощо, вибуття з володіння мобільного телефону позичальника (зокрема, відповідної SIM-карти). Ризик і всю відповідальність за несанкціоноване використання номеру телефону несе виключно позичальник. Будь-яку особу, яка використала такі засоби, кредитор безумовно вважає позичальником, і не несе відповідальності, якщо це не відповідає дійсності. Матеріали справи свідчать про те, що заявка, які є невід`ємною частиною пропозиції про укладення кредитного договору (оферти), була підписані відповідачем одноразовим ідентифікатором (M9oEyhuh), надісланим смс-повідомленнями на належний відповідачу фінансовий номер телефону. Вказані обставини відповідач не спростувала належними та допустимими доказами. \~ \~ \~ \~Крім того, відповідач на запитання суду так і не зміг пояснити факт часткової сплати ним заборгованості по кредиту, зокрема відсотків. Статтею 526 ЦК України презюмується, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. У разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (статті 610, 611 ЦК України). Відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Враховуючи те, що позичальник взяті на себе зобов`язання за кредитним договором належним чином не виконав, кредитні кошти разом з процентами вчасно не повернув, внаслідок чого виникла заборгованість зі сплати основного тіла кредиту та відсотків за весь час фактичного користування кредитом (як передбачено умовами даного кредитного договору), яка підлягає стягненню з [PERSON] на користь ТОВ «ЛАЙМ КЕПІТЕЛ», а саме: заборгованість за кредитним договором від 24 березня 2021 року у сумі 13378,13 грн., яка складається з основної суми боргу 3500 грн., відсотків за користування кредитом 9805,60 грн. та 3% річних 72,53 грн. Щодо судових витрат: За подання позову до суду Товариство сплатило судовий збір в сумі 2270 грн., що підтверджується платіжним дорученням № 8407 від 22.10.2021 року. Оскільки позов підлягає задоволенню з відповідача на користь позивача відповідно до ст. 141 ЦПК України слід стягнути вказану суму судового збору. На підставі наведеного,

Outcome: approved