Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом, в якому просить визнати відповідача такою, що втратила право користування житловим приміщенням, а саме житловим будинком [ADDRESS] , стягнути з відповідача понесені судові витрати. В обґрунтування позовних вимог вказав, що він є власником будинку [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25 січня 2002 року, виданим Виконавчим комітетом Житомирської міської ради. В будинку зареєстровані 5\~осіб:\~позивач,\~відповідач [PERSON] ,\~син \~ [PERSON] ,\~онуки \~ [PERSON] \~та [PERSON] .\~Відповідач починаючи\~з травня\~2020\~року по теперішній час у будинку не проживає без поважних причин, залишила його в добровільному порядку. Позивач вважає, що реєстрація місця проживання відповідача порушує його права, як власника бдинку та обмежує його право на вільне розпорядження майном, місце знаходження відповідача йому невідоме. В судовому засіданні 07.11.2022 року позивач позовні вимоги підтримав з підстав, викладених у позовній заяві, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, про день, час та місце розгляду справи повідомлялась належним, причини неявки суду не повідомила, правом подання відзиву не скористалася, інших заяв, клопотань, суду не надала. 12.10.2022 року від представника третьої особи Управління ведення реєстру територіальної громади Росквасової В. надійшов лист, де остання просить розглядати справу без її участі, при винесенні рішення покладається на розсуд суду (а.с.23-24). В судовому засіданні 07.11.2022 року було допитано свідків [PERSON] та [PERSON] . Згідно ч. 1 ст.\~280\~ЦПК України у\~разі неявкив судове засідання відповідача, який належним чином повідомлений про дату, час і місце судового засідання, без поважних причин або неповідомлення ним про причини неявки, не подав відзив, позивач не заперечує проти заочного вирішення справи, суд може ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. З урахуванням наведеного, на підставі положень статті 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності відповідача та ухвалити заочне рішення. Заслухавши позивача, свідків, дослідивши та оцінивши зібрані в матеріалах справи докази, суд дійшов наступного висновку. Судом встановлено, що [PERSON] належить на праві приватної власності будинок [ADDRESS] , що підтверджується свідоцтвом про право власності на житловий будинок від 25 січня 2002 року, виданим Виконавчим комітетом Житомирської міської ради. Довідкою затвердженою директором Приватного підприємства «УК «ЖЕП №1», яку складено 22.08.2022 року, у присутності свідків [PERSON] та [PERSON] зазначено, що [PERSON] з травня 2020 року не проживає за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Рішенням Богунського\~районного суду\~м.\~Житомира №\~295/4241/22\~від 30.06.2022\~рокурозірвано шлюб, який був зареєстрований 25 листопада 2017 року Житомирським міським відділом державної реєстрації актів цивільного стану Головного територіального управління юстиції у Житомирській області між [PERSON] та [PERSON] , актовий запис № 2447. (а.с. 14-15) Відповідно до показів свідка [PERSON] , який є сусідом позивача, [PERSON] не проживає за адресою: [ADDRESS] більше двух років, позивач не чинив відповідачу перешкод у користуванні житлом. Свідок [PERSON] пояснила, що відповідачу перешкод у користуванні не чинилося, проте остання не проживає в квартирі протягом останніх двох років. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч. ч. 1-3 ст. 12 ЦПК України \~цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Статтею 41 Конституції України визначено, що кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної творчої діяльності. Право власності набувається у порядку, визначеному законом. Відповідно до ч.1 ст. 317 Цивільного кодексу України, власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Відповідно до ч.1 ст. 319 Цивільного кодексу України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Відповідно до ч. 1 ст. 383 ЦК України власник житлового будинку має право використовувати помешкання для власного проживання, проживання членів своєї сім`ї, інших осіб. Згідно ст. 391 ЦК України власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном. Згідно вимог ст. 405 ЦК України члени сім`ї власника житла, які проживають разом з ним, мають право на користування цим житлом відповідно до закону. Член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Як роз`яснено у постанові Верховного Суду України від 16.01.2012 року, вирішення питання про зняття особи з реєстрації обліку залежить, зокрема, від вирішення питання про право користування такої особи житловим приміщенням відповідно до норм житлового та цивільного законодавства. ( ст. ст.\~71,\~72,\~116,\~156, ЖК УРСР;\~ст. 405 ЦК України). Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши водночас одну із таких вимог: про позбавлення права власності на житлове приміщення; про позбавлення права користування житловим приміщення; про визнання особи безвісно відсутньою; про оголошення фізичної особи померлою. Право на реєстрацію у житловому приміщенні є похідним від наявності права на користування житлом. Відповідно до пункту 2 частини 1 статті 7 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні»\~зняття з реєстрації місця проживання особи здійснюється на підставі судового рішення, яке набрало законної сили, про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, про виселення, про визнання особи безвісно відсутньою або оголошення її померлою. Відповідно до ч.1 ст. 11 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», реєстрація місця проживання та місця перебування осіб здійснюється органом реєстрації. На підставі викладеного, суд встановив, що відповідач не проживає за адресою:\~\~[ADDRESS] більше двох років, позивач є повноправним власником даного будинку, його право порушується та вимагає усунення такого порушення; підстав вважати, що відповідачу чиняться перешкоди у користування квартирою судом не встановлено, а тому заявлені позовні вимоги ґрунтуються на вимогах законодавства та підлягають до задоволення. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача підлягає стягненню на користь позивача судовий збір у розмірі 992, 40 грн.

Outcome: approved