Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

В листопаді 2020 року позивач звернувся до суду з позовом, в якому, просить визнати за [PERSON] , 1992 р.н. право власності на частину квартири [ADDRESS] і залишити іншу 1/2 частину квартири [ADDRESS] у приватній власності [PERSON] . Позов обґрунтовує тим, що [PERSON] , [INFO] (відповідач у справі) змінив прізвище на « [PERSON] ». Відповідно було змінено прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». А після укладення шлюбу з [PERSON] позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , [PERSON] і [PERSON] - бабуся позивача, [INFO] приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS] в рівних долях. [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] і після її смерті 1/3 частину квартиру успадкував відповідач по справі, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.05.2013 року. Таким чином, станом на 31 травня 2013 року у власності позивача залишалась 1/3 частина квартири, а у власності відповідача стало 2/3 частини квартири [ADDRESS] . 23.02.2016 року між [PERSON] , [PERSON] та між [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 333. [PERSON] та [PERSON] продали вищевказану двокімнатну квартиру [PERSON] по ціні 1 296 697 (один мільйон двісті дев`яносто шість тисяч шістсот дев`яносто сім) тисяч гривень, за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору (за 100 доларів США = 2701,4507 грн.) еквівалентно сумі 48 000 доларів США. Того ж дня, 23.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали з ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» договір купівлі-продажу майнових прав № 21/1-425 на квартиру [ADDRESS] Києва), що складається з 3-х кімнат, загальною площею 94, 63 кв.м. на 15 поверсі по піні 1 204 639,90 грн. (один мільйон двісті чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять грн. 90 коп.). Майнові права на вищевказану квартиру позивачка та відповідач придбали в рівних долях по 1/2 частині кожен. Всі кошти від реалізації успадкованої квартири, належні їм на праві приватної особистої власності були затрачені разовим платежем на придбання трикімнатної квартири у новобудові. Позивач зареєструвала шлюб з [PERSON] і після здачі будинку в експлуатацію поселилась разом зі своїм чоловіком у спірну квартиру [ADDRESS] . Комунальні платежі весь час сплачував батько позивача за свої кошти та кошти позивача, а тому [PERSON] і не здогадувалась про те, що вона не являється співвласником квартири. 18 листопада 2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М. і отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, із якого їй стало відомо, що спірна квартира належить тільки відповідачу [PERSON] в одній особі. 18 листопада 2020 року [PERSON] звернулась до ТОВ «ДБК- ПАРТНЕР», де отримала всі документи по квартирі. 15 грудня 2016 року [PERSON] було видано довідку № 21/1-425 про набуття у власність майнових прав на трикімнатну квартиру з поштовою адресою: [ADDRESS] і що за спірну квартиру сплачено грошові кошти у сумі 1 204 639,90 грн., що становить 100% вартості майнових прав. В цей же день було передано відповідачу майнові права на квартиру з новою поштовою адресою про акту прийому-передачі та надано йому план квартири. 24 квітня 2017 року TOB «ДБК-ПАРТНЕР» передало відповідачу по акту прийому передачі вже квартиру покупцю з випискою з переліку інвесторів, за кошти яких ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» збудував будинок за адресою: [ADDRESS] , серед яких відсутнє прізвище позивачки, яка кошти отримані від реалізації спадкової квартири інвестувала в будівництво квартири для себе разом зі своїм батьком. Також відповідач отримав на руки витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності спірної квартири на його ім`я. Оскільки вирішити питання мирним шляхом не можливо, [PERSON] змушена звернутись за захистом своїх інтересів до суду з відповідними процесуальними вимогами. До початку судового засідання позивачка надала заяву, в якій вона просила розглядати справу за її відсутності. Позовні вимоги підтримує, позов просила задовільнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлялась належним чином, до суду подав заяву, в якій просив винести рішення про задоволення позовних вимог [PERSON] та визнати за нею право власності на частину квартири [ADDRESS] , загальною площею 94.8 кв.м. Суд, встановивши обставини справи та перевіривши їх доказами, яким надана оцінка в їх сукупності, дійшов до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] , [INFO] (відповідач у справі) змінив прізвище на « [PERSON] ». Відповідно було змінено прізвище позивача з « [PERSON] » на « [PERSON] ». А після укладення шлюбу з [PERSON] позивач [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] ». [PERSON] , [PERSON] та [PERSON] - бабуся позивача, [INFO] приватизували двокімнатну квартиру [ADDRESS] в рівних долях. [INFO] померла бабуся позивачки - [PERSON] і після її смерті 1/3 частину квартиру успадкував відповідач по справі, про що свідчить свідоцтво про право на спадщину за законом від 31.05.2013 року. Таким чином, станом на 31 травня 2013 року у власності позивача залишалась 1/3 частина квартири, а у власності відповідача стало 2/3 частини квартири [ADDRESS] . Як вбачається з матеріалів справи, 23.02.2016 року між [PERSON] , [PERSON] та між [PERSON] було укладено договір купівлі-продажу квартири [ADDRESS] , посвідчений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Пальорою Г.Ю., зареєстрований в реєстрі за № 333. [PERSON] та [PERSON] продали вищевказану двокімнатну квартиру [PERSON] по ціні 1 296 697 (один мільйон двісті дев`яносто шість тисяч шістсот дев`яносто сім) тисяч гривень, за офіційним курсом НБУ на дату укладення цього договору (за 100 доларів США = 2701,4507 грн.) еквівалентно сумі 48 000 доларів США. Окрім цього, 23.02.2016 року [PERSON] та [PERSON] уклали з ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» договір купівлі-продажу майнових прав № 21/1-425 на квартиру [ADDRESS] Києва), що складається з 3-х кімнат, загальною площею 94, 63 кв.м. на 15 поверсі по піні 1 204 639,90 грн. (один мільйон двісті чотири тисячі шістсот тридцять дев`ять грн. 90 коп.). Відповідно договору купівлі-продажу майнових прав № 21/1-425 від 23.02.2016 року майнові права на зазначену вище квартиру позивачка та відповідач придбали в рівних долях по частині кожен. 18.11.2020 року позивач звернулась до приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Балкової-Петренко Т.М. та отримала Інформацію з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, із якого їй стало відомо, що спірна квартира належить тільки відповідачу [PERSON] в одній особі. Як встановлено судом, 15.12.2016 року [PERSON] було видано довідку № 21/1-425 про набуття у власність майнових прав на трикімнатну квартиру з поштовою адресою: [ADDRESS] і що за спірну квартиру сплачено грошові кошти у сумі 1 204 639,90 грн., що становить 100% вартості майнових прав. Окрім цього, в цей же день було передано відповідачу майнові права на квартиру з новою поштовою адресою по акту прийому-передачі та надано йому план квартири. 24.04.2017 року TOB «ДБК-ПАРТНЕР» передало відповідачу по акту прийому передачі вже квартиру покупцю з випискою з переліку інвесторів, за кошти яких ТОВ «ДБК-ПАРТНЕР» збудував будинок за адресою: [ADDRESS] , серед яких відсутнє прізвище позивачки, яка кошти отримані від реалізації спадкової квартири інвестувала в будівництво квартири для себе разом зі своїм батьком. Згідно Інформаційної довідки з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно, відомості про власників вищевказаної спірної квартири містяться лише щодо [PERSON] . Тим самим, в судовому засіданні встановлено, що всі кошти від реалізації успадкованої квартири належали позивачу та відповідачу на праві приватної особистої власності та були затрачені разовим платежем на придбання трикімнатної квартири у новобудові. Окрім цього, позивачем подано до суду заяву в якій він визнав позовні вимоги позивача та просив визнати за [PERSON] право власності на частинк квартири [ADDRESS] загальною площею 94,8 кв.м. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Відповідно до ст. 317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. Статтею 321 ЦК України визначено, що право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. Відповідно до статті 328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Відповідно до ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Повно і всебічно з`ясувавши обставини справи, на які посилається позивачка, як на підставу своїх вимог, підтверджених доказами, дослідженими в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, достовірність, а також достатність і взаємний зв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин та визнання відповідачем позову, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню в повному обсязі, оскільки є обґрунтованим, заснованим на законі, доводи позивача знайшли своє повне підтвердження в ході розгляду справи. А відтак, права позивача як власника 1/2 частини вищевказаної квартири підлягають захисту в судовому порядку. На підставі вищевикладеного, ст.41 Конституції України, ст.ст.15, 16, 317, 328, 321, 392 ЦК України,

Outcome: approved