Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

01.08.2022 позивач звернулась до Жовтневого районного суду м. Дніпропетровська із позовом до [PERSON] про стягнення суми. В обґрунтування позовних вимог з урахуванням уточнень позивач в позовній заяви посилався на те, що 10 лютого 2021 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передала у власність, а [PERSON] прийняла в позику грошові кошти у сумі 330 400,00 грн., що на момент укладання договору відповідало еквіваленту 11800 доларів США. Підписами на цьому договорі сторони підтвердили факт передачі та отримання грошей. Вказані обставини підтверджуються пунктом першого договору позики. Договір позики був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. Згідно п.3 договору позики зазначена в договорі сума без нарахування відсотків повинна була бути повернена до 10 листопада 2021 року. 16 лютого 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Гойняк Ганни Василівни і нею був вчинений виконавчий напис №218, згідно якого заропоновано звернути стягнення на грошові вклади та майно у розмірі 330 400,00 грн, з боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження місто Дніпропетровськ, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце роботи не працює, які були отримані [PERSON] від [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за Договором позики, посвідченого 10.02.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. за реєстром № 211, строк платежу 10 листопада 2021 року. Виконавчий напис був наданий для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Макушеву Є.П. було відкрито виконавче провадження, але кошти не були стягнені навіть частково. На початку липня приватний виконавець запропонував позивачу написати заяву про повернення виконавчого листа, так як він не може виконати рішення з суб`єктивних причин. Оскільки наявність заборгованості, яка не виконана боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань, а саме, 70\~044,80 грн. інфляційні втрати та 7\~983,91 грн. - заборгованість по 3% річних за період з 01.11.2021 по 31.08.2022, які позивач просив стягнути з відповідача, а також понесені ним судові витрати по сплаті судового збору та витрати на правову допомогу у розмірі 3\~000 грн. Ухвалою судді Батманової В.В. від 01 вересня 2022 року було відкрито провадження по справі та призначено розгляд справи в спрощеному провадженні з повідомленням сторін (а.с. № 12). В судовому засіданні позивач та її представник позовні вимоги підтримали в повному обсязі, просили позов задовольнити. Відповідач в судовому засіданні не заперечувала проти наявності заборгованості, позовні вимоги по суті визнала, заперечувала проти стягнення з неї витрат на правову допомогу. Суд, вислухавши сторони, вивчивши матеріали справи, оцінивши докази у справі за принципами встановленими ст.89 ЦПК України, вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню з наступних підстав. Кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів (ч. 1. ст.4 ЦПК України). Суд розглядає цивільні справи не інакше, як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі (ч. 1. ст.13 ЦПК України). \~ \~ \~ \~ Судом встановлені наступні факти та відповідні їм правовідносини. 10 лютого 2021 року між позивачем та [PERSON] був укладений договір позики, згідно якого позивач передала у власність, а [PERSON] прийняла в позику грошові кошти у сумі 330 400,00 грн., що на момент укладання договору відповідало еквіваленту 11800 доларів США. Підписами на цьому договорі сторони підтвердили факт передачі та отримання грошей. Вказані обставини підтверджуються пунктом першого договору позики.Договір позики був нотаріально посвідчений приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. (а.с. №4-5). Згідно п.3 договору позики зазначена в договорі сума без нарахування відсотків повинна була бути повернена до 10 листопада 2021 року. Вказані кошти у визначений строк повернуті не були, а тому 16 лютого 2022 року позивач звернулася до приватного нотаріуса ДМНО Гойняк Ганни Василівни і нею був вчинений виконавчий напис №218, згідно якого запропоновано звернути стягнення на грошові вклади та майно у розмірі 330 400,00 грн, з боржника [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , [INFO] , місце народження місто Дніпропетровськ, яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , місце роботи не працює, які були отримані [PERSON] від [PERSON] , РНОКПП [NUMBER] , яка зареєстрована за адресою: [ADDRESS] , за Договором позики, посвідченого 10.02.2021 приватним нотаріусом Дніпровського міського нотаріального округу Гойняк Г.В. за реєстром № 211, строк платежу 10 листопада 2021 року. Виконавчий напис був наданий для виконання приватному виконавцю виконавчого округу Дніпропетровської області Макушеву Є.П. було відкрито виконавче провадження, але кошти не були стягнені навіть частково. На початку липня приватний виконавець запропонував позивачу написати заяву про повернення виконавчого листа, так як він не може виконати рішення з суб`єктивних причин. В позовній заяві позивачем зазначено, що оскільки наявність заборгованості, яка не виконана боржником, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє позивача на отримання сум, передбачених ст.625 ЦК України, позивач нарахував інфляційні втрати та 3% річних за прострочення виконання зобов`язань за період з 01.11.2021 по 31.08.2022, а саме, 70\~044,80 грн. інфляційні втрати та 7\~983,91 грн. - заборгованість по 3% річних. Відповідно до ст.81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається, як на підставу своїх вимог та заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Згідно до ч.1 ст.76, ч.2 ст.77 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~ Частина 5 ст.263 ЦПК України визначає, що обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Частиною 2 ст.\~625\~ЦК\~України закріплено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (ст. 599 ЦК України) Правовий аналіз положень ст.ст. 526, 599, 611, 625 ЦК України дає підстави для висновку, що наявність судового рішення про стягнення суми боргу за кредитним договором, яке боржник не виконав, не припиняє правовідносин сторін цього договору, не звільняє боржника від відповідальності за невиконання грошового зобов`язання та не позбавляє кредитора права на отримання сум, передбачених статтею 625 цього Кодексу, за увесь час прострочення. Зазначена позиція підтверджена у постановах Великої Палати Верховного Суду від 04.07.2018 у справі № 310/11534/13-ц (провадження № 14-154цс18), від 04.06.2019р. у справі № 916/190/18 (провадження № 12-302гс18). Законодавець визначає обов`язок боржника сплатити суму боргу з урахуванням рівня інфляції та 3 % річних за увесь час прострочення, у зв`язку із чим таке зобов`язання є триваючим, тому право на позов про стягнення коштів на підставі ст.625 ЦК України виникає у кредитора з моменту порушення грошового зобов`язання до моменту його усунення і обмежується останніми трьома роками, які передували подачі такого позову. Підводячи підсумок викладеному, суд дійшов висновку, що позовні вимоги [PERSON] до [PERSON] підлягають задоволенню та з відповідача на користь позивача необхідно стягнути 3% річних у розмірі 7\~983,91 грн. та інфляційні втрати у розмірі 70\~044,80 грн., а загалом 78028,71 грн., нараховані за період з 01.11.2021 по 31.08.2022. Розглядаючи вимоги позивача про стягнення з відповідача судових витрат на правову допомогу у розмірі 3000 грн., суд приходить до наступного. Згідно зі\~ст.137 ЦПК України\~за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються\~згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Згідно з ч.1\~ст.246\~ЦПК України якщо сторона з поважних причин не може подати докази, що підтверджують розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд за заявою такої сторони, поданою до закінчення судових дебатів у справі, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. З огляду на те, що стороною позивача було надано до суду договір про надання правничої допомоги та докази виконання вказаної у договорі роботи, а також наданий акт про надання та оплату правничої допомоги, а також приймаючи до уваги, що позовні вимоги задоволено, виходячи з принципів розумності та справедливості суд вважає за можливе стягнути з відповідача на користь позивача понесені судові витрати на правничу допомогу у сумі 3000 грн. У зв`язку з вищевикладеним, вимоги позивача в цій частині є обґрунтованими, а тому підлягають задоволенню. Обговорюючи питання розподілу судових витрат відповідно до положень ст.141\~ЦПК України, з урахуванням задоволення позовних вимог, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати по сплаті судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. На підставі викладеного,

Outcome: approved