Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

І. Стислий виклад позиції позивача [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки [PERSON] , [INFO] , в будинку [ADDRESS] без згоди батька [PERSON] , стягнення понесених судових витрат. Заявлені вимоги обґрунтовує тим, що з 2017 року до 2022 року перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, який у подальшому було розірвано. Від шлюбу мають малолітню дитину - [PERSON] , [INFO] , яка після розірвання шлюбу залишилася проживати з нею. Зазначає, що місце проживання доньки з моменту народження і до цього часу ніде не зареєстроване, оскільки батько дитини не надає згоду на вчинення даного правочину, порушуючи ч.1 ст.6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні». ІІ. Заяви (клопотання) учасників справи та інші процесуальні дії у справі Новозаводський районний суд м. Чернігова ухвалою від 02 серпня 2022 року відкрив провадження у справі за правилами загального позовного провадження, призначив підготовче судове засідання. Одночасно залучив до участі у справі як третю особу, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору, Службу у справах дітей Михайло-Коцюбинської селищної ради Чернігівського району Чернігівської області. У встановлений строк відповідач подав відзив (а.с.41-42) де вказав, що не визнає позовні вимоги. Зазначає, що з моменту народження доньки і він, і його батьки наполягали на реєстрації дитини за місцем проживання його батьків, але проти цього категорично заперечувала сама позивачка. Вказує, що працює помічником машиніста електропотягу, часто перебуває у відрядженнях, а тому необхідно заздалегідь обумовлювати питання про його поїздку у с. Шмаївка. Крім того, позивачка свідомо маніпулює цими обставинами, щоб не дати можливості бачитися з дитиною. Ухвалою суду від 28 вересня 2022 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. У судовому засіданні представник позивача позов підтримав, просив задовольнити. Відповідач у судове засідання не прибув, про день, час та місце судового засідання повідомлений належним чином, про поважні причини неявки суду не відомо, клопотань про відкладення розгляду справи до суду не надходило. Представник третьої особи у судове засідання не прибув, про день, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. На адресу суду надійшла заява про розгляд справи без його участі. Суд, відповідно до положень ст.223 ЦПК України, ухвалив проводити розгляд справи за відсутності відповідача та представника третьої особи. Ш. Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин Судом встановлено, що сторони є батьками малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Дитина народилась у період шлюбу, який зареєстровано 05 квітня 2017 року. Чернігівський районний суд Чернігівської області рішенням від 09 лютого 2022 року розірвав шлюб між позивачем та відповідачем (а.с.7). Чернігівський районний суд Чернігівської області рішенням від17 лютого 2022 року стягнув з відповідача на користь позивача аліменти на утримання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] ,в твердій грошовій сумі в розмірі 4 000 грн щомісячно (а.с.8-10). Відповідно до повідомлення УДМС України в Чернігівській області від 01.08.2022 [PERSON] , [INFO] , зареєстрованою або знятою з реєстрації місця проживання на території м. Чернігова та Чернігівської області не значиться (а.с.23). В той же час мати дитини - позивач у справі, зареєстрована на [ADDRESS] (а.с.48), батько - відповідач у справі, на [ADDRESS] (а.с.18). ІV. Норми права, які застосував суд та оцінка аргументів сторін Відповідно до ст.51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Згідно зі ст. 141 Сімейного кодексу України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно із ч.7 ст.7 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, установлених Конституцією України, Конвенцією про права дитини, іншими міжнародними договорами України, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Стаття 3 Конвенції про права дитини, яка набула чинності для України 27.02.1991 року, проголошує, що у всіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питанням соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. У відповідності до ч.1 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи є житло, в якому вона проживає постійно або тимчасово. Місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років, є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає (ч.4 ст.29 ЦК України). Відповідно до вимог статей 7, 155 Сімейного кодексу України дитина має бути забезпечена можливістю здійснення її прав, які встановлені Конституцією України та Конвенцією про права дитини, а батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків (частина перша статті 160 Сімейного кодексу України). Відповідно до положень ч.4 ст.29 ЦК України місцем проживання фізичної особи, яка не досягла десяти років є місце проживання її батьків (усиновлювачів) або одного з них, з ким вона проживає, опікуна або місцезнаходження навчального закладу чи закладу охорони здоров`я, в якому вона проживає. Відповідно до частини першої статті 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання» батьки або інші законні представники зобов`язані зареєструвати місце проживання новонародженої дитини протягом трьох місяців з дня державної реєстрації її народження. Статтею 6 Закону України «Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні» визначений перелік документів, які особа або її представник подає органу реєстрації (у тому числі через центр надання адміністративних послуг) для подальшої реєстрації місця проживання. Порядок декларування та реєстрації місця проживання (перебування) затверджений постановою Кабінету Міністрів України від 07 лютого 2022 року № 265 визначає механізм здійснення декларування/реєстрації місця проживання (перебування), зміни місця проживання, зняття із задекларованого/зареєстрованого місця проживання (перебування), скасування декларування/реєстрації місця проживання (перебування), а також встановлює форми необхідних для цього документів. Так, згідно з пунктами 16-18 Порядку місце проживання дитини віком до 14 років може бути задекларовано за адресою місця проживання одного з батьків або інших законних представників, зокрема одночасно із зняттям з попереднього задекларованого/зареєстрованого місця проживання, за декларацією, поданою одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників дитини. Згода іншого з батьків або законних представників дитини підтверджується електронним підписом, що базується на кваліфікованому сертифікаті електронного підпису. У разі ненадання одним із батьків згоди відповідно до вимог цього пункту реєстрація місця проживання дитини, яка не досягла 14 років, здійснюється відповідно до пункту 33 цього Порядку. У разі коли місце проживання батьків або інших законних представників дитини задекларовано/зареєстровано за однією адресою, згода іншого з батьків або законних представників не надається. Відповідно до п.33 Порядку подання заяви про реєстрацію місця проживання (перебування) особи віком до 14 років здійснюється одним з її батьків або інших законних представників за згодою іншого з батьків або законних представників (крім випадків, коли місце проживання дитини визначено відповідним рішенням суду або рішенням органу опіки та піклування). Згода батьків або інших законних представників може бути надана у присутності особи, яка приймає заяву про реєстрацію місця проживання, або засвідчена нотаріально в установленому законодавством порядку. Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Місце проживання батьків малолітньої дитини зареєстровано за різними адресами.На даний час малолітня дитина проживає без реєстрації з матір`ю в будинку [ADDRESS] . Доказів про наявність спорів між сторонами щодо місця проживання малолітньої дитини матеріали справи не містять. Не містять матеріали справи згоди батька, засвідченої в установленому законом порядку, на реєстрацію місця проживання дитини. Отже, відсутність реєстрації місця проживання малолітньої дитини за місцем фактичного проживання матері суперечить інтересам дитини та обмежує реалізацію її прав, гарантованих Конституцією та законами України, зокрема, права на вільний вибір місця проживання, права на освіту, охорону здоров`я та соціальний захист. Відтак, позовні вимоги позивача щодо надання дозволу на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки, без згоди батька необхідно задовольнити. Суд зазначає, що надання позивачу права на реєстрацію місця проживання малолітньої доньки, без згоди батька, не позбавляє останнього на здійснення батьківських прав та виконання батьківських обов`язків. V. Розподіл судових витрат. Позивачем понесені та документально підтверджені витрати по сплаті судового збору в сумі 992,40 грн (а.с.13, 17а), які відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, підлягають стягненню з відповідача на користь позивача.

Outcome: approved