Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

позивач звернулася до суду з позовом до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини. Свої вимоги мотивувала тим, що з 30 травня 2018 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем, який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року було розірвано. Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] . У неї з малолітнім сином є психологічний контакт та прив`язаність один до одного, однак відповідач категорично заперечує проти проживання сина разом з матір`ю, мотивуючи це тим, що дитина повинна проживати виключно в квартирі відповідача. У зв`язку з чим просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. Ухвалою Дніпровського районного суду м. Києва від 12 січня 2022 року відкрито провадження у справі, призначено розгляд справи проводити у порядку загального позовного провадження та призначено підготовче судове засідання. 08 лютого 2022 року ухвалою суду у задоволенні клопотання відповідача [PERSON] про залишення позову [PERSON] до [PERSON] за участю третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини без розгляду відмовлено. Крім того, 08 лютого 2022 року протокольною ухвалою суду підготовче провадження у справі закрито та призначено справу до судового розгляду по суті у відкритому судовому засіданні. 10 серпня 2022 року ухвалою суду у задоволенні заяв відповідача [PERSON] про визнання зловживання процесуальними правами та застосування заходів процесуального примусу та заяв відповідача [PERSON] про об`єднання позовів відмовлено. Крім того, 10 серпня 2022 року ухвалою суду витребувано у Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації (01010, вул. Омельяковича-Павленка, 15, м. Київ) оригіналу висновку щодо визначення місця проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] . 25 жовтня 2022 року розгляд справи закінчено ухваленням рішення по суті вимог. Позивач в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлена належним чином. Представництво інтересів здійснював [PERSON] . Представник позивача в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю з підстав, викладених у позові та відповіді на відзив. Відповідач в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надійшла заява про неможливість з`явитися в судове засідання через не отримання судової повістки. Однак згідно трекінгу відправлення поштових повідомлень про направлення відповідачу судової повістки на 25 жовтня 2022 року, штрихкодовий ідентифікатор № 0812900964620, судова повістка відповідачем отримана особисто 26 вересня 2022 року. У відповідності до вимог ст. 2 ст. 210 ЦПК України суд вирішив справу на підставі наявних доказів з урахуванням розумного строку розгляду справи. Представник третьої особи Служби у справах дітей та сім`ї Печерської районної в місті Києві державної адміністрації в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Причини неявки суду не повідомив. Відповідно до вимог ст. 171 Сімейного кодексу України судом не заслухана думка малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , оскільки через свій ранній дитячий вік (4 роки) він не в змозі чітко і ясно висловити свою думку щодо його місця проживання. Дослідивши матеріали справи, суд встановив такі фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. З 30 травня 2018 року позивач перебувала у зареєстрованому шлюбі з відповідачем (а.с. 11, том 1), який рішенням Печерського районного суду м. Києва від 20 грудня 2021 року було розірвано (а.с. 13-14, том 1). Від шлюбу сторони мають малолітню дитину - сина [PERSON] , [INFO] , який проживає разом з позивачем у квартирі [ADDRESS] (а.с. 12, 22, том 1). Позивач просить визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] , за зареєстрованим у встановленому законом порядку місцем її проживання або перебування. На підтвердження позовних вимог щодо визначення місця проживання дитини позивачем надано медичну довідку № 74836 про проходження обов`язкових попереднього та періодичного психіатричного оглядів (а.с. 15, том 1), копію договору дарування грошових коштів від 19 грудня 2021 року, відповідно до якого позивач отримала у подарунок 200 000,00 грн. (а.с. 16, том), копію договору дарування частки у праві власності на квартиру, відповідно до якого позивач отримала у подарунок Ѕ частину квартири [ADDRESS] (а.с. 17-18, том 1), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію позивача, як фізичної особи-підприємця (а.с. 19-20, том 1), витяг № 209530 з реєстру платників єдиного податку (а.с. 21, том 1), акт обстеження житлово-побутових умов проживання квартири [ADDRESS] (а.с. 23, том 1), довідку про отримання позивачем допомоги про народженні дитини - [PERSON] в період з 01 вересня 2018 року по 31 серпня 2021 року (а.с. 24, том 1), консультативні висновки (а.с. 25-31, том 1), довідку про відвідування [PERSON] дитячого центру «Футбік» з 16 листопада 2020 року (а.с. 32, том 1), позитивну характеристику (а.с. 33), посвідчення майстра спорту України з художньої гімнастики (а.с. 34, том 1), копію диплому (а.с. 33, том 1), світлини нагород позивача (а.с. 33 а-37, том 1). Згідно з п. 4 ст. 129 Конституції України однією з основних засад судочинства є змагальність сторін та свобода в наданні ними суду своїх доказів і у доведенні перед судом їх переконливості. Завданнями цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. (ч. 1 ст. 2 ЦПК України). Відповідач скористався процесуальним правом подачі відзиву на позовну заяву у встановлений строк, а також доказів, на підтвердження своїх заперечень, відповідно до яких позовні вимоги не визнав повністю, оскільки він має можливість забезпечити повноцінну участь у вихованні дитини, забезпечити сину належні умови проживання та догляд, розвиток здібностей, захист здоров`я, навчання, тощо. Відповідач веде здоровий спосіб життя, активно займається спортом та усіляко сприяє цьому разом із сином, схильностей до негативних звичок немає, антисоціальними проявами та аморальною поведінкою, яка може зашкодити розвиткові дитини не вирізняється, за місцем проживання характеризується позитивно, у взаємовідносинах з сином має порозуміння. Відповідач бере активну участь у забезпеченні розвитку, навчання, дозвілля та відпочинку сина. Крім того, дитина не проживає за адресою: [ADDRESS] . На підтвердження відзиву відповідач надав суду акт обстеження умов проживання « 152 від 18 листопада 2021 року, а саме, квартири [ADDRESS] (а.с. 92, том 1), копію декларації № 0001-638Р-63АО про вибір лікаря, який надає первинну медичну допомогу для сина (а.с. 93, том 1), довідку Міністерства внутрішніх справ України про відсутність судимості у відповідача (а.с. 95, том 1), позитивну характеристику від Об`єднання співвласників багатоквартирного будинку «Озерні Зорі» (а.с. 96, том 1), копію трудової книжки (а.с. 97-101, том 1), договір купівлі-продажу квартири, відповідно до якого відповідач придбав квартиру [ADDRESS] (а.с. 102, 103, 104, том 1), витяги з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про наявність у відповідача на праві власності гаражів № [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [NUMBER] , [ADDRESS] (а.с. 105-110, том 1), довідку Комунального некомерційного підприємства «Київська міська наркологічна клінічна лікарня «Соціотерапія» (а.с. 111, том 1), копію договору про надання медичної програми «педіатричне спостереження за дитиною до одного року» від 31 серпня 2018 року (а.с. 112-115, 116-117, 118-120, том 1), квитанцію про оплату послуг на суму 25 354,55 грн. за договором про надання медичної програми «педіатричне спостереження за дитиною до одного року» від 31 серпня 2018 року (а.с. 121, том 1), копію договору № 1803/20 від 13 листопада 2020 року щодо раннього розвитку програм «Футбік» (а.с. 122-124, том 1), довідку про оплату відповідачем навчання дитини у дитячому центрі «Футбік» (а.с. 125, том 1), характеристику дитини від Еко-студії дитячого розвитку БОНОБО (а.с. 126, том 1), договір на навчання сина у Еко-студії дитячого розвитку БОНОБО (а.с. 127-130, том 1), копії ваучерів та підтвердження бронювання туристичних послуг (а.с. 131, 132, 133, том 1), скріншоти інформації з мережі інтернет (а.с.134-142, том 1), скріншот з верифікованої криптовалютної біржі (а.с. 143-144, том 1), декларацію про доходи за 2020 рік (а.с. 145-150, том 1), копії грамот (а.с. 151-168, том 1), витяг з Єдиного державного реєстру юридичних осіб, фізичних осіб-підприємців та громадських формувань про реєстрацію відповідача, як фізичної особи-підприємця (а.с. 170-171, том 1), виписки з особового рахунку, відкритого на ім`я відповідача у АТ КБ «Приватбанк» та історії по картковому рахунку (а.с. 172-174, 175-198, 199-201, 202-204, 205-208, 209-212, 213-218, 219-224, 225230, 231, 232-235, том 1). Представник позивача скористався своїм правом подачі відповіді на відзив, відповідно до якої зазначив, що факт реєстрації особи за будь-якою адресою не означає її фактичне проживання за цією адресою. Відповідачем не надано жодного підтвердження здійснення якоїсь підприємницької діяльності та отримання від неї доходу. Крім того, з наданих відповідачем виписок з особового рахунку не вбачається, що він ніс витрати саме на дитину. На підтвердження відповіді на відзив представник позивача надав суду акт обстеження житлово-побутових умов проживання квартири [ADDRESS] (а.с. 10, том 2), податкову декларацію платника єдиного податку фізичної особи-підприємця (а.с. 11, том 2), договір дарування нежилих приміщень, відповідно до якого позивач отримала у подарунок нежилі приміщення з № 1 по [ADDRESS] (а.с. 14-17, том 2), висновок експерта № 03/22-а за результатами проведення судово-психологічної експертизи, відповідно до якого психологічно доцільнішим є проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю [PERSON] , [INFO] (а.с. 18-28, том 2), протокол за результатами проведення індивідуального психологічного консультування та дослідження [PERSON] від 03 лютого 2022 року (а.с. 29-32, том 2). Відповідач скористався своїм правом подачі письмових заперечень на відповідь на відзив, відповідно до яких зазначив, що його рівень грошового забезпечення дозволяє в повній мірі забезпечувати гідний рівень життя, як дитини, так і його самого. Відповідно до ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної освіти, готувати її до самостійного життя. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї. Згідно частини першої та другої ст. 155 Сімейного кодексу України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року (далі - Конвенція), в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Згідно зі ст. 9 Конвенції держави-учасниці забезпечують те, щоб дитина не розлучалася з батьками всупереч їх бажанню, за винятком випадків, коли компетентні органи згідно з судовим рішенням, визначають відповідно до застосовуваного закону і процедур, що таке розлучення необхідне в якнайкращих інтересах дитини. Таке визначення може бути необхідним у тому чи іншому випадку, наприклад, коли батьки жорстоко поводяться з дитиною або не піклуються про неї, або коли батьки проживають роздільно і необхідно прийняти рішення щодо місця проживання дитини. За ч. ч. 2 та 3 ст. 11 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на проживання в сім`ї разом з батьками або в сім`ї одного з них та на піклування батьків. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За ст. 141 СК України мати і батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини. Згідно зі ст. 160 СК України місце проживання дитини, яка досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків та самої дитини. Відповідно до ст. 161 СК України у випадку, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Згідно висновку Органу опіки та піклування Печерської районної в місті Києві державної адміністрації про визначення місця проживання дитини № 105/01-554 від 28 вересня 2022 року, комісія вважає за доцільне визначити місце проживання малолітньої дитини [PERSON] , [INFO] , як з матір`ю [PERSON] , так і з батьком [PERSON] (а.с. 107-109, том 2). Згідно з п. 18 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21 грудня 2007 року № 11 судам роз`яснено, що при вирішенні спору про місце проживання дитини належить звертати особливу увагу на її вік та з`ясовувати, з ким із батьків вона бажає проживати. Судам слід враховувати також положення ст. 160 СК України, якою передбачено, що місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за згодою батьків, яка досягла десяти років, - за спільною згодою батьків та самої дитини, а місце проживання дитини, яка досягла чотирнадцяти років, визначається нею самою. Отже, суд, розуміючи, що спір стосується вкрай чутливої сфери правовідносин,

Outcome: approved