Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

07.07.2022 року позивачка звернулась до Малиновського районного суду м. Одеси з вказаним позовом, у якому вона просила суд: визнати таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, вчинений 28.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Євгеном Михайловичем, зареєстрований в реєстрі за № 17599; стягнути з Акціонерного товариства «Ідея Банк» на користь [PERSON] судові збір. В обґрунтування своїх позовних вимог позивачка посилається на те, що 29.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 17599 про стягнення з мене на користь АТ «Ідея банк» заборгованості у сумі 76 991,02грн. 22.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем , було відкрито виконавче провадження № 63386039 на підставі виконавчого напису № 17599, вчиненого 28.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є. М. про яке позивач дізналася із мобільного додатку «Дія». У вересні 2021 року позивач звернувся до офісу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г. В із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та отримання копій документів завірених належним чином (копія заяви додана до матеріалів справи). Приватним виконавцем було відмовлено у надані копій документів, виконавець дозволив лише сфотографувати документи. Ознайомившись з виконавчим написом: Виконавчий напис № 17599, від 28.09.2020 р. вчинено на кредитному договорі № 0-301-007102-18-980 від 28.12.2018 р. укладеним з ТОВ «Ідея Банк» код ЄДРПОУ: 19390819. Виконавчим написом запропоновано стягнути 76 991,02 грн. з яких: 42 677,76 грн. - основний борг; 6 295,38 грн. - прострочений борг; 22 729,61 грн. - прострочені проценти; 3 088,27 грн. - строкові проценти; 300,00 грн. - інші штрафні санкції; 1900,00 грн. - оплата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. Строк платежу за яким 0-301-007102-18-980 від 28.12.2018 р. настав - боржником допущено прострочення. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. без необхідних на те документів, що передбачені законодавством, а тому має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 11.07.2022 року відкрито провадження у справі та призначено проведення підготовчого судового засідання. Разом з позовом було подано клопотання про витребування доказів, яке було задоволено та ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 01.09.2022 р. та витребувано у приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Георгія Володимировича, копії документів - завірені належним чином, а саме: копію виконавчого напису, виданого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенком Є. М., № 17599 від 28.09.2020 року; заяву стягувача з вимогою про відкриття виконавчого провадження та додані до неї документи; постанову про відкриття виконавчого провадження. Ухвалою Малиновського районного суду м. Одеси від 06.10.2022 року підготовче провадження у справі закрито та призначено розгляд справи по суті. 03.11.2022 року в судове засідання позивачка та її представник не з`явились, представник позивачки разом з позовом подав до Малиновського районного суду м. Одеси заяву, в якій він просив суд розглядати справу без їх участі, позов підтримав, проти заочного розгляду справи не заперечував. 03.11.2022 року представник відповідача в судове засідання не з`явився, повідомлявся про дату, час та місце судового засідання належним чином та своєчасно, подав відзив на позов в якому просив у задоволенні позову відмовити та просив слухати справу у його відсутність. 03.11.2022 року треті особи в судове засідання не з`явились, повідомлялись про дату, час та місце слухання справи, належним чином та своєчасно, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи вищевикладене, суд розглядає справу за наявними в ній матеріалами та доказами. Судом встановлені наступні факти. У 29.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Євгеном Михайловичем було вчинено виконавчий напис № 17599 про стягнення з мене на користь АТ «Ідея банк» заборгованості у сумі 76 991,02грн. 22.10.2020 року приватним виконавцем виконавчого округу Одеської області Парфьоновим Георгієм Володимировичем , було відкрито виконавче провадження № 63386039 на підставі виконавчого напису № 17599, вчиненого 28.09.2020 року приватним нотаріусом КМНО Остапенком Є. М. про яке позивач дізналася із мобільного додатку «Дія». У вересні 2021 року позивач звернувся до офісу приватного виконавця виконавчого округу Одеської області Парфьонова Г. В із заявою про ознайомлення із матеріалами виконавчого провадження та отримання копій документів завірених належним чином (копія заяви додана до матеріалів справи). Приватним виконавцем було відмовлено у надані копій документів, виконавець дозволив лише сфотографувати документи. Ознайомившись з виконавчим написом: Виконавчий напис № 17599, від 28.09.2020 р. вчинено на кредитному договорі № 0-301-007102-18-980 від 28.12.2018 р. укладеним з ТОВ «Ідея Банк» код ЄДРПОУ: 19390819. Виконавчим написом запропоновано стягнути 76 991,02 грн. з яких: 42 677,76 грн. - основний борг; 6 295,38 грн. - прострочений борг; 22 729,61 грн. - прострочені проценти; 3 088,27 грн. - строкові проценти; 300,00 грн. - інші штрафні санкції; 1900,00 грн. - оплата нотаріусу за вчинення виконавчого напису. Строк платежу за яким 0-301-007102-18-980 від 28.12.2018 р. настав - боржником допущено прострочення. Позивач вважає, що виконавчий напис вчинений приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Остапенко Є.М. без необхідних на те документів, що передбачені законодавством, а тому має бути визнаним таким, що не підлягає виконанню. 28.12.2018 року між позивачем та АТ «Ідеа Банк» була укладена угода № С-30-007102-18-980 про відкриття Кредитної лінії та обслуговування Кредитної картки. Судом встановлено, що виконавчий напис № 17599вчинено за наявності низки порушень приватним нотаріусом процедури вчинення виконавчого напису, а саме, приписів ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат» від 2 вересня 1993 року, глави 12, 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року №296/5, Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року №1172, що підтверджується викладеним нижче. Відповідно до ст.ст. 87, 88 Закону України «Про нотаріат», в редакції, що була на час спірних правовідносин, підпунктами 3.1, 3.3 п. 3 гл. 16 розд. II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість; нотаріус вчиняє виконавчий напис, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умовами, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Судом встановлено, що виконавчий напис № 17599вчинений не на оригіналі документа (дублікаті документа, що має силу оригіналу), що встановлює заборгованість, тобто не на договорі, що свідчить про порушення нотаріусом процедури вчинення напису, передбаченою статтею 87 Закону України «Про нотаріат», пункту 2 глави 12 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, підпунктом 5.1. пункту 5 глави 16 «Вчинення виконавчих написів» розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, в редакції чинній станом на 20.08.2018 року, тобто на дату вчинення спірного виконавчого напису. Відсутні також оригінали додатків згідно з п.7.10. Договору, які є його невід`ємною частиною. Оскаржуваний виконавчий напис вмотивований, зокрема, посиланням на п.2 Переліку №1172. Вказаний пункт передбачає вчинення виконавчих написів, на підставі кредитних договорів, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями та був внесений до вказаного Переліку Постановою Кабінету Міністрів України від 26 листопада 2014 року №662 «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів». Водночас, Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 року по справі №826/20084/14 визнано частково незаконною та частково не чинною вказану Постанову Кабінету Міністрів України №662 від 26.11.2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, зокрема, можливості вчинення виконавчого напису стягувача для стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин. Ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року вказану постанову залишено без змін. Постановою Великої палати Верховного суду від 20 червня 2018 року постанова суду апеляційної інстанції залишена без змін. Резолютивну частину постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 21 березня 2017 року № 23; резолютивну частину ухвали Вищого адміністративного суду України від 01 листопада 2017 року у справі № 826/20084/14 опубліковано в інформаційному бюлетені «Офіційний вісник України» від 24 листопада 2017 року № 92. Враховуючи викладене, судом встановлено, що оскаржуваний виконавчий напис вчинений всупереч рішенню суду, а саме постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року по справі №826/20084/14, та з посиланням на підставу його вчинення, яка втратила чинність на підставі цього рішення суду, а саме: п. 2 «Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого постановою. Суд звертає увагу відповідача, що на час вчинення спірного виконавчого напису, тобто станом на 28.09.2020 року норми, які визначають перелік документів, що підтверджують безспірність заборгованості по кредитним договорам, за якими боржниками допущено прострочення платежів, не були чинними, вчинення виконавчого напису на підставі не нотаріальних договорів чинним законодавством не передбачалось. Стосовно суми заборгованості, що зазначена у виконавчому написі № 17599, суд вважає, що така сума не має ознак безспірності та не відповідає умовам договору. Підпунктом 3.1 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року передбачено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Відповідно до п. б розділу 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 року, для одержання виконавчого напису додаються засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувана про непогашення заборгованості. У відповідності до ч. 1 ст. 1048 ЦК України, позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Виходячи з викладеного, суд не може встановити, яким чином здійснено нарахування заборгованості позивачу за простроченими відсотками у розмірі 22729,61 грн. та строковими відсотками у розмірі 3088,27 грн. Пунктом 6 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року передбачено, що за заявою кредитора розмір суми, яка підлягає стягненню за виконавчим написом, може бути встановлений з урахуванням індексу інфляції за весь час прострочення та трьох процентів річних від простроченої суми, якщо інший розмір не встановлений договором або законом (підпункт 6.1.), при цьому неустойка (штраф, пеня) включається до виконавчого напису, якщо це передбачено умовами договору (ц.6.2.). Також, суд з виконавчого напису не вбачає на яку саме суму простроченого платежу та за який час здійснено нарахування пені (відсоток від суми заборгованості), що унеможливлює перевірити правильність її нарахування. Судом встановлено, що письмової вимоги про усунення порушень письмової вимоги про усунення порушень та спливу тридцяти днів з моменту її надіслання до дня вчинення виконавчого напису нотаріусом, як це передбачено пп.2.3 п.2 Глави 16 розділу Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року, позивачем не отримувалось, а тому суд приходить до висновку, що вона була позбавлена можливості бути вчасно проінформованою про наявність заборгованості та можливості або оспорити вимоги відповідача, або ж виконати їх, що не може свідчити про безспірність суми, пред`явленої до стягнення, тому у приватного нотаріуса не було безспірних доказів наявності визначеної суми боргу. Таким чином, судом встановлено, що наявна заборгованість не є безспірною і не може вважатись обґрунтованою у зв`язку з виникненням такої заборгованості у позивача перед відповідачем через умови договору, які є спірними щодо встановлення погашення кредиту та відсотків. У справі № 305/2082/14-ц Велика Палата Верховного Суду 15.01.2020 року зробила правовий висновок, що вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Згідно з ст. 88 Закону України «Про нотаріат», в редакції чинній на час спірних правовідносин, нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачам та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Підпунктом 3.4 пункту 3 глави 16 розділу II Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом Міністерства юстиції України від 22.02.2012 року передбачено, що строки, протягом яких може бути вчинено виконавчий напис, обчислюються з дня, коли у стягувача виникло право примусового стягнення боргу. У постанові Верховного Суду від 27.03.2019 справа № 137/1666/16-ц зроблений висновок, що з урахуванням приписів статей 15, 16, 18 ЦК України, статей 50, 87, 88 Закону України «Про нотаріат» захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис: як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Вчинення нотаріусом виконавчого напису відбувається за фактом подання стягувачем документів, які згідно з відповідним Переліком є підтвердженням безспірності заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем. Однак сам по собі цей факт (подання стягувачем відповідних документів нотаріусу) не свідчить про відсутність спору стосовно заборгованості як такого. Відповідно до ч.1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі задоволення позову на відповідача. Судом встановлено, що позивачка понесла судові витрати, які складаються зі сплаченого судового збору за позовну заяву в розмірі 992,40 гривень, що підтверджується квитанцією №9003-8689-0777-6589 від 29.06.2022 року. Висновки суду відповідають вимогам норм права, на які посилається суд під час розгляду справи і фактичним обставинам по справі. У рішенні суду повно відображені обставини, які мають значення для даної справи, висновки суду про встановлені обставини і правові наслідки, які є вичерпними, відповідають дійсності і підтверджуються достовірними доказами. На підставі викладеного та

Outcome: approved