Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

Заявник звернувся в суд з заявою, в якій просить встановити факт, що трудова книжка колгоспника [NUMBER] від 14 грудня 1989 року де його анкетні дані російською мовою вказані як [PERSON] , а українською мовою вказані як [PERSON] в дійсності належить йому [PERSON] . Свої вимоги заявник обґрунтовує тим, що почав збирати документи щоб вчасно піти на пенсію. Вищевказані невідповідності анкетних даних створюють йому перешкоди в належному поданні в подальшому документів для оформлення пенсії. Посилаючись на п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України просить встановити вищезгаданий юридичний факт. Заявник до суду не з`явився проте у заяві до суду просить розгляд справи проводити у його відсутності. Заявлені вимоги підтримує в повному обсязі та просить суд їх задовольнити. Представник заінтересованої особи в судове засідання не з`явився, проте подав до суду пояснення в якому підтвердив обставини викладені в заяві [PERSON] , щодо вирішення справи покладається на неупередженість та об`єктивність суду. Розгляд справи здійснювався за відсутності учасників справи, без фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, що відповідає вимогам ч.2 ст.247 ЦПК України. Дослідивши наявні у справі докази в їх сукупності, приходжу до наступного висновку. Відповідно до п.5 ч.2 ст.293 ЦПК України, суд розглядає в порядку окремого провадження справи про встановлення фактів, що мають юридичне значення. Зокрема п.6 ч.1 ст.315 ЦПК України встановлено, що суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючих документів особі, прізвище, ім`я, по батькові, місце і час народження якої, що зазначені в документі, не збігаються з прізвищем, ім`ям, по батькові, місцем і часом народження цієї особи, зазначеним у свідоцтві про народження або в паспорті. Пунктом 3 Рішення Конституційного Суду України від 09 липня 2002 року № 15-рп/20002 встановлено, що обов`язкове досудове врегулювання спорів, яке виключає можливість прийняття позовної заяви до розгляду і здійснення за нею правосуддя, порушує право особи на судовий захист. Тобто, обрання певного засобу правового захисту, у тому числі і досудового врегулювання спору, є правом, а не обов`язком особи, яка добровільно, виходячи з власних інтересів, його використовує. З матеріалів справи, а саме наданої заявником копії трудової книжки колгоспника [NUMBER] встановлено, що анкетні дані власника книжки вказано як « [PERSON] дата народження [INFO] » (а.с.5). Окрім цього у витягу копії трудової книжки колгоспника [NUMBER] від 14 грудня 1989 року анкетні дані власника книжки вказано як « [PERSON] , дата заповнення книжки 14.12.1989» (а.с.5). Із копії паспорта громадянина України [NUMBER] виданого 17 грудня 1996 року встановлено, що анкетні дані заявника вказані як [PERSON] [INFO] (а.с.3, 4). Окрім цього у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , дипломі молодшого спеціаліста [NUMBER] , свідоцтві про укладення шлюбу [NUMBER] анкетні дані заявника вказані як « [PERSON] ». Дослідженими в судовому засіданні матеріалами справи доведено той факт, що трудова книжка колгоспника [NUMBER] від 14 грудня 1989 року в дійсності належить [PERSON] . Дані факти знайшли своє підтвердження в суді. Розбіжність в написанні анкетних даних заявника виникла внаслідок помилки, допущеної при оформленні документів. Факт належності вищевказаних правовстановлюючих документів судом встановлюється з метою оформлення заявником пенсії.

Outcome: approved