Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

В травні 2021 року позивач [PERSON] звернулася до Білоцерківського міськрайонного суду Київської області з позовною заявою до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням, мотивуючи тим, що їй на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом належить 3/8 частині житлового будинку [ADDRESS] , інша частина будинку належить відповідачу по справі, але відповідач по справі, який є її братом, вважає, що тільки він один вправі користуватися житловим будинком і не допускає її до нього. 13 квітня 2021 року він замінив замок на вхідних дверях, а дублікат ключів їй не надає. Внаслідок створених відповідачем перешкод та його неправомірних дій вона позбавлена охоронюваного законом права користування житловим приміщенням, що змушує її звертатися до суду. Вона зверталася до правоохоронних органів та сільську раду. Отримала довідку про те, що існують цивільні - правові відносини і їй було рекомендовано звертатися до суду. Сільська, рада також надала довідку, що не заперечує щодо її вселення у спадковий будинок. Просила суд вселити її, [PERSON] , у будинку [ADDRESS] , зобов`язати [PERSON] не перешкоджати їй користуванню будинку [ADDRESS] .Стягнути з відповідача витрати пов`язанні зі сплатою судового збору в розмірі 908 грн. ( а. с. 1 ). Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 14.05.2021 року ( а. с. 7 ), головуючим суддею визначено суддю Орєхова О.І. та матеріали справи передані для розгляду. Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України за відсутності підстав для залишення позовної заяви без руху, повернення позовної заяви чи відмови у відкритті провадження суд відкриває провадження у справі протягом п`яти днів з дня надходження позовної заяви або заяви про усунення недоліків, поданої в порядку, передбаченому статтею 185 цього Кодексу. Якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановленому законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 17.05.2021 року позовна заява [PERSON] до [PERSON] про вселення та усунення перешкод у користуванні житловим приміщенням була залишена без руху ( а. с. 11-12 ). 25 квітня 2021 року за вх. № 24014 судом отримано заяву про усунення недоліків ( а. с. 14 ) та квитанцію про сплату судового збору ( а. с. 15 ). Відповідно до ч. 6 ст. 187 ЦПК України у разі якщо відповідачем у позовній заяві вказана фізична особа, яка не є суб`єктом підприємницької діяльності, суд не пізніше двох днів з дня надходження позовної заяви до суду звертається до відповідного органу реєстрації місця перебування та місця проживання особи щодо надання інформації про зареєстроване місце проживання ( перебування ) такої фізичної особи. 25 травня 2021 року здійснено запит стосовно відомостей про реєстрацію місця проживання відповідача ( а. с. 16 ). 15 червня 2021 року за вх. № 27777 судом отримано з відділу обліку та моніторингу інформації про реєстрацію місця проживання ЦМУ ДМС в Києві та Київській області щодо зареєстрованого місця проживання ( перебування ) відповідача ( а. с. 18 ). Згідно отриманої інформації [PERSON] , [INFO] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] . Згідно ч. 1 ст. 187 ЦПК України якщо відповідачем вказана фізична особа, яка не має статусу підприємця, суд відкриває провадження не пізніше наступного дня з дня отримання судом у порядку, передбаченому частиною восьмою цієї статті, інформації про зареєстроване у встановлено законом порядку місце проживання ( перебування ) фізичної особи - відповідача. Ухвалою судді від 17 червня 20221 року постановлено прийняти позовну заяву до розгляду та відкрито провадження у вищевказаній справі. Постановлено провести розгляд справи за правилами загального позовного провадження та призначено підготовче засідання у справі на 19 липня 2021 року ( а. с. 19-20 ). 22 липня 2021 року за вх. № 34323 судом було отримано зустрічна позовна заява від [PERSON] , в якій останній просив суд прийняти даний зустрічний позов до спільного провадження з первісним позовом, провести конкретний розподіл житлового будинку [ADDRESS] , виділивши йому, [PERSON] у власність 5/8 частин цього будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами згідно з висновком судової експертизи, припинивши спільну часткову власність по цьому будинку. Призначити по справі судову будівельно-технічну експертизу для визначення можливих варіантів розподілу будинку в натурі. В задоволенні первісного позову відмовити. Стягнути з відповідачки [PERSON] на його користь судові витрати по справі. Зустрічна позовна заява мотивована тим, що [PERSON] є його рідною сестрою по матері. Пред`явлений нею позов і його зустрічний позов стосуються спадкового будинку за [ADDRESS] , який залишився їм у спадок. Йому в цьому будинку належить 5/8 часток: 1/4 частка на підставі рішення Білоцерківського міськрайонного суду від 04.02.2021р. по справі № 357/5429/20, як спадкове майно, яке він успадкував після смерті свого батька [PERSON] , який помер [INFO] ; 3/8 часток на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом, виданого 30.04.2021р. державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П., які він успадкував після смерті матері [PERSON] , яка померла [INFO] . Його сестрі [PERSON] , відповідачці за зустрічним позовом, в цьому будинку належить 3/8 часток, які вона, як і він, успадкувала після смерті їхньої матері. Оскільки спадковий будинок є його єдиним місцем постійного проживання, в якому він зареєстрований, він все своє свідоме життя доглядає за ним, ремонтує (міняв вікна, двері, підливав бетоном веранду, ставив огорожу, робив вимощення і т.д.). Ще за життя матері він вкладав в цей будинок значні свої кошти і фізичні зусилля, щоб підтримувати в належному стані будинок, господарські споруди, огорожу і т.д. Продовжує це робити і на даний час. Відповідачка [PERSON] сюди приїжджала лише провідати матір, допомагати на городі. Після смерті матері відносини у них з сестрою сильно погіршились, мали місце постійні конфлікти, навіть фізичні напади на нього, на членів його сім`ї. Особливі прояви агресії з боку [PERSON] стали проявлятись, коли він через суд став захищати свої права на частку у будинку, яку успадкував після смерті свого батька. Щоб хоч якось налагодити відносини він запропонував сестрі, яка була відповідачем у справі, мирне вирішення спору, взявши на себе всі судові витрати по справі, які мав право стягнути з неї. Вона його позов визнала, але конфлікти і агресивна поведінка з її боку лише посилились. Після оформлення всіх своїх спадкових прав у цьому будинку, він неодноразово пропонував відповідачці в добровільному порядку розділити будинок із господарськими спорудами відповідно до належних їм часток та з врахуванням того, хто якою частиною будинку фактично користувався, навіть пропонував їй свою допомогу в облаштуванні окремого виходу. Пропонував їй також в добровільному порядку розділити двір і город, щоб спокійно і мирно все обробляти. На це вона відповідала лайкою і вимагала, щоб він віддав їй у користування ту частину будинку, в якій живе, де знаходяться його речі і яку весь час ремонтує, і ту частину двору і городу, якими він користується, на що він відповів відмовою. 13.04.2021р. вона влаштувала черговий скандал, зверталась до поліції, але її спадкові правапісля смерті матері на той час оформлені ще не були і вона не мала підстав пред`являти йому будь-які претензії. Після цього, [PERSON] забрала з погреба свою картоплю і більше в дворі будинку не з`являлась, город не вживала. Свідоцтво про право на спадщину після смерті матері вони отримали лише 30.04.2021р., але після цього відповідачка біля спадкового будинку не з`являлась. Нажаль, стосунки у них з сестрою склались неприязні, мирним шляхом встановити порядок використання кожним з них своєї частки спадщини їм не вдалось, спільно користуватись будинком вони не можуть. Тому у нього виникла необхідність виділити свої 5/8 частки із спільної часткової власності у спадковому житловому будинку. Фактично проживає в спадковому будинку, є зареєстрованим, користується і оплачує всі комунальні послуги лише він - позивач [PERSON] . Спадковий будинок «А» має загальну площу 83,6 кв.м., житлова площа 54,6 кв.м., складається з чотирьох житлових кімнат 1-4 (7,0 кв.м.), 1-5 (9,2 кв.м.), 1-6 (10,9 кв.м.), 1-7 (27,5 кв.м.), кухні 1-1 (87,9 кв.м.), коридора 1-8 (10,0 кв.м.), кухні 1-3 (7,5 кв.м.), кладової 1-2 (3,6 кв.м.). До складу садиби входять також господарські будівлі та споруди: гараж «Б», хлів- літня кухня «В», погріб «Г», огорожа № 1-3, ворота з хвірткою № 3. Загальна вартість домоволодіння згідно Звіту про незалежну оцінку майна складає 18 3460 грн. ( а. с. 30-34 ). Протокольною ухвалою від 14.09.2021 року об`єднано зустрічний позов [PERSON] з первісним позовом [PERSON] ( а. с. 93-95 ). Ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року по даній справі було призначено судову будівельно-технічну експертизу та перед експертом було поставлено питання щодо дійсної ринкової вартості спірного житлового будинку, варіанти поділу спірного будинку відповідно до часток співвласників, чи можливий такий поділ, які переобладнання необхідно здійснити для поділу будинку відповідно до варіантів, варіанти поділу, розрахунки, компенсації ( а. с. 105-109 ). 21 червня 2022 року матеріали справи надійшли до суду з експертного закладу з висновком експерта від 10.06.2022 року ( а. с. 128-189 ). Ухвалою суду від 22.06.2022 року провадження у даній справі поновлено та призначено підготовче засідання у справі на 18 липня 2022 року ( а. с. 191-192 ). Протокольною ухвалою від 18.07.2022 року суд закрив підготовче засідання та призначив справу до розгляду по суті на 13.09.2022 року ( а. с. 196-197 ). В судовому засіданні 13.09.2022 року позивач та її представник, кожний окремо, підтримали позовні вимоги, надали пояснення аналогічні викладеним в позовній заяві та просили задовольнити їх. Зустрічні вимоги [PERSON] просили залишити без задоволення. В судовому засіданні відповідач та його представник, кожний окремо, підтримали зустрічну позовну заяву, надали пояснення аналогічні викладеним в ній та просили її задовольнити. Первісний позов [PERSON] просили залишити без задоволення, оскільки такі вимоги є безпідставними та недоведеними. В подальшому, в судовому засіданні 13.09.2022 року за клопотанням представника позивача, з яким погодилися відповідач та представник, оголошено перерву в судовому засіданні до 10.10.2022 року для мирного врегулювання спору ( а. с. 201-205 ). Згідно довідки від 10.10.2022 року, справа знята зі складу у зв`язку з оголошенням повітряної тривоги в Київській області та викладена на 01.11.2022 року ( а. с. 207 ). В призначений судом час, сторони в судове засідання не з`явилися. 01 листопада 2022 року за вх. № 38542 судом отримано від представника позивача - адвоката Дульдієра О.П. заява про розгляд справи без представника та самої позивачки. Свої позовні вимоги підтримують. Стосовно зустрічного позову прохання застосувати 3-й варіант згідно судової експертизи або 2-й варіант, оскільки пічне опалення. 01 листопада 2022 року за вх. № 38541 судом отримано заява від [PERSON] та його представника [PERSON] , в якій просили провести судове засідання 01.11.2022 року о 14 годині 30 хвилин без їх участі. Просили у задоволенні первісного позову [PERSON] відмовити. Задовольнити його позов, а саме: розділити житловий будинок [ADDRESS] згідно варіанту № 1, зазначеному у висновку експерта від 10.06.2022 року, виділивши йому у власність 62/100 ( 31/50 ) частин будинку, а [PERSON] 38/100 ( 19/50 ) частин цього будинку, припинивши спільну часткову власність. Стягнути з [PERSON] на його користь різницю у вартості часток, що виділяються в розмірі 3 427 грн. та судові витрати за проведення експертизи в розмірі 12 000 грн. та судовий збір у розмірі 1146,63 грн. Відповідно до ч. 3 ст. 211 ЦПК України учасник справи має право заявити клопотання про розгляд справи за його відсутності. Якщо таке клопотання заявили всі учасники справи, судовий розгляд справи здійснюється на підставі наявних у суду матеріалів. Оскільки сторони в судове засідання не з`явилися, будучи належним чином повідомленими, свої пояснення надавали в попередніх судових засіданнях, підписаної мирової угоди для затвердження суду не надали, а також враховуючи строки розгляду справи, суд приходить до висновку про можливість продовження розгляду справи за відсутності сторін за наявними матеріалами справи та враховуючи раніше надані пояснення. Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом здійснює секретар судового засідання. У разі неявки в судове засідання всіх учасників справи чи в разі якщо відповідно до положень цього Кодексу розгляд справи здійснюється судом за відсутності учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Оскільки сторони не з`явилися в судове засідання, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали справи, враховуючи надані сторонами пояснення, приходить до наступного. Завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави ( ч. 1 ст. 2 ЦПК України ). Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно ч. 1 ст. 19 ЦПК України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин,крім справ, розгляд яких здійснюється в порядку іншого судочинства. Судом встановлені фактичні обставини та зміст спірних правовідносин. В судовому засіданні встановлено, що згідно свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2021 року, спадкоємцями майна [PERSON] , 1938 року народження, яка померла [INFO] є син, [PERSON] та донька, [PERSON] , де частка кожного спадкоємця в спадковому майні померлої на житловий будинок з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] становить 3/8 частки ( а. с. 2 ). З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 30.04.2021 року вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 3/8 частки в житловому будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] ( а. с. 3 ). Рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 04 лютого 2021 року визнано частково недійсним свідоцтво про право на спадщину за законом, видане 22 листопада 2005 року державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Руденко Н.П. ( спадкова справа № 427, зареєстровано в реєстрі за № 2-1946 ) на ім`я [PERSON] на спадкове майно після смерті [PERSON] , який помер [INFO] , яке складається з 1/2 частини житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] , а саме щодо 1/4 частини цього будинку. Визнано за [PERSON] , [INFO] право власності на 1/4 частину житлового будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] в порядку спадкування після смерті [PERSON] , який помер [INFO] і якому цей будинок належав на підставі дублікату свідоцтва про право власності на житловий будинок, виданого виконавчим комітетом Биковогребельської сільської ради 03.04.1989 року, зареєстрованого в Білоцерківському БТІ за № 76, книга № 1 ( а. с. 35-39 ). Вказане судове рішення набрало законної сили 09.03.2021 року. Відповідно до ч. 4 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлені ці обставини, якщо інше не встановлено законом. З витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 02.04.2021 року вбачається, що [PERSON] на праві спільної часткової власності належить 1/4 частки в житловому будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] ( а. с. 40 ). Окрім цього, як зазначено вище, [PERSON] належить 3/8 частини в житловому будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право на спадщину за законом від 13.04.2021 року, виданого державним нотаріусом Білоцерківської районної державної нотаріальної контори Київської області Руденко Н.П. ( а. с. 41 ). Встановлено, що наразі частки співвласників в житловому будинку з відповідними господарськими будівлями та спорудами, який знаходиться в [ADDRESS] складають, [PERSON] частка становить 3/8, а [PERSON] - 5/8. Звертаючись до суду з позовними вимогами, [PERSON] зазначала, що відповідач чинить їй перешкоди в користуванні спірним житловим будинком, змінив замки на вхідних дверях, дублікат не надає, тому просила вселити її у будинок [ADDRESS] та зобов`язати відповідача не перешкоджати їй у користуванні будинком [ADDRESS] . В свою чергу, відповідач [PERSON] звертаючись до суду з зустрічною позовною заявою просив суд провести конкретний розподіл спірного житлового будинку, виділивши йому у власність 5/8 частин цього будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами згідно з висновком судової експертизи, припинивши спільну часткову власність по цьому будинку. Відповідно до ч.ч. 1-4 ст. 10 ЦПК України, суд при розгляді справи керується принципом верховенства права. Суд розглядає справи відповідно до Конституції України, законів України, міжнародних договорів, згода на обов`язковість яких надана Верховною Радою України. Суд застосовує інші правові акти, прийняті відповідним органом на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що встановлені Конституцією та законами України. Суд застосовує при розгляді справ Конвенцію про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року і протоколи до неї, згоду на обов`язковість яких надано Верховною Радою України, та практику Європейського суду з прав людини як джерело права. Пунктом 2 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 №2 передбачено, що відповідно до статей 55, 124 Конституції України та статті 3 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, кожен має право на справедливий і публічний розгляд його справи упродовж розумного строку незалежним і безстороннім судом, встановленим законом, який вирішить спір щодо його прав та обов`язків цивільного характеру або встановить обґрунтованість будь-якого висунутого проти нього кримінального обвинувачення. У п. 33 рішення ЄСПЛ від 19.02.2009 у справі «Христов проти України» суд зазначив, що право на справедливий судовий розгляд, гарантоване ч. 1 ст. 6 Конвенції, слід тлумачити в контексті преамбули Конвенції, яка, зокрема, проголошує верховенство права як складову частину спільної спадщини Договірних держав. Відповідно до ст.ст. 15, 16 ЦК України, кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Способом захисту цивільних прав та інтересів може, зокрема, бути припинення дії, яка порушує право. Відповідно до ст. 11 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. У справі Bellet v. France Суд зазначив, що стаття 6 § 1 Конвенції містить гарантії справедливого судочинства, одним з аспектів яких є доступ до суду. Рівень доступу, наданий національним законодавством, має бути достатнім для забезпечення права особи на суд з огляду на принцип верховенства права в демократичному суспільстві. Для того, щоб доступ був ефективним, особа повинна мати чітку практичну можливість оскаржити дії, які становлять втручання у її права. Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Сторони та інші особи, які беруть участь у справі, мають рівні права щодо подання доказів, їх дослідження та доведення перед судом їх переконливості. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Суд сприяє всебічному і повному з`ясуванню обставин справи: роз`яснює особам, які беруть участь у справі, їх права та обов`язки, попереджує про наслідки вчинення або невчинення процесуальних дій і сприяє здійсненню їхніх прав у випадках, встановлених цим Кодексом. Згідно до ч. 1 ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інші обставини, які мають значення для вирішення справи. Частиною 2 статті 77 ЦПК України встановлено, що предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухвалені судового рішення. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів (ч. 1 ст. 89 ЦПК України ). Відповідно до ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до частини першої статті 318 ЦКУкраїни кожен власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Однак право спільної часткової власності здійснюється співвласниками за їхньою згодою. Згідно ст.319 ЦК України власник володіє, користується і розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За приписами ст.328 ЦК України право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ст.365 ЦК України власність двох чи більше осіб із визначенням часток кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Як встановлено в судовому засіданні дійсно між сторонами існує спір щодо спірного житлового будинку [ADDRESS] . Так, позивач [PERSON] звертаючись до суду з вищевказаною позовною заявою вказувала, що відповідач [PERSON] чинить їй перешкоди у користуванні спірним житловим будинком. Однак, жодного належного та допустимого доказу в зазначеному, позивач суду не надала. Відповідно до ч. 4 ст. 12 ЦПК України кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Навпаки, під час розгляду вказаної цивільної справи було встановлено, що [PERSON] має доступ до спірного житлового будинку, користується його частиною, має окремий вхід, що не було спростовано з боку [PERSON] , а навпаки підтверджено. Відповідно до ч. 1 ст. 82 ЦПК України обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Отже, фактично сторони користуються відповідно до своїх часток, які належать їм на праві спільної часткової власності. Оскільки в судовому засіданні не було встановлено, а позивачем в свою чергу не доведено, що відповідач [PERSON] чинить перешкоди у користуванні спірним майном, остання користується частиною будинку, тому вимоги позивача [PERSON] є такими, що не підлягають задоволенню, оскільки є такими, що не знайшли свого підтвердження, безпідставні та недоведені. Окрім цього, суд зазначає, що такі вимоги позивача щодо вселення її та усунення перешкод у користуванні житловим будинком [ADDRESS] є також необґрунтованими з урахуванням того, що позивачу не належить спірний будинок на праві власності, лише його частка ( 3/8 ), інша частка належить відповідачу [PERSON] ( 5/8 ). Тобто, вказані вимоги позивача щодо вселення у будинок [ADDRESS] та усунення перешкод в його користуванні, порушує права відповідача у праві власникові вільно володіти, користуватися та розпоряджатися своїм майном, його часткою, яка йому належить. Відповідно до ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Стосовно зустрічного позову [PERSON] , який було об`єднано з первісним позовом [PERSON] щодо проведення розподілу житлово будинку [ADDRESS] , виділивши йому у власність 5/8 частин цього будинку з відповідними господарськими будівлями і спорудами згідно з висновком судової експертизи, припинивши спільну часткову власність по цьому будинку, суд приходить до наступного. Так, в судовому засіданні підчас розгляду справи встановлено, що між [PERSON] та [PERSON] , як співвласниками житлового будинку [ADDRESS] існують суперечки щодо вказаного майна, його користування, відповідно до часток, які належать кожному. Звертаючись з вищевказаним зустрічним позовом, відповідач [PERSON] просить провести фактичний розподіл спірного майна, припинивши спільну часткову власність. За наявними матеріалами справи вбачається, що спадковий будинок «А» має загальну площу 83,6 кв.м., житлова площа 54,6 кв.м., складається з чотирьох житлових кімнат 1-4 (7,0 кв.м.), 1-5 (9,2 кв.м.), 1-6 (10,9 кв.м.), 1-7 (27,5 кв.м.), кухні 1-1 (87,9 кв.м.), коридора 1-8 (10,0 кв.м.), кухні 1-3 (7,5 кв.м.), кладової 1-2 (3,6 кв.м.) ( а. с. 42-43 ). Крім того, до складу садиби входять також господарські будівлі та споруди: гараж «Б», хлів- літня кухня «В», погріб «Г», огорожа № 1-3, ворота з хвірткою № 3 ( а. с. 31 на зворотному листі ). За клопотанням відповідача [PERSON] ухвалою суду від 11 жовтня 2021 року було призначено судову будівельно-технічну експертизу стосовно можливого поділу будинку відповідно до часток співвласників ( а. с. 105-109 ). В свою чергу, позивач [PERSON] своїх питань щодо можливого розподілу спірного майна перед експертом не ставила. Так, експертним висновком від 10.06.2022 року, експерт дійшов висновку, що виділити ізольовані квартири, які передбачені п.6 постанови пленуму Верховного суду України № 7 від 04.10.1991 року (із змінами ), відповідно до ідеальних часток співвласників розміром 5/8 та 3/8 не вбачається можливим. На розгляд пропонується три можливих варіанти поділу житлового будинку по [ADDRESS] розроблені із відступом від ідеальних часток співвласників. Першим розроблено варіант розподілу об`єкта нерухомого майна, описаний в третьому питанні ухали суду від 11.10.2021 року, згідно якого відповідно до часток співвласників домоволодіння по [ADDRESS] та вимог нормативно-правових актів необхідно виконати наступний розподіл: [PERSON] виділяється: в будинку - житлова кімната 1-5 ( 9,2 кв.м. ), житлова кімната 1-4 ( 7,0 кв.м. ), кухня 1-3 ( 7,5 кв.м. ), коридор 1-8 ( 10,0 кв.м. ), кладова 1-2 ( 3,5 кв.м. ), веранда 1-1 ( 7,9 кв.м. ), в господарських будівлях і спорудах - гараж «Б», хлів - літня кухя «В»; [PERSON] виділяється: в будинку - житлова кімната 1-6 ( 10,9 кв. м. ), житлова кімната 1-7 ( 27,5 кв.м.), в господарських будівлях і спорудах - погреб «Г», водночас, огорожу 1-3 розділено по 1/2 кожному співвласнику ( див. табл. № 12 (Варіант №1 ), схема в Додатку № 2 до даного Висновку ) ( а. с. 128-182 ). Відповідач [PERSON] просив суд застосувати саме перший варіант поділу будинку, визначений експертом. З наявного в матеріалах справи плану будови ( а.с.43 ) та обставини встановлених в судовому засіданні підчас розгляду справи, встановлено, що на сьогодні між співвласниками фактично встановлений порядок користування спільною власністю, позивач [PERSON] має окремий вхід та відповідно користується частиною будинку у спільній власності, запропонований варіант розподілу експертом у першому варіанті, про який просив [PERSON] , наближений до тих часток, які належать сторонам та відповідно якимина сьогодні фактично користуються сторони у справі. Зазначене встановлено та відображено і експертом у експертному висновку від 10.06.2022 року. ( а. с. 147-148 ). Як роз`яснено в пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №7 від 04 жовтня 1991 року "Про практику застосування законодавства, що регулює право приватної власності громадян на жилий будинок", при вирішенні справ про виділ в натурі часток жилого будинку що є спільною частковою власністю, судам належить мати на увазі, що це можливо, якщо кожній із сторін може бути виділено відокремлену частину будинку з самостійним виходом (квартиру). Виділ також може мати місце при наявності технічної можливості переобладнати приміщення в ізольовані квартири. Як роз`яснено в п.7 Постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства, що регулює право приватної власності громадян на житловий будинок» (із змінами), у спорах по поділ будинку в натурі учасникам спільної часткової власності на будинок може бути виділено відокремлену частину будинку, яка відповідає розміру їх часток у праві власності. Якщо виділ технічно можливий, але з відхиленням від розміру часток кожного власника, суд з урахуванням конкретних обставин може провести його зі зміною у зв`язку з цим ідеальних часток з присудженням грошової компенсації учаснику спільної власності, частка якого зменшилась. Відповідно до положень статті 356 ЦК України власність двох чи більше осіб із зазначенням частки кожного з них у праві власності є спільною частковою власністю. Право співвласника на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності, передбачено статтею 364 ЦК України. Співвласник має право на виділ у натурі частки із майна, що є у спільній частковій власності. Якщо виділ у натурі частки із спільного майна не допускається згідно із законом або є неможливим, співвласник, який бажає виділу, має право на одержання від інших співвласників грошової або іншої матеріальної компенсації вартості його частки. У разі виділу співвласником у натурі частки із спільного майна для співвласника, який здійснив такий виділ, право спільної часткової власності на це майно припиняється. Така особа набуває право власності на виділене майно, і у випадку, встановленому законом, таке право підлягає державній реєстрації (частини перша-третя статті 364 ЦК України). Стаття 367 ЦК України передбачає, що майно, яке є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. При виділі частки із спільного нерухомого майна або при його поділі співвласникам має виділятися окрема площа, яка повинна бути ізольованою від приміщення іншого (інших) співвласників, мати окремий вихід, окрему систему життєзабезпечення (водопостачання, водовідведення, опалення тощо), тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна у розумінні статті 181 ЦК України, тобто складати окремий об`єкт нерухомого майна в розумінні статті 181 Цивільного кодексу України та пункту 10 Порядку присвоєння об`єкту нерухомого майна реєстраційного номера, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 08 грудня 2010 року № 1117 «Про ідентифікацію об`єктів нерухомого майна для державної реєстрації прав на них». При поділі нерухомого майна в натурі у разі необхідності його переобладнання та перепланування до ухвалення рішення в матеріалах справи повинні бути надані відповідні висновки: технічний висновок про відповідність перепланування будівельним нормам і правилам, санітарно-епідеміологічним вимогам, пропонованим до будинків і приміщень, і правилам пожежної безпеки. Такий правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 6 листопада 2019 року у справі № № 127/14320/15-ц. Запропонований експертом у висновку № 12-2021/1 судової будівельно-технічної експертизи від 10.06.2022 р. варіант поділу під № 1, про який просив [PERSON] , передбачає перепланування та переобладнання спірного будинку (а. с.175-176 ). Відтак в контексті положень статей 364, 367 Цивільного кодексу України, відповідач [PERSON] , співвласник зазначеного будинку, має право на поділ майна, що є у спільній частковій власності. Майно, що є у спільній частковій власності, може бути поділене в натурі між співвласниками за домовленістю між ними. У разі поділу спільного майна між співвласниками право спільної часткової власності на нього припиняється. Визначальним для виділу/поділу будинку, який перебуває у спільній частковій власності, є не порядок користування майном, а розмір часток співвласників та технічна можливість виділу/поділу будинку відповідно до часток співвласників. До такого висновку прийшов Верховний Суд в постанові від 17.04.2019 р. у справі № 545/3753/16-ц. Як встановлено та зазначено вище, хоча співвласники спірного будинку фактично користуються частками в будинку, але за наявних між ними суперечок, відповідно домовленостей щодо поділу майна не досягнуто. Тому, враховуючи наведене, суд приходить до висновку, що зустрічні позовні вимоги [PERSON] про поділ спірного майна та припинення спільної часткової власності є доведеними, обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Так, із вищевказаного висновку експерта у варіанті № 1 поділу житлового будинку, який фактично наближений до тих часток, які належать сторонам та відповідно якими на сьогодні фактично користуються сторони у справі вбачається, що в одиницях площі житлового будинку для [PERSON] - 5/8 частки на 7,1 кв.м. менше, а для [PERSON] - 3/8 частки на 7,1 кв.м. більше; в одиницях ринкової вартості для [PERSON] - 5/8 частки на 3 427грн. менше, а для [PERSON] - 3/8 частки на 3 427 грн. більше. Тому, з [PERSON] на користь [PERSON] підлягає стягненню 3 427 гривень різниця у вартості часток, що виділяється, згідно із висновком експерта від 10.06.2022 року ( а. с.175-176), яку просив стягнути [PERSON] звертаючись до суду із заявою від 01.11.2022 року за вх. № 38541. Відповідно до вимог ст. 263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Судове рішення має відповідати завданню цивільного судочинства, визначеному цим Кодексом. Обґрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з`ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені в судовому засіданні. Європейський суд з прав людини вказав, що згідно з його установленою практикою, яка відображає принцип, пов`язаний з належним здійсненням правосуддя, у рішеннях судів та інших органів з вирішення спорів мають бути належним чином зазначені підстави, на яких вони ґрунтуються. Хоча пункт 1 статті 6 Конвенції зобов`язує суди обґрунтовувати свої рішення, його не можна тлумачити як такий, що вимагає детальної відповіді на кожен аргумент. Міра, до якої суд має виконати обов`язок щодо обґрунтування рішення, може бути різною в залежності від характеру рішення (SERYAVIN AND OTHERS v. UKRAINE, № 4909/04, § 58, ЄСПЛ, від 10 лютого 2010 року). За таких обставин, суд дослідивши та проаналізувавши докази у справі,

Outcome: approved