Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

До Ірпінського міського суду Київської області надійшов зазначений вище позов, який позивач мотивує тим, що 05.03.2014 р. [PERSON] підписала заяву № б/н про отримання банківських послуг згідно якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Стверджує, що відповідачка підтвердила свою згоду на те, що підписана заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг» та «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті www.privatbank.ua, складає між нею та банком договір про надання банківських послуг, що підтверджується підписом у заяві. Однак, відповідачка взяті на себе зобов`язання не виконала і станом на 04.10.2021 р. її заборгованість за кредитним договором становить 22260,04 грн, з яких: заборгованість за простроченим тілом кредиту - 18474,10 грн, заборгованість за простроченими відсотками - 3785,94 грн. Просить стягнути з відповідачки на його користь заборгованість за кредитним договором про надання банківських послуг № б/н від 05.03.2014 р. в розмірі 22260,04 грн та судові витрати по справі. Від представника відповідачки до суду надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона зазначила, що між сторонами не було і немає домовленості щодо ціни договору (відсотків та пені); відповідачці не було відомо про ліміти/відсотки/відповідальність. В матеріалах справи відсутні докази надання відповідачці для ознайомлення в письмовому вигляді умов та правил надання банківських послуг (галочка в заяві - відсутня). Зазначає, що з 2014 по 2021 роки відповідачкою було взято у користування у банку 32972,83 грн, а сплачено - 51155,92 грн. Таким чином, вона оплатила вартість кредиту в значно більшому розмірі, аніж розмір отриманих коштів. При цьому, банк робить умови, за яких позичальник не має шансу на погашення тіла кредиту, оскільки всі сплачені кошти йдуть лише на зарахування оплати відсотків та пені, про які відповідачці не було відомо. Просить відмовити у задоволенні позовної заяви у повному обсязі. Від представника позивача до суду надійшла відповідь на відзив, в якій вона зазначила, що між сторонами було укладено договір у письмовій формі та здійснені всі необхідні дії задля придбання, припинення або зміни цивільних прав та обов`язків, що за змістом ч. 1 ст. 202 ЦК України вказує на вчинення двостороннього кредитного договору, складовими якого виступають заява, умови та правила надання банківських послуг і тарифи, з якими позичальник ознайомлений, про що свідчить підпис в заяві. Тобто, сторонами при укладенні договору були обговорені всі істотні умови. Крім того, вищезазначені тарифи і умови та правила надання банківських послуг є загальнодоступною інформацією, яка розміщена у відділеннях банку. Тарифи зазначені також в пам`ятці клієнта, яка існує в єдиному примірнику та яку відповідачка отримала разом із кредитною картою у спеціальному конверті. Просить задовольнити позовні вимоги в повному обсязі. В судове засідання представник позивача не з`явився, не заперечував проти розгляду справи за його відсутності. Відповідачка та її представник в судове засідання не з`явились, про час і місце слухання справи повідомлялись належним чином, а тому суд вважає за можливе розглянути справу без їхньої участі та ухвалити рішення на підставі наявних у справі доказів. Дослідивши докази по справі, оглянувши веб-сайт АТ КБ «ПриватБанк» за посиланням: https://privatbank.ua/terms, суд вважає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, виходячи з наступного. Так, судом встановлено, що відповідачка звернулась до ПАТ КБ «ПриватБанк», правонаступником якого є АТ КБ «ПриватБанк», з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим 05.03.2014 р. підписала заяву про надання банківських послуг в ПриватБанку, відповідно до якої отримала кредит у вигляді встановленого кредитного ліміту на картковий рахунок. Отримання відповідачкою кредитних коштів та їх використання нею не оскаржується, а також підтверджується виписками з рахунку [PERSON] за 2014-2021 р.р., наданих позивачем та представником відповідачки. З цих виписок вбачається, що за розрахунковий період відповідачка використала 32972,83 грн кредитних коштів та з неї було списано 35928,55 грн відсотків, комісії та пені. Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 207 ЦК України правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах, у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Статями 626, 628 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до ч. 1 ст. 638 ЦК України істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Частинами 1, 2 ст. 1054 ЦК України передбачено, що за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірах та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. До відносин за кредитним договором застосовуються положення параграфа 1 цієї глави, якщо інше не встановлено цим параграфом і не випливає із суті кредитного договору. Згідно з ст. 1055 ЦК України кредитний договір укладається у письмовій формі. Кредитний договір, укладений з недодержанням письмової форми, є нікчемним. Відповідно до ст. 634 цього Кодексу договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. У переважній більшості випадків застосування конструкції договору приєднання його умови розроблює підприємець (у цьому випадку ПАТ КБ «ПриватБанк»). Оскільки умови договорів приєднання розробляються банком, вони повинні бути зрозумілими усім споживачам і доведені до їх відома, у зв`язку із чим банк має підтвердити, що на час укладення відповідного договору діяли саме ці умови, а не інші. З огляду на зміст статей 633, 634 ЦК України можна вважати, що другий контрагент (споживач послуг банку) лише приєднується до тих умов, з якими він ознайомлений. Відповідно до ч. 2 ст. 1056-1 ЦК України (у редакції, чинній на момент виникнення спірних правовідносин) розмір процентів та порядок їх сплати за договором визначаються в договорі залежно від кредитного ризику, наданого забезпечення, попиту і пропозицій, які склалися на кредитному ринку, строку користування кредитом, розміру облікової ставки та інших факторів. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. Якщо договором не встановлений розмір процентів, їх розмір визначається на рівні облікової ставки Національного банку України. У разі відсутності іншої домовленості сторін проценти виплачуються щомісяця до дня повернення позики. Статтею 1049 ЦК України передбачено, що позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (грошові кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Відповідно до ч. 1 ст. 1050 ЦК України, якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до статті 625 цього Кодексу. Таким чином, у разі укладення кредитного договору проценти за користування позиченими коштами та неустойка поділяються на встановлені законом (розмір та підстави, стягнення яких визначаються актами законодавства) та договірні (розмір та підстави, стягнення яких визначаються сторонами в самому договорі). Разом з тим, у заяві про надання банківських послуг в ПриватБанку від 05.03.2014 р. процентна ставка не зазначена. Не вбачається з неї також, який тип карти виявила намір отримати відповідачка, та бажаний кредитний ліміт (розмір кредиту). Позивач, обґрунтовуючи право вимоги, в тому числі розмір і порядок нарахування, крім самого розрахунку кредитної заборгованості за договором № б/н від 05.03.2014 р., посилався на «Умови та правила надання банківських послуг» та «Тарифи Банку». При цьому, матеріали справи не містять підтверджень, що саме цей витяг з Тарифів та витяг з Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку розуміла відповідачка та ознайомилась і погодилась з ними, підписуючи заяву про надання банківських послуг в ПриватБанку, а також те, що вказані документи на момент отримання відповідачкою кредитних коштів взагалі містили умови, зокрема, й щодо сплати процентів за користування кредитними коштами та саме у зазначеному в цих документах, що додані банком до позовної заяви, розмірах і порядках нарахування. Суд вважає, що в даному випадку неможливо застосувати до вказаних правовідносин правила ч. 1 ст. 634 ЦК України, за змістом якої договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому, оскільки умови та правила надання банківських послуг, що розміщені на офіційному сайті позивача (www.privatbank.ua) неодноразово змінювалися самим ПАТ КБ «ПриватБанк» у період з часу виникнення спірних правовідносин та до моменту звернення до суду із вказаним позовом. За таких обставин та без наданих підтверджень про конкретні запропоновані відповідачці тарифи і умови та правила надання банківських послуг в ПриватБанку, відсутність у заяві про надання банківських послуг в ПриватБанку домовленості сторін про сплату відсотків за користування кредитними коштами, пені та штрафів за несвоєчасне погашення кредиту, надані банком витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» і «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку» не можуть розцінюватися як стандартна (типова) форма, що встановлена до укладеного з відповідачкою кредитного договору, оскільки достовірно не підтверджують вказаних обставин. При цьому, згідно з ч. 6 ст. 81 ЦПК України доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Обґрунтування наявності обставин повинне здійснюватися за допомогою належних, допустимих і достовірних доказів, а не припущень, що й буде відповідати встановленому статтею 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод від 04.11.1950 р. принципу справедливості розгляду справи судом. Надані позивачем умови та правила надання банківських послуг ПриватБанку, з огляду на їх мінливий характер, не можна вважати складовою кредитного договору, якщо вони не підписані та не визнаються позичальником, а також, якщо ці умови прямо не передбачені, як у даному випадку, в заяві про надання банківських послуг в ПриватБанку позичальника, яка безпосередньо підписана відповідачкою, адже лише цей факт може свідчити про прийняття позичальником запропонованих умов та приєднання як другої сторони до запропонованого договору. Отже, на думку суду, витяги з тарифів обслуговування кредитних карт «Універсальна» та «Умов та Правил надання банківських послуг в ПриватБанку», що оглянуті в судовому засіданні на сайті www.privatbank.ua та містяться у матеріалах цієї справи, не можна розцінювати як частину кредитного договору, укладеного між сторонами 05.03.2014 р. шляхом підписання заяви про надання банківських послуг в ПриватБанку, оскільки вони не містять підпису відповідачки. Такі висновки узгоджуються з правовою позицією, викладеною у постановах Верховного Суду від 11.03.2015 р. у справі № 6-16цс15, від 14.12.2016 р. у справі № 712/918/14-ц, від 22.03.2017 р. у справі № 6-2320цс16, у яких зазначено про те, що умови та правила надання банківських послуг, які не містять підпису позичальника, не можна вважати складовою частиною укладеного між сторонами договору. Таким чином, відсутні підстави вважати, що сторони обумовили у письмовому вигляді ціну договору, яка встановлена у формі сплати процентів за користування кредитними коштами, та інших платежів. Відтак, вимога банку про стягнення з відповідачки заборгованості за нарахованими відсотками є безпідставною через відсутність передбаченого обов`язку відповідачки щодо їх сплати. В той же час, судом встановлено, що [PERSON] періодично погашала заборгованість, в той час, як з неї регулярно списувались відсотки за використання кредитного ліміту, комісії за обслуговування (членські внески) та пеня за прострочку за кредитом, які не були передбачені договором. Згідно з наданою позивачем випискою розмір безпідставно стягнутих з відповідачки процентів перевищує розмір фактично використаних позичальником та не повернутих банку коштів, що вказує на відсутність у відповідачки заборгованості перед банком. Враховуючи, що фактично отримані та використані позичальником кошти були повернені позивачу в добровільному порядку, суд доходить висновку про відмову у задоволенні позовних вимог через відсутність у відповідачки заборгованості перед банком. В порядку ст. 141 ЦПК України, враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат не здійснюється. На підставі викладеного,

Outcome: dismissed