Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом до відповідача про розірвання шлюбу. Позов мотивує тим, що 01.06.2002 між нею та [PERSON] укладено шлюб. За час спільного проживання у них народились четверо дітей: дочка [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] , син [PERSON] , [INFO] , дочка [PERSON] , [INFO] . Діти проживають з матір`ю. Останні кілька років сторони не проживають разом, не ведуть спільного домашнього господарства, не підтримують подружніх відносин, втратили почуття любові, взаєморозуміння, що призвело до фактичного припинення між ними шлюбних відносин. Сім`я розпалася та існує формально. Відповідач проти розірвання шлюбу не заперечує, однак, не може з`явитися для досудового врегулювання спору, оскільки перебуває за кордоном. Подальше спільне проживання і примирення між ними неможливе, оскільки суперечить інтересам сторін, а тому просить розірвати шлюб. Судом встановлено, що згідно свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] (після державної реєстрації шлюбу - [PERSON] ), [INFO] , зареєстрували шлюб 01.06.2002, про що зроблено відповідний запис за №57, місце реєстрації - м. Трускавець Львівської області; орган, що видав свідоцтво - Відділ РАГС МУЮ. Зі свідоцтв про народження серії [NUMBER] від 17.01.2008, [NUMBER] від 28.05.2010, [NUMBER] від 20.11.2012, [NUMBER] від 24.02.2015 вбачається, що батьками [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] . Згідно посвідчення Виконавчого комітету Дрогобицької міської ради за №017844 від 07.12.2012 [PERSON] та [PERSON] є багатодітними батьками та мають право на пільги, передбачені законодавством для багатодітних сімей. Як вбачається з довідки Відділу-ЦНАП Виконкому Дрогобицької міської ради про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб за №7937/27-2022 від 27.09.2022, що видана [PERSON] , за адресою: [ADDRESS] , до складу сім`ї (зареєстрованих) входять: [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] . Крім того, до позовної заяви позивач долучила заяви [PERSON] від 23.09.2022 про те, що він погоджується на розірвання шлюбу, заперечує проти надання будь-яких строків на примирення та просить розгляд справи проводити у його відсутності. Справжність підпису [PERSON] засвідчені консулом Посольства України в Королівстві Нідерланди Шемета В.Д. Стаття 51 Конституції України визначає, що шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки і чоловіка. Кожен із подружжя має рівні права і обов`язки у шлюбі та сім`ї. Аналогічні приписи викладені у статті 24 СК України, у якій, серед іншого передбачено, що примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Ч. 3, 4 статті 56 СК України передбачено, що кожен з подружжя має право припинити шлюбні відносини. Примушування до припинення шлюбних відносин, примушування до їх збереження, є порушенням права дружини, чоловіка на свободу та особисту недоторканість і може мати наслідки, встановлені законом. Відповідно до частини 2 статті 104 цього ж Кодексу шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Згідно частини 3 статті 105 СК України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. Частина 1 статті 110 СК України передбачає, що позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя. Статтею 112 Сімейного кодексу України передбачено, що суд з`ясовує фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, бере до уваги наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя. Суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Відповідно до змісту пункту 10 постанови пленуму Верховного суду України № 11 від 21.12.2007 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя», проголошена Конституцією України охорона сім`ї державою полягає, зокрема, в тому, що шлюб може бути розірвано в судовому порядку лише за умови, якщо встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечитиме інтересам одного з них чи інтересам їх дітей. Із цією метою суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило, обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Таким чином, беручи до уваги те, що регулювання шлюбно-сімейних правовідносин здійснюється на принципах добровільності, взаємоповаги, взаєморозуміння, та забезпечення державою принципу свободи шлюбу та принципу свободи розірвання шлюбу, та з урахуванням того, що сторони фактично припинили будь-які подружні стосунки, не ведуть спільного господарства, а подальше спільне життя і збереження шлюбу суперечить інтересам сторін, у зв`язку з чим позивач скористалась своїм правом на пред`явлення позову про розірвання шлюбу, а відповідач не заперечив щодо розірвання шлюбу, суд дійшов висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. Відповідно до пункту 6 частини 1 статті 264 ЦПК України під час ухвалення рішення суд вирішує питання як слід розподілити між сторонами судові витрати, а тому згідно ст. 142 ЦПК України та ч. 3 ст. 7 Закону України "Про судовий збір" з відповідача на користь позивача слід стягнути 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, в сумі 496,20 грн.

Outcome: approved