Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Стислий виклад обставин справи та обгрунтування позовних вимог У провадженні Рокитнянського районного суду Київської області перебуває цивільна справа за позовом [PERSON] до ТДВ "Синявське" про розірвання договору оренди земельної ділянки №123-б від 02.04.2010, укладеного з ВАТ "Синявське" та стягнення з відповідача плати за користування земельною ділянкою, відповідно до умов договору, за період з 2010 року по 2019 рік, з урахуванням індексу інфляції в розмірі 18417 гривень 61 коп. Свої позовні вимоги позивачка обгрунтовує тим, що 02 квітня 2010 року нею було укладено договір оренди землі №123-б від 02.04.2010 строком на 49 років. За вказаним договором в оренду передавалась земельна ділянка з кадастровим номером 3223782000:01:006:0172 загальною площею 3,5701 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запрудянської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом виплати грошових коштів у касі орендаря по відомостях у розмірі 1641 гривня 21 копійка, з якої утримується сума податку у розмірі 15%. Відповідно до пункту 10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. А пунктом 11 визначено строки внесення орендної плати, а саме: з 1 до 31 грудня щороку. Пунктом 14 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Однак відповідач, порушив свої зобов`язання щодо своєчасності розрахунку за користування земельною ділянкою, яку він взяв в оренду відповідно до договору оренди землі № 123-6 від 02.04.2010, чим грубо порушив вимоги пунктів 9-11 договору, які є істотною умовою даного Договору. Крім того, пройшла реорганізація відповідача з Відкритого акціонерного товариства "Синявське" на Товариство з додатковою відповідальністю "Синявське", однак про вказану реорганізацію відповідач належним чином не повідомив позивачку. Також не було внесено відповідних змін у договір оренди землі №123-б від 02.04.2010 що є підставою для його розірвання відповідно до вимог пункту 40 даного договору. Також відповідачем у період з 02 квітня 2010 року по 01 вересня 2020 року позивачці не сплачувалась орендна плата за оренду земельної ділянки, що підтверджується відомостями з Державного реєстру фізичних осіб - платників податків про суми виплачених доходів та утримання податків за період з 04 кварталу 2009 року по 01 квартал 2020 року включно. З огляду на викладене просить розірвати договір оренди земельної ділянки №123-б від 02 квітня 2010 року та стягнути з відповідача плату за користування земельною ділянкою, відповідно до умов договору, за період з 2010 року по 2019 рік, з урахуванням індексу інфляції в розмірі 18417 гривень 61 коп та понесені нею судові витрати, які складаються із судового збору та витрат на правничу допомогу. Представником відповідача - адвокатом Іллінським О.В. надано відзив на позов. У поданому відзиві на позов представник відповідача просить відмовити у задоволенні заявленого позову. Свою позицію обгрунтовує тим, що позивачкою надано суду копію договору оренди землі, яка відображає лише частково текст оригіналу зазначеного документа, у зв`язку з чим слово "не" (відносно контексту "не є підставою") відсутнє у тексті поданої позивачкою копії договору. Зазначений пункт договору в оригіналі встановлює, що "реорганізація юридичної особи не є підставою для розірвання договору". Така позиція позивачки суперечить також положенню частини 4 статті 16 Закону України "Про оренду землі", яка передбачає, що зміна найменування сторін договору оренди землі, зокрема внаслідок реорганізації юридичної особи або зміни типу акціонерного товариства, не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення. Частиною 5 статті 32 згаданого закону встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Крім того, зазначає, що викладені у заяві позивачки доводи не відповідають дійсним правовідносинам сторін. Так, у листопаді 2009 року [PERSON] звернулася до керівництва ВАТ "Синявське" з пропозицією укласти з нею договір оренди належної їй на праві власності земельної ділянки за умови негайної виплати їй авансом 23980,80 гривень у рахунок майбутніх платежів по орендній платі. Своє прохання вона пояснила гострою потребою у грошових коштах, терміново потрібних їй для вирішення певних питань. При цьому вона пояснила, що до листопада 2009 року її земельна ділянка, розташована на території Запрудянської сільської ради Рокитнянського району Київської області перебувала у користуванні ЗАТ "Агрофорт" відповідно до договору оренди земельної ділянки №10-3 від 24.12.2006. 25 листопада 2009 року нею було укладено Угоду про розірвання зазначеного договору оренди земельної ділянки, яку вона надала керівництву ВАТ "Синявське". Господарство нарахувало їй грошові кошти за оренду земельної ділянки в сумі 23980грн. 80 коп. в рахунок майбутніх платежів по сплаті орендної плати за користування земельною ділянкою за період з 2010 по 2024 роки включно, з яких було сплачено ПДФО в розмірі 15 % вумі 3597 грн. 12 коп., що підтверджується Податковим розрахунком за четвертий квартал 2009 року, зареєстрованим Рокитнянською міжрайонною державною податковою інспекцією 09.02.2010 за № 9003063002. 25.11.2009 позивачка [PERSON] отримала в касі ВАТ "Синявське" 20383 грн. 68 коп. (за вирахуванням суми податку), що підтверджується Видатковим касовим ордером № 1042 від 25.11.2009, підписаним позивачкою, та її розпискою. Свої зобов`язання по укладеному договору оренди земельної ділянки товариство виконало в повному обсязі. З урахуванням нарахованої та отриманої позивачкою [PERSON] суми орендної плати у розмірі 23 980 грн. 80 коп., 15% податку на доходи фізичних осіб, сплачених товариством з нарахованої суми орендної плати у розмірі 3597 грн. 12 коп., щомісячної суми орендної плати у розмірі, визначеному Договором оренди землі з урахуванням індексації станом на 11.02.2021 позивачка володіє непогашеною залишковою частиною отриманих нею грошових коштів у розмірі 257 грн. 58 коп. Крім цього, з 2010 року до 2020 року позивачка [PERSON] не зверталась до ТДВ "Синявське" з вимогою про виплату їй орендної плати чи до суду з позовом про стягнення орендної плати та розірвання Договору оренди. З огляду на викладене заявлений нею позов є надуманим та безпідставним, а тому задоволенню не підлягає. Заяви, клопотання, інші процесуальні дії у справі Позовна заява разом з доданими до неї документами надійшла до Рокитнянського районного суду Київської області 13.01.2021. Відповідно до протоколу автоматизованого розподілу судової справи між суддями справа передана для розгляду судді Чорненькій О.І. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 21.01.2021 відкрито провадження у справі та справу призначено до розгляду в порядку загального позовного провадження. 15.02.2021 представником відповідача надано відзив на позов, відповідно до якого представник відповідача просить відмовити у задоволенні заявленого позову. Справу знято з розгляду 07.09.2021, 27.10.2021, 02.12.2021, 21.01.2022 у зв`язку з перебуванням судді на лікарняному та призначено до розгляду на 01.04.2022. У зв`язку з неявкою сторін у судове засідання розгляд справи було відкладено на 25.05.2022. У зв`язку з повторною неявкою сторін у судове засідання розгляд справи відкладено на 01.08.2022. Ухвалою Рокитнянського районного суду Київської області від 01.08.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду на 13 годину 26 жовтня 2022 року. На судовий розгляд справи 26.10.2022 позивачка не прибула, натомість у судовому засіданні взяла участь її представник [PERSON] . Також в судове засідання прибув представник відповідача [PERSON] . Фактичні обставини, встановлені судом та зміст спірних правовідносин. З матеріалів справи судом встановлено, що 02 квітня 2010 року між [PERSON] та ВАТ "Синявське" було укладено договір оренди землі №123-б від 02.04.2010 строком на 49 років. За вказаним договором в оренду передавалась земельна ділянка з кадастровим номером 3223782000:01:006:0172 загальною площею 3,5701 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запрудянської сільської ради Рокитнянського району Київської області. Пунктом 9 договору передбачено, що орендна плата вноситься орендарем у грошовій формі шляхом виплати грошових коштів у касі орендаря по відомостях у розмірі 1641 гривня 21 копійка, з якої утримується сума податку у розмірі 15%. Відповідно до пункту 10 договору, обчислення розміру орендної плати за землю здійснюється з урахуванням індексів інфляції. А пунктом 11 визначено строки внесення орендної плати, а саме: з 1 до 31 грудня щороку. Пунктом 14 договору передбачено, що у разі невнесення орендної плати у строки, визначені цим договором, справляється пеня у розмірі 0,1 % несплаченої суми за кожен день прострочення. Пройшла реорганізація відповідача з Відкритого акціонерного товариства "Синявське" на Товариство з додатковою відповідальністю "Синявське", однак про вказану реорганізацію відповідач належним чином не повідомив позивачку. Також не було внесено відповідних змін у договір оренди землі №123-б від 02.04.2010. Однак, у судовому засіданні встановлено, що пунктом 40 договору в оригіналі встановлює, що "Перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другою особи, а також реорганізація юридичної особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору". Крім того, у судовому засіданні встановлено, що земельна ділянка з кадастровим номером 3223782000:01:006:0172 загальною площею 3,5701 га з цільовим призначенням для ведення товарного сільськогосподарського виробництва, яка розташована на території Запрудянської сільської ради Рокитнянського району Київської області, перебувала у користуванні ЗАТ "Агрофорт" відповідно до договору оренди земельної ділянки №10-3 від 24.12.2006. 25 листопада 2009 року позивачкою, як орендодавцем, та орендарем - ЗАТ "Агрофорт" в особі директора Онуки В.В. укладено Угоду про розірвання зазначеного договору оренди земельної ділянки. Відповідно до видаткового касового ордеру №1042 від 25.11.2009 [PERSON] отримала у касі ВАТ "Синявське" грошові кошти у сумі 20383 гривні 68 копійок, про що свідчить її підпис. У вказаному видатковому касовому ордері зазначено підставу для виплати "аванс оренда паю 2010-2021 роки, договір №123 б." Крім того, одержання у касі ВАТ "Синявське" грошових коштів у сумі 20383 гривні 68 копійок підтверджується розпискою, власноручно написаною позивачкою 25.11.2009. У судовому засіданні представник позивачки - [PERSON] визнала факт одержання її довірителькою грошових коштів у касі ВАТ "Синявське" як авансовий платіж за оренду, належної їй на праві власноті земельної ділянки та просила заявлений позов задовольнити частково, у частині розірвання договору оренди землі. Представник відповідача - адвокат Іллінський О.В. у судовому засіданні просив відмовити у задоволенні позову з підстав, викладених у відзиві на позов. А саме, реорганізація юридичної особи - орендаря, не є підставою для розіврання договору оренди та відповідач повністю розрахувавався з позивачкою за оренду землі, виплативши їй, на її прохання, авансовий платіж 25.11.2009. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування Частиною першою статті 2 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що відносини, пов`язані з орендою землі, регулюються Земельним кодексом України (далі - ЗК України), ЦК України, цим Законом, законами України, іншими нормативно-правовими актами, прийнятими відповідно до них, а також договором оренди землі. У частині першій статті 626 ЦК України визначено, що договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. За приписами статті 1 Закону України "Про оренду землі", яка кореспондується з положеннями частини першої статті 93 ЗК України, орендою землі є засноване на договорі строкове платне володіння і користування земельною ділянкою, необхідною орендареві для проведення підприємницької та інших видів діяльності. Відповідно до статті 13 Закону України "Про оренду землі" договір оренди землі - це договір, за яким орендодавець зобов`язаний за плату передати орендареві земельну ділянку у володіння і користування на певний строк, а орендар зобов`язаний використовувати земельну ділянку відповідно до умов договору та вимог земельного законодавства. До загальних засад цивільного законодавства належить свобода договору (пункт 3 частини першої статті 3 ЦК України) Тлумачення пункту 3 частини першої статті 3 та статті 627 ЦК України свідчить, що свобода договору має декілька складових, зокрема, свобода укладання договору, вибору контрагента, виду договору, визначення умов договору. Згідно із частиною першою статті 628 ЦК України зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Договір є обов`язковим для виконання сторонами (стаття 629 ЦК України). Відповідно до статті 525 ЦК України одностороння відмова від зобов`язання, або одностороння зміна його умов не допускається, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно із статтею 651 ЦК України зміна або розірвання договору допускається лише за згодою сторін, якщо інше не встановлено договором або законом. Договір може бути змінено або розірвано за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у разі істотного порушення договору другою стороною та в інших випадках, встановлених договором або законом. Істотним є таке порушення стороною договору, коли внаслідок завданої цим шкоди друга сторона значною мірою позбавляється того, на що вона розраховувала при укладенні договору. У разі односторонньої відмови від договору у повному обсязі або частково, якщо право на таку відмову встановлено договором або законом, договір є відповідно розірваним або зміненим. Частиною 4 статті 16 Закону України "Про оренду землі", передбачено, що зміна найменування сторін договору оренди землі, зокрема внаслідок реорганізації юридичної особи або зміни типу акціонерного товариства, не є підставою для внесення змін до договору оренди землі та/або його переоформлення. Частиною 5 статті 32 згаданого закону встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до іншої особи (у тому числі в порядку спадкування), реорганізація юридичної особи-орендаря не є підставою для зміни умов або припинення договору, якщо інше не передбачено договором оренди землі. Частинами третьою та четвертою статті 31 Закону України "Про оренду землі" передбачено, що договір оренди землі може бути розірваний за згодою сторін. На вимогу однієї із сторін договір оренди може бути достроково розірваний за рішенням суду в порядку, встановленому законом. Розірвання договору оренди землі в односторонньому порядку не допускається, якщо інше не передбачено законом або цим договором. У пункті 38 договору оренди землі №123 б від 02.04.2010 визначено, що дія договору припиняється шляхом його розірвання за взаємною згодою сторін або за рішенням суду на вимогу однієї із сторін у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором та внаслідок випадкового знищення, пошкодження орендованої земельної ділянки, яке істотно перешкоджає її використанню, а також з інших підстав, передбачених законом. Пунктом 40 договору встановлено, що перехід права власності на орендовану земельну ділянку до другою особи, а також реорганізація юридичної особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Тобто наведеними умовами договору передбачена можливість його розірвання на вимогу однієї із сторін та визначенні підстави для такого розірвання, зокрема у наслідок невиконання другою стороною обов`язків, передбачених договором. Положення пунктів 38 та 40 договору були погоджені сторонами на власний розсуд, не суперечать загальним засадам цивільного законодавства, не змінені та не визнані недійсними, а тому є обов`язковими для виконання сторонами правочину. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 14 листопада 2018 року у справі № 2-383/2010 (провадження № 14-308цс18) вказала, що стаття 204 ЦК України закріплює презумпцію правомірності правочину. Ця презумпція означає, що вчинений правочин вважається правомірним, тобто таким, що породжує, змінює або припиняє цивільні права й обов`язки, доки ця презумпція не буде спростована, зокрема, на підставі рішення суду, яке набрало законної сили. У разі не спростування презумпції правомірності договору всі права, набуті сторонами правочину за ним, повинні безперешкодно здійснюватися, а обов`язки, що виникли внаслідок укладення договору, підлягають виконанню. Таку позицію висловив Верховний Суд у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду у постанові № 375/278/20 від 16.06.2021 року. Суд вважає необґрунтованими доводи позовної заяви та представника позивача щодо порушення орендарем договору в частині невчасної виплати орендної плати, оскільки у судовому засіданні доведено та визнано представником позивачки, що остання отримала у касі товариства авансом кошти як орендну плату за оренду належної їй на праві власності, земельної ділянки за 2010-2021 роки по спірному договору оренди земельної ділянки. Розірвання договору оренди земельної ділянку з підстав реорганізації юридичної особи орендаря також задоволенню не підлягає, оскільки договором прямо передбачено, що зміна власника земельної ділянки або реоргонізація юридичної особи не є підставою для зміни умов або розірвання договору. Зазначене положення пункту договору є чинним та таким, що відповідає чинному законодавству. З огляду на викладене, позов задоволенню не підлягає. Щодо судових витрат Відповідно до частини 1 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Статтею 141 ЦПК України передбачено, що судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати у справі у разі відмови у задоволення позову покладаються на позивача.

Outcome: dismissed