Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Заявник [PERSON] звернулася до суду з заявою, у якій просить встановити факт належності правовстановлюючого документу свідоцтва про право на спадщину за законом від 12.11.1981 року щодо житлового будинку за адресою: [ADDRESS] , [PERSON] . Заявник просить розглянути справу без її участі, заяву підтримує просить задовольнити. Заінтересовані особи у судове засідання не з`явилися про розгляд справи були повідомлені належним чином. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що заява підлягає задоволенню з наступних підстав. Так, відповідно до п.6 ч.1 ст. ст.315 ЦПК України, суд розглядає справи про встановлення факту належності правовстановлюючого документу. Відповідно до свідоцтва про смерть серії [NUMBER] [PERSON] померла [INFO] . На час смерті [PERSON] належав житловий будинок за адресою: [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності, виданому Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 12.11.1981 року за реєстровим № 2314 та свідоцтва про право на спадщину, виданому Другою Кременчуцькою державною нотаріальною конторою 12.11.1981 року за реєстровим № 2312. Постановою Другої кременчуцької державної нотаріальної контори заявниці відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за заповітом на вказаний житловий будинок у зв`язку з тим, що у заповіті на ім`я онуки [PERSON] зазначено [PERSON] . У зв`язку з допущеною помилкою у свідоцтві про право власності на житловий будинок заявник не може вільно розпоряджатись своєю власністю та не має можливості вирішити дане питання в позасудовому порядку. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу є необхідним для захисту права власності, а саме можливості вільно володіти, користуватись та розпоряджатись належним майном. Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа має право на захист свого інтересу, який не суперечить загальним засадам цивільного законодавства. Згідно ч. 1ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до ст. 13 ЦПК України, суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених ними вимог та на підставі наданих доказів. Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків встановлених ст. 81 ЦПК України, відповідно до ст. 80 ЦПК України. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Докази не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Факт належності [PERSON] правовстановлюючого документу, який просять встановити заявник, підтверджується наявними в матеріалах справи документами. Під час розгляду справи судом не встановлено існування спору про право та можливих порушень прав та інтересів третіх осіб внаслідок встановлення факту належності правовстановлюючого документу, про який просить заявник. Встановлення факту належності правовстановлюючого документу має для заявника юридичне значення. Враховуючи викладене, суд прийшов до висновку, що заява підлягає задоволенню.

Outcome: approved