Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач звернулася до суду з позовом, в якому просить визначити місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю, стягнути з відповідача на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , половину додаткових витрат у сумі 951 грн 75 коп. В обгрунтування заявлених позовних вимог покликається на те, що сторони перебували в зареєстрованому шлюбі, від якого мають сина [PERSON] , [INFO] . 26 грудня 2016 року рішенням Рівненського міського суду в справі №569/12247/16-ц шлюб між нею та [PERSON] було розірвано. 17.05.2018 року Рівненським міським судом у справі №569/8187/18 винесено судовий наказ про стягнення з відповідача аліменти на її користь на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно починаючи з 03.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Син проживає постійно з нею, вона займається його вихованням, а тому визначення місце проживання дитини [PERSON] , [INFO] , з матір`ю буде повністю відповідати інтересам дитини. Дитині поставлено діагноз - гіпертрофія аденоїдів ІІІ, та призначено лікування, нею було придбано ліки на суму 546,51 грн. А також нею понесено витрати на купівлю одягу та аксусуарів. Тому просить стягнути з відповідача половину додаткових витрат у сумі 951 грн 75 коп. Ухвалою від 24.05.2022 року позовну заяву суд прийняв до розгляду та відкрив загальне позовне провадження у справі. Ухвалою від 01.07.2022 року суд закрив підготовче провадження та призначив справу до судового розгляду по суті. У заяві від 31 жовтня 2022 року представник позивача адвокат Савонік Н.І. просить розгляд справи провести без участі позивача та її представника, позовні вимоги підтримує у повному обсязі та не заперечує проти заочного розгляду справи. Відповідач в судове засідання не з`явився, причини неявки суду не повідомив. Про місце, дату та час судового засідання повідомлений своєчасно та належним чином. Відзиву на позовну заяву до суду не надходило. Представник третьої особи в заяві від 31.10.2022 року просить справу розглядати без участі представника органу опіки та піклування Рівненського міськвиконкому, позовні вимоги [PERSON] в частині визначення місця проживання [PERSON] , [INFO] разом з матір`ю задовольнити. За наявності передбачених ч.1 ст.280 ЦПК України умов суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних у справі доказів. Суд, дослідивши представлені у справі докази, дійшов таких висновків. Суд встановив, що сторони перебували у шлюбі, 26 грудня 2016 року рішенням Рівненського міського суду в справі №569/12247/16-ц шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано. 17.05.2018 року Рівненським міським судом у справі №569/8187/18 винесено судовий наказ про стягнення з відповідача аліменти на користь [PERSON] на утримання сина [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 заробітку, але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно, починаючи з 03.05.2018 року і до досягнення дитиною повноліття. Сторони мають спільну дитину - сина [PERSON] , [INFO] , про що свідчить свідоцтво про народження серії [NUMBER] . Згідно з ч.1 ст.160 СК України місце проживання дитини, яка не досягла десяти років, визначається за спільною згодою батьків. Якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитині, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення (ч.1 ст.161 СК України). Син сторін проживає з матір`ю (позивачем), що підтверджується довідкою про реєстрацію місця проживання дитини №7970 від 12.02.2022, та характеристикою дитини за місцем навчання. Відповідно до ч.4, 5 ст.19 СК України при розгляді судом спорів щодо місця проживання дитини обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Згідно висновку №08-3454 від 21.09.2022 орган опіки та піклування виконавчого комітету Рівненської міської ради вважає за доцільне визначити місце проживання малолітнього [PERSON] , [INFO] , з матір"ю [PERSON] . Беручи до уваги відсутність передбачених ч.2 ст.161 СК України обставини, що перешкоджають передачі дитини для проживання з матір`ю, позовну вимогу про визначення місця проживання сина [PERSON] , [INFO] з матір`ю (позивачем) належить задовольнити. Відповідно до ст.180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Частинами першою - третьою статті 181 СК України передбачено, що способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними; за домовленністю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може братии участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі; за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька і (або) у твердій грошовій сумі. Положеннями статей 180, 183, 185, 193, 198, 199 СК України визначаються декілька видів виконання цього обов`язку, зокрема утримання неповнолітньої дитини, що стягується у частках або твердій грошовій сумі (статті 180, 183); участь батьків у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом, тощо) (стаття 185); утримання дитини, яка перебуває в закладі охорони здоров`я, навчальному або іншому закладі, у разі якщо батьки не беруть участі в утриманні дитини, влаштованої до державного або комунального або іншого закладу, аліменти можуть бути стягнуті з них на загальних підставах (стаття 193); батьки зобов`язані утримувати своїх повнолітніх непрацездатних дочку, сина, які потребують матеріальної допомоги, а також якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і потребують матеріальної допомоги до досягнення ними двадцяти трьох років, за умови якщо батьки можуть надавати таку допомогу (стаття 198). Згідно із частиною першою статті 185 СК України той з батьків, з кого присуджено стягнення аліментів на дитину, а також той з батьків, до кого вимога про стягнення аліментів не була подана, зобов`язані брати участь у додаткових витратах на дитину, що викликані особливими обставинами (розвитком здібностей дитини, її хворобою, каліцтвом тощо). Отже, додаткові витрати присуджуються на дитину за наявності в одного з батьків, з яким проживає дитина, додаткових витрат, викликаних особливими обставинами, зокрема необхідністю в розвитку дитини за наявності в неї здібностей, талантів, у зв`язку з її хронічною хворобою, лікуванням, каліцтвом тощо. Наявність таких витрат має довести особа, що заявляє позовні вимоги про стягнення додаткових витрат. Ці кошти є додатковими, на відміну від коштів, які отримуються одним з батьків на утримання дитини. Як зазначив Верховний Суд у постанові від 4 грудня 2019 року у справі № 320/383/19, особливі обставини можуть бути зумовлені як негативними (хвороба), так і позитивними фактами (схильність дитини до музики, що потребує купівлі музичного інструменту, або до певного виду спорту, що вимагає додаткових матеріальних витрат, або дитина потребує оздоровлення та відпочинку біля моря чи на гірському курорті) Разом з тим, статтею 199 СК України передбачений обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Визначення таких особливих обставин відноситься до компетенції суду, і вони є індивідуальними в кожному конкретному випадку (постанова Верховного Суду від 14 січня 2019 року у справі № 751/4312/16-ц). Враховуючи практику Верховного Суду, зазвичай не спричиняє обов`язок батьків брати участь в додаткових витратах: відвідування дитиною приватного дитячого садка; відвідування спортивної секції та дитячого гуртка малювання; придбання планшета (постанова Верховного суду від 12 березня 2020 року у справі № 520/12681/17); придбання квадроциклу; навчання у вищих навчальних закладах для здобуття професійної освіти (постанова Верховного Суду від 16 жовтня 2019 року у справі 219/1766/18); навчання дитини в приватній школі за бажанням одного з батьків; придбання музичного інструменту без надання доказів, що придбання інструменту, спрямовано на розвиток здібностей дитини, і не є способом забезпечення дозвілля; оздоблення кімнати дитини та придбання меблів; навчання дитини у приватному навчальному закладі без згоди іншого з батьків, обрання закладу для відпочинку і загального оздоровлення дитини позивачем на власний розсуд, без погодження з відповідачем; придбання шкільного одягу, взуття та шкільного приладдя. Таким чином, у випадках, коли дитина потребує матеріальної допомоги у зв`язку з навчанням до досягнення нею двадцяти трьох років, правила статті 185 СК України не застосовуються, зазначені правовідносини регулюються статтею 199 цього Кодексу. Враховуючи, що додаткові витрати зумовлені хворобою дитини, участь у додаткових витратах на дитину зобов`язані брати обоє батьків, відсутні обставини, що мають істотне значення, для звільнення відповідача від обов`язку брати участь у додаткових витратах на дитину, підлягає задоволенню вимога про відшкодування половини вартості понесених документально підтверджених додаткових витрат на дитину в розмірі 273,25 грн. Витрати на придбання одягу та аксесуарів в сумі 1357 грн, на думку суду, не є тими особливими обставинами, з якими норми ст.185 СК України пов`язують необхідність участі іншого з батьків у додаткових витратах, оскільки позивачем не доведено, що без понесення таких витрат всебічний та гармонійний розвиток дитини буде неможливим чи наявність у дитини певних здібностей, для розвитку яких необхідним було придбання одягу. Такі витрати враховуються судом при визначенні розміру аліментів, відповідно до вимог ст.198-201 СК України. За таких обставин суд не вбачає правових підстав для задоволення позову в частині стягнення з відповідача половини витрат на придбання одягу та аксесуарів, а тому позов належить задовольнити частково. Відповідно до положень ст.12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим кодексом. Доказування не може грунтуватися на припущеннях. За правилами ч.1 ст.141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи, що позовна вимога про визначення місця проживання дитини задоволена, з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені нею документально підтверджені судові витрати на оплату судового збору в розмірі 992,40 грн. На підставі наведеного та

Outcome: partial