Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

позивач [PERSON] звернулася до суду із позовом, в якому просить визнати за нею право власності в порядку спадкування за законом після смерті її чоловіка [PERSON] на: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] , житловий будинок жилою площею 21,9 кв.м, та надвірні будівлі: сарай, гараж, саман, літня кухня, сіни, вбиральня, водопровід, огородження, який належав [PERSON] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 30 вересня 1999 року серії АВЕ № 094648, вартість якого складає 111600 грн. 00 коп.; - земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 1063,8 кв. м., яка належала\~ [PERSON] на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 30 вересня 1999 року серії АВЕ № 094648, вартість якого складає 21200 грн. 00 коп. Обґрунтовує свої вимоги тим, що в період шлюбу з [PERSON] придбали у власність за договором купівлі-продажу від 30 вересня 1999 року серії АВЕ № 094648 житловий будинок з надвірними будівлями розташованого за адресою: [ADDRESS] . [INFO] її чоловік [PERSON] помер. Як спадкоємець першої черги 26.02.2014 року вона звернулась до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Редько Ю.А., яким в подальшому була відкрита спадкова справа за номером у спадковому реєстрі 36739802. [INFO] нотаріус Редько Ю.А. помер і спадкова справа була передана на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву, який знаходиться у м. Донецьк на тимчасово окупованій території України, доступ до архіву відсутній. Позивач вважає, що єдиним способом захисту його прав на спадкове майно є звернення до суду з позовом про визнання за ним права власності на нерухоме майно в порядку спадкування.\~ У судове засідання позивач [PERSON] не з`явилася, надала клопотання про розгляд справи без їх участі, на позові наполягають. Представник відповідача Дружківської територіальної громади в особі Дружківської міської ради у судове засідання не з`явився, надав клопотання про розгляд справи без його участі. Дослідивши докази по справі в їх сукупності, суд вважає позов таким, що підлягає задоволенню. Згідно зі ст. 1216 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Виходячи з вимог ст. 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Часом відкриття спадщини є день смерті особи, або день, з якого вона оголошується померлою (ч. 2 ст. 1220 ЦК України). Спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її (ч. 1 ст. 1268 ЦК України). Дії, які свідчать про прийняття спадщини спадкоємцем, визначені у ч. ч. 3, 4 ст.1268, ст.1269 ЦК України. Так, згідно ч. 3 ст. 1268 ЦК України спадкоємець, який постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини, вважається таким, що прийняв спадщину, якщо протягом строку, встановленого ст. 1270 цього Кодексу, він не заявив про відмову від неї. Відповідно до ст. 1261 ЦК України у першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Суд встановив, що [PERSON] який помер [INFO] , на момент смерті належало право власності на майно: - житловий будинок з надвірними будівлями, що знаходяться в [ADDRESS] , житловий будинок жилою площею 21,9 кв.м, та надвірні будівлі: сарай, гараж, саман, літня кухня, сіни, вбиральня, водопровід, огородження, який належав на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 30 вересня 1999 року серії АВЕ № 094648; - земельну ділянку, що розташована за адресою: [ADDRESS] , площею 1063,8 кв. м., яка належала на підставі договору купівлі продажу житлового будинку від 30 вересня 1999 року серії АВЕ № 094648. Згідно свідоцтва про укладання шлюбу який було\~зареєстровано у\~Дружківському відділу\~ЗАГС 20.09.1975\~року серії\~ [NUMBER] , позивач [PERSON] була дружиною [PERSON] , тобто вога є спадкоємцем першої черги. Згідно свідоцтва про смерть від 27.01.2014 року серії [NUMBER] [PERSON] помер [INFO] . Спадщину після смерті [PERSON] прийняла в силу ст. 1268 ЦК України, оскільки постійно проживала разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини. Відповідно до частини п`ятої ст. 1268 ЦК України незалежно від часу прийняття спадщини вона належить спадкоємцеві з часу відкриття спадщини. Тобто, право власності на майно, яким володів [PERSON] , після його смерті перейшло до [PERSON] . Суд встановив, що 26 лютого\~ 2014 року позивачка [PERSON] звернулась до приватного нотаріуса Дружківського міського нотаріального округу Редько Ю.А. якою в подальшому була відкрита спадкова справа та зареєстрована в спадковому реєстрі 26.02.2014р. 25 травня 2014 року приватний нотаріус Дружківського міського нотаріального округу Редько Ю.А. померла та документи по спадковій справі були передані на зберігання до Донецького обласного державного нотаріального архіву який знаходиться на тимчасово окупованій території України у м. Донецьк, доступ до архіву відсутній. За правилами ч. 1 ст. 1296 ЦК України спадкоємець, який прийняв спадщину, може одержати свідоцтво про право на спадщину. Свідоцтво про право на спадщину видається спадкоємцям після закінчення шести місяців з часу відкриття спадщини (частина перша статті 1298 ЦК, частина десята статті 67 Закону України «Про нотаріат»). Згідно зі ст. 67 Закону України «Про нотаріат» свідоцтво про право на спадщину видається за письмовою заявою спадкоємців, які прийняли спадщину в порядку, встановленому цивільним законодавством, на ім`я всіх спадкоємців або за їх бажанням кожному з них окремо. Суд вважає доведеним, що на теперішній час позивач з незалежних від нього причин не може отримати свідоцтво про право на спадщину та розпорядитися спадковим майном на власний розсуд. Відповідно до статті 41 Конституції України, частини першої статті 319, частини першої статті 321 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до ст. 392\~ ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. У статті першій Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод, ратифікованого Законом України від 17.07.1997 року № 475/97-ВР «Про ратифікацію Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року, Першого протоколу та протоколів № 2, 4, 7 та 11 до Конвенції», зазначено, що кожна фізична або юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Суд вважає, що на теперішній час дійсно існують перешкоди для оформлення позивачем спадкових прав у нотаріальному порядку і за таких обставин визнання права власності на майно в порядку спадкування є компетенцією суду. Суд вважає, що існують всі законні підстави для задоволення позову [PERSON] .

Outcome: approved