Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

11 листопада 2023 року до Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська звернувся позивач із вищевказаним позовом, в обґрунтування якого послався на те, що сторони від шлюбу, який наразі розірвано, мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , яка після припинення шлюбу сторін проживає з відповідачем. Позивач з березня 2021 року став мешкати окремо від відповідача та дочки у найманій квартирі. Однак відповідач з того ж часу створює позивачу перешкоди у спілкуванні з дитиною сторін не відповідає дзвінки задля узгодження зустрічей з дитиною (дитина не має власного телефону), інколи тижнями не дозволяє бачитись з дитиною під приводом зайнятості, а коли дозволяє зустріч, то лише на кілька годин увечері та повідомляє про зустріч за годину, через що позивач не завжди встигає прибути вчасно. Крім того, відповідач не дозволяє зустрічей без своєї присутності, не дозволяє дитині залишатись на ніч у позивача, а у день народження позивача відповідач не дозволила дитині привітати батька по телефону. Так ситуація триває вже близько дев`яти місяців. За наведених обставин позивач звернувся до суду із даним позовом, в якому просив зобов`язати відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні зі спільною дитиною сторін, визначивши наступний спосіб участі батька у вихованні дитини: побачення з дитиною без присутності матері дитини кожного вівторка та середи з 16 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин з можливістю забирати дитину з навчального/учбового закладу (у начальний період) чи з місця проживання/перебування дитини; побачень без присутності матері дитини кожної суботи і неділі першого і третього тижня місяця з можливістю дитини залишатись у батька з ночівлею з суботи на неділю з 10 години 00 хвилин суботи до 20 години 00 хвилин неділі; побачень без присутності матері дитини у день народження позивача 07 жовтня кожного року в період з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; побачень у присутності матері дитини у день народження дитини 24 березня кожного року в період з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин; без присутності матері дитини спільного відпочинку позивача з дитиною кожного року у період зимових канікул до 7 календарних днів, а в період літніх канікул протягом 21 календарного дня, починаючи з 01 липня; необмеженого спілкування дитини з батьком засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку, в тому числі в режимі відеозв`язку через мережу Інтернет. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 16 листопада 2021 року позовну заяву залишено без руху, позивачу встановлено відповідний строк для усунення виявлених недоліків його позову. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 17 грудня 2021 року у зв`язку із повним та своєчасним усунення позивачем недоліків його позову позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у цивільній справі, яку вирішено розглядати в порядку загального позовного провадження з викликом сторін. Цією ухвалою суду до участі у розгляді справи в якості третьої особи залучено органі опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради, а також зобов`язано вказану третю особу надати суду на виконання вимог ст.19 СК України висновок щодо участі у вихованні та вільному спілкуванні батька зі спільною дитиною сторін. Ухвалою Амур-Нижньодніпровського районного суду м. Дніпропетровська від 25 липня 2022 року, постановленою без виходу до нарадчої кімнати із занесенням до протоколу судового засідання, підготовче провадження зарито, а справу призначено до судового розгляду по суті. Позивач в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, подав суду клопотання про розгляд справи за своєї відсутності та підтримання позовних вимог в повному обсязі. Відповідач, її представник в останнє судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином. Натомість від представника відповідача до суду надійшла заява про розгляд справи за відсутності відповідача та її представника із зазначенням про часткове підтримання позовних вимог - лише з урахуванням графіку та способів участі позивача у вихованні дитини сторін, що запропоновані стороною відповідача у своїх заявах по суті справи. Відповідачем в ході розгляду справи було подано суду відзив на позов, в якому вона просила суд відмовити у задоволенні позову в повному обсязі, посилаючись на те, що позивач вводить суд в оману, оскільки відповідач жодним чином не перешкоджає позивачу у спілкуванні з дитиною, позивач регулярно проводить час з донькою, відповідач завжди на зв`язку із позивачем з приводу дитини. Послалась відповідач і на те, що позивач часто сам не бажає бачитися з дитиною у період між своїми відрядженнями та відпустками, а отже спір між сторонами з приводу участі позивача у спілкуванні та вихованні наразі відсутній. Позов не містить відомостей про результати звернення позивача до органу опіки та піклування. Поставила відповідач і підсумків об`єктивність свідків, яких зазначив у позові позивач. Крім того, відповідач послалась на неможливість задоволення позову у запропонований позивачем спосіб, оскільки зазначений позивачем графік зустрічей суперечить розпорядку дня дитини, а отже не відповідатиме її інтересам. Послалась відповідач і на необґрунтованість та недоведеність заявлених позивачем витрат на професійну правничу допомогу. Крім того, відповідачем суду були подані дві заяви, в яких запропонувала власник графік зустрічей та способи участі батька у житті дитини з огляду на стан здоров`я останньої та рекомендації лікарів і психолога, а саме: зустрічі у дві суботи місяця з 09 години 00 хвилин до 19 години 30 хвилин, а також кожного вівторка з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин за бажанням батька і за умови можливості матері додатково у будь-який день тижня, організовувати побачення з дитиною у присутності матері тривалістю не менше 2 і не більше 8 годин поза місцем постійного проживання матері і дитини, включаючи можливість проведення зустрічі дитини з кровними родичами батька І-ІІ ступенів споріднення, а мати повинна підготувати дитину в охайному вигляді для такого побачення і зібрати необхідні речі у погоджений з батьком день і час; батько за досягнутою домовленістю має право в межах відведеного йому часу на побачення з дитиною обрати на свій розсуд індивідуальні форми музичного, художнього, іншого творчого виховання дочки, залучивши власним коштом відповідних педагогічних працівників, узгодивши попередньо з матір`ю питання графіку і режиму дитини; батько має уважно вислуховувати дочку з питань, що стосуються її особисто, а також питань сім`ї, надаючи належне значення переконливим бажанням і почуттям дитини, зобов`язується поважати висловлену дитиною йому безпосередньо думку про усвідомлену відмову від контактів з батьком чи його родичами, не наполягаючи на контакті, за винятком, коли це явно суперечить найвищим інтересам дитини у піклуванні про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток; батько, виховуючи дитину в дусі поваги до прав і свобод інших людей та любові до своєї родини, зобов`язується не підбурювати дочку проти матері та її родичів; батько з усіх питань виховання та утримання дитини, які потребують спільного вирішення батьків чи надання згоди один з батьків, зобов`язаний звертатися безпосередньо до матері дитини, незалежно від характеру їх стосунків, що скрадатимуться між ними в майбутньому, і не може посилатися на перешкоди у спілкуванні з дитиною з боку матері за відсутності будь-якого підтвердження факту такого звернення. Позивач та відповідач домовились про святкування дня народження дитини в присутності обох батьків і зобов`язуються спільно його організовувати у відповідному віку дитини місці проведення дозвілля (дитячому клубі, кафе, ресторані тощо) з покриттям витрат на організацію святкування у рівних частках з розрахунком на місці чи наступним відшкодуванням одним з батьків іншому половини сплаченої суми. Треті особи в судове засідання не з`явились, про дату, час та місце розгляду справи повідомлялись належним чином, від представника органу опіки та піклування до суду надійшла заява про розгляд справи за її відсутності та вирішення справи з урахуванням інтересів дитини. За таких обставин суд вважає за можливе на підставі ст.ст.211, 223, 240, 280 ЦПК України провести судове засідання та здійснити розгляд даної цивільної справи по суті за відсутності учасників справи, а також без фіксування судового засідання за допомогою звукозаписувального технічного запису у відповідності до положень ст.247 ч.2 ЦПК України. Дослідивши матеріали цивільної справи, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Судом встановлені наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Так, в судовому засіданні встановлено, що сторони з 25 вересня 2015 року по 28 жовтня 2021 року перебували у зареєстрованому шлюбі, від якого мають спільну дитину дочку [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження, копією паспортів сторін, копією рішення суду про розірвання шлюбу сторін. У відповідності до ст.82 ч.1 ЦПК України судом також встановлено, що вищевказана спільна дитина сторін наразі постійно мешкає разом із відповідачем, в той час як позивач мешкає окремо від відповідача та спільної дитини сторін в орендованій ним з березня 2021 року квартирі, що підтверджується і копією договору оренди квартири, копією передавального акту, довідками про зареєстроване місце проживання сторін. Позивач приймає участь у матеріальному утриманні спільної дитини сторін, що підтверджується копіями квитанцій про переказ коштів, наявних у матеріалах справи. Наразі між сторонами, зокрема з огляду на зміст їх заяв по суті спору та пояснень відповідача в судовому засіданні, наразі наявний спір щодо участі позивача у вихованні та спілкуванні зі спільної з відповідачем донькою, який полягає у недосягненні сторонами згоди щодо графіку та форм/способів спілкування батька з дитиною. Той рівень, частоту та форми спілкування батька з донькою, який наразі склався, позивач вважає недостатнім, і такий спір, вочевидь, сторонам не вдалось вирішити в позасудовому порядку. Відповідно до копії виписки з медичної карти стаціонарного хворого №1532/2 від 01 липня 2022 року спільна дитина сторін в період з 27 червня 22 року по 01 липня 2022 року перебувала у стаціонарі КНП «МДКЛ №6» ДМР. Анамнез хвороби у дитини з народження арохноїдальна кіста правої скроневої долі, спостерігалась амбулаторно у невролога, на ЕЕГ виявлено зміни вигляді епіактивності. Заключний діагноз G40.40 інші види генералізованої епілепсії та епілептичних синдромів, без згадки про фармакорезистентну епілепсію. Крім того, відповідно до копії консультативного висновку лікаря-офтальмолога від 11 липня 2022 року спільна дитина сторін має і вади зору. Зі змісту копії витягу з протоколу №29 засідання комісії з питань захисту прав дитини Амур-Нижньодніпровського району від 21 червня 2022 року, копії консультативного висновку спеціаліста №3467077 від 17 травня 2022 року (огляд проведено нейрохірургом КП «ДОДКЛ» ДОР) вбачається, що 17 травня 2022 року під час гри на спортивному майданчику в присутності позивача (під час зустрічі позивача з дитиною) спільна дитина сторін впала з турніка та отримала травму встановлено діагноз S30.0 забій нижньої частини спини та тазу, рекомендовано нагляд сімейного лікаря. Комісією з питань захисту прав дитини зобов`язано позивача при зустрічах з дитиною сторін слідкувати за нею, ретельно доглядати, страхувати під час розваг та тренувань на дитячому майданчику та турніках. Згідно копії довідки КЗ «Дніпропетровській центр соціально-психологічної допомоги» ДОР №27 від 07 червня 2022 року про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару спеціалістами вказаного комунального закладу за зверненням відповідача здійснювалось діагностування психоемоційного стану спільної дитини сторін, який (стан) є спокійним, дитина дружелюбно йде на контакт, має позитивно забарвлений настрій. На малюнку « [INFO] » дитина замість родини поетапно промалювала ситуацію, коли вона впала під час прогулянки з батьком. Зі слів дитини під час прогулянки з батьком (мати також була, але поодаль, оскільки це був день зустрічі батька з дитиною) вона полізла на турніки, з яких впала на спину, їй було важко дихати, а батько не підстрахував її в той час всупереч наполяганням матері, оскільки сидів на лавці та грав у телефон, як це робить завжди. Згідно методики Люшера психоемоційний стан дитини стресовий, викликаний вказаним падінням. Рекомендовано: з огляду на випадок падіння, пов`язаний з батьком, для зниження рівня психотравматизації необхідні стабільні, спокійні умови, спілкування та зустрічі батька з дитиною повинні проходити виключно в присутності матері і за бажанням дитини, ночівля у батька наразі не рекомендована; звернутись за консультацією до психоневролога; всі спортивні розвивальні заняття з дитиною планувати виключно виходячи з медичних рекомендацій та за згодою обох батьків. Згідно копії довідки КЗ «Дніпропетровській центр соціально-психологічної допомоги» ДОР №51 від 03 жовтня 2022 року про надання соціально-психологічної допомоги в умовах денного стаціонару спеціалістами вказаного комунального закладу за зверненням відповідача здійснювалось повторне діагностування психоемоційного стану спільної дитини сторін. В ході такого діагностування встановлено, що ситуативний психоемоційний стан дитини спокійний, дружелюбно йде на контакт, має позитивно забарвлений настрій. Через те, що спільна дитина сторін розпочала навчання в 1 класі школи, у неї збільшилось когнітивне навантаження, з`явились нові види діяльності та зросли вимог до неї, що вимагає від дитини напруження психічних процесів і є ризик психічного перенапруження. За наслідками використання проекційної методики «Малюнок родини» з`ясовано, що для дитини родина це вона, матір та батько, матір у спілкуванні з дитиною не налаштовує дівчинку негативно щодо батька, негативних виразів в бік батька дитина від матері не чує, матір є для дитини домінуючою особою, з нею дівчинка себе ідентифікує. Згідно методики Люшера та проекційної методики «Мій настрій» спеціалістами встановлено, що психоемоційний стан дитини сторін зазвичай лабільний (мінливий) дівчинка швидко дратується під впливом зовнішніх подразників, що зменшує її стресостійкість та збільшує уразливість психіки. Рекомендовано: організувати заходи, спрямовані на усунення всіх чинників, що провокують погіршення самопочуття дитини (відсутність психологічних потрясінь, чергування навантаження і відпочинку, ведення режиму дня, обмеження шумних, надміру активних подій та заходів з великою кількістю людей. Опитування дитини в суді є стресогенною подією та може викликати погіршення психоемоційного стану дитини та агресивну реакцію як прояв епісиндрому); необхідні стабільні, спокійні умови, спілкування та зустрічі батька з дитиною повинні проходити, але в присутності матері і за бажанням дитини. Відповідно до довідки №181 від 06 жовтня 2022 року Комунального позашкільного навчального закладу «Центр художньо-естетичної творчості учнівської молоді» Дніпровської міської ради спільна дитина сторін відвідує студію естрадного вокалу «Есперо» у понеділок, середу, четвер з 13 години 00 хвилин до 15 години 00 хвилин, а також театральну студію «Маленька сцена» з 15 години 30 хвилин до 16 години 30 хвилин. 28 березня 2022 року органом опіки та піклування в особі адміністрації Амур-Нижньодніпровського району Дніпровської міської ради складено висновок №4/5-147 щодо розв`язання спору сторін у даній цивільній справі, відповідно до якого орган опіки вважає за доцільне встановити порядок побачень позивача, його участі у вихованні та спілкуванні зі спільною дитиною сторін кожні першу та третю суботу, неділю місяця у період часу з 10 години 00 хвилин до 18 години 00 хвилин з ночівлею за згодою дитини. Правовідносини, які виникли між сторонами, врегульовані нормами Конституції України, СК України, Закону України «Про охорону дитинства», Конвенцією про права дитини, прийнятою 44-ю сесією Генеральної Асамблеї ООН 20 листопада 1989 року, підписану Українською РСР 21 лютого 1990 року та ратифікованою постановою ВР №789-XII від 27 лютого 1991 року (далі Конвенція про права дитини). Так, статтею 51 Конституції України визначено, що сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Відповідно до ст.8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.27 Конвенції про права дитини. За змістом ст.150 СК України, ст.12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистості дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя та праці. За змістом норм ст.11 Закону України «Про охорону дитинства», ст.ст.141, 142 СК України кожна дитина має право на піклування батьків. Діти мають рівні права та обов`язки щодо батьків, незалежно від того, чи перебували їхні батьки у шлюбі між собою. Батько і мати мають рівні права та обов`язки щодо своїх дітей, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Предметом основної турботи та основним обов`язком батьків є забезпечення інтересів своєї дитини. За змістом положень ст.ст.151, 153 СК України передбачено, що батьки мають переважне право перед іншими особами на особисте виховання дитини. Мати, батько та дитина мають право на безперешкодне спілкування між собою, крім випадків, коли таке право обмежене законом. Положеннями ст.15 Закону України «Про охорону дитинства» визначено, що дитина, яка проживає окремо від батьків або одного з них, має право на підтримання з ними регулярних особистих стосунків і прямих контактів. Батьки, які проживають окремо від дитини, зобов`язані брати участь у її вихованні і мають право спілкуватися з нею, якщо судом визнано, що таке спілкування не перешкоджатиме нормальному вихованню дитини. Аналогічна за змістом норма міститься в ст.9 Конвенції про права дитини. У відповідності до норм ч.ч.1-3 ст.157 СК України питання виховання дитини вирішується батьками спільно, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою цієї статті. Той із батьків, хто проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має право на особисте спілкування з нею. Той із батьків, з ким проживає дитина, не має права перешкоджати тому з батьків, хто проживає окремо, спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не перешкоджає нормальному розвиткові дитини. В свою чергу, згідно положень ст.159 СК України якщо той із батьків, з ким проживає дитина, чинить перешкоди тому з батьків, хто проживає окремо, у спілкуванні з дитиною та у її вихованні, зокрема якщо він ухиляється від виконання рішення органу опіки та піклування, другий із батьків має право звернутися до суду з позовом про усунення цих перешкод. Суд визначає способи участі одного з батьків у вихованні дитини (періодичні чи систематичні побачення, можливість спільного відпочинку, відвідування дитиною місця його проживання тощо), місце та час їхнього спілкування. В окремих випадках, якщо це викликано інтересами дитини, суд може обумовити побачення з дитиною присутністю іншої особи. Під час вирішення спору щодо участі одного з батьків у вихованні дитини береться до уваги ставлення батьків до виконання своїх обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення, в тому числі стан психічного здоров`я одного з батьків, зловживання ним алкогольними напоями або наркотичними засобами. Статтею 19 СК України передбачено, що при розгляді судом спорів щодо участі одного з батьків у вихованні дитини, побачення з дитиною матері, батька обов`язковою є участь органу опіки та піклування, представленого належною юридичною особою. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. Суд може не погодитися з висновком органу опіки та піклування, якщо він є недостатньо обґрунтованим, суперечить інтересам дитини. Відповідно до ст.155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. За змістом ст.7 СК України, ст.3 Конвенції про прав дитини регулювання сімейних відносин, зокрема судами, має здійснюватися з максимально можливим та першочерговим урахуванням і забезпеченням інтересів дитини. Оцінюючи дослідженні в судовому засіданні докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд вважає їх належними, допустимими, достовірними та достатніми для прийняття рішення у справі по суті. Аналізуючи встановлені судом на підставі таких доказів фактичні обставини в контексті наведених вище норм законодавства, суд приходить до наступного висновку на підставі нижчевикладеного. Так, системний аналіз наведених міжнародних правових норм та норм внутрішнього законодавства України вказує на те, що питання виховання дитини вирішуються батьками спільно. Батько, який проживає окремо від дитини, зобов`язаний брати участь у її вихованні і має беззаперечне право на особисте спілкування з дитиною, враховуючи його ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків, прихильність дитини до батька, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Позов про усунення перешкод у вихованні дитини і спілкуванні з нею - є позовом про заборону поведінки особи, яка чинить перешкоди іншій особі у здійсненні нею свого права. Мати, яка проживає разом з дитиною, не має права перешкоджати батьку спілкуватися з дитиною та брати участь у її вихованні, якщо таке спілкування не має негативного впливу на нормальний розвиток дитини. Європейський суд з прав людини зауважує, що оцінка загальної пропорційності будь-якого вжитого заходу, що може спричинити розрив сімейних зв`язків вимагатиме від судів ретельної перевірки низки факторів та залежно від обставин відповідної справи вони можуть відрізнятися. Проте необхідно пам`ятати, що основні інтереси дитини є надзвичайно важливими. При визначенні основних інтересів дитини у кожному конкретному випадку необхідно враховувати дві умови: по-перше, у якнайкращих інтересах дитини буде збереження її зв`язків із сім`єю, крім випадків коли сім`я виявляється особливо непридатною або явно неблагополучною; по-друге, у якнайкращих інтересах дитини буде забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагополучним (MAMCHUR v. UKRAINE, N 10383/09, §100, ЄСПЛ, від 16 липня 2015 року). У §54 рішення Європейського суду з прав людини від 07 грудня 2006 року №31111/04 у справі «Хант проти України» зазначено, що між інтересами дитини та інтересами батьків повинна існувати справедлива рівновага (рішення у справі «Olsson v. Sweden» (№2) від 27 листопада 1992 року, Серія A, №250, ст.35-36, §90) і, дотримуючись такої рівноваги, особлива увага має бути до найважливіших інтересів дитини, які за своєю природою та важливістю мають переважати над інтересами батьків. Зокрема, не надає батькам права вживати заходів, які можуть зашкодити здоров`ю чи розвитку дитини (рішення у справі «Johansen v. Norway» від 07 серпня 1996 року, §78). Аналіз наведених норм права та практики ЄСПЛ дає підстави для висновку, що рівність прав батьків є похідною від прав та інтересів дитини на гармонійний розвиток та належне виховання, й передусім повинні бути визначені інтереси дитини, а вже тільки потім - права її батьків. Отже, положення про рівність прав та обов`язків батьків у вихованні дитини не може тлумачитися на шкоду інтересам дитини. Дитина є найбільш вразливою стороною під час будь-яких сімейних конфліктів, оскільки на її долю випадає найбільше страждань та втрат. Судовий розгляд сімейних спорів, у яких зачіпаються інтереси дитини, є особливо складним, оскільки в його процесі вирішуються не просто спірні питання між батьками та іншими особами, а визначається доля дитини, а тому результат судового розгляду повинен бути спрямований на захист найкращих інтересів дитини. У справах зі спорів щодо участі батьків у вихованні та спілкуванні з дитиною узагальнений та формальний підхід є неприпустимим, оскільки сама наявність спору з цього приводу є суттєвим інструментом впливу, особливо у відносинах між колишнім (фактичним) подружжям, який може використовуватися не в інтересах дитини. Кожна справа потребує детального вивчення ситуації, врахування різноманітних чинників, які можуть вплинути на інтереси дитини, у тому числі її думки, якщо вона відповідно до віку здатна сформулювати власні погляди. Отже, при вирішенні спору щодо участі у вихованні та порядку зустрічей з дитиною того з батьків, хто проживає окремо від дитини, судом мають враховуватися передусім інтереси дитини. Встановлений сімейним законодавством принцип повної рівності обох батьків у питаннях виховання дітей може бути обмежений судом в інтересах дитини. Аналогічні наведеним вище правові висновки містяться у постановах Верховного Суду від 23 грудня 2021 року по справі №202/412/20, від 12 квітня 2022 року по справі №706/1878/18, від 14 липня 2022 року по справі №638/2254/18, від 10 серпня 2022 року по справі №395/1370/20, від 26 вересня 2022 року по справі №766/781/20, від 30 вересня 2022 року по справі №583/1275/21, від 05 жовтня 2022 року по справі №196/1202/19. Тлумачення норм сімейного законодавства дозволяє зробити висновок, що будь-хто із батьків може звернутися до органу опіки та піклування для визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї. У разі наявності спору про способи участі одного з батьків у вихованні дитини не виключається вирішення такого спору в судовому порядку незалежно від того, хто з батьків звертається з позовом (той, хто проживає з дитиною, чи той, хто проживає окремо) і визначення способу участі у вихованні дитини та спілкуванні з нею того з батьків, хто проживає окремо від неї, що є ефективним способом захисту та не суперечить закону (постанова Верховного Суду від 23 лютого 2022 року по справі №447/2136/20). Стосовно обставин спірних правовідносин сторін, то в ході розгляду даної цивільної справи судом встановлено наявність між сторонами неузгодженості, спору щодо способів та графіку участі позивача, як батька, у вихованні та спілкуванні зі спільною дитиною сторін. За таких обставин, послуговуючись в першу чергу інтересами самої спільної малолітньої дитини сторін, які полягають у дотриманні її прав та інтересів на піклування, виховання обома батьками, підтримання із ними контакту та спілкування, забезпечення всебічного розвиту дитини, враховуючи, що судом не встановлено фактів наявності неприязних, негативних взаємовідносин між позивачем та спільною дитиною сторін, суд приходить до висновку про можливість задоволення позову, однак часткового шляхом зобов`язання відповідача не чинити перешкоди позивачу у спілкуванні та вихованні спільної дитини, а також шляхом визначення наступних способу та порядку участі позивача у спілкуванні та вихованні малолітньої доньки: зустрічі позивача з донькою кожного вівторка в період часу з 15 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин в присутності матері дитини, за попередньою домовленістю батьків дитини; зустрічі позивача до донькою кожної першої та третьої суботи місяця в період часу з 10 години 00 хвилин до 20 години 00 хвилин в присутності матері дитини, за попередньою домовленістю батьків дитини; участь сторін у спільному святкуванні дня народження їх доньки кожного року; необмежене спілкування позивача із донькою засобами телефонного, поштового, електронного та іншого зв`язку у вільний час дитини та за її бажанням. Частковість задоволення позовних вимог зумовлена покладенням судом в основу свого рішення інтересів та прав самої дитини, які переважають перед інтересами та правами її батька (позивача), зокрема суд враховує стан здоров`я дитини, який полягає у наявності у дитини низки захворювань, збільшення когнітивного навантаження на дитину внаслідок початку її навчання в школі та відвідування низки гуртків, що в сукупності зумовлює необхідність мінімізації будь-яких психологічних потрясінь та перенавантажень дитини, врахування її графіку навчання та режиму дня, необхідність створення стабільних та спокійних умов життя для дитини, що не може бути дотримано в повній мірі при запропонованому позивачем у прохальній частині позову графіку та способів його участі у спілкуванні та вихованні дитини. Більш того, суд враховує і ставлення позивача до дитини, зокрема, факт отримання дитиною травми при падінні на спортивному майданчику внаслідок недостатньої уваги, пильності позивача за поведінкою та грою дитини. Остання обставина виключає можливість на даний момент зустрічей батька з дитиною без присутності матері, а також залишення дитини у батька з ночівлею. З тих же підстав суд на підставі ст.19 СК України відступає від висновку органу опіки та піклування, в якому запропоновано залишення дитини з ночівлею у батька на вихідні. Разом з тим, суд звертає увагу сторін, що визначений у даному рішенні спосіб та графік участі позивача у спілкуванні та вихованні дитини не є остаточним, і згодом може бути змінений за наявності для цього підстав. Вирішуючи питання про розподіл судових витрат,

Outcome: partial