Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] , в якому просить розірвати шлюб, укладений між нею та відповідачем 20 вересня 2014 року, зареєстрований відділом державної реєстрації актів цивільного стану реєстраційної служби Михайлівського районного управління юстиції у Запорізької області, актовий запис № 85. Позов обґрунтовує тим, що сторони перебувають у шлюбі з 20.09.2014. Від шлюбу сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] . Спільне життя сторін не склалось через відсутність взаєморозуміння, розходження поглядів на сімейні відносини та на обов`язки з ведення спільного господарства. Фактично сім`я припинила своє існування, наразі проживають окремо, в зв`язку з чим виникла необхідність у юридичному оформленні розлучення. Відповідач [PERSON] відзив на позов не подав. Ухвалою від 05.10.2022 відкрите провадження у справі, справа призначена до розгляду у спрощеному позовному провадженні з повідомленням (викликом) сторін. Позивачка [PERSON] в судове засідання не з`явилась. Причини неявки до суду не повідомила. Її неявка не перешкоджає розгляду справи. Відповідач [PERSON] у судове засідання не з`явився. Подав заяву про розгляд справи за його відсутності та про визнання позову. Оскільки особи, які беруть участь у справі в судове засідання не з`явились, відповідно до вимог частини другої статті 247 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК) фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши письмові докази, оцінивши їх за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, суд встановив наступні фактичні обставини та відповідні їм правовідносини. Відповідно до статті 206 ЦПК відповідач може визнати позов на будь-якій стадії провадження у справі, зазначивши про це в заяві по суті справи або в окремій письмовій заяві. До ухвалення судового рішення у зв`язку з визнанням позову відповідачем суд роз`яснює сторонам наслідки відповідних процесуальних дій, перевіряє, чи не обмежений представник відповідної сторони у повноваженнях на їх вчинення. У разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. Як роз`яснив Пленум Верхового Суду України у пункті 24 постанови від 12 червня 2009 року № 2 «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» у разі визнання відповідачем позову, яке має бути безумовним, і якщо таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб (не відповідача), суд ухвалює рішення про задоволення позову, обмежившись у мотивувальній частині рішення посиланням на визнання позову без з`ясування і дослідження інших обставин справи. Оскільки під час розгляду справи відповідач визнав позов у повному обсязі і таке визнання не суперечить закону й не порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд дійшов висновку про задоволення позову та розірвання шлюбу між сторонами. Згідно зі статтею 113 Сімейного кодексу України особа, яка змінила своє прізвище у зв`язку з реєстрацією шлюбу, має право після розірвання шлюбу надалі іменуватися цим прізвищем або відновити своє дошлюбне прізвище. Суд дійшов висновку про необхідність залишення позивачці шлюбного прізвища « [PERSON] », оскільки заява про зміну прізвища нею не подана. Відповідно до пункту 6 частини першої статті 264 ЦПК під час ухвалення рішення суд вирішує, у тому числі, питання щодо розподілу між сторонами судових витрат. У разі визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідному рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, що передбачено частиною першою статті 142 ЦПК. Таким чином, необхідно повернути позивачці [PERSON] з державного бюджету 50% сплаченого нею судового збору в сумі 496,20 гривні. Відповідно до частини першої статті 141 ЦПК, враховуючи задоволення позову, з відповідача на користь позивачки підлягає стягненню 50 відсотків сплаченого нею судового збору в сумі 496,20 гривень.

Outcome: approved