Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

В липні 2022 року [PERSON] звернулася до суду з позовом відповідно до якого просить визнати виконавчий напис зареєстрований за № 8976 вчинений 19.10.2021 року приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. про стягнення з [PERSON] (РНОКПП [NUMBER] ) на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (Код ЄДРПОУ 43492595) заборгованості у розмірі 7404,00 грн. (сім тисяч чотириста чотири гривні 00 копійок) таким, що не підлягає виконанню та стягнути судові витрати по справі. Позовна заява мотивована тим, що в липні позивачка отримала постанову начальника Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Хмельницький) від 04. 07.2022 року про відкриття виконавчого провадження винесену при примусовому виконанні виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за номером № 8976 від 19.10.2021 року вчиненого приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Золотихом О.О. за яким звернуто стягнення заборгованості з позивачки на користь ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (Код ЄДРПОУ 43492595) за кредитним договором № 210614-41899-1 від 14.06.2021 року, укладеним між ТОВ «Фінансова компанія ФІНАНС ІНОВАЦІЯ» та позивачкою правонаступником є ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» (Код ЄДРПОУ 43492595) за період з 30.06.2021 року по 24.09.2021 року. Сума заборгованості становить 6704,00 грн. що складається із: простроченої заборгованості за сумою кредиту - 2000 грн; простроченої заборгованості по несплачених відсотках - 4704 грн; та плати за вчинення виконавчого напису -700 грн, що складає загальну суму 7404,00 грн. Вважає, що виконавчий напис є протиправним, тобто таким, що винесений з порушенням чинного законодавства та не підлягає виконанню. Ухвалою суду від 26.07.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду та відкрито провадження у справі порядку спрощеного провадження з викликом сторін. 17.10.2022 року на адресу суду надійшов відзив представника заявника ТОВ «Фінансова компанія «РІАЛЬТО» - адвоката Ходченко О.М. згідно якого позовні вимоги не визнають та просить відмовити в задоволенні позовної заяви [PERSON] про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню в повному обсязі та розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Крім того, вказує, що відповідно до укладеного договору № 210614-41899-1 від 14.06.2021 року між ТОВ «Фінансова компанія ФІНАНС ІНОВАЦІЯ» та позивачкою остання отримала на платіжну картку кредит у розмірі 2000 грн. строком на 16 днів зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 2,2% від суми кредиту за кожен день користування та 4,0% від залишку суми кредиту за кожен день прострочення терміну повернення кредиту. Вважає, що позивачка належно не виконувала свої обов`язки за кредитним договором в наслідок чого станом на 14.10.2022 року утворилася заборгованість за кредитним договором в сумі 7404 грн. в наслідок чого у відповідача були законні підстави на звернення стягнення на грошові кошти позивача шляхом вчинення виконавчого напису на кредитному договорі. Представники третьої особи: Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м.Хмельницький) та приватний нотаріус Київського міського нотаріального округу Золотих О.О. в судове засідання не з`явилися та про причину неявки суд не повідомили про дату, час та місце розгляду справи повідомлялися завчасно. Відповідно до ч. 5 ст. 279 ЦПК України суд розглядає справу в порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення сторін за наявними у справі матеріалами, за відсутності клопотання будь-якої зі сторін про інше. Заперечення проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження від сторін у справі не надходили. Згідно вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Розглянувши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтується позовна заява, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи по суті, суд приходить до наступного висновку з таких підстав. Згідно ст. 2 ЦПК України, завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Статтею 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутись до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до принципу диспозитивності цивільного судочинства (ст. 13 ЦПК України) суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно ст. 76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин, що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показання свідків. Згідно ст. 81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У відповідності до положень ст. 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Судом встановлено, що 14.06.2021 року між позивачкою та ТОВ «Фінансова компанія ФІНАНС ІНОВАЦІЯ» підписано договір № 210614-41899-1 відповідно до якого [PERSON] надано кредит на суму 2000 грн. строком на 16 днів, договір нотаріально не посвідчений (а.с.13). Приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Київської області Золотихом О.О. винесено виконавчий напис зареєстрований в реєстрі № 8976 відповідно до якого стягнуто з [PERSON] 7404,00 грн. (а.с.2). Постановою начальника Тульчинського відділу державної виконавчої служби у Тульчинському районі Вінницької області Центрально-Західного міжрегіонального управління Мінестерства юстиції (м.Хмельницький) Белшегою О.І. 04.07.2022 року відкрито виконавче провадження на підставі вказаного виконавчого напису (а.с. 16). Відповідно до ст. 18 Цивільного кодексу України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Згідно ч. 1 ст. 39 Закону України «Про нотаріат» (далі - Закон), порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом та іншими актами законодавства України. Статтею 88 Закону визначено умови вчинення виконавчих написів, відповідно до якої нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років, а у відносинах між підприємствами, установами та організаціями - не більше одного року. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує поки суд не встановить зворотного. Тобто боржник, який так само має право на захист свого цивільного права, в судовому порядку може оспорювати вчинений нотаріусом виконавчий напис як з підстав порушення нотаріусом процедури його вчинення, так і з підстав неправомірності вимог стягувача (повністю чи в частині розміру заборгованості або спливу строків давності за вимогами у повному обсязі чи в їх частині), з якими той звернувся до нотаріуса для вчиненням виконавчого напису. Аналогічна правова позиція викладена у постанові Верховного суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного суду від 06.05.2020 у справі №320/7932/16-ц. Правовий висновок Великої Палати Верховного суду викладений у постанові від 21.09.2021 року у справі № 910/10374/17 (провадження № 12-5гс21) містить наступні висновки: Перелік документів було змінено постановою Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» (надалі - постанова 662). Однак потім - Постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14 вищезазначену постанову № 662 визнано незаконною та нечинною в частині, зокрема, доповнення Переліку документів розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що випливають з кредитних відносин». Таким чином, кредитний договір, який не є нотаріально посвідченим, не входив на час вчинення виконавчих написів - до переліку документів, за якими може бути здійснено стягнення заборгованості у безспірному порядку на підставі виконавчого напису нотаріуса. При вчиненні виконавчих написів приватний нотаріус неправомірно керувалася пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови № 662, яка на той час уже була нечинною згідно з постановою суду. Відповідачем не доведено, що укладений з позивачем кредитний договір, наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, посвідчений нотаріально, тому приватний нотаріус підстав для вчинення виконавчого напису не мав. Вчиняючи виконавчий напис зареєстрований за № 8976 19.10.2021 року, нотаріус неправомірно керувався пунктом 2 Переліку документів у редакції постанови №662, що на той час уже був нечинним згідно постанови Київського апеляційного адміністративного суду від 22.02.2017 у справі № 826/20084/14. З урахуванням правової позиції Великої Палати Верховного Суду в справі №910/10374/17 від 21.09.2021, встановлено порушення нотаріусом порядку вчинення виконавчого напису, а це є самостійною і достатньою підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Враховуючи зазначене, оцінивши в сукупності докази, суд приходить до висновку про задоволення позову. Також, на підтвердження витрат на правову допомогу адвоката-Кугутюка О.В. позивачем надано Договір про надання правової допомоги від 08.07.2022 року № Б/Н, Акт виконаних робіт від 13.07. 2022 року відповідно якого вартість проведених робі адвокатом в загальному розмірі становить 2500 грн. та квитанцію до прибуткового касового ордера від 13.07.2022 року.(а.с.18-20). Частиною 2 ст. 141 ЦПК України встановлено, що інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача, 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених вимог. Частиною 4 ст. 137 ЦПК України передбачено, що розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Розмір судових витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставах поданих сторонами доказів. Розглянувши матеріали справи, суд зробив висновок, що заявлений відповідачем розмір витрат на правничу допомогу є співмірним з обсягом наданих послуг адвоката. На думку суду, розмір таких витрат має бути відшкодовано у сумі 2500 грн. Крім того, відповідно до\~ст. 141 ЦПК України, необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судовий збір у розмірі 992,40 грн (дев`ятсот дев`яносто дві гривні 40 копійок) судового збору за подання позовної заяви, 496,20 грн. (чотириста девяносто шість гривень 20 копійок) судового збору за подання заяви про забезпечення позову. На підставі викладеного та

Outcome: approved