Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Позивачі [PERSON] , [PERSON] звернулися до суду із позовом до [PERSON] , третя особа яка не заявляє самостійних вимог щодо предмету спору Яремчанський відділ державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано- Франківськ) про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини. Позов обґрунтовано тим, що [INFO] у [PERSON] та [PERSON] народився спільний син - [PERSON] . Однак так як дитина народилася до спливу десяти місяців після припинення попереднього шлюбу, то у відповідності до вимог ч.2 ст.122 СК України, батьком дитини в актовому записі про народження був записаний колишній чоловік позивача [PERSON] - відповідач [PERSON] . Доказом того, що саме позивач [PERSON] в батьком дитини, є результати аналізу ДНК на батьківство №31120 від 14 червня 2021 року, відповідно до яких вірогідність батьківства позивача по відношенню до дитини - [PERSON] становить 99, 9%. Враховуючи вказані обставини, позивачі просять їхні позовні вимоги задовольнити у повному обсязі, визнати [PERSON] батьком дитини [PERSON] , [INFO] та внести зміни в актовий запис про народження дитини №89, складений 09 червня 2021 року Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ), виключивши відомості про відповідача як батька дитини та вказавши батьком дитини позивача [PERSON] , а також змінити прізвище та по батькові дитини. Ухвалою суду від 30 травня 2022 року відкрито провадження у вказаній справі та призначено її до розгляду за правилами загального позовного провадження. 21 червня 2022 року відповідач [PERSON] подав відзив на позовну заяву, в якому вказав, що проти задоволення позовних вимог заперечує. Зазначив, що дитина [PERSON] був зачатий під час шлюбу із позивачем [PERSON] , який був розірваний згідно рішення Яремчанського міського суду Івано-Франківської області від 20 листопада 2020 року. В актовому записі про народження дитини №89 від 09 червня 2021 року його зазначено батьком дитини. На момент народження дитини у нього не виникало сумнівів, що це його син, оскільки як і на час зачаття дитини, так і на момент народження, вони із позивачкою проживали разом і вели спільне господарство. Водночас, позивачі обґрунтовують свої позовні вимоги не висновком експертизи, а лабораторним дослідженням - аналізом ДНК на батьківство, що викликає сумнів в об`єктивності та справжності зробленого аналізу, учасники якого не конкретизовані. Тобто невідомо чий матеріал відбирався для дослідження, а тому даний доказ вважає недостовірним та недопустимим. Крім того, відповідно до ч.2 ст.129 СК України до вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік від дня, коли особа дізналась або могла дізнатись про своє батьківство. Зі змісту позовної заяви вбачається, що позивачам було відомо на час народження дитини, що батьком дитини є [PERSON] , водночас в позовній заяві відсутні докази, які б вказували на те, що позивачу [PERSON] про дану обставину стало відомо пізніше, за таких обставин позивачами пропущено строк позовної давності, оскільки з позовом до суду вони звернулись 18 травня 2022 року. Із урахуванням викладеного, просив в задоволенні позовних вимог відмовити в повному обсязі. Ухвалою суду від 27 червня 2022 року за клопотанням представника позивачів у даній справі призначено судову молекулярно-генетичну експертизу на час проведення якої провадження у даній справі було зупинено. 12 вересня 2022 року до суду надійшов висновок судового експерта №СЕ-19/109-22/7207-БД від 01 вересня 2022 року за результатами проведення судової молекулярно-генетичної експертизи, у зв`язку із чим ухвалою суду від 20 вересня 2022 року провадження у даній справі поновлено та призначено підготовче засідання на 18 жовтня 2022 року. Ухвалою суду від 18 жовтня 2022 року підготовче провадження у вказаній справі закрито та призначено її до судового розгляду по суті. У судовому засіданні представник позивачів [PERSON] та [PERSON] - адвокат Гуменюк Б.С. заявлені позовні вимоги підтримав та просив позов задовольнити, з мотивів викладених у ньому із урахуванням висновку судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-22/7207-БД від 01 вересня 2022 року, яким встановлено, що позивач [PERSON] і біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] матір`ю якого є позивач [PERSON] . Також просить стягнути з відповідача на користь позивача [PERSON] понесені судові витрати зі сплати судового збору, витрат на проведення експертизи за відрахуванням коштів у розмірі 3200 грн., сплачених відповідачем, а також 3000 грн. витрат на професійну правничу допомогу відповідно до наданих доказів із урахуванням того, що вказані витрати понесені безпосередньо позивачкою. Відповідач [PERSON] в судовому засіданні вказав, що заявлений позов не визнає повністю, однак не заперечує той факт, що він не є біологічним батьком дитини та не заперечує щодо виключення відомостей про нього як батька дитини із актового запису про народження. Проте зазначив, що не погоджується із тим, що він повинен сплатити на користь позивача понесені судові витрати зі сплати судового збору, вартості експертизи та на професійну правничу допомогу, з тих мотивів, що позивач, знаючи, що він не є батьком дитини, після розлучення продовжувала проживати разом із ним, саме він організовував хрестини дитини та ніс відповідні витрати. При зверненні до суду із позовом про стягнення аліментів, позивач заперечувала та не дала йому можливості провести генетичну експертизу за його клопотанням, і в такому випадку він не змушений був би нести відповідні витрати, бо вони підлягали б стягненню в його користь з позивачки. Представник третьої особи, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору Яремчанського відділу державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління юстиції (м.Івано-Франківськ)у судове засідання не з`явився, проте до суду надійшла письмова заява про розгляд справи проводити без участі представника третьої особи на підставі наявних в справі матеріалів. Заслухаши пояснення преставника позивачів та відповідача, перевіривши та оцінивши наявні у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку, що позов підлягає до задоволення, виходячи з наступного. Згідно з ч.1 статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ст. 13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Судом встановлено, що позивач [PERSON] з 01 жовтня 2011 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із відповідачем [PERSON] , який розірвано рішенням Яремчанського міського суду 20 листопада 2020 року. Як вбачається зі свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 09 червня 2021 року, [PERSON] народився [INFO] у м. Івано-Франківськ, про що Яремчанським відділом державної реєстрації актів цивільного стану у Надвірнянському районі Івано-Франківської області Південно-Західного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Івано - Франківськ) 09 червня 2021 року складено актовий запис №89. Батьком дитини вказаний [PERSON] матір`ю - [PERSON] . Тобто до спливу десятимісячного строку після розірвання шлюбу із відповідачем у позивачки народилась дитина, що підтверджується копією свідоцтва про народження. 08 березня 2022 року позивач зареєструвала шлюб із [PERSON] , про що видано свідоцтво про шлюб серії [NUMBER] , видане виконавчим комітетом Делятинської селищної ради Надвірнянського району Івано-Франківської області 08 березня 2022 року, актовий запис №9 та при реєстрації шлюбу змінила дошлюбне прізвище « [PERSON] » на « [PERSON] ». З долученого позивачами аналізу ДНК на батьківство, проведеного медико-генетичним центром «МАМА-ПАП» м. Київ, результат дослідження №31120 від 14 червня 2021 року вбачається, що за результатом дослідження букального епітелію, забір якого здійснено 04 червня 2021 року ймовірність батьківства передбачуваного батька щодо дитини становить 99, 9%. Із висновку проведеної за ухвалою суду судової молекулярно-генетичної експертизи №СЕ-19/109-22/7207-БД від 01 вересня 2022 року вбачається, що позивач [PERSON] може бути біологічним батьком дитини [PERSON] , [INFO] , матір`ю якого є [PERSON] і ймовірність даної події складає 99,9999%. Біологічне батьківство [PERSON] відносно малолітнього [PERSON] , матір`ю якого є [PERSON] - виключається. Відповідно до ч.1 ст.19 Цивільного процесуального кодексу України суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи, що виникають з цивільних, земельних, трудових, сімейних, житлових та інших правовідносин, крім справ, розгляд яких здійснюється порядку іншого судочинства. Так, засади шлюбу, особисті немайнові та майнові права і обов`язки подружжя, підстави виникнення, зміст особистих немайнових і майнових прав та обов`язків батьків і дітей, усиновлювачів та усиновлених, інших членів сім`ї та родичів визначає Сімейний кодекс України. Порядок визначення походження дитини регулює глава 12 Сімейного кодексу України(надалі-СК України). Статтею 121 СК України визначено, що права та обов`язки матері, батька і дитини ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану в порядку, встановленому статями 122 та 125 цього Кодексу. Відповідно до ч. 2 ст.122 СК України дитина, яка народжена до спливу десяти місяців після припинення шлюбу або визнання його недійсним, походить від подружжя. Частиною другою ст.125 СК України визначено, що у разі якщо мати та батько дитини не перебувають у шлюбі між собою, походження дитини від батька визначається:1) за заявою матері та батька дитини; 3) за рішенням суду. За правилами ч.1 ст.126 СК України походження дитини від батька визначається за заявою жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Така заява може бути подана як до, так і після народження дитини до органу державної реєстрації актів цивільного стану. Статтею 128 СК України передбачено, що за відсутності заяви, право на подання якої встановлено статтею 126 цього Кодексу, батьківство щодо дитини може бути визнане за рішенням суду. Підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений матір`ю, опікуном, піклувальником дитини, особою, яка утримує та виховує дитину, а також самою дитиною, яка досягла повноліття. Позов про визнання батьківства може бути пред`явлений особою, яка вважає себе батьком дитини. За приписами ч. 1 ст. 129 СК України особа, яка вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала у шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до її чоловіка, якщо він записаний батьком дитини, позов про визнання свого батьківства. До вимоги про визнання батьківства застосовується позовна давність в один рік, яка починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. Предметом доказування в таких справах, є походження дитини від особи, яка вважає себе її батьком. У пункті 6 Постанови Пленуму Верховного Суду України №3 від 15 травня 2006 року «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» зазначено, що особа, котра вважає себе батьком дитини, народженої жінкою, яка в момент зачаття або народження дитини перебувала в шлюбі з іншим чоловіком, має право пред`явити до останнього, якщо того записано батьком, позов про визнання свого батьківства. У тих випадках, коли батьком дитини записано конкретну особу, вимоги про визнання батьківства мають розглядатись одночасно з вимогами про виключення відомостей про цю особу як батька з актового запису про народження дитини. Відповідно до п. 9 зазначеної постанови рішення щодо визнання батьківства (материнства) має ґрунтуватися на всебічно перевірених судом даних, що підтверджують або спростовують заявлені вимоги чи заперечення проти них, а його резолютивна частина - містити всі відомості, необхідні для реєстрації батьківства (материнства) в органах РАЦС (прізвище, ім`я та по батькові матері й батька, число, місяць і рік їх народження, громадянство, а також номер актового запису про народження дитини, коли та яким органом його вчинено). При розгляді спору щодо визнання батьківства суд має виходити зі змісту ч. 2 ст. 128 СК України, відповідно до якої підставою для визнання батьківства є будь-які відомості, що засвідчують походження дитини від певної особи, зібрані відповідно до Цивільного процесуального кодексу України. Відповідно до пункту 20 глави 1 розділу ІІІ Правил реєстрації актів цивільного стану в Україні, затверджених наказом Міністерства юстиції України від 18 жовтня 2000 року №52/2 з відповідними змінами, при вирішенні судом спорів про визнання батьківства, материнства, оспорювання батьківства чи материнства, встановлення фактів батьківства та материнства зміни до актових записів про народження вносяться відповідно до законодавства, яке регулює порядок внесення змін до актових записів цивільного стану. Відповідно до п.2.13.1 Правил внесення змін до актових записів цивільного стану, їх поновлення та анулювання, які затверджено наказом Міністерства юстиції України від 12.01.2011р. №96/5 та зареєстровано в Міністерстві юстиції України 14 січня 2011 року за №55/18793, рішення суду про визнання батьківства (материнства), усиновлення (удочеріння), про скасування раніше винесеного рішення суду про визнання батьківства, виключення відомостей про батька (матір) дитини з актового запису про народження, скасування або визнання усиновлення (удочеріння) недійсним, про визнання шлюбу недійсним, установлення неправильності в актовому записі цивільного стану та інші, у яких зазначено про внесення конкретних змін в актові записи цивільного стану, є підставою для внесення відповідних змін до актового запису. За положеннями ст.134 СК України, на підставі заяви осіб, зазначених у статті 126 СК України або рішення суду, орган державної реєстрації актів цивільного стану вносить відповідні зміни до Книги реєстрації народжень та видає нове Свідоцтво про народження. Строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства відповідно до ч. 2 ст. 129 СК України визначався в один рік, який починається від дня, коли особа дізналася або могла дізнатися про своє батьківство. З матеріалів справи вбачається, що позивач дізнався про те, що він є батьком [PERSON] в 14 червня 2021 року, тому строк на захист порушеного права відносно визнання батьківства у позивача [PERSON] виник з червня 2021 року. Таким чином, із урахуванням того, що вказаний позов надійшов до суду 24 травня 2022 року строк звернення позивача за захистом порушеного права не є порушеним. Відповідно до вимог ст.76 ЦПК України, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин(фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. В силу ч.4 ст.12, ч.1 ст.81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях-ч.6 ст.81 ЦПК України. Статтею 89 ЦПК України передбачено, що суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. У відповідності до ст.263 ЦПК України судове рішення повинно ґрунтуватися на засадах верховенства права, бути законним і обґрунтованим. Законним є рішення, ухвалене судом відповідно до норм матеріального права із дотриманням норм процесуального права. Обгрунтованим є рішення, ухвалене на підставі повно і всебічно з"ясованих обставин, на які сторони посилаються як на підставу своїх вимог і заперечень, підтверджених тими доказами, які були досліджені у судовому засіданні. За таких обставин, суд, на основі всебічного, повного, об`єктивного та безпосереднього з`ясування фактичних обставин, на які сторони посилаються, як на підставу своїх вимог і заперечень, оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, з`ясувавши їх достатність і взаємний зв`язок у сукупності, приймаючи до уваги те, що дослідженими судом доказами підтверджується факт біологічного батьківства [PERSON] відносно народженої [PERSON] дитини- [PERSON] , [INFO] суд дійшов висновку про те, що позовні вимоги про визнання батьківства та внесення змін до актового запису про народження дитини, підлягають задоволенню у повному обсязі. Відповідно до ч.ч.1,2 ст.141 ЦПК України з відповідача підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] сплачений судовий збір у розмірі 992,40 грн. та понесені витрати по оплаті вартості судової молекулярно-генетичної експертизи у розмірі 7352,50 грн. Щодо вимоги про стягнення витрат на професійну правничу допомогу суд зазначає наступне. У відповідності до частин першої - другої ст.133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати, зокрема, на професійну правничу допомогу. Статтею 137 ЦПК України визначено, що витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою-ч.2 ст.137 ЦПК України. У відповідності до ч.3 ст.137 ЦПК України для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. На підтвердження повноважень адвоката до матеріалів справи долучено також ордери серії АТ №1023826 від 18 травня 2022 року, АТ №1016742 від 18 травня 2022 року та копію свідоцтва про право на зайняття адвокатською діяльністю серії №866 від 20 квітня 2012 року. Згідно наведеного у позовні заяві попереднього (орієнтовного) розрахунку судових витрат, понесені позивачем витрати на правничу допомогу складають 3000,00 грн., а саме: підготовка позовної заяви адвокатом-2000,00 грн. та участь адвоката у судовому засіданні(2 год.)-1000,00 грн. На підтвердження понесених витрат на правничу допомогу суду надано договір про надання правової(правничої) допомоги у справі №19/05-22/2 від 19 квітня 2022 року, укладений між адовкатом [PERSON] та [PERSON] , відповідно до п.5.1 якого за надання правової допомоги замовник зобов"язується виплатити виконавцю винагороду згідно висталвеонго рахунку; акт надання юридичних послуг від 10 листопада 2022 року, з якого вбачається, що адвокатом Гуменюком Б.С. надано позивачам правничу допомогу у справі №354/584/22 у повному обсязі; квитанцією №0023 від 10 листопада 2022 року, згідно якої позивач [PERSON] здійснила оплачу послуг за правничу допомогу у справі №354/584/22 на загальну суму 3000,00 грн. Із урахуванням наведеного, приймаючи до уваги відсутність заперечень щодо обґрунтованості вказаних витрат з боку відповідача, суд приходить до переконання, що з відповідача слід стягнути на користь позивача [PERSON] 3000,00 грн. понесених витрат на правничу допомогу. На підставі наведеного,

Outcome: approved