Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернувся до суду із вказаним позовом, мотивуючи його тим, що між акціонерним товариством "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" (далі АТ „Сумигаз та відповідачем за адресою: Сумська область, Шосткинський район, м. Глухів, вул. Терещенків, буд. 31, укладено договір розподілу природного газу шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу є споживання природного газу, відсутністю заяви споживача про припинення розподілу природного газу, абонентом передані оператору ГРМ дані показника лічильника газу та оплата відповідачем послуг з розподілу природного газу. Свої зобов`язання по наданню послуг з розподілу природного газу АТ "Оператор газорозподільної системи „Сумигаз" виконало належним чином. Відповідач взяті на себе зобов`язання за вказаним договором належним чином не виконував, внаслідок чого у нього утворилася заборгованість за період з 01.01.2020 року по 31.01.2022 року у розмірі 3308,85 грн.. Позивачем також нараховані штрафні санкції: за період з січня 2020 року по січень 2022 року інфляційні збитки в сумі 301,16 грн. та за період з 01.01.2020 року по 31.01.2022 року 3% річних в сумі 99,89 грн.. За таких обставин позивач просить стягнути з відповідача заборгованість за послуги з розподілу природного газу у розмірі 3308,85 грн., інфляційні витрати в сумі 301,16 грн., 3 % річних в сумі 99,89 грн. та судові витрати у розмірі 2481 грн.. Ухвалою суду 22 серпня 2022 року відкрито спрощене провадження у даній справі. Цього ж дня ухвала про відкриття провадження у справі була направлена учасникам справи. Крім того, відповідачу була направлена копія позовної заяви разом з доданими до неї документами. Також відповідачу був визначений п`ятнадцятиденний строк з дня отримання ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позов. Від відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому він зазначає, що позовні вимоги не підлягають задоволенню, оскільки позивач не надав жодних доказів приєднання його як споживча до умов типового договору, постанова, якою встановлено тарифи на розподіл природного газу не набрала законної сили, оскільки вона не зареєстрована в порядку, встановленому законом, і її використання позивачем є протиправним. Також не надано жодних документів, які б підтверджували, на підставі яких саме показників здійснювались розрахунки щодо величини річної замовленої потужності об`єкта споживача, звідки у позивача відомості про опалювальну площу, назву та номер лічильника, кількість спожитого газу, адже відповідач такої інформації АТ „Оператор газорозподільної системи „Сумигаз не надавав. Отримання показів лічильника від інших осіб чи підприємств заборонено законом, оскільки є конфіденційною інформацією споживача. Просить відмовити в задоволенні позову. Від позивача надійшла відповідь на відзив, суть якої зводиться до того, що між АТ „Сумигаз та відповідачем з 2016 року існували договірні відносини з розподілу природного газу, що підтверджується картками реєстрації фактичних витрат природного газу за 2016, 2019 роки, актом демонтажу побутового лічильника від 29.04.2017 року з відповідними показами на ньому, письмовою заявою відповідача від 01.03.2019 року, згідно якої було здійснено виїзну перевірку та в акті інвентаризації підтверджено споживання природного газу, серед яких і заява [PERSON] від 05.01.2022 року, за якою позивачем 10.01.2022 направлено підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу, яку він особисто підписав та повернув на адресу позивача. Окрім того, АТ „Сумигаз направляє усім абонентам квитанції про оплату послуги з розподілу природного газу, де крім суми заборгованості за послуги з розподілу природного газу також зазначено обсяг річної замовленої потужності на рік. Жодних скарг від відповідача щодо якості та кількості наданих послуг на адресу позивача не надходило. Також зауважує, що рішення НКРЕКП, які є нормативно-правовими актами, підлягають обов`язковій державній реєстрації в установленому законодавством порядку, за винятком рішень з питань установлення цін та тарифів (крім установлення цін та тарифів для населення) та рішень з питань функціонування оптового ринку електричної енергії, а тому такі рішення не потребують узгодження з іншими органами державної влади. За таких обставин суд приходить до висновку про можливість вирішення справи за наявними матеріалами у відповідності до положень ч. 8 ст. 178 ЦПК України. Вивчивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з огляду на таке. Так, судом встановлено, що АТ "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" є оператором газорозподільної системи, суб`єктом господарювання та здійснює діяльність з розподілу природного газу в межах ліцензійної території, зокрема і на території м. Глухів Шосткинського району Сумської області. Відповідно до статей 626, 628 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. Відповідно до частин 1, 2 статті 634 ЦК України договором приєднання є договір, умови якого встановлені однією із сторін у формулярах або інших стандартних формах, який може бути укладений лише шляхом приєднання другої сторони до запропонованого договору в цілому. Друга сторона не може запропонувати свої умови договору. Договір приєднання може бути змінений або розірваний на вимогу сторони, яка приєдналася, якщо вона позбавляється прав, які звичайно мала, а також якщо договір виключає чи обмежує відповідальність другої сторони за порушення зобов`язання або містить інші умови, явно обтяжливі для сторони, яка приєдналася. Сторона, яка приєдналася, має довести, що вона, виходячи зі своїх інтересів, не прийняла б цих умов за наявності у неї можливості брати участь у визначенні умов договору. Згідно з п. 4 гл. 1 розд. І Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу - правочин, укладений між оператором газорозподільної системи та споживачем (у тому числі побутовим споживачем) відповідно до вимог цього Кодексу, згідно з яким оператор газорозподільної системи забезпечує цілодобовий доступ об`єкта споживача до газорозподільної системи для можливості розподілу природного газу. Відповідно до ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" розподіл природного газу здійснюється на підставі та умовах договору розподілу природного газу в порядку, передбаченому кодексом газорозподільних систем та іншими нормативно-правовими актами. Типовий договір розподілу природного газу затверджується Регулятором. Договір розподілу природного газу є публічним. Пунктом 1.3. Типового договору розподілу природного газу встановлено, що фактом приєднання Споживача до умов цього Договору (акцептування договору) є вчинення Споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти Договір, зокрема надання підписаної Споживачем заяви-приєднання за формою (для побутових споживачів) до цього Договору, яку в установленому порядку Оператор ГРМ направляє Споживачу інформаційним листом, та/або сплата рахунка Оператора ГРМ, та/або документально підтверджене споживання природного газу. Відповідно до п. 7 гл. 3 розд. VI Кодексу газорозподільних систем фактом приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які засвідчують його бажання укласти договір розподілу природного газу, зокрема повернення підписаної заяви-приєднання, сплата рахунка Оператора ГРМ та/або документально підтверджене споживання природного газу. Згідно з п. 4 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем договір розподілу природного газу між Оператором ГРМ та споживачем укладається шляхом підписання заяви-приєднання споживача до умов договору розподілу природного газу, що відповідає Типовому договору розподілу природного газу, розміщеному на офіційному вебсайті Регулятора та Оператора ГРМ та/або в друкованих виданнях, що публікуються на території його ліцензованої діяльності з розподілу газу, і не потребує двостороннього підписання сторонами письмової форми договору. Відповідно до п. 5 глави 3 розділу VI Кодексу газорозподільних систем, у разі незгоди споживача приєднуватися до умов договору розподілу природного газу споживач не має права використовувати природний газ із ГРМ та має подати до Оператора ГРМ письмову заяву про припинення розподілу природного газу на його об`єкт. Таким чином, для приєднання до умов договору розподілу природного газу та фактичного укладення договору споживачу необов`язково мати підписану заяву-приєднання, а достатньо здійснити одну із передбачених законодавством дій, а саме: сплатити за послуги Оператора ГРМ; мати документально підтверджене споживання природного газу. Фактом приєднання споживача [PERSON] до умов договору розподілу природного газу, який є договором приєднання, є споживання природного газу, передання абонентом оператору ГРМ показників лічильника 25.05.2016 року, оплата відповідачем 28.04.2016 року рахунку за послуги з розподілу природного газу у розмірі 2659,56 грн. та відсутність заяви відповідача про припинення розподілу природного газу. Крім того, факт існування між АТ „Сумигаз та відповідачем з 2016 року договірних відносини з розподілу природного газу підтверджується: картками реєстрації фактичних витрат природного газу за 2016 та 2019 роки; актом демонтажу побутового лічильника від 29.04.2017 року з відповідними показами на ньому, письмовою заявою відповідача від 01.03.2019 року, згідно якої було здійснено виїзну перевірку. Водночас, за заявою відповідача від 05.01.2022 року позивачем 10.01.2022 направлено підписану уповноваженою особою Оператора ГРМ письмову форму договору розподілу природного газу, яку він особисто підписав та повернув на адресу позивача (а.с.46-53). Вказані документи вочевидь підтверджують споживання природного газу по приватному домоволодінню [PERSON] за адресою: [ADDRESS] , та повністю спростовують твердження відповідача про відсутність між сторонами договірних відносин. Отже, між позивачем та відповідачем виникли договірні відносини щодо надання АТ "Оператор газорозподільної системи "Сумигаз" послуг з розподілу (доставки) природного газу до будинку відповідача, а останній прийняв ці послуги, користуючись природним газом (тобто прийняв оферту). Обов`язкова наявність двосторонньої підписаної угоди між надавачем та споживачем послуг законом не передбачена. Про наявність обов`язку споживача оплатити житлово-комунальні послуги, якщо він фактично користувався ними, навіть при відсутності підписаного договору про надання таких послуг, неодноразово висловлювався Верховний Суд, зокрема у постановах від 26.09.2018 у справі № 750/12850/16-ц, від 06.11.2019 у справі № 642/2858/16, від 07.07.2020 у справі № 712/8916/17. З наявних у матеріалах справи розрахунку суми, на яку збільшується борг внаслідок інфляційних процесів, розрахунку 3% річних з простроченої суми, довідки про заборгованість та розрахунку річної замовленої потужності абонента [PERSON] , особовий рахунок: [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , вбачається, що у відповідача станом на 21 січня 2022 року наявна заборгованість за оплату послуг з розподілу природного газу у розмірі 3308,85 грн. (а.с. 6,7,13,16). Дана документально підтверджена інформація є вичерпною, достовірною та такою, що спростовує твердження відповідача про відсутність жодних належних, достатніх та достовірних доказів, на підставі яких можна було б дійти висновку про наявність у нього заборгованості за надання послуг з розподілу газу. Начальником Шосткинського відділення АТ "Сумигаз" на ім`я відповідача було направлено досудове попередження із вказівкою на суму заборгованості, інфляційних збитків та 3% річних та пропозицією сплатити зазначену заборгованість (а.с. 17). На час подачі позову до суду та на час розгляду справи відповідач вищевказану заборгованість не погасив. Отже, відповідач [PERSON] приєднався до умов Типового договору розподілу природного газу, отримував послуги з розподілу природного газу, проте обов`язок щодо оплати цих послуг не виконав, оплату належним чином не здійснював, що призвело до виникнення заборгованості. Водночас, матеріали справи не містять документів, які б підтверджували те, що [PERSON] не є споживачем природного газу, що у спірний період природний газ не постачався до будинку відповідача або постачався іншим постачальником, з яким відповідач уклав відповідний договір, і послуги якого сплачував, відсутні відомості про звернення відповідача до позивача із заявами про відключення від споживання природного газу. Також відповідач не надав суду доказів на спростування факту споживання ним природного газу. Статтею 526 ЦК України передбачено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до ст. 5 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" до житлово-комунальних послуг належать, зокрема, комунальні послуги у вигляді послуг з постачання та розподілу природного газу. Пунктом 5 частини 2 статті 7 Закону України "Про житлово-комунальні послуги" визначено, що індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Відповідно до ч. 1 ст. 40 Закону України "Про ринок природного газу" за договором розподілу природного газу оператор газорозподільної системи зобов`язується забезпечити замовнику послуги розподілу природного газу на період та умовах, визначених договором розподілу природного газу, а замовник зобов`язується сплатити оператору газорозподільної системи вартість послуг розподілу природного газу. Відповідно до\~ст. 629 ЦК України\~договір є обов`язковим для виконання сторонами. Відповідно до п. 2\~ст. 625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три відсотки річних від простроченої суми, якщо інший розмір відсотків не встановлений договором або законом. Згідно з п. 3 ч.1\~ст. 611 ЦК України\~у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема, сплата неустойки.\~Статтею 549 ЦК України\~встановлено, що неустойкою (штрафом, пенею) є грошова сума або інше майно, які боржник повинен передати кредиторові у разі порушення боржником зобов`язання. Формами неустойки є штраф і пеня. Штрафом є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми невиконаного або неналежно виконаного зобов`язання (п. 2\~ст. 549 ЦК України). Пенею є неустойка, що обчислюється у відсотках від суми несвоєчасно виконаного грошового зобов`язання за кожен день прострочення виконання (п. 3\~ст. 549 ЦК України). Таким чином, у зв`язку з несвоєчасним здійсненням оплати за послуги з розподілу природного газу позивачем нараховані інфляційні втрати 301,16 грн та 3% річних 99,89 грн., з якими погоджується суд. За таких обставин, виходячи з вимог вищевказаних Законів, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для задоволення позовних вимог позивача. Відповідно до\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідача на користь позивача підлягають стягненню документально підтверджені судові витрати, а саме 2481 грн. понесених позивачем витрат на сплату судового збору за подання позовної заяви.

Outcome: approved