Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

12.10.2022 року [PERSON] звернулася до суду з наданим позовом, мотивуючи тим, що не перебувала з відповідачем у зареєстрованому шлюбі, однак вони мають спільну дитину - доньку [PERSON] , [INFO] , яка проживає разом з нею та перебуває на її утриманні. Донька є дитиною з інвалідністю та за станом здоров`я потребує постійного стороннього нагляду. Вона є опікуном доньки та доглядає за нею, тому не має можливості працювати. Крім соціальної виплати по догляду за дитиною інших доходів вона не має. Нею до суду подано заяву про видачу судового наказу про стягнення з відповідача аліментів на утримання доньки. Відповідач добровільно матеріальної допомоги на утримання позивачки як матері, що проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і якою вона опікується, не надає. Згоди з приводу такого матеріального утримання між ними не досягнуто. Вважає, що відповідач зобов`язаний та має можливість сплачувати аліменти на її утримання, оскільки з нею проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитись без постійного стороннього нагляду та якою вона опікується. За таких обставин просить стягнути з відповідача аліменти на її утримання як матері, з якою проживає дитина з інвалідністю, якою вона опікується, в розмірі 1/4 частини всіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісячно, починаючи з дня звернення до суду і на весь час проживання і опікування дитиною з інвалідністю. Ухвалою суду від 13.10.2022 року позовну заяву прийнято до розгляду, відкрито провадження та вирішено розглядати справу в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Сторонам роз`яснено порядок розгляду справи за правилами спрощеного позовного провадження; подання відзиву, відповіді на відзив, заперечень, клопотань і доказів. 04.11.2022 року відповідач надав відзив на позовну заяву, в якому зазначив, що не має можливості сплачувати аліменти на утримання позивачки в заявленому нею розмірі, мотивуючи тим, що він одружений та проживає разом з дружиною і двома неповнолітніми дітьми, які перебувають на його утриманні. У зв`язку з війною та складною економічною ситуацію на даний час він не працює, тому не має постійного та стабільного заробітку, має кредити у банках. Крім того, судовим наказом від 19.10.2022 року з нього стягнуто аліменти на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів його доходів. За таких обставин, оскільки він має на утриманні двох неповнолітніх дітей, сплачує кредити, у зв`язку з військовим станом втратив роботу, має витрати на власні потреби та сплачує комунальні послуги, просить задовольнити позовні вимоги позивачки частково та стягнути з нього аліменти на її утримання в розмірі 1/8 частини з усіх видів його доходів. Сторонами не подано будь-яких інших заяв, клопотань тощо. Вони належним чином повідомлені про розгляд справи. Вирішуючи надану справу у порядку спрощеного позовного провадження без участі сторін за наявними у справі доказами, суд приходить до висновку про те, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню з таких підстав. Судом встановлено, що сторони мають спільну дитину [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого 24.07.2012 року відділом ДРАЦС по м. Первомайську Первомайського міськрайонного управління юстиції Миколаївської області. Із копії довідки про склад сім`ї або зареєстрованих у житловому будинку осіб № 438 вбачається, що донька проживає разом із позивачкою в [ADDRESS] . Згідно копії посвідчення серії [NUMBER] , виданого 20.02.2017 року УСЗН Первомайської міської ради, [PERSON] є дитиною з інвалідністю. В посвідченні зазначено, що законним представником (опікуном) [PERSON] є позивачка. Відповідно до копії корінця медичного висновку № 31 від 19.03.2021 року про дитину з інвалідністю до 18 років, діагноз [PERSON] дійсний до 17.07.2024 року. Дата перегляду 17.06.2024 року. З копій виписок із медичної карти вбачається, що [PERSON] хворіє та потребує лікування. Вона самостійно не пересувається та потребує постійного стороннього догляду, що підтверджується копією висновку ЛКК №181 від 12.10.2022 року. Позивачка зазначає, що потребує допомоги на її утримання, оскільки не має можливості працювати, так як доглядає за донькою, а відповідач добровільно матеріальної допомоги на її утримання не надає, хоча має таку можливість. Відповідно до приписів ст. 1 Закону України «Про реабілітацію осіб з інвалідністю в України», дитина з інвалідністю - особа до досягнення нею повноліття (віком до 18 років) зі стійким обмеженням життєдіяльності, якій у порядку, визначеному законодавством, встановлено інвалідність. Відповідно до ст. 1 Закону України «Про охорону дитинства» дитина з інвалідністю - дитина зі стійким розладом функцій організму, спричиненим захворюванням, травмою або вродженими вадами розумового чи фізичного розвитку, що зумовлюють обмеження її нормальної життєдіяльності та необхідність додаткової соціальної допомоги і захисту. Відповідно до ч. 8 ст. 7 СК України регулювання сімейних відносин має здійснюватися з максимально можливим урахуванням інтересів дитини, непрацездатних членів сім`ї. Відповідно до ст. 88 СК України якщо один із подружжя, в тому числі і працездатний, проживає з дитиною з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду, і опікується нею, він має право на утримання за умови, що другий з подружжя може надавати матеріальну допомогу. Право на утримання триває протягом всього часу проживання з дитиною з інвалідністю та опікування нею і не залежить від матеріального становища того з батьків, з ким вона проживає. Розмір аліментів тому з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, визначається за рішенням суду відповідно до частини першої статті 80 цього Кодексу, без урахування можливості одержання аліментів від своїх батьків, повнолітніх дочки або сина. Положеннями ст. 91 СК України закріплено право на утримання жінки та чоловіка, які не перебувають у шлюбі між собою. Так, відповідно до ч. 2 даної статті жінка та чоловік, які не перебувають у шлюбі між собою, мають право на утримання в разі проживання з нею, ним їхньої дитини, відповідно до частин другої - четвертої статті 84 та статей 86 і 88 цього Кодексу. Із системного аналізу норм ст. 88 та ст. 91 СК України випливає, що право на утримання виникає на підставі складу юридичних фактів, а саме: проживання одного з подружжя з дитиною з інвалідністю та опікування нею; нездатністю дитини обходитися без постійного стороннього догляду; походження дитини від другого з подружжя (кровне споріднення); спроможністю другого з подружжя надавати матеріальну допомогу. Суд враховує те, що право того з подружжя, з ким проживає дитина з інвалідністю, на утримання, пов`язане з виникненням досить складних життєвих обставин, в яких останній з об`єктивних причин значно більшою мірою виконує обов`язки по догляду і розвитку дитини, зазнає більших фізичних та психологічних навантажень і у зв`язку з цим потребує додаткової підтримки. А тому, відповідач зобов`язаний брати участь у забезпеченні матеріального благополуччя позивачки, з якою проживає їх спільна дитина з інвалідністю, як це визначено приписами ч. 2 ст. 88 СК України. Відповідно до ст. 77 СК України утримання одному з подружжя надається другим із подружжя у натуральній або грошовій формі за їхньою згодою. За рішенням суду аліменти присуджуються одному з подружжя, як правило, у грошовій формі. Аліменти сплачуються щомісячно. На підставі ст. 80 СК України аліменти присуджуються одному з подружжя у частці від заробітку (доходу) другого з подружжя і (або) у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1 ст. 79 СК України аліменти присуджуються за рішенням суду від дня подання позовної заяви. Згідно копії судового наказу, винесеного Первомайським міськрайонним судом Миколаївської області 19.10.2022 року, відповідач дійсно має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання доньки [PERSON] в розмірі ј частини з усіх видів його доходів. Наявність у відповідача інших утриманців судом не встановлена. Твердження відповідача, про те, що на його утриманні перебувають двоє неповнолітніх дітей, його дружина, суд не приймає до уваги, оскільки він не є батьком цих дітей, він їх не всиновлював, а тому не має обов`язку щодо їх утримання. Те, що відповідач не працює та не має стабільного доходу, не звільняє його від обов`язку сплачувати кошти на утримання позивачки в розмірі, необхідному для задоволення необхідних життєвих потреб, оскільки він є працездатним, може працювати, а також може стати на облік в центрі зайнятості та отримувати допомогу. Кредити відповідач брав на власний ризик і тільки він несе за це відповідальність. Суд вважає, що за станом здоров`я, віком, наявністю обов`язків по утриманню інших осіб, відповідач може сплачувати аліменти на утримання позивачки. Оскільки позивачка потребує матеріальної допомоги на своє утримання, як матір, з якою проживає дитина з інвалідністю, яка не може обходитися без постійного стороннього догляду та якою вона опікується, а відповідач може надавати матеріальну допомогу, тому право позивачки на аліменти підлягає захисту судом шляхом стягнення аліментів з відповідача на утримання позивачки. Однак, суд погоджується з тим, що в сукупності з аліментами на дитину, сплата аліментів на дружину в розмірі ј частини з усіх видів його доходу буде занадто обтяжливою, натомість в розмірі 1/8 частини - занадто малою. За таких обставин суд вважає, що позовні вимоги підлягають частковому задоволенню. З відповідача на користь позивачки слід стягнути аліменти на її утримання в розмірі 1/6 частини з усіх видів заробітку (доходу) відповідача, щомісяця, починаючи з дня звернення до суду із зазначеним позовом та протягом всього часу проживання позивачки з дитиною з інвалідністю та опікування нею. На підставі п.1 ч.1 ст. 430 ЦПК України рішення суду в частині стягнення аліментів підлягає негайному виконанню в межах платежу за один місяць. Крім того, на підставі ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави слід стягнути судовий збір, оскільки позивачка звільнена від сплати судового збору на підставі п.3 ч.1 ст. 5 Закону України "Про судовий збір".

Outcome: partial