Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

17.10.2022 року на адресу суду надійшла заява сторони відповідача у справі про ухвалення додаткового рішення, яким [PERSON] просить суд стягнути з позивача [PERSON] на користь [PERSON] витрати на правову допомогу в розмірі 15000,00 грн., мотивуючи тим, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області від 03.10.2022 року в задоволенні позовних вимог [PERSON] відмовлено, а в силу вимог ч. 8 ст. 141 ЦПК України заявник подав протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду докази судових витрат та просить винести додаткове рішення, оскільки у першій своїй заяві по суті справи, тобто у відзиві сторона відповідача вказувала про понесені судові витрати на правничу допомогу та зазначила орієнтовний розрахунок цих витрат і про ініціативу їх стягнення після ухвалення судового рішення. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, 20.10.2022 року на електронну адресу подав клопотання про розгляд заяви за відсутності сторони відповідача. Позивач та її представник адвокат Гончарова Г.М. в судове засідання не з`явилися, 04.11.2022 року на електронну адресу суду представник позивача подала заперечення щодо розміру судових витрат, мотивовані тим, що\~ представник [PERSON] не довів розмір фактично понесених витрат, договір про надання правової допомоги стосується справи № 357/13177/19, з якої дана позовна вимога позивача [PERSON] була винесена в самостійне провадження № 357/11106/21, після чого була підписана додаткова угода від 01.10.2021 року до договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 року. Окрім того, зазначає, що адвокат Незвіський Д.Я. жодного разу не був безпосередньо присутній в судових засіданнях, а приймав участь у розгляді справи в режимі відеоконференції, розцінює подану заяву, як зловживання процесуальними правами. Адвокат Гончарова Г.М. зазначає, що\~ сума гонорару адвоката є спробою отримати прибуток за рахунок позивача, а тому просить відмовити у задоволенні заяви про ухвалення додаткового рішення. Відповідно до ч. 3 ст. 270 ЦПК України суд, що ухвалив рішення, ухвалює додаткове судове рішення в тому самому складі протягом десяти днів із дня надходження відповідної заяви. Додаткове судове рішення ухвалюється в тому самому порядку, що й судове рішення. Відповідно до ч. 4 ст. 270 ЦПК України у разі необхідності суд може викликати сторони або інших учасників справи в судове засідання. Неприбуття у судове засідання осіб, які були належним чином повідомлені про дату, час та місце судового засідання, не перешкоджає розгляду заяви. Судове засідання в справі щодо ухвалення додаткового рішення було призначено на 27.10.2022р., але з технічних причин (відсутність світла, Інтернету), судове засідання було відкладено. Суд, дослідивши матеріали справи, з`ясувавши письмово викладену позицію сторін по заяві щодо судових витрат, дійшов до наступних висновків. Встановлено, що рішенням Білоцерківського міськрайонного суду Київської області\~ від 03.10.2022 року в задоволенні позову [PERSON] \~ до [PERSON] , треті особи : [PERSON] , Служба у справах дітей Білоцерківської міської ради, Служба у справах дітей Ізюмської міської ради про визначення місця проживання дитини відмовлено. Зазначене судове рішення, станом на 07.11.2022р., не набрало законної сили. За змістом ч. 2 ст. 270 ЦПК України заяву про ухвалення додаткового рішення може бути подано до закінчення строку на виконання рішення. Якщо сторона з поважних причин не може подати докази, які підтверджують точний розмір понесених нею судових витрат до закінчення судових дебатів у справі, суд, за заявою такої сторони, може вирішити питання про судові витрати після ухвалення рішення по суті позовних вимог. Однак, як вже зазначалось, така заява має бути озвучена до закінчення судових дебатів у справі (ч. 1 ст. 246 ЦПК). В такому разі судом призначається ще одне судове засідання, яке має бути проведено не пізніше двадцяти днів з дня ухвалення рішення по суті позовних вимог, за результатом якого ухвалюється додаткове рішення в порядку, передбаченому статтею 270 кодексу (ч. 2, 3 ст. 246 ЦПК). Можливість вирішення питання розподілу судових витрат у додатковому рішенні після ухвалення рішення за результатами розгляду справи по суті передбачають і ч. 3 ст. 259 ЦПК (порядок ухвалення судових рішень) і п. 3 ч. 1 ст. 270 ЦПК (додаткове рішення суду). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Встановлено, що представником відповідача адвокатом Незвіським Д.Я. у відзиві на позовну заяву було зазначено про попередній (орієнтовний) розрахунок судових витрат на правову допомогу у розмірі 23454 грн. та протягом п`яти днів з дня винесення повного тексту рішення по справі, стороною відповідача було надано відповідні докази понесених відповідачем судових витрат із заявою про ухвалення додаткового рішення у справі. Отже, в першій заяві по суті /відзиві/, 18.10.2021 року, відповідач\~ зробила відповідну заяву про відшкодування їй судових витрат на правову\~ допомогу. Зазначена заява про ухвалення додаткового рішення щодо стягнення витрат на правову допомогу датована представником відповідача 05.10.2022 року, зареєстрована у суді 17.10.2022 року. З гідно положень ст. 264 ЦПК України суд під час ухвалення рішення вирішує питання, зокрема, про те як розподілити між сторонами судові витрати. Відповідно до частин 1 та пункт 1 частини 3 статті 133 ЦПК України судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до частини першої, пункту 2 частини другої статті 141 ЦПК України судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Згідно ч. ч. 1, 2, 3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідно до положень ч. 4 ст. 137 ЦПК України, розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним, зокрема, із часом, затраченим адвокатом на виконання відповідних робіт, обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт. Положеннями статті 59 Конституції України закріплено, що кожен має право на професійну правничу допомогу. Кожен є вільним у виборі захисника своїх прав. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини (далі - ЄСПЛ), присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод 1950 року. Так у справі "Схід/Захід Альянс Лімітед" проти України" (заява N 19336/04) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим (п. 268). У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року "Лавентс проти Латвії" зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Згідно з пунктом 4 частини першої статті 1 Закону України від 05 липня 2012 року N 5076-VI "Про адвокатуру та адвокатську діяльність" (далі - Закон N 5076-VI) договір про надання правової допомоги - домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Згідно зі статтею 11 ЦПК України суд визначає в межах, встановлених цим Кодексом, порядок здійснення провадження у справі відповідно до принципу пропорційності, враховуючи: завдання цивільного судочинства; забезпечення розумного балансу між приватними й публічними інтересами; особливості предмета спору; ціну позову; складність справи; значення розгляду справи для сторін, час, необхідний для вчинення тих чи інших дій, розмір судових витрат, пов`язаних із відповідними процесуальними діями, тощо. Пунктом 9 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI встановлено, що представництво - вид адвокатської діяльності, що полягає в забезпеченні реалізації прав і обов`язків клієнта в цивільному, господарському, адміністративному та конституційному судочинстві, в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами, прав і обов`язків потерпілого під час розгляду справ про адміністративні правопорушення, а також прав і обов`язків потерпілого, цивільного відповідача у кримінальному провадженні. Інші види правової допомоги - види адвокатської діяльності з надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правового супроводу діяльності клієнта, складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру, спрямованих на забезпечення реалізації прав, свобод і законних інтересів клієнта, недопущення їх порушень, а також на сприяння їх відновленню в разі порушення (пункт 6 частини першої статті 1 Закону N 5076-VI). Відповідно до статті 19 Закону N 5076-VI видами адвокатської діяльності, зокрема, є: надання правової інформації, консультацій і роз`яснень з правових питань, правовий супровід діяльності юридичних і фізичних осіб, органів державної влади, органів місцевого самоврядування, держави; складення заяв, скарг, процесуальних та інших документів правового характеру; представництво інтересів фізичних і юридичних осіб у судах під час здійснення цивільного, господарського, адміністративного та конституційного судочинства, а також в інших державних органах, перед фізичними та юридичними особами. Гонорар є формою винагороди адвоката за здійснення представництва на надання інших видів правової допомоги клієнту. Порядок його обчислення, зміни та умови повернення визначаються у договорі про надання правової допомоги. При встановленні розміру гонорару враховується складність справи, кваліфікація і досвід адвоката, фінансовий стан клієнта та інші істотні обставини. Гонорар має бути розумним та враховувати витрачений адвокатом час (стаття 30 Закону N 5076-VI). Розмір гонорару визначається лише за погодженням адвоката з клієнтом, а суд не вправі втручатися у ці правовідносини. Разом із тим, чинне цивільно-процесуальне законодавство визначило критерії, які слід застосовувати при визначенні розміру витрат на правничу допомогу. За змістом статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. Відповідно до частини восьмої статті 141 ЦПК України розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. Судові\~ витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. Зазначена правова позиція міститься в постанові Верховного Суду у складі колегії суддів першої судової палати Касаційного цивільного суду від 17 жовтня 2018 року у справі\~ № 301/1894/17. У постанові Великої Палати Верховного Суду по справі №751/3840/15-ц від 20 вересня 2018 року суд зазначає, що на підтвердження розміру витрат на професійну правничу допомогу суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг та ін.), розрахунок наданих послуг, документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Наявність документального підтвердження витрат на правову допомогу та їх розрахунок є підставою для задоволення вимог про відшкодування таких витрат. На підтвердження понесення відповідачем [PERSON] витрат на професійну правничу допомогу до суду було надано: додаткову угоду до договору про надання правової допомоги від 01.09.2021 року № 35/21, детальний опис\~ (розрахунок) наданої правової допомоги клієнтці [PERSON] у цивільній справі № 357/11106/21, рахунок на оплату гонорару адвоката № б/н від 05.10.2022 року, квитанцію до прибуткового касового ордера № б/н від 05.10.2022 року на суму 15000 грн. Отже, розмір витрат на правову допомогу, який обумовлений сторонами склав 15000 гривень. Верховний Суд правильно зазначає, що чинним процесуальним законодавством не передбачено обов`язку сторони, яка заявляє клопотання про відшкодування витрат на правничу допомогу, доводити обґрунтованість їх ринкової вартості. Натомість саме на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, покладено обов`язок доведення неспівмірності витрат з наданням відповідних доказів (постанова Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного адміністративного суду по справі №826/2689/15 від 09 квітня 2019 року). Відповідно до ч. 4 ст. 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Згідно ч. 6 ст. 13 Закону України «Про судоустрій і статус суддів» висновки щодо застосування норм права, викладені у постановах Верховного Суду, враховуються іншими судами при застосуванні таких норм права. Представник позивача [PERSON] подала заперечення щодо розміру судових витрат та просить відмовити в задоволенні заяви, оскільки вважає, що\~ представник [PERSON] не довів розмір фактично понесених витрат, договір про надання правової допомоги стосується розгляду іншої справи, а сам представник відповідача не брав безпосередньої участі у судовому засіданні, а лише, був присутнім в режимі відеоконференції. Зазначені трактування і сумніви сторони позивача не підтверджені належними доказами та не спростовують факт надання відповідачу правничої допомоги і участь, від її імені, в судовому процесі адвоката Незвіського Д.Я. Крім того, Закон не пов`язує залежність розміру витрат на правничу допомогу від безпосередньої участі адвоката в судовому засіданні чи участь адвоката в судовому засіданні в режимі відеоконференції. Суд звертає увагу, що відповідач просить відшкодувати їй витрати на професійну правничу допомогу на підставі ст. 137 ЦПК України, а не витрати, що пов`язані з явкою до суду (ст. 138 ЦПК України). Судом встановлено, що 01.10.2021 року між адвокатом Незвіським Д.Я. та відповідачем [PERSON] було укладено додаткову угоду до договору про надання правової допомоги № 35/21 від 01.09.2021 року, детальний опис\~ (розрахунок) наданої правової допомоги клієнтці [PERSON] у цивільній справі № 357/11106/21 від 05.10.2021 року\~ (том 2, а.с.42,43-44). Відповідно до пункту 1.1., 1.2. додаткової угоди адвокат здійснює комплексне представництво клієнтки у цивільній справі № 357/11106/2, розмір гонорару адвоката за надання правової допомоги встановлюється у фіксованому розмірі та становить 28 000,00 грн. Також вказана додаткова угода містить орієнтовний розрахунок розміру гонорару адвоката, з якого вбачається, що орієнтовна вартість за кожну надану послугу адвоката становить 3000 грн., що також підтверджується розрахунком про надання правової допомоги від 05.10.2021 року. Судом встановлено, що згідно детального опису (розрахунку) наданої правової допомоги [PERSON] , клієнтка підтвердила, що зазначена правова допомога була їй надана у повному об`ємі та у відповідні строки, клієнтка прийняла правову допомогу і зобов`язується її оплатити, погоджено, що вартість наданих послуг становить 15000 грн. (т. 2, а.с. 42) Також, з розрахунку витрат за надану правову допомогу [PERSON] вбачається, що адвокатом надано послуги: 09.10.2021р складено та подано до суду першої інстанції (Білоцерківського міськрайонного суду Київської області) з одночасним направленням іншим учасникам справи, Відзив на позовну заяву у даній цивільній справі - 3000 грн.; 25.11.2021 адвокат взяв участь в судовому засіданні в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у підготовчому/судовому засіданні в Білоцерківському міськрайонному суді Київської у цивільній справі № 357/11106/21 3000 грн.; 06.12.2021 Складено та подано до суду першої інстанції (Білоцерківського міськрайонного суду Київської області) з одночасним направленням іншим учасникам справи заперечення на відповідь на відзив у відповідній цивільній справі 3000 грн.; 11.01.2022 р. адвокат взяв участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у підготовчому/судовому засіданні в Білоцерківському міськрайонному суді Київської у цивільній справі № 357/11106/21 3000 грн.; 15.02.2022р. адвокат взяв участь в режимі відеоконференції з використанням власних технічних засобів у підготовчому/судовому засіданні в Білоцерківському міськрайонному суді Київської у цивільній справі № 357/11106/21 3000 грн., що становить загальну суму 15000 грн., а також, суду надано квитанцію на загальну суму 15000 грн. (том 2, а.с. 46). Отже, представник відповідача підтвердив обсяг наданих послуг і виконаних робіт та їх вартість - 15000,00 грн., яка підлягає розподілу за результатами розгляду справи.\~ Та оскільки, у задоволенні позовних вимог [PERSON] \~ було відмовлено, та сторона позивача не надала обґрунтованого клопотання про зменшення таких судових витрат, то, у відповідності до п. 2 ч. 2\~ ст. 141 ЦПК України, судові витрати\~ покладаються на позивача, а тому з [PERSON] \~ підлягають стягненню на користь [PERSON] судові витрати на правничу допомогу\~ у розмірі 15000 грн.

Outcome: approved