Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

09 серпня 2022 року до Шишацького районного суду Полтавської області надійшла позовна заява представника [PERSON] - адвоката Конященкової Т.В. про позбавлення [PERSON] батьківських прав по відношенню до його неповнолітньої доньки [PERSON] , [INFO] . Позовні вимоги обґрунтовані тим, що сторони по справі є батьками [PERSON] . Шлюб між сторонами розірвано в 2011 році. Після розлучення відповідач фактично припинив спілкуватись з дитиною, жодної участь в її утримання, вихованні, навчанні не бере, не цікавиться нею та не відвідує. Повністю самоусунувся від виконання батьківських обов`язків, що призвело до витрати зв`язків між донькою та батьком. Позивач глибоко переконана, що поведінка відповідача в плані виконання ним батьківських обов`язків на краще в подальшому не зміниться, а тому вважає необхідним позбавити його батьківських прав відносно доньки. Ухвалою судді [PERSON] від 15 серпня 2022 року у справі відкрито провадження та призначено дату підготовчого судового засідання. Ухвалою суду від 10 жовтня 2022 року закрито підготовче провадження, а справу призначено до судового розгляду. В судовому засіданні представник позивача позовні вимоги підтримала, наполягала на їх задоволенні, виходячи з інтересів дитини. Повідомила, що в березні 2022 року після збільшення інтенсивності обстрілів міста Охтирка Сумської області позивач разом з донькою виїхали за кордон та намагаються там влаштувати своє подальше життя. Вищевказана обставина позбавляє суд можливості виконати вимоги ст. 171 СК України та з`ясувати думку дитини щодо позбавлення батька батьківських прав. Будучи належним чином повідомленим судом за місцем реєстрації та через оголошення на веб-сайті судової влади, відповідач в підготовче та судове засідання жодного разу не з`явився, про причини неявки суд не повідомив. Заяв та клопотань від нього до суду не надходило. Відзиву на позовну заяву він не подавав. В зв`язку з цим суд, відповідно до норм ст.ст. 223, 280 ЦПК України, розглядає справу у заочному порядку та ухвалює заочне рішення на підставі наявних у справі письмових доказів. Заслухавши пояснення представника позивача, дослідивши надані позивачем докази в їх сукупності та взаємозв`язку, суд приходить до висновку про необхідність задоволення позову виходячи з наступного. Сторони у справі [PERSON] та [PERSON] є батьками [PERSON] , [INFO] (а.с.6). Рішенням Охтирського міськрайонного суду Сумської області від 30 березня 2011 року, яке 12 квітня 2011 року набрало законної сили, розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] (а.с.7). За виконавчим листом Охтирського міськрайонного суду Сумської області № 583/287/13-ц від 23.04.2013 з 28 січня 2013 року по 01 лютого 2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягувались аліменти на утримані доньки [PERSON] , щомісячно, у твердій фіксованій сумі в розмірі 600 грн. на місяць. Виконавче провадження завершене за заявою стягувача (а.с. 8-9). Згідно довідки ОСББ «Харківський, 15 м. Охтирка Сумська область» від 27.07.2022 [PERSON] зареєстрована разом з донькою [PERSON] , 2006 року народження за адресою: [ADDRESS] (а.с 13). Відповідно до довідки Охтирської ЗОШ І-ІІІ ступенів № 3 Охтирської міської ради [PERSON] самостійно займається вихованням доньки [PERSON] , учениці 10-А класу, спілкується з класним керівником, відвідує батьківські збори, цікавиться успіхами доньки в навчанні. Батько дитини [PERSON] за період навчання у закладі не відвідував батьківські збори, не цікавиться успішністю та поведінкою дитини, її шкільним життям (а.с. 11). В липні 2021 року [PERSON] зверталась до органів опіки та піклування Охтирської міської ради з проханням затвердити висновок про місце проживання доньки [PERSON] разом з матір`ю для отримання можливості тимчасового виїзду з нею на відпочинок за кордон, оскільки батько дитини [PERSON] свого дозволу на це не надавав (а.с.10). За дорученням суду орган опіки та піклування виконавчого комітету Охтирської міської ради Сумської області здійснив обстеження умов проживання батьків дитини та встановив наступні обставини. З моменту припинення шлюбних відносин між батьками в 2011 року [PERSON] проживає виключно з матір`ю. Батько участь у житті дитини, її вихованні, навчанні та розвитку не бере, не відвідує доньку, не спілкується з нею, не цікавиться її здоров`ям, успішністю та поведінкою, шкільним життям. [PERSON] проживає разом з донькою та співмешканцем в окремій трикімнатній квартирі, яка відповідає всім умовам для проживання та розвитку дитини. Після початку військової агресії Російської Федерації [PERSON] разом з дитиною, рятуючи своє життя, виїхали за межі України [PERSON] на телефонний дзвінок не виходить. Був відвіданий за останнім місцем реєстрації. Зі слів сусідів за даною адресою не з`являвся більше 5 років, проживає у Російській Федерації. Таким чином, [PERSON] , знаючи місце проживання дитини, ухиляється від виконання батьківських обов`язків та не реалізує своїх батьківських прав щодо неї (а.с.37-38). Статтею 150 СК України визначено коло обов`язків батьків щодо виховання та розвитку дитини. Зокрема, батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини. Батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Батьки зобов`язані поважати дитину. Передача дитини на виховання іншим особам не звільняє батьків від обов`язку батьківського піклування щодо неї (ч. 5 ст. 150 СК). Згідно зі ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Батьківські права не можуть здійснюватися всупереч інтересам дитини. Відмова батьків від дитини є неправозгідною, суперечить моральним засадам суспільства. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом (ч. 4 ст. 155 СК). Згідно з п. 2 ч.1 ст.164 СК України, мати, батько можуть бути позбавлені судом батьківських прав, якщо вона, він ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Мати, батько можуть бути позбавлені батьківських прав щодо усіх своїх дітей або когось із них (ч.3 ст. 164 СК України). Відповідно до вимог ст. 165 СК України право на звернення до суду з позовом про позбавлення батьківських прав мають один з батьків, опікун, піклувальник, особа, в сім`ї якої проживає дитина, заклад охорони здоров`я, навчальний або інший дитячий заклад, в якому вона перебуває, орган опіки та піклування, прокурор, а також сама дитина, яка досягла чотирнадцяти років. Згідно приписів ч.ч. 4-5 ст. 19 СК України при розгляді судом спорів щодо позбавлення батьківських прав обов`язковою є участь органу опіки та піклування. Орган опіки та піклування подає суду письмовий висновок щодо розв`язання спору на підставі відомостей, одержаних у результаті обстеження умов проживання дитини, батьків, інших осіб, які бажають проживати з дитиною, брати участь у її вихованні, а також на підставі інших документів, які стосуються справи. У своєму висновку від 28.09.2022 № 01-14/2631 орган опіки та піклування в особі виконавчого комітету Охтирської міської ради дійшов думки про необхідність позбавлення відповідача [PERSON] батьківських прав відносно неповнолітньої доньки [PERSON] , що найкраще відповідатиме інтересам дитини (а.с.37-38). Згідно п. 15 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 30.03.2007 № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків. Тобто, такий захід може бути застосований лише коли вичерпані інші заходи впливу на особу, яка не виконує батьківських обов`язків. Як встановлено судом з пояснень учасників судового розгляду, а також з матеріалів справи, відповідач [PERSON] тривалий час ухиляється від виконання своїх обов`язків по утриманню та вихованню доньки [PERSON] . Зокрема він не забезпечує належним чином її природні потреби, взагалі не цікавиться станом їх здоров`я, фізичного та духовного розвитку, успіхами і досягненнями, в тому числі в навчанні. Відповідач не проявляє жодного інтересу до дитини, не спілкується з нею навіть в мінімально необхідному обсязі в зв`язку чим не є для ним моральним авторитетом, а духовно-родинний зв`язок дитини з батьком фактично припинено. За час збройного конфлікту Російської Федерації та України, незважаючи на часті авіаційні та артилерійські обстріли м. Охтирка, в якому проживає дитина, відповідач не поцікавився її життям, здоров`ям та безпекою, не запропонував допомогу у переправлені дитини в більш безпечне місце. Тобто приоритетним відповідач вважає забезпечення саме власних природних потреб та влаштування власного життя, фактично свої батьківські права по відношенню до дитини не реалізовує. Враховуючи викладене, виходячи насамперед із інтересів дітей, суд вважає необхідним застосувати до відповідача такий крайній захід впливу, як позбавлення його батьківських прав, оскільки інші передбачені вимогами СК України заходи не забезпечать зміну ним своєї поведінки та належне виконання батьківських обов`язків. Зважаючи на наявність чинного судового рішення про стягнення з відповідача на користь позивача аліментів на утримання доньки вказане питання судом не вирішується. Судові витрати у вигляді сплаченого позивачем судового збору в розмірі 992,40 грн. суд розподіляє відповідно до вимог ст. 141 ЦПК та повністю покладає їх на відповідача пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. На підставі вищевикладеного,

Outcome: approved