Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

Позивач звернувся в суд із позовом, де зазначив, що 28.07.2008 року між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 88\~700,00 доларів США зі строком користування до 30.07.2018 року із зобов`язанням сплати відсотків на рівні 15 % річних. В забезпечення належного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки від 28.07.2008 року. В подальшому, Богунським районним судом м.Житомира ухвалено рішення від 27.10.2011 року у справі за позовом АТ «УкрСиббанк» до [PERSON] , [PERSON] про стягнення заборгованості в сумі 90\~296,38 доларів США, з яких: 85\~002,60 доларів США заборгованість за кредитом, 5151,60 доларів США заборгованість за відсотками. Згідно ухвали Богунського районного суду м.Житомира від 21.10.2020 року стягувача АТ «УкрСиббанк» замінено на правонаступника ТОВ «Фінансова компанія «Гефест». Вказуючи на подальше невиконання зобов`язання з погашення виниклої заборгованості, обумовленою рішенням Богунського районного суду м.Житомира від 27.10.2011 року, позивач на підставі ч.2 ст. 625 ЦК України просить стягнути з відповідачів у солідарному порядку 3 % річних від суми заборгованості, нарахованих за період останніх трьох років перед зверненням до суду відносно тіла кредиту та відсотків, в загальному розмірі 8\~113,87 доларів США, серед яких: 7650,23 долари США - 3 % річних внаслідок прострочення виконання зобов`язаня з повернення кредиту; 463,64 долари США внаслідок прострочення зобов`язання з повернення нарахованих відсотків. Ухвалою суду від 09.09.2022 року по справі відкрите спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) учасників. Судом встановлено наступні обставини. Між АТ «УкрСиббанк» та відповідачем [PERSON] 28.07.2008 року укладено договір про надання споживчого кредиту, відповідно до якого Банк надав позичальнику кредит в сумі 88\~700,00 доларів США зі строком користування до 30.07.2018 року із зобов`язанням сплати відсотків. В забезпечення належного виконання позичальником взятих на себе зобов`язань між АТ «УкрСиббанк» та [PERSON] укладено договір поруки від 28.07.2008 року. Заочним рішенням Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2011 року ухвалено зобов`язати [PERSON] та [PERSON] повернути Публічному акціонерному товариству «УкрСиббанк» заборгованість за кредитним договором в сумі 90 296,38 дол. США, а у випадку відсутності цього майна стягнути з [PERSON] та [PERSON] на користь Публічного акціонерного товариства «УкрСиббанк» заборгованість по кредитному договору, яка станом на 02.09.2009 року становить 720565,11 грн. (еквівалент 90296,38 дол. США), з них: сума несплаченого кредиту 678320,75 грн. (еквівалент 85002,60 дол. США), несплачені відсотки за користування кредитом 41109,77 грн. (еквівалент 5151,60 дол.\~США), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по кредиту 146,43 грн. (еквівалент 18,35 дол. США), пеня за несвоєчасне погашення заборгованості по відсоткам 988,16 грн. (еквівалент 123,83\~дол. США);\~стягнути з\~ [PERSON] та\~ [PERSON] на\~користь Публічного\~акціонерного товариства\~«УкрСиббанк» судові\~витрати,\~а саме\~по 850,00\~грн.\~з кожного\~судового збору\~та по\~60,00\~грн.\~з кожного\~витрат на\~інформаційно-технічне\~забезпечення. Ухвалою Богунського районного суду м.Житомира від 21.10.2020 року замінено у виконавчих листах, виданих на підставі рішення Богунського районного суду м. Житомира від 27.10.2011 року, стягувача - Публічне акціонерне товариство «УкрСиббанк» (адреса: 04070, м. Київ, вул. Андріївська, 2/12, код ЄДРПОУ 09807750) на Товариство з\~обмеженою відповідальністю\~«Фінансова компанія «Гефест» (адреса\~01042,\~м.\~Київ,\~вул.\~Брановицького Ігоря, 3,\~код ЄДРПОУ\~42350033). Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит і сплатити проценти. У відповідності до ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог вказаного Кодексу. \~ \~ \~ \~Стаття 610 ЦК України передбачає, що порушенням зобов`язання є невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч.1 ст. 1050 ЦК України якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до\~статті 625\~цього Кодексу.\~ Згідно з ч.2 ст. 625 ЦК України боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. За змістом цієї норми закону нарахування трьох процентів річних входять до складу грошового зобов`язання і є особливою мірою відповідальності боржника за прострочення грошового зобов`язання, оскільки виступають способом захисту майнового права та інтересу, який полягає в отриманні компенсації (плати) від боржника за користування утримуваними грошовими коштами, належними до сплати кредиторові. Отже, існування заборгованості з повернення кредитних коштів як певного факту простроченого зобов`язання та пов`язане із цим прийняття судом рішення про стягнення грошових коштів із засвідченням такого факту виявляє обов`язок особи, відносно якої таке рішення ухвалене, повернути грошову суму з можливістю відшкодування додаткової компенсації, передбаченої положеннями ч.2 ст. 625 ЦК України, що кореспондується з правом іншої сторони на отримання коштів. У постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.01.2019 року по справі № 373/2054/16-ц наведено висновок, який зводиться до того, що «відповідно до частини першої\~статті 509 ЦК України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. У контексті статей\~524,\~533-535,\~625 ЦК України\~можна зробити висновок, що грошовим є зобов`язання, яке виражається в грошових одиницях України (грошовому еквіваленті в іноземній валюті чи в іноземній валюті), таке правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана сплатити гроші на користь другої сторони (кредитора), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Оскільки\~стаття 625 ЦК України\~розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5\~ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене частиною другою\~статті 625 ЦК України\~нарахування 3 % річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Такі висновки містяться, зокрема, у постанові Верховного Суду України від 06 червня 2012 року N 6-49цс12, і Велика Палата Верховного Суду не вбачає підстав для відступу від такої позиції. У частині другій\~статті 625 ЦК України\~прямо зазначено, що 3 % річних визначаються від простроченої суми за весь час прострочення. Тому при обрахунку 3 % річних за основу має братися прострочена сума, визначена у договорі чи судовому рішенні, а не її еквівалент у національній валюті України. Враховуючи характер виниклих правовідносин, що полягає в отриманні позичальником кредитних коштів в іноземній валюті із виникненням зобов`язання повернення таких коштів і нарахованих відсотків у відповідній валюті, слід дійти висновку, що заявлене позивачем обгрунтування вимог з твердженням про можливість нарахування в іноземній валюті 3 % річних до суми заборгованості, що засвідчена рішенням суду, є правомірним. При цьому, суд не може погодитись із самим розрахунком можливої до стягнення суми як 3 % річних відповідно до ч.2 ст. 625 ЦК України. Так, відповідно до п.18 Прикінцевих та перехідних положень ЦК України у період дії в Україні воєнного, надзвичайного стану та у тридцятиденний строк після його припинення або скасування у разі прострочення позичальником виконання грошового зобов`язання за договором, відповідно до якого позичальнику було надано кредит (позику) банком або іншим кредитодавцем (позикодавцем), позичальник звільняється від відповідальності, визначеної\~статтею 625\~цього Кодексу, а також від обов`язку сплати на користь кредитодавця (позикодавця) неустойки (штрафу, пені) за таке прострочення. Відповідно до Указу Президента України № 64/2022 «Про введення воєнного стану в Україні» воєнний стан запроваджено з 24.02.2022 року. На час прийняття рішення воєнний стан є продовженим. Оскільки судовим рішенням про стягнення заборгованості сутність виниклих між сторонами правовідносин не змінилась, а лише засвідчилась із закріпленням відповідних обставин та фактів, застосування положень ч.2 ст. 625 ЦК України із покладенням відповідальності на особу боржника за кредитним зобов`язанням з початком дії військового стану є неможливим. За таких обставин, при обрахунку 3 % річних як компенсаційного відшкодування за порушення зобов`язання з повернення кредиту, відсотків, суд, діючи за принципом диспозитивності, приймає до уваги початкову дату початку обрахунку, наведену позивачем, тобто 24.08.2019 року, та кінцеву дату нарахування 23.02.2022 року включно. Розрахунок 3 % річних за порушення зобов`язання з повернення кредиту в сумі 85\~002,60 доларів США матиме вигляд: 85\~002,60 * 3 % річних * 914 днів прострочення / 365 / 100 = 6385,67. Розрахунок 3 % річних за порушення зобов`язання з повернення відсотків в сумі 5151,60 доларів США: 5151,60 * 3 % річних * 914 днів прострочення / 365 / 100 = 387,64. Загальна сума як 3 % річних за порушення зобов`язання, простроченого у період з 24.08.2022 року по 23.02.2022 року, становитиме: 6385,67 + 387,64 = 6773,31 Відповідно до ч.ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Приймаючи до уваги, що поручитель обтяжений солідарною відповідальністю із боржником, в тому числі в розрізі відшкодування збитків, наведені суми підлягають до стягнення з відповідачів в солідарному порядку. На підставі ст. 141 ЦК України суд стягує з відповідачів на користь позивача витрати зі сплати судового збору пропорційно до задоволених вимог. \~ \~ \~ \~

Outcome: partial