Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

У жовтні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до Акціонерного товариства «ПроКредитБанк», третя особа: ДП «Інформаційний центр» Міністерства юстиції України, в якому просив усунути йому перешкоди у користуванні автомобілем марки SKODA Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2002 року випуску, сірого кольору, шляхом зняття обтяження у вигляді застави рухомого майна і виключення запису з державного реєстру обтяжень рухомого майна, зареєстрованого 29.09.2011 року за № 11665832, номер державної реєстрації [NUMBER] . Свої вимоги позивач мотивував тим, що він є власником автомобілем марки SKODA Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2002 року випуску, сірого кольору, що підтверджується свідоцтвом про реєстрацію транспортного засобу серії [NUMBER] . Договір купівлі - продажу відсутній, оскільки з моменту придбання автомобіля пройшло більше 5 років. У серпні 2020 року вирішив продати автомобіль, проте дізнався, що його автомобіль є предметом застави. Відповідно до витягу №67456268 від 12.08.2020 року вказаний автомобіль є об`єктом обтяження на підставі договору застави рухомого майна №FIL|974-59LPP, виданий 29.09.2011 року, термін дії з 29.09.2016 до 20.09.2021, боржник [PERSON] , обтяжувачем є ПАТ «ПроКредитБанк». Згідно витягу № Р168922 від 07.09.2021 року термін дії застави на автомобіль продовжено до 30.08.2026. 21.09.2021 він звернувся до відповідача з приводу припинення та виключення з реєстру відомостей про обтяження його автомобіля, проте станом на час звернення до суду відповіді на своє звернення не отримав. Враховуючи накладене обтяження, сервісним центром у знятті автомобіля з обліку і подальшої реєстрації відмовлено, оскільки автомобіль перебуває під обтяженням, а тому він фактично позбавлений права розпоряджатись своєю власністю. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 11.10.2021 року визначено головуючого суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 22). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 22.10.2021 року відкрито провадження у вказаній цивільній справі в порядку загального позовного провадження, призначено підготовче судове засідання (а.с. 28). 22.11.2021 року від відповідача на адресу суду надійшов відзив, в якому у задоволені позову просять відмовити у повному обсязі, розгляд справи проводити без участі представника відповідача. Вказує, що 29.09.2011 poкy між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] , було укладено договір застави рухомого майна № FIL.97459-ДЗЗ , відповідно до якого, для забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] перед АТ «ПроКредит Банк», у заставу був переданий транспортний засіб, легковий автомобіль, марка модель Octavia, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , 2002 року випуску, який належав [PERSON] на праві власності. 29.09.2011 року обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень з терміном дії обтяження до 29.09.2016 року. 20.09.2016 року, термін дії обтяження було продовжено до 20.09.2021 року, 30.08.2021 року термін дії обтяження було продовжено до 30.08.2026 року, про що до Державного реєстру було внесені зміни. Державного реєстру були внесені зміни. Таким чином, з моменту укладення договору застави і до 30.08.2026 безперервно діяло обтяження рухомого майна, зареєстроване у встановленому законом порядку. Натомість до АТ «ПроКредит Банк», як до обтяжувача, ніхто не звертався з проханням погодити відчуження транспортного засобу, і АТ «ПроКредит Банк» в свою чергу, нікому не надавав згоду на таке відчуження. Не дивлячись на наявність обтяження, транспортний засіб продавався, та став власністю позивача. Таким чином, перехід права власності на заставне майно до іншої особи не є підставою для скасування застави. Позивач не може вважатись добросовісним набувачем, оскільки на момент набуття власності в реєстрі обтяжень рухомого майна був запис про наявність обтяження рухомого майна, яке позивач мав можливість перевірити (а.с.41-42). 01.12.2021 року позивач надав відповідь на відзив, зазначив, що він правомірно набув право власності на спірний автомобіль, проте у зв`язку з наявністю обтяження не може реалізувати своє право власності (а.с.51-53). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 03.02.2022 закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду (а.с.73-74). В судове засідання позивач та його представник не з`явились, представник позивача [PERSON] надала суду заяву, в якій просить розглядати справу за їх відсутності, позовні вимоги підтримують у повному обсязі, просять їх задовольнити. В судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений належним чином, у відзиві просить розглядати справу за відсутності представника відповідача. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, про дату та час розгляду справи повідомлений судом належним чином. У зв`язку з неявкою сторін, фіксація судового засідання відповідно до ст. 247 ЦПК України не здійснювалась. Суд, дослідивши матеріали справи, дійшов до наступного висновку. Згідно зі статтею 1 Закону України «Про заставу» та статтею 572 ЦК України застава є способом забезпечення зобов`язань; у силу застави кредитор (заставодержатель) має право в разі невиконання боржником (заставодавцем) зобов`язання, забезпеченого заставою, одержати задоволення за рахунок заставленого майна переважно перед іншими кредиторами цього боржника, якщо інше не встановлено законом (право застави). Частиною четвертою статті 577 ЦК України передбачено, що моментом реєстрації застави є дата та час внесення відповідного запису до Державного реєстру обтяжень рухомого майна. Відповідно до частини другої статті 586 ЦК України заставодавець має право відчужувати предмет застави, передавати його в користування іншій особі або іншим чином розпоряджатися ним лише за згодою заставодержателя, якщо інше не встановлено договором. Згідно з частиною першою статті 593 ЦК України право застави припиняється у разі: 1) припинення зобов`язання, забезпеченого заставою; 2) втрати предмета застави, якщо заставодавець не замінив предмет застави; 3) реалізації предмета застави; 4) набуття заставодержателем права власності на предмет застави. Право застави припиняється також в інших випадках, встановлених законом. Відповідно до статті 27 Закону України «Про заставу» застава зберігає силу, якщо за однією з підстав, зазначених у законі, майно або майнові права, що становлять предмет застави, переходять у власність іншої особи. Застава зберігає силу й у випадках, коли у встановленому законом порядку відбувається уступка заставодержателем забезпеченої заставою вимоги іншій особі або переведення боржником боргу, який виник із забезпеченої заставою вимоги, на іншу особу. Статтею 598 ЦК України визначено, що зобов`язання припиняється частково або у повному обсязі на підставах, встановлених договором або законом. Припинення зобов`язання на вимогу однієї із сторін допускається лише у випадках, встановлених договором або законом. Зобов`язання припиняється виконанням, проведеним належним чином (стаття 599 ЦК України). Правовий режим регулювання обтяжень рухомого майна, встановлених з метою забезпечення виконання зобов`язань, визначає Закон України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень». Згідно зі статтею 3 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», обтяженням є право обтяжувача на рухоме майно боржника або обмеження права боржника чи обтяжувача на рухоме майно, що виникає на підставі закону, договору, рішення суду або з інших дій фізичних і юридичних осіб, з якими закон пов`язує виникнення прав і обов`язків щодо рухомого майна. Відповідно до частини третьої статті 9 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень», якщо іншого не встановлено законом, зареєстроване обтяження зберігає силу для нового власника (покупця) рухомого майна, що є предметом обтяження, за винятком таких випадків: 1) обтяжувач дав згоду на відчуження рухомого майна боржником без збереження обтяження; 2) відчуження належного боржнику на праві власності рухомого майна здійснюється в ході проведення господарської діяльності, предметом якої є систематичні операції з купівлі-продажу або інші способи відчуження цього виду рухомого майна. Згідно зі статтею 10 вказаного Закону в разі відчуження рухомого майна боржником, який не мав права його відчужувати, особа, що придбала це майно за відплатним договором, вважається його добросовісним набувачем згідно зі статтею 388 ЦК України за умови відсутності в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відомостей про обтяження цього рухомого майна. Добросовісний набувач набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. У разі передачі рухомого майна в забезпечення боржником, який не мав на це права, таке забезпечення є чинним, якщо в Державному реєстрі немає відомостей про попереднє обтяження відповідного рухомого майна. Відповідно до частин першої, другої статті 12 зазначеного Закону взаємні права та обов`язки за правочином, на підставі якого виникло обтяження, виникають у відносинах між обтяжувачем і боржником з моменту набрання чинності цим правочином, якщо інше не встановлено законом. Реєстрація обтяження надає відповідному обтяженню чинності у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. У разі відсутності реєстрації обтяження таке обтяження зберігає чинність у відносинах між боржником і обтяжувачем, проте воно є не чинним у відносинах з третіми особами, якщо інше не встановлено цим Законом. За таких обставин реалізація (продаж) майна, що є предметом застави, без припинення обтяжень, не припиняє заставу, тому застава зберігає чинність при переході права власності на предмет застави до іншої особи. Викладене узгоджується з правовими висновками Верховного Суду України наведеними у постановах від 03 квітня 2013 року в справі №6-7цс13, від 19 листопада 2014 року в справі №6-168цс14 та Верховного Суду від 10 жовтня 2019 року в справі №463/3582/17. Згідно зі статтею 42 Закону України «Про забезпечення вимог кредиторів та реєстрацію обтяжень» держателем Державного реєстру є уповноважений центральний орган виконавчої влади. Порядок ведення Державного реєстру визначає Кабінет Міністрів України. Статтею 43 вказаного Закону визначені підстави реєстрації відомостей про обтяження майна та припинення обтяжень. Відомості про звернення стягнення на предмет обтяження згідно зі статтею 24 цього Закону реєструються держателем або реєстратором Державного реєстру на підставі заяви обтяжувача, в якій зазначаються реєстраційний номер запису, найменування боржника, ідентифікаційний код боржника в Єдиному державному реєстрі підприємств та організацій України або індивідуальний ідентифікаційний номер боржника в Державному реєстрі фізичних осіб платників податків та інших обов`язкових платежів та посилання на звернення стягнення на предмет обтяження. Статтею 44 вищезазначеного Закону встановлений порядок внесення записів до Державного реєстру. Так, записи до Державного реєстру вносяться держателем або реєстраторами Державного реєстру протягом робочого дня, в який подано заяву обтяжувача. Моментом реєстрації обтяження є день, година та хвилина внесення відповідного запису до Державного реєстру, а моментом припинення реєстрації обтяження є день, година та хвилина реєстрації в Державному реєстрі відомостей про припинення обтяження. Записи зберігаються в Державному реєстрі протягом п`яти років з моменту їх внесення. Обтяжувач має право в будь-який час подати заяву про припинення обтяження і подальше виключення запису або про продовження строку дії реєстрації на не більш як п`ятирічний строк. Таким чином, відповідно до вимог чинного законодавства України, застава зберігає свою силу для нового власника майна за умови наявності у Державному реєстрі обтяжень рухомого майна відповідних відомостей про обтяження, які внесені до такого реєстру перед відчуженням боржником предмета застави. У протилежному випадку набувач вважається добросовісним і набуває право власності на таке рухоме майно без обтяжень. Аналогічні висновки викладені Верховним Судом у постановах від 06 лютого 2018 року в справі №333/6700/15-ц, від 11 вересня 2019 рокув справі №573/1105/17, від 25 листопада 2019 року в справі №757/17150/17-ц,від 18 грудня 2019 року в справі №619/4033/18, від 05 лютого 2020 року у справі №761/11267/18, від 07 квітня 2020 року у справі №761/48585/18. Судом встановлено, що 29.09.2011 poкy між АТ «ПроКредит Банк» та [PERSON] , було укладено договір застави рухомого майна № FIL.97459-ДЗЗ , відповідно до якого, для забезпечення виконання зобов`язання [PERSON] перед АТ «ПроКредит Банк», у заставу був переданий у тому числі й транспортний засіб, легковий автомобіль, марка модель Octavia, колір сірий, номер кузова [NUMBER] , 2002 року випуску, який належав [PERSON] на праві власності (а.с.43-45). Відповідно до умов вищевказаного договору (п.2.1.) для забезпечення повного виконання основних зобов`язань та вимог заставодержавтеля, заставодавець передає у заставу на умовах, визначних договором, предмет застави, що вказаний у п. 2.2. договору. Пунктом 3.3. договору визначено, що розмір основних зобов`язань визначається відповідно до кредитних договорів. При цьому розмір основних зобов`язань, як виникають з Рамкової угоди (№ FW202/338 від 29.09.2011 року згідно п. 1 договору) і укладених на її підставі кредитних договорів, визначається з врахуванням усіх існуючих та майбутніх кредитів, виданих в межах лімітів умов кредитування, що на момент укладання договроу становлять 200 000,00 грн, ліміт строку кредитнування до 29.09.2021 року, максимальний розмір процентів 40%. 29.09.2011 року обтяження було зареєстроване у Державному реєстрі обтяжень з терміном дії обтяження до 29.09.2016 року (а.с.46). 20.09.2016 року, термін дії обтяження було продовжено до 20.09.2021 року, 30.08.2021 року термін дії обтяження було продовжено до 30.08.2026 року,а 30.08.2021 року продовжено до 30.08.2026 року, про що до Державного реєстру було внесені зміни. Державного реєстру були внесені зміни (а.с.47,48). Таким чином, з матеріалів справи, а саме з витягів про реєстрацію в Державному реєстрі обтяжень рухомого майна №33155248 від 29.09.2011, № 50350522 від 20.09.2016, № 74635568 від 30.08.2021 вбачається, що застава спірного транспортного засобу була належним чином зареєстрована 29.09.2011 року та подовжений термін її дії до 31.08.2026 року. Як убачається з свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] , право власності на автомобільмарки SKODA Octavia, реєстраційний номер [NUMBER] , номер кузова [NUMBER] , 2002 року випуску, сірого кольору, зареєстровано за позивачем 27.04.2019 року(а.с.7-8). Отже, на час відчуження заставленого транспортного засобу, приватне обтяження, не було припинено, згоди на відчуження заставного майна банк не надавав. Позивачем не надано доказів виконання основних зобов`язань, як виникають з Рамкової угоди (№ FW202/338 від 29.09.2011 року згідно п. 1 договору) і укладених на її підставі кредитних договорів, в рахунок забезпечення виконання яких було обтяжено спірний автомобіль. На основі повно та всебічно з`ясованих обставин, на які посилаються сторони, як на підставу своїх вимог та заперечень підтверджених доказами, перевірених в судовому засіданні, оцінивши їх належність, допустимість, а також достатність, взаємозв`язок у їх сукупності, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, суд дійшов висновку про те, що позивачем не доведено законності та добросовісності набуття ним у власність спірного автомобіля, яке відбулося з порушенням вимог ч. 2 ст. 586 ЦК України та ч. 2 ст. 17 Закону України «Про заставу», як наслідок відсутні і підстави для зняття обтяження з автомобіля. У зв`язку з відмовою у позові судовий збір покладається на позивача у справі на підставі ст. 141 ЦПК України.

Outcome: dismissed