Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

[PERSON] звернулася до Хмільницького міськрайонного суду Вінницької області з даним позовом, який мотивовано тим, що 22.12.2020 позивач в електронній формі уклала з ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" договір про надання фінансового кредиту, за умовами якого їй було надано кредит у розмірі 6000 грн строком на 17 календарних днів. 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамарою Миколаївною вчинено виконавчий напис про стягнення з позивача на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за вказаним договором, а 01.08.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським Олександром Віталійовичем відкрито виконавче провадження по виконанню цього припису. На думку позивача, виконавчий напис був вчинений з порушенням ст. 87 ЗУ "Про нотаріат", п. 3.2 глави 16 Порядку вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затвердженого наказом МЮУ від 22.02.2012 № 296/5 та Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку, на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.1999 № 1172. Так, сума заборгованості не є безспірною, нарахована за період з 11.08.2021 до 30.11.2021, тобто після спливу строку кредитування, а виконавчий напис вчинений на підставі копії договору про надання фінансового кредиту, який укладено в електронній формі, а не на нотаріально посвідченому кредитному договорі. Позивач не отримувала від відповідача письмової вимоги про усунення порушень, отже не мала можливості навести свої заперечення проти вимог з якими вона не погоджується. За таких обставин позивач просить: 1) визнати виконавчий напис приватного нотаріуса Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни № 85366 від 22.12.2021 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за договором про надання фінансового кредиту № 13721-12/2020 від 22.12.2020 в розмірі 12470 грн. за період з 11.08.2021 до 30.11.2021 таким, що не підлягає виконанню; 2) стягнути з відповідача на її користь судові витрати - судовий збір (1488,60 грн) та витрати на професійну правничу допомогу (4000 грн). Ухвалою суду від 10.08.2022 вжито заходи забезпечення позову та зупинено стягнення на підставі виконавчого напису № 85366 вчиненого 16.06.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Тамари Миколаївни про стягнення з [PERSON] на користь відповідача заборгованості по договору про надання фінансового кредиту № 13721-12/2020 від 22.12.2020, у розмірі 12470 грн. Ухвалою суду від 10.08.2022 у даній справі відкрито загальне позовне провадження та призначено підготовче судове засідання. Відповідачу визначено п`ятнадцятиденний строк з дня вручення ухвали про відкриття провадження у справі для подання відзиву на позовну заяву. Третім особам встановлено п`ятиденний строк з дня отримання позову або відзиву для подання пояснень на підтримку або заперечення проти позову. 26.08.2022 до суду надійшов відзив на позовну заяву узагальнені доводи котрого зводяться до того, що для вчинення виконавчого напису приватному нотаріусу Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. було подано оригінал кредитного договору та розрахунок заборгованості за кредитним договором, отже цю заборгованість можна вважати безспірною. На думку представника відповідача витрати на професійну правничу допомогу є неспівмірними зі складністю справи, не відпвідають критерію реальності таких витрат та розумності їхнього розміру, а позивачем не надано документів на підтвердження понесення даних витрат. За таких обставин представник відповідача просить відмовити у задоволенні позову. Ухвалою суду від 13.09.2022 закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач у судове засідання не з`явилася, подала заяву про проведення розгляду справи за її відсутності, позовні вимоги підтримує та просить задовольнити позов. Представник позивача у судове засідання не з`явився, заяв, клопотань не подав. Представник відповідача у судове засідання не з`явився, відповідно до п. 2 відзиву на позовну заяву просить проводити розгляд справи за його відсутності. Треті особи у судове засідання не з`явилися, заяв, клопотань, пояснень на підтримку або заперечень проти позову не подали. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності, дійшов наступного висновку. 22.12.2020 між ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" та [PERSON] в порядку визначеному ЗУ "Про електронну комерцію" укладено договір про надання фінансового кредиту № 13721-12/2020 (далі - Договір) за умовами якого позивач отримала кредит в розмірі 6000 грн строком на 17 днів, тобто до 17.01.2021 (а.с. 12-14). 22.12.2021 приватним нотаріусом Київського міського нотаріального округу Солонець Т. М. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за № 85366, про стягнення з [PERSON] на користь правонаступника ТОВ "Фінансова компанія "Інвеструм" - ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості за кредитним договором № 13721-12/2020 від 22.12.2020, за період з 11.08.2021 до 30.11.2021, на загальну суму 12470 грн з яких: 6000 грн - заборгованість за основною сумою боргу; 6420 - заборгованість за відсотками; 50 грн - за вчинення виконавчого напису (а.с. 11). На підставі даного виконавчого напису та заяви відповідача 26.07.2022 приватним виконавцем виконавчого округу Вінницької області Турським О. В. 01.08.2022 відкрито виконавче провадження № 69529705 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Фінансова компанія "Європейська агенція з повернення боргів" заборгованості в розмірі 12470 грн (а.с. 16). За загальним правилом статей 15, 16 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Кожна особа за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу має право звернутися до суду, який може захистити цивільне право або інтерес в один зі способів, визначених частиною першою статті 16 ЦК України, або й іншим способом, що встановлений договором або законом. Відповідно до статті 18 ЦК України нотаріус здійснює захист цивільних прав шляхом вчинення виконавчого напису на борговому документі у випадках і в порядку, встановлених законом. Вчинюючи виконавчі написи, нотаріус відповідно до закону встановлює та офіційно визнає факт наявності певної безспірної заборгованості та викладає такий свій висновок у відповідному нотаріальному акті - документі (виконавчому написі), що одночасно є підставою для примусового виконання (пункт 3 частини першої статті 3 Закону України «Про виконавче провадження»). Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» та іншими актами законодавства України (частина перша статті 39 цього Закону). Таким актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України від 22 лютого 2012 року № 296/5 (далі - Порядок). Вчинення нотаріусом виконавчого напису - це нотаріальна дія (пункт 19 статті 34 Закону України «Про нотаріат»). При цьому нотаріус здійснює свою діяльність у сфері безспірної юрисдикції і не встановлює прав або обов`язків учасників правовідносин, не визнає і не змінює їх, не вирішує по суті питань права. Тому вчинений нотаріусом виконавчий напис не породжує права стягувача на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна, а підтверджує, що таке право виникло в стягувача раніше. Мета вчинення виконавчого напису - надання стягувачу можливості в позасудовому порядку реалізувати його право на примусове виконання зобов`язання боржником. При цьому безспірність заборгованості чи іншої відповідальності боржника для нотаріуса підтверджується формальними ознаками - наданими стягувачем документами згідно з Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі Перелік). Правовому регулюванню процедури вчинення нотаріусами виконавчих написів присвячена глава 14 Закону України «Про нотаріат» та Глава 16 розділу ІІ Порядку вчинення нотаріальних дій. Згідно зі статтею 87 Закону України «Про нотаріат» для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено, що нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Порядок вчинення нотаріальних дій містить такі самі правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 глави 16 розділу ІІ цього Порядку). Безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженим постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (п.п. 3.2 п 3 глави 16 розділу ІІ Порядку). Пунктом 1 Переліку передбачено, що для одержання виконавчого напису нотаріуса за нотаріально посвідченими договорами, що передбачають сплату грошових сум, передачу або повернення майна, а також право звернення стягнення на заставлене майно (крім випадку, передбаченого пунктом 1-1 цього Переліку), подаються: оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів); документи, що підтверджують безспірність заборгованості боржника та встановлюють прострочення виконання зобов`язання. Згідно з підпунктом 2.1 пункту 2 глави 16 розділу ІІ Порядку для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. Вчинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання та (або) умов іпотечного договору здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих іпотекодержателем повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень іпотекодавцю та боржнику, якщо він є відмінним від іпотекодавця. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка іпотекодавця на письмовому повідомленні про його отримання або відмітка поштового відділення зв`язку про відправлення повідомлення на вказану в іпотечному договорі адресу (підпункт 2.3 пункту 2 глави 16 розділу II Порядку). Згідно підпункту 3.5 пункту 3 глави 16 розділу ІІ Порядку при вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у Переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженому постановою Кабінету Міністрів України від 29.06.99 № 1172. Вирішуючи спір про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, суд не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком. Для правильного застосування положень статей 87, 88 Закону України «Про нотаріат» у такому спорі суд повинен перевірити доводи сторін у повному обсязі й установити та зазначити в рішенні, чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість узагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було не вирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 15 січня 2020 року у справі № 305/2082/14-ц. З наданих сторонами доказів судом не встановлено направлення боржнику вимоги про усунення порушень за кредитним договором. Неотримання боржником вимоги про усунення порушень за кредитним договором об`єктивно позбавляє його можливості бути вчасно проінформованим про наявність заборгованості та можливості надати свої заперечення щодо неї або оспорити вимоги кредитора. Якщо боржник не має можливості подати нотаріусу заперечення щодо вчинення виконавчого напису або висловити свою незгоду з письмовою вимогою про сплату боргу чи повідомити про наявність спору між нею та відповідачем щодо суми заборгованості, це об`єктивно виключає можливість вчинення виконавчого напису. Учинення виконавчого напису в разі порушення основного зобов`язання здійснюється нотаріусом після спливу тридцяти днів з моменту надісланих кредитором повідомлень - письмової вимоги про усунення порушень боржнику. Повідомлення вважається надісланим, якщо є відмітка на письмовому повідомленні про його отримання. Аналогічний висновок викладений у постанові Верховного Суду від 30 вересня 2019 року в справі № 357/12818/17. У нотаріальному процесі при стягненні боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса боржник участі не приймає, а тому врахування його інтересів має забезпечуватися шляхом надіслання повідомлення - письмової вимоги про усунення порушення (письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Повідомлення надіслане стягувачем боржнику, є документом, що підтверджують безспірність заборгованості та обов`язково має подаватися при вчиненні виконавчого напису як за іпотечним договором, так і за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором). Процедура стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса складається із двох етапів: - перший, підготовчий етап, який включає повідомлення боржника. Цей етап спрямований на забезпечення прав та інтересів боржника, якому має бути відомо, що кредитор розпочинає процедуру стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса; - другий етап - учинення виконавчого напису, який полягає в подачі нотаріусу документів, що підтверджують безспірність вимог, в тому числі й повідомлення боржника (письмова вимоги про усунення порушення чи письмове повідомлення про вчинення виконавчого напису). Недотримання одного із етапів процедури стягнення боргу за нотаріально посвідченим договором позики (кредитним договором) на підставі виконавчого напису нотаріуса є підставою для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду від 27 серпня 2020 у справі № 554/6777/17. Відповідно до ч. 4 статті 263 ЦПК України при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Відповідно до вимог ст. 81 Цивільного процесуального кодексу України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Докази подаються сторонами та іншими особами, які беруть участь у справі. Доказуванню підлягають обставини, які мають значення для ухвалення рішення у справі і щодо яких у сторін та інших осіб, які беруть участь у справі, виникає спір. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Аналізуючи зібрані у справі докази у їх сукупності, суд приходить до висновку про наявність правових підстав для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, оскільки матеріали справи не містять відомостей про отримання позивачем повідомлення-письмової вимоги про усунення порушень, а також подання нотаріусу документів, що підтверджували б безспірність заборгованості позивача на момент вчинення виконавчого напису. Також, згідно із п.п. 1.2, 1.3, 2.4, 4.3 Договору сторони погодили, що строк дії Договору починається з моменту його укладення відповідно до вимог Закону України "Про електронну комерцію". За користування кредитом Клієнт сплачує Товариству 365% (процентів) річних від суми кредиту в розрахунку 1.00% (процентів) на добу. Тип процентної ставки - фіксована. Обчислення строку кредитування кредитом та нарахування процентів за цим Договором здійснюється за фактичну кількість календарних днів за користування кредитом. При цьому проценти за користування кредитом нараховуються у відсотках від суми кредиту з першого дня надання кредиту Клієнту (перерахування грошових коштів на банківський рахунок, вказаний Клієнтом) до дня погашення заборгованості за кредитом (зарахування грошових коштів на поточний рахунок Товариства) включно. Нарахування і сплата процентів проводиться на залишок заборгованості за Кредитом. У разі, якщо Клієнт не повернув кредит в строк, зазначений а п. 1.2 цього Договору та/або в Додатку(ах) до цього Договору, проценти передбачені в п. 1.3 цього Договору продовжують нараховуватися за кожний день користування кредитними коштами, але в будь-якому випадку не більше 90 (дев`яносто) календарних днів, починаючи з дня укладення Договору. Після спливу визначеного договором строку кредитування чи у разі пред`явлення до позичальника вимоги згідно з частиною другою статті 1050 ЦК України право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припиняється. Відповідний висновок викладений у постанові Великої Палати Верховного Суду від 28 березня 2018 року в справі № 444/9519/12. Таким чином, право кредитодавця нараховувати передбачені договором проценти за кредитом припинилося 22.03.2021, а тому нарахування за період з 11.08.2021 до 30.11.2021 заборгованості за процентами в розмірі 6420 грн та доводи позивача про оспорювання суми заборгованості, вказують про наявність спору щодо розміру заборгованості на момент вчинення виконавчого напису, що у відповідності до ст. 88 Закону України «Про нотаріат» унеможливлювало вчинення нотаріусом даного виконавчого напису. Отже доводи відповідача про безпірність суми заборгованості є безпідставними. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги встановлені обставини, суд приходить до висновку, що позов є обґрунтованим та підлягає задоволенню. При вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує наступне. Згідно із п. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Відповідно до ч.ч. 1-3 ст. 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються, у разі відмови в позові - на позивача (п. 2 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Відповідно до ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Згідно з ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. У разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами (ч.ч. 5, 6 ст. 137 ЦПК України). Якщо стороною буде документально доведено, що нею понесені витрати на правову допомогу, а саме, надано договір на правову допомогу, акт приймання-передачі наданих послуг, платіжні документи про оплату таких послуг, розрахунок таких витрат, то у суду відсутні підстави для відмови у стягненні таких витрат, стороні на користь якої ухвалено судове рішення (Постанова Верховного Суду від 03.05.2018 у справі № 372/1010/16-ц). Приймаючи до уваги те, що позивачем документально доведено, що витрати на правову допомогу становлять 4000 грн (а.с. 20-24), у розрахунку та акті від 03.08.2022 розкрито суть правничої допомоги, кількість годин, вартість наданої допомоги (а.с. 20, 21), у п. 4.3 договору про надання професійної правничої допомоги від 02.08.2022 (а.с. 22) його сторонами визначено порядок оплати таких витрат, а тому зважаючи на складність справи ці витрати є розумними та співмірними, і з урахуванням задоволення позову, відповідно до ст. 141 ЦПК України, суд дійшов висновку про їх стягнення відповідача на користь позивача. Доводи відповідача про неспівмірність витрат, відсутність доказів їх надання є безпідставними. Та обставина, що витрати на правничу допомогу фактично не сплачено не спростовують висновків суду, оскільки за умови підтвердження обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості ці витрати підлягають розподілу за результатами розгляду справи незалежно від того, чи їх уже фактично сплачено стороною, чи тільки має бути сплачено. Аналогічну правову позицію викладено Верховним Судом у постанові від 01.09.2021 у справі № 178/1522/18 (провадження № 61-3157св21). Вжиті ухвалою суду від 10.08.2022 заходи забезпечення позову продовжують діяти відповідно до ч. 7 ст. 158 ЦПК України протягом дев`яноста днів з дня набрання рішенням законної сили. На підставі викладеного,

Outcome: approved