Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

У травні 2020 року позивач товариство з обмеженою відповідальністю "Управляюча компанія "Затишна Оселя" (далі - ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя") звернулося до суду в порядку цивільного судочинства з позовом до відповідача [PERSON] про стягнення заборгованості з оплати житлово-комунальних послуг. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення в будинку [ADDRESS] та споживачем житлово-комунальних послуг за указаною адресою. [PERSON] належним чином не виконує зобов`язання з оплати житлово-комунальних послуг у період з серпня 2017 року по лютий 2020 року, допустив заборгованість з оплати житлово-комунальних послуг у сумі 52 353,78 грн. З цих підстав ТОВ "Управляюча компанія "Затишна Оселя" просило суд стягнути з [PERSON] заборгованість за надані житлово-комунальні послуги у сумі 52 353,78 грн. Заочним рішенням Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2020 позов задоволено. Ухвалою суду від 06.12.2021 заяву відповідача про перегляд заочного рішення задоволено, заочне рішення скасовано. Відповідач подав відзив на позов, в якому просить відмовити у задоволенні позову, посилаючись на те, що відповідачу не було нічого відомо про укладання Договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25.07.2017, укладеного між позивачем та уповноваженими співвласниками багатоквартирного будинку. Крім того, не було відомо про проведення зборів співвласників, прийняті ними рішення і взагалі про факт зміни балансоутримувача будинку. Ним було укладено договір №НП-00107 від 01.11.2012 з ТОВ «Експлуатаційна компанія» терміном дії три роки з наступною пролонгацією. В жовтні 2021 відповідачем проведено звірку з ТОВ «Експлуатаційна компанія», згідно якого заборгованість станом на 31.12.2017 складала 29 430,30 грн., а на 31.01.2018 - 774,13 грн. Вказує на те, що жодних договорів з позивачем не укладав, пропозицію про це не отримував. Позивачем не надано доказів надання послуг та/або належного виставлення та направлення відповідачу рахунків на оплату житлово-комунальних послуг. Істотні умови договору про надання послуг з управління будинком з відповідачем не узгоджувались, копія договору йому вручена не була, а тому договір не є укладеним. Зазначає, що приміщення, яке належне позивачу не ідентифіковано, згідно правовстановлюючого документу на нього, його загальна площа складає 355, 80 кв.м, а за даними позивача - 272,58 кв.м. Вважає невмотивованим розрахунок пені за договором, неправомірним застосування штрафу в твердій грошовій сумі, нарахування заборгованості за зміненим тарифом. Безпідставним, на думку відповідача, є і нарахування додаткових послуг за водопостачання у загальному розмірі 3 523,90 грн. Крім того, відповідачем подано заяву про застосування наслідків спливу строку позовної давності до вимог про стягнення пені та штрафу. Також, подано заяву про поворот виконання заочного рішення суду від 11.11.2020, яке було скасовано. У відповіді на відзив представник позивача вказує на те, що договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25.07.2017 є чинним і обов`язковим для його виконання всіма співвласниками. Про проведення загальних зборів співвласників будинку та укладення договору відповідач повідомлявся шляхом направлення поштової кореспонденції. Зміна тарифів з 01.10.2018 будь-ким зі співвласників не оскаржувалась, заперечень щодо цього не надходило. Про зміну тарифу співвласників повідомлено не було. Представник позивача в судовому засіданні заявлені вимоги підтримала, просила позов задовольнити. Відповідач та його представник проти задоволення позову заперечували з підстав, зазначених у відзиві. Заслухавши учасників справи, дослідивши її матеріали, оцінивши зібрані у справі докази, суд приходить до таких висновків. Судом встановлено, що [PERSON] є власником нежитлового приміщення площею 355,80 кв.м. в будинку [ADDRESS] на підставі свідоцтва про право власності серії [NUMBER] від 25.09.2008 року. ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» є управителем багатоквартирного будинку за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується наступним. Протоколом №1 Зборів співвласників багатоквартирного будинку за місцезнаходженням: [ADDRESS] від 06.06.2016 (а.с.38-42 т.1) визначено управителем багатоквартирного будинку зазначене товариство, затверджено укладання з ним договору на умовах, визначених сторонами (уповноваженими особами), до якого включити тариф не більше 4,91 грн за квадратний метр, при сплаті до 20 числа не більше 4,68 грн. На цих же зборах визначено перелік уповноважених осіб на підписання договору з управителем. 25.07.2017 між ТОВ «Управляюча компанія «Затишна оселя» та уповноваженими зборами співвласників [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] укладено Договір про надання послуги з управління багатоквартирним будинком. Відповідно до п. 1.1 цього договору управитель зобов`язується надавати співвласникам послугу з управління багатоквартирним будинком за адресою: [ADDRESS] , а співвласники зобов`язуються оплачувати управителю зазначену послугу, згідно з вимогами законодавства України та умовами цього Договору. Послуга полягає у забезпеченні управителем належного утримання і ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території, належних умов проживання і задоволення господарсько-побутових потреб в межах здійсненої співвласниками оплати відповідно до п.2.10 даного Договору. Відповідно до п. 3.1 цього договору ціна послуги становить: 4,83 грн на місяць за 1 квадратний метр; при сплаті до 20-го числа місяця наступного за розрахунковим надається знижка і ціна послуги в наступному місяці становить 4,68 грн на місяць за 1 кв.м. загальної площі житлового або нежитлового приміщення у будинку, яке перебуває у власності або користуванні кожного із співвласників, у тому числі: витрати на утримання і проведення ремонту спільного майна будинку та його прибудинкової території - 4,39 грн. за кв.м, винагорода Управителеві - 0,44 грн за кв.м (0,42 грн за кв.м. у разі надання знижки). Порядок та підстави внесення змін до узгодженого сторонами тарифу врегульовано п.3.3 Договору. Відповідно до п.5.1 Договору, управитель доводить до відома співвласників інформацію, пов`язану з виконанням цього Договору, шляхом розміщення відповідних інформаційних матеріалів на власний вибір: на дошках (стендах) оголошень у під`їздах будинку, на власній інтернет-сторінці, на звороті платіжних документів, що надаються управителем співвласникам, у друкованих матеріалах, що розповсюджуються управителем через поштові скриньки кожного співвласника, у друкованих матеріалах, що вручаються управителем співвласнику особисто (під розписку), у листах, інших видах поштових відправлень, в тому числі рекомендованих і цінних, в електронних листах, направлених на електронну адресу співвласника, дзвінках та СМС повідомленням на номер мобільного телефону співвласника. За несвоєчасне та/або не в повному обсязі внесення плати за послугу, що перевищує три місяці, співвласники сплачують управителю пеню у розмірі 0,1% від суми простроченого платежу за кожен день прострочення (п.7.1). У разі заборгованості співвласника за послугу у розмірі 5 000 грн і більше, такий співвласник сплачує управителю штраф у розмірі 5 000 грн (п.7.4). Відповідно до Акту приймання-передачі житлового будинку від 31.07.2017, будинок по [ADDRESS] передано з обслуговування ТОВ "Експлуатаційна компанія" в управління ТОВ "УК "Затишна Оселя" (а. с. 66-75 т.1). Особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку, правові, організаційні та економічні відносини, пов`язані з реалізацією прав та виконанням обов`язків співвласників багатоквартирного будинку щодо його утримання та управління регулюються Законом України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" від 14 травня 2015 року №417-VIII. Відповідно до ст. 9 цього Закону, управління багатоквартирним будинком здійснюється його співвласниками. За рішенням співвласників усі або частина функцій з управління багатоквартирним будинком можуть передаватися управителю або всі функції - об`єднанню співвласників багатоквартирного будинку (асоціації об`єднань співвласників багатоквартирного будинку). За приписами ст. 10 цього ж Закону співвласники приймають рішення щодо управління багатоквартирним будинком на зборах у порядку, передбаченому цією статтею. До повноважень зборів співвласників належить прийняття рішень з усіх питань управління багатоквартирним будинком, у тому числі про визначення управителя та його відкликання, затвердження та зміну умов договору з управителем. Ст. 11 Закону передбачено, що управління багатоквартирним будинком управителем здійснюється на підставі договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком. Вартість послуг з управління багатоквартирним будинком визначається за згодою сторін та зазначається у договорі з управителем. Як зазначалось вище, за наслідками проведених загальних зборів співвласників 06.06.2016 було визначено позивача управителем будинку, нежитлові приміщення у якому належать відповідачу. В подальшому уповноваженими представниками співвласників укладено договір про надання послуг з управління. Рішення загальних зборів та договір є чинними на момент розгляду цієї справи. Відповідно до ч. 5 ст. 11 Закону України "Про особливості здійснення права власності у багатоквартирному будинку" якщо зборами співвласників прийнято рішення про укладення договору про надання послуг з управління багатоквартирним будинком, такий договір (зміни до нього) підписується співвласником (співвласниками), уповноваженим (уповноваженими) на це рішенням зборів співвласників. Такий договір підписується на умовах, затверджених зборами співвласників, та є обов`язковим для виконання всіма співвласниками. Отже, договір про надання послуг з управління багатоквартирним будинком від 25 липня 2017 року є обов`язковим для виконання всіма співвласниками в тій частині, яка була погоджена на зборах співвласників. Проаналізувавши зміст протоколу від 06.06.2016 загальних зборів співвласників багатоквартирного будинку, судом встановлено, що зборами визначено перелік уповноважених осіб для підписання договору з новим управителем, його умови щодо вартості наданих послуг. Співвласниками на цих зборах не приймалось рішення щодо визначення умов договору в частині штрафних санкцій, а саме порядку їх нарахування, видів відповідальності, підстав для її настання. Також судом встановлено те, що [PERSON] не був обізнаний з умовами укладеного договору. Копію договору було направлено на адресу [PERSON] за місцезнаходженням належного йому нерухомого майна, однак ним не отримана. Сама по собі адреса, зазначена на поштовому відправленні, не дозволяє однозначно ідентифікувати нежитлове приміщення, за яким направлено лист серед інших нежитлових приміщень цього будинку та корпусу. Зазначення на конверті примітки «Двері Білорусі» не вказує на зворотнє, оскільки [PERSON] не має будь-кого відношення до діяльності цього магазину. Інші способи повідомлення співвласника про укладення договору (розміщення повідомлення на стендах, у під`їздах) не є належним повідомленням для [PERSON] , оскільки як встановлено судом, він не має доступу до під`їздів будинку та стендів оголошень, що розміщені у них через те, що належне йому нежитлове приміщення не має з ними спільного входу, а сам факт належності нежитлового приміщення відповідачу не надає йому права безперешкодного доступу до всіх приміщень будинку. 08.10.2021 представник відповідача ознайомилась з матеіралами справи, в якій містяться протокол зборів співвласників та договір про надання послуг з управління. До цієї дати, відомості про ознайомлення [PERSON] чи уповноваженого ним представника зі змістом зазначених документів матеріали справи не містять. Ознайомлення [PERSON] з умовами договору має значення для можливості покладення на нього неустойки, що визначена ним, а саме пені (п.7.1) і штрафу (п.7.4), оскільки їх нарахування пов`язане з настанням певних подій, зокрема несплата послуги понад три місяця і наявність заборгованості у розмірі більше 5 000 грн. Тобто, для нарахування цих штрафних санкцій має значення обізнаність споживача про те, що його бездіяльність щодо неоплати наданих позивачем послуг може мати наслідком застосування саме таких штрафних санкцій. Споживач вправі розраховувати на необхідну, доступну, достовірну та своєчасну інформацію про надану йому послугу (ст.4 Закону України «Про захист прав споживачів») задля того щоб визначитись з допустимими для себе варіантами поведінки, зважити на всі наслідки вчинення чи невчинення дій, передбачених законодавством та договорами, які можуть мати для нього обов`язковий характер. За встановлених судом обставин, а саме неузгодження між всіма співвласниками умов договору з управителем в частині штрафних санкцій, а також не ознайомлення відповідача з умовами укладеного договору, суд вважає безпідставними вимоги щодо стягнення з нього пені та штрафу, визначених договором. Вирішуючи питання про наявність підстав для стягнення з відповідача заборгованості за житлово комунальні послуги суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 ст.319 ЦПК України, власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно ст.1 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», результат господарської діяльності, спрямованої на забезпечення умов проживання та/або перебування осіб у житлових і нежитлових приміщеннях, будинках і спорудах, комплексах будинків і споруд відповідно до нормативів, норм, стандартів, порядків і правил, що здійснюється на підставі відповідних договорів про надання житлово-комунальних послуг. Згідно ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Відповідно до п.5 ч.2 ст.7 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», індивідуальний споживач зобов`язаний оплачувати надані житлово-комунальні послуги за цінами/тарифами, встановленими відповідно до законодавства, у строки, встановлені відповідними договорами. Згідно з ч.1 ст.9 Закону України «Про житлово-комунальні послуги», споживач здійснює оплату за спожиті житлово-комунальні послуги щомісяця, якщо інший порядок та строки не визначені відповідним договором. Споживач не звільняється від оплати житлово-комунальних послуг, отриманих ним до укладення відповідного договору. Згідно ст.162 ЖК УРСР, плата за користування жилим приміщенням в будинку (квартирі), що належить громадянинові на праві приватної власності, встановлюється угодою сторін. Плата за комунальні послуги береться крім квартирної плати за затвердженими в установленому порядку тарифами. Строки внесення квартирної плати і плати за комунальні послуги визначаються угодою сторін. Наймач зобов`язаний своєчасно вносити квартирну плату і плату за комунальні послуги. Вказане свідчить про те, що між сторонами виникли цивільно-правові відносини, внаслідок яких у відповідача виникло зобов`язання сплатити вартість спожитих житлово-комунальних послуг за ціною, яка була встановлена на дату споживання послуг. За змістом ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно зі ст. 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). За приписами ч. 1 ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. З урахуванням викладеного, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача заборгованості за житлово-комунальні послуги за період з серпня 2017 по лютий 2020 року у розмірі 48 829,88 гривень та відмовляє у стягненні коштів у розмірі 3 523,90 грн., які нараховані як плату за водопостачання, оскільки матеріали справи не містять доказів надання цих послуг позивачем, оскільки згідно п.1.4 Договору про надання послуги з управління багатоквартирним будинком послуга, яка надається управителем, тобто позивачем, не включає у себе облік, нарахування плати за водопостачання. Заперечення відповідача про те, що йому не було відомо про зміну управителя будинку, послуги йому не надавались, на думку суду, не є підставою для відмови у задоволенні позову в цій частині, оскільки сам по собі факт не обізнаності співвласника про зміну управителя будинку не вказує на те, що позивачем як новим управителем послуги з управління будинком не надавались. Доказів того, що відповідач не отримував послуг матеріали справи не містять, звернень до відомого відповідачу управителя з претензіями щодо ненаданих послуг відповідачем не направлялось. Посилання на те, що він гадав, що будинок або обслуговується ТОВ «Експлуатаційна компанія», або ніким, не ґрунтується на зібраних у справі доказах, а тому є безпідставним. На думку суду, відповідач, як співвласник багатоквартирного будинку, має можливість з`ясувати особу, яка здійснює управління будинком і лише сам факт того, що це ним не було зроблено, не вказує на те, що він звільняється від сплати наданих йому житлово-комунальних послуг. Відповідно до ст.625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Оскільки ст. 625 ЦК України розміщена в розділі І "Загальні положення про зобов`язання" книги 5 ЦК України, то вона поширює свою дію на всі зобов`язання, якщо інше не передбачено в спеціальних нормах, які регулюють суспільні відносини з приводу виникнення, зміни чи припинення окремих видів зобов`язань. Передбачене ч. 2 ст. 625 ЦК України нарахування втрат від інфляції та трьох процентів річних має компенсаційний, а не штрафний характер, оскільки є способом захисту майнового права та інтересу, який полягає у отриманні компенсації від боржника. Суд визнає дані вимоги обґрунтованими частково та шляхом проведення власного розрахунку визначає, що 3% річних складає 1 816,87 грн, а інфляційні втрати - 2 805,58 грн., які підлягають стягненню з відповідача. Отже, суд вважає обґрунтованими вимоги про стягнення з відповідача 48 829,88 грн. заборгованості за житлово-комунальні послуги, 1 816,87 грн - 3% річних та 2 805,58 грн - інфляційних втрат, що разом складає 53 452, 33 грн (77% від первісно заявлених позовних вимог). Вирішуючи питання про судові витрати у справі, суд виходить з наступного. Відповідно до ч.1 і 2 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: 1) у разі задоволення позову - на відповідача; 2) у разі відмови в позові - на позивача; 3) у разі часткового задоволення позову - на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Сторонами у справі понесено судові витрати по сплаті судового збору, так позивачем сплачено судовий збір у розмірі 2102 грн, а відповідачем - 454 грн - за заяву про перегляд заочного рішення. Згідно пропорційного розподілу цих витрат, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір у розмірі 1618,54 грн., а з позивача на користь відповідача - 104,42 грн. Відповідачем подано заяву про відшкодування на його користь витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 35 000 грн, на підтвердження понесення яких надано Договір про надання правової допомоги №07/10/21-1/1 від 07.10.2021, додаткову угоду до нього, акт наданих послуг, рахунки-фактури та платіжні доручення. Відповідно до частин першої - четвертої статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. За результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правової допомоги. Частиною восьмою статті 141 ЦПК України визначено, що розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, склад та розмір витрат, пов`язаних з оплатою правової допомоги, входить до предмета доказування у справі. На підтвердження цих обставин суду повинні бути надані договір про надання правової допомоги (договір доручення, договір про надання юридичних послуг таін.), документи, що свідчать про оплату гонорару та інших витрат, пов`язаних із наданням правової допомоги, оформлені у встановленому законом порядку (квитанція до прибуткового касового ордера, платіжне доручення з відміткою банку або інший банківський документ, касові чеки, посвідчення про відрядження). Зазначені витрати мають бути документально підтверджені та доведені. Відсутність документального підтвердження витрат на правову допомогу, а також розрахунку таких витрат є підставою для відмови у задоволенні вимог про відшкодування таких витрат. При визначенні суми відшкодування суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує ЄСПЛ, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 12 жовтня 2006 року у справі «Двойних проти України» (§ 80), від 10 грудня 2009 року у справі «Гімайдуліна і інших проти України» (§§ 34-36), від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» (§ 95) зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. У рішенні ЄСПЛ від 28 листопада 2002 року у справі «Лавентс проти Латвії» зазначено, що відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Відповідно до статті 1 Закону України «Про адвокатуру та адвокатську діяльність» договір про надання правової допомоги - це домовленість, за якою одна сторона (адвокат, адвокатське бюро, адвокатське об`єднання) зобов`язується здійснити захист, представництво або надати інші види правової допомоги другій стороні (клієнту) на умовах і в порядку, що визначені договором, а клієнт зобов`язується оплатити надання правової допомоги та фактичні витрати, необхідні для виконання договору. Принципи справедливого суду змушують суд встановлювати розумність розміру витрат на професійну правничу допомогу, задля забезпечення балансу прав та інтересів обох сторін. З урахуванням викладеного вище, суд визначає розмір витрат на професійну правничу допомогу у розмірі 10 000 грн і застосовуючи пропорційність при розподілі судових витрат вважає правильним стягнути з позивача на користь відповідача 2 300 грн цих витрат (23%). Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судові витрати у розмірі 1618,54 грн, а з позивача на користь відповідача 2 404,42 грн. Відповідно до ч.10 ст.141 ЦПК України, при частковому задоволенні позову, у випадку покладення судових витрат на обидві сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог, суд може зобов`язати сторону, на яку покладено більшу суму судових витрат, сплатити різницю іншій стороні. У такому випадку сторони звільняються від обов`язку сплачувати одна одній іншу частину судових витрат. Таким чином, суд вважає правильним стягнути з позивача ТОВ «Затишна Оселя» на користь відповідача різницю у визначених сумах судових витрат у розмірі 785,88 грн. Відповідно до ч.2. ст. 444 ЦПК України, якщо рішення після його виконання скасовано і справу повернуто на новий розгляд, суд, ухвалюючи рішення, вирішує питання про поворот виконання, якщо під час нового розгляду справи він задовольняє позовні вимоги в меншому розмірі. Судом встановлено, що приватним виконавцем виконавчого округу міста Києва Телявським А.М. 14.04.2021 року відкрито виконавче провадження №65139924 по примусовому виконанню заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 11.11.2020 року, яким задоволено позовні вимоги Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» до [PERSON] . За цим виконавчим провадженням стягнуто зі [PERSON] грошові кошти у розмірі 70 723,02 гривень на виконання рішення суду від 11.11.2020. Це рішення було скасовано ухвалою суду від 06.12.2021 і при новому розгляді справи вирішено стягнути з відповідача грошові кошти у розмірі 53 452,33 грн. Відповідно до ч.1 ст.267 ЦПК України, суд, який ухвалив рішення, може визначити порядок його виконання, надати відстрочення або розстрочення виконання, вжити заходів для забезпечення його виконання, про що зазначає в рішенні. З огляду на вищевикладене, суд вважає правильним визначити порядок виконання рішення, шляхом зарахування коштів у розмірі 53 452 (п`ятдесят три тисячі чотириста п`ятдесят дві) гривень 33 копійок, сплачених [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» в межах виконавчого провадження №65139924 по виконанню заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2020 у цивільній справі за унікальним №756/6171/20 (номер провадження 2/756/4260/20) в рахунок погашення його боргу, визначеного цим рішенням суду. Різницю коштів, сплачених [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Управляюча компанія «Затишна Оселя» в межах виконавчого провадження №65139924 по виконанню заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2020 у цивільній справі за унікальним №756/6171/20 (номер провадження 2/756/4260/20) в рахунок погашення його боргу у розмірі 17 270 (сімнадцять тисяч двісті сімдесят) гривень 69 копійок суд вважає правильним стягнути з позивача на користь відповідача, застосувавши поворот виконання рішення суду. Законом України «Про виконавче провадження» визначено те, які кошти є витратами виконавчого провадження. Судом встановлено, що [PERSON] у виконавчому провадженні №65139924 по виконанню заочного рішення Оболонського районного суду м.Києва від 11.11.2020 у цивільній справі за унікальним №756/6171/20 (номер провадження 2/756/4260/20) сплачено основну винагороду приватного виконавця у розмірі 5 701,46 грн та витрати виконавчого провадження у розмірі 1 569 грн, які не можуть бути повернуті відповідачу з застосуванням процедури повороту виконання судового рішення, оскільки ці кошти не були сплачені ним на рахунок іншої сторони у справі. Це питання підлягає вирішенню в межах Закону України «Про виконавче провадження» у межах правовідносин відповідача та приватного виконавця, який здійснював виконавче провадження по виконанню скасованого у подальшому заочного рішення.

Outcome: partial