Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

23 серпня 2022 року позивач [PERSON] звернулась до суду з позовною заявою до відповідача [PERSON] про стягнення аліментів на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Згідно позовної заяви позивач [PERSON] зазначала про те, що з відповідачем [PERSON] перебувала у зареєстрованому шлюбі. З відповідачем мають двох неповнолітніх дітей сина [PERSON] , [INFO] (дитина інвалід), та сина [PERSON] , [INFO] . Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 26 грудня 2012 року з відповідача [PERSON] на її користь стягнуто аліменти на утримання сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 40% від його доходу щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Рішенням Демидівського районного суду Рівненської області від 9 вересня 2020 року шлюб між нею та відповідачем було розірвано. Діти проживають з нею та перебувають на її утриманні. Її неповнолітній син [PERSON] , є учнем 3 класу Демидівського ліцею. На неодноразові звернення до відповідача, згоди щодо надання допомоги на утримання дитини між ними не досягнуто. Відповідач у добровільному порядку допомоги на утримання дітей не надає, хоч зобов`язаний надавати таку допомогу. Тих коштів, що нерегулярно надає відповідач, недостатньо для матеріального забезпечення сина [PERSON] , який є учнем 3 класу Демидівського ліцею і потребує значних витрат на його навчання. Вона не працевлаштована, оскільки доглядає свого сина [PERSON] , який є особою з інвалідністю. Отримувані нею нерегулярні доходи не дають можливості забезпечувати дітей усім необхідним. Їй відомо, що відповідач офіційно не працевлаштований, проте отримує доходи від тимчасових заробітків та має нерегулярний мінливий дохід, інших утриманців не має, а тому може надавати допомогу на утримання дитини. З вказаних підстав, у позовній заяві позивач [PERSON] просила стягнути з відповідача [PERSON] на її користь аліменти на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. Позивач [PERSON] на розгляд справи до суду не з`явилась. В судовому засіданні представник позивача адвокат Махацький Ю.М. позовні вимоги підтримав, з підстав викладених у позовній заяві. Відповідач [PERSON] \~в судове\~засідання 3\~листопада 2022\~року повторно\~не з`явився,\~хоч про\~час та\~місце судового\~розгляду справи\~був повідомлений\~у встановленому\~порядку шляхом надіслання судової повістки на адресу місця проживання відповідача (а.с. 26, 31) та розміщення оголошення на офіційному веб-сайті Судової влади України, що відповідає вимогам ч. 1 ст. 128 Цивільного процесуального кодексу України (далі - ЦПК України). Причини неявки в судові засідання відповідач [PERSON] не повідомив, клопотань про проведення судового розгляду справи без його участі, відкладення судового засідання, чи відзиву на позов, до суду не подавав. За таких обставин, суд приходить до висновку про вирішення справи у заочному розгляді, на підставі наявних у справі доказів, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України. Суд, заслухавши представника позивача, вивчивши матеріали справи, дослідивши докази по справі, приходить до висновку, що позовні вимоги позивача підлягають до задоволення з наступних підстав. В ході розгляду справи судом не вирішувалося питання про забезпечення доказів, не вживалися заходи забезпечення позову, зупинення і поновлення провадження тощо. В ході розгляду справи сторони (їх представники) заяв та/чи клопотань до суду не подавали. Під час розгляду справи судом встановлені такі факти та відповідні їм правовідносини. Згідно Свідоцтва про народження серії [NUMBER] (а.с. 7), встановлено, що [PERSON] , народився [INFO] , його батьком вказаний [PERSON] , а матір`ю [PERSON] . Отже, сторони по справі є батьками неповнолітнього [PERSON] , [INFO] . З витягу про зареєстрованих у житловому приміщенні/будинку осіб № 848, виданого Демидівською селищною радою Рівненської області 11 серпня 2022 року, вбачається, що неповнолітній [PERSON] , [INFO] , проживає з матір`ю [PERSON] (позивачем по справі). В силу вимог ст. 180 Сімейного кодексу України (далі - СК України) батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 1 ст. 27 Конвенції ООН про права дитини від 20 листопада 1989 року, яка ратифікована Постановою Верховної Ради України № 789ХІІ від 27 лютого 1991 року та набула чинності для України 27 вересня 1991 року, держава визнає право кожної дитини на рівень життя, необхідний для фізичного, розумового, духовного, морального і соціального розвитку дитини. П. 17 Постанови Пленуму Верховного Суду України № 3 від 15.05.2006 року Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів передбачає, що за відсутності домовленості між батьками про сплату аліментів на дитину той із них, з ким вона проживає, вправі звернутися до суду з відповідним позовом. Відповідно до ч. 3 ст. 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів. Відповідно до ч. 1 ст. 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Таким чином, аліменти з відповідача [PERSON] підлягають стягненню на користь позивача [PERSON] за її вибором на утримання неповнолітньої дитини в твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 2 ст. 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку , що на час розгляду справи становить 1372,00 гривні. Під час розгляду справи встановлено, що відповідач [PERSON] є працездатним, постійного місця роботи не має, отримує дохід від тимчасових заробітків. Позивач [PERSON] не працює, оскільки доглядає за дитиною інвалідом та отримує державну соціальну допомогу на дитинуінваліда (а.с. 8). За таких обставин, суд приходить до висновку про стягнення аліментів з відповідача [PERSON] на користь\~позивача [PERSON] на утримання неповнолітньої дитини сина [PERSON] , [INFO] , в розмірі 2000 гривень щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з дня звернення позивача до суду з позовною заявою та до досягнення дитиною повноліття. При цьому, суд вважає, що вказаний розмір аліментів, не буде завищеним в нинішніх умовах проживання, а також з урахуванням віку дитини сторін по справі, її потреб, та не буде таким, що створить відповідачеві додаткові труднощі матеріального характеру.\~\~\~\~ Ч. 1 ст. 191 СК України визначає, що аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. Ч. 1\~ст. 133 ЦПК України\~визначає, що судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Відповідно до п. 1 ч. 3\~ст. 133 ЦПК України\~до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Із досліджених в судовому засіданні договору про надання правничої допомоги №465 від 17 серпня 2022 року, ордера, квитанції № 87 (а.с. 13-15) встановлено, що за надання професійної правничої допомоги позивачем [PERSON] понесено витрати в розмірі 2000 гривень. За таких обставин, відповідно до п. 1 ч. 2\~ст. 141 ЦПК\~України, суд стягує з відповідача [PERSON] на користь позивача понесені позивачем [PERSON] витрати на надання професійної правничої допомоги в розмірі 2000 гривень. На підставі вимог ст. 141 ЦПК України, суд стягує з відповідача на користь держави судовий збір у зв?язку з розглядом цієї справи в розмірі 992,40 гривень, з урахуванням положень Закону України «Про судовий збір» від 8 липня 2011 року (з наступними змінами) щодо встановленого мінімального розміру судового збору за подання до суду позовів майнового характеру та того, що на час подання до суду позовної заяви про стягнення аліментів позивач [PERSON] була звільнена від сплати судового збору. Підстав для\~звільнення відповідача [PERSON] від сплати судового збору не встановлено. Відповідно до ст. 430 ЦПК України, суд допускає негайне виконання рішень у справах про стягнення аліментів - у межах суми платежу за один місяць. У позовній заяві, обгрунтовуючи свої позовні вимоги, позивач посилалась на положення ст.ст. 180-182, 184 СК України. Застосування вказаних правових норм при вирішенні справи, суд вважає обгрунтованим. На підставі викладеного та відповідно до ст.ст. 180-182, 184 Сімейного кодексу України, ст.ст. 141, 258,\~259,\~265,\~268, 280, 430 Цивільного процесуального кодексу України, суд, -

Outcome: approved