Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

1. Стислий виклад позиції позивача, заперечень відповідача. 29 грудня 2021 року [PERSON] звернулася до суду із позовною заявою до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя. Позовні вимоги мотивує тим, що вона ( [PERSON] ) 17 травня 2008 року перебувала у зареєстрованому шлюбі із [PERSON] , який рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року розірваний. В період шлюбу до моменту фактичного припинення шлюбних відносин та припинення ведення спільного господарства, за спільні кошти було набуто спірне майно, а саме: корову Чернуху, корову Майку, металопластикові вікна, бензопилу «Husqvarna», мотокосу «Світязь БТ-430 РRО», кормоподрібнювач «Млин-ОК Млин-3», телевізор LG, тачка садова двухколесна 150/240 л, електроточило «Світязь», комплект м`яких меблів (диван та два крісла), електродриль ударний ТА-01-207, загальною вартістю 96\~693,00 грн. Відповідач відмовляється від добровільного поділу майна, що є спільною сумісною власністю подружжя. Позивачка, посилаючись на статті 57, 60, 69, 70-71 СК України, статті 2, 4, 5, 10-11, 15, 81, 175, 259, 263-265, 273 ЦПК України, просить: визнати спільною сумісною власністю подружжя корову Чернуху, корову Майку, металопластикові вікна, бензопилу «Husqvarna», мотокосу «Світязь БТ-430 РRО», кормоподрібнювач «Млин-ОК Млин-3», телевізор LG, тачка садова двухколесна 150/240 л, електроточило «Світязь», комплект м`яких меблів (диван та два крісла), електродриль ударний ТА-01-207; визнати право власності на майно в цілому за [PERSON] на - корову Чернуху, корову Майку, металопластикові вікна, бензопилу «Husqvarna», мотокосу «Світязь БТ-430 РRО», кормоподрібнювач «Млин-ОК Млин-3», телевізор LG, тачка садова двухколесна 150/240 л, електроточило «Світязь», комплект м`яких меблів (диван та два крісла), електродриль ударний ТА-01-207; стягнути із [PERSON] на користь [PERSON] грошову компенсацію вартості її 1/2 частки спільного сумісного майна подружжя у сумі 48\~347,00 грн. (арк. с. 1-4). Відповідач відзив на позовну заяву не подав. 2. Позиції учасників справи під час розгляду справи по суті. Позивачка, представник позивачки позовні вимоги підтримали та просили їх задовольнити. Відповідач просив відмовити у задоволенні позовних вимог. 3. Фактичні обставини справи, встановлені судом, зміст спірних правовідносин. Суд встановив, що [PERSON] та [PERSON] 17 травня 2008 року зареєстрували шлюб, подружжю присвоєно прізвище « [PERSON] » (арк. с. 9). Рішенням Чернігівського районного суду Чернігівської області від 21 вересня 2021 року, шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірваний (арк. с. 61-62). За змістом позовних вимог позивачка, в порядку поділу майна, просить визнати за відповідачем право власності на: корову «Чернуха», [INFO] , придбану в жовтні 2016 року; корову «Майка», [INFO] , придбану в травні 2021 року; металопластикові вікна; бензопилу «Husqvarna»; мотокосу «Світязь БТ-430 РRО»; кормоподрібнювач «Млин-ОК Млин-3»; телевізор LG; тачка садова двухколесна 150/240 л; електроточило «Світязь»; комплект м`яких меблів (диван та два крісла); електродриль ударний ТА-01-207, загальною вартістю 96\~693,00 грн, та стягнути з відповідача на її користь грошову компенсацію 1/2 частки вартості цього майна (арк. с. 16-46). 4. Норми права, які застосував суд, та мотиви їх застосування. Згідно зі статтею 60 СК України, майно,\~набуте подружжям\~за час\~шлюбу,\~належить дружині\~та чоловікові\~на праві\~спільної сумісної\~власності незалежно\~від того,\~що один\~з них\~не мав\~з поважної\~причини (навчання,\~ведення домашнього\~господарства,\~догляд за\~дітьми,\~хвороба тощо)\~самостійного заробітку\~(доходу). Вважається, що кожна річ, набута за час шлюбу, крім речей індивідуального користування, є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя. В силу приписів частини 1 статті 61 СК України, об`єктом права спільної сумісної власності подружжя може бути будь-яке майно, за винятком виключеного з цивільного обороту. Згідно із статтею 68 СК України, розірвання шлюбу не припиняє права спільної сумісної власності на майно, набуте за час шлюбу. В силу приписів частини 1, частини 2 статті 69 СК України, дружина і чоловік мають право на поділ майна, що належить їм на праві спільної сумісної власності, незалежно від розірвання шлюбу. Дружина і чоловік мають право розділити майно за взаємною згодою. Відповідно до\~частини 1\~статті 70\~СК України,\~у разі поділу майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, частки майна дружини та чоловіка є рівними, якщо інше не визначено домовленістю між ними або шлюбним договором. Відповідно до частини 1 статті 71 СК України, визначено, що майно, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, ділиться між ними в натурі. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. Згідно із роз`ясненнями, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21 грудня 2007 року, поділ спільного майна подружжя здійснюється за правилами, встановленими статтями 69-72 СК України та статтею 372 ЦК України. Вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. За правилами частини 1 статті 81 ЦПК України, кожна особа повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Верховний Суд України у справі № 6-843цс17 від 24 травня 2017 року вказує, що у сімейному праві діє презумпція права спільної сумісної власності майна подружжя, що не потребує доказування та не потребує встановлення інших обставин, крім набуття майна за час шлюбу, та існує поки не спростована. Таким чином, той з подружжя, хто оспорює презумпцію права спільної сумісної власності, повинен доводити в суді обставини, проти яких заперечує. Суд встановив, що сторони з 17 травня 2008 року до 21 вересня 2021 року перебували у зареєстровану шлюбі. В ході судового розгляду справи по суті, позивачка довела, що майно, яке вона просить поділити, належить їй та відповідачу на праві спільної сумісної власності. Відтак, суд вважає, що обсяг заявленого позивачкою майна є об`єктом спільної сумісної власності сторін у справі. В той же час, згідно із роз`яснення, викладеними у пункті 22 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» №11 від 21 грудня 2007 року, вартість майна, що підлягає поділу, визначається за погодженням між подружжям, а при недосягненні згоди - виходячи з дійсної його вартості на час розгляду справи. Відповідач не погодився із вартістю майна, яку позивачка визначила на підставі відомостей із веб-сайтів, на яких пропонується до продажу аналогічне майно. З метою визначення дійсної вартості спірного майна, представник позивачки заявив клопотання про призначення товарознавчої експертизи. Згідно з ухвалою Менського районного суду Чернігівської області від 09 серпня 2022 року, клопотання представника позивачки [PERSON] про призначення товарознавчої експертизи задоволено; у цивільній справі за у справі за позовною заявою [PERSON] до [PERSON] про поділ майна, що є об`єктом спільної сумісної власності подружжя призначено товарознавчу експертизу, проведення якої доручено експертам Чернігівського науково-дослідного експертно-криміналістичного центру МВС України (місто Чернігів вулиця Степана Разіна, 19, 14037); оплату витрат, пов`язаних із залученням експерта та проведенням експертизи покладено на позивачку [PERSON] , місце проживання якої: [ADDRESS] (арк. с. 144-147). Згідно із Повідомленням про неможливість проведення експертизи № СЕ-19/125-22/6003-ТВ від 21 вересня 2022 року, судова експертиза не проводилася у зв`язку із ненадходженням на рахунок Чернігівського НДЕКЦ МВС коштів за проведення судової експертизи у сумі 2\~265,40 грн (арк. с. 164-165). За таких обставин, суд дійшов висновку, що позивачка не надала доказів щодо дійсної вартості майна, яке підлягає поділу, на час розгляду справи. Окрім цього, суд зазначає, що при запропонованому позивачкою варіанті поділу відповідач зобов`язаний сплатити позивачці грошову компенсацію, однак відповідач відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду не вносив, у справі відсутні дані, що відповідач реально в змозі виплатити позивачці таку компенсацію. Якщо дружина та чоловік не домовилися про порядок поділу майна, спір може бути вирішений судом. При цьому суд бере до уваги інтереси дружини, чоловіка, дітей та інші обставини, що мають істотне значення. Неподільні речі присуджуються одному з подружжя, якщо інше не визначено домовленістю між ними (частини 1, 2 статті 71 СК України). Присудження одному з подружжя грошової компенсації замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку, допускається лише за його згодою, крім випадків, передбачених ЦК України (частина 4 статті 71 СК України). Так, присудження судом грошової компенсації одному з подружжя замість його частки у праві спільної сумісної власності на майно, зокрема на житловий будинок, квартиру, земельну ділянку допускається лише за наявності згоди цієї особи на таке присудження, крім випадків, передбачених статтею 365 ЦК України. Положеннями цієї статті передбачають підстави, за наявності яких суд може задовольнити позов співвласника про припинення права особи на частку у спільному майні, якщо: частка є незначною і не може бути виділена в натурі; річ є неподільною; спільне володіння і користування майном є неможливим, таке припинення не завдасть істотної шкоди інтересам співвласника та членам його сім`ї. Суд постановляє рішення про припинення права особи на частку у спільному майні за умови попереднього внесення позивачем вартості цієї частки на депозитний рахунок суду. Згідно із частиною 5 статті 71 СК України, присудження одному з подружжя грошової компенсації можливе за умови попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Наявність цієї умови дозволяє створити ефективний механізм охорони прав співвласників, право на частку яких припиняється, щодо гарантованого отримання вартості частки в разі ухвалення судового рішення. Адже на підставі цього рішення не тільки припиняється право, але й набувається право на частку іншим співвласником. Отже, процедура внесення суми відшкодування вартості частини майна на депозит суду, з одного боку, є гарантією справедливої сатисфакції особі у зв`язку з припиненням її права на частку у спільному майні, а з іншого боку, є технічною функцією щодо забезпечення виконання однією стороною у справі своїх зобов`язань перед іншою. У пункті 25 постанови «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» від 21.12.2007 №11 Пленум Верховного суду роз`яснив, що, вирішуючи питання про поділ майна, що є об`єктом права спільної сумісної власності подружжя, зокрема неподільної речі, суди мають застосовувати положення чч.4, 5 ст.71 СК щодо обов`язкової згоди одного з подружжя на отримання грошової компенсації та попереднього внесення другим із подружжя відповідної грошової суми на депозитний рахунок суду. Враховуючи викладене, суд дійшов висновку відмовити у задоволенні позовних вимог, оскільки сторонами не досягнуто згоди щодо визначення вартості пред`явленого до поділу майна, а суд, за відсутності визначеної (погодженої) сторонами оцінки спірного майна, фактично позбавлений можливості провести його поділ відповідно до часток сторін, які є рівними, з присудженням сторонам того чи іншого майна з урахуванням його вартості. На підставі викладеного, кеpуючись статтями 263 265 ЦПК Укpаїни, суд-

Outcome: dismissed