Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] про визначення місця проживання дитини. В позовній заяві вказував, що він з 2013 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . У 2018 року дружина залишила сім`ю і з того часу проживає невідомо де, не цікавиться дитиною. Син проживає разом з ним, навчається у Серницькому ліцеї, має друзів. Він повністю забезпечує сина, дбає про повноцінне дитинство, створює всі належні умови для навчання та виховання. Крім того, син прихильний до нього та бажає проживати разом з ним. Покликаючись на вищевикладене, [PERSON] просив визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] , разом з ним. Позивач [PERSON] в судове засідання не з`явився. В заяві, адресованій суду, просив провести розгляд справи без його участі. Позов підтримав. Не заперечує проти ухвалення заочного рішення. Відповідачка [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилась, хоча про день, місце та час розгляду справи повідомлена належним чином, про що свідчить повідомлення про розміщення виклику до суду через оголошення на офіційному веб-порталі судової влади України. Представник органу опіки і піклування в судове засідання не з`явився. Надіслав суду заяву про розгляд справи без участі представника та надіслав висновок про доцільність визначення місця проживання неповнолітньої дитини разом з батьком, а також акт обстеження житлово-побутових умов. Враховуючи неявку всіх учасників судового розгляду, згідно ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічними засобами не здійснюється. Враховуючи вищевикладене, у відповідності до ч.1 ст.280 ЦПК України, суд вважає за можливе ухвалити заочне рішення на підставі наявних в справі доказів. Суд, дослідивши матеріли справи, з`ясувавши обставини справи, встановивши правовідносини, які випливають із встановлених обставин, та правові норми, які підлягають застосуванню до цих правовідносин, приходить до наступних висновків. Судом встановлено, що позивач [PERSON] , з 2013 року перебував з відповідачкою у зареєстрованому шлюбі. Від даного шлюбу мають сина [PERSON] , [INFO] . Рішення Зарічненського районного суду від 28 вересня 2022 року шлюб між ними розірваний. Згідно довідки Зарічненської селищної ради від 12.10.2022 року, відповідачка по справі [PERSON] зареєстрована в [ADDRESS] , проте фактично за вказаною адресою не проживає. З досліджених свідоцтва про народження дитини та свідоцтва про зміну імені, позивач по справі [PERSON] є батьком [PERSON] , [INFO] . Відповідно до довідки Серницького ліцею від 03.10.2022 року, [PERSON] , 2010 року народження, навчається в в 5-А класі даного закладу. Відповідно до частин першої, другої статті 24\~Конституції України громадяни мають рівні конституційні права і свободи та є рівними перед законом. Не може бути привілеїв чи обмежень за ознаками раси, кольору шкіри, політичних, релігійних та інших переконань, статі, етнічного та соціального походження, майнового стану, місця проживання, за мовними або іншими ознаками. Відповідно до статті 8\~Закону України\~«Про охорону\~дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Батьки або особи, які їх замінюють, несуть відповідальність за створення умов, необхідних для всебічного розвитку дитини, відповідно до законів України. У статті 141\~СК України встановлено, що мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини, крім випадку, передбаченого частиною п`ятою\~статті 157 цього Кодексу. За частинами першою, другою статті 161 СК України, якщо мати та батько, які проживають окремо, не дійшли згоди щодо того, з ким із них буде проживати малолітня дитина, спір між ними може вирішуватися органом опіки та піклування або судом. Під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини беруться до уваги ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особиста прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. Тлумачення частини першої статті 161\~СК України свідчить, що під час вирішення спору щодо місця проживання малолітньої дитини враховується ставлення батьків до виконання своїх батьківських обов`язків, особисту прихильність дитини до кожного з них, вік дитини, стан її здоров`я та інші обставини, що мають істотне значення. До інших обставин, що мають істотне значення, можна віднести, зокрема: особисті якості батьків; відносини, які існують між кожним з батьків і дитиною (як виконують батьки свої батьківські обов`язки по відношенню до дитини, як враховують її інтереси, чи є взаєморозуміння між кожним з батьків і дитиною); можливість створення дитині умов для виховання і розвитку. Верховний Суд у свій постанові №712/11527/17 від 23.12.2020 року звертає увагу, що у усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага повинна приділятись якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Відповідно до висновку органу опіки і піклування виконкому Зарічненської селищної ради вбачається, що за місце проживання [PERSON] створені всі належні умови для виховання, утримання та навчання дитини, а тому орган опіки і піклування Зарічненської селищної ради вважає за доцільне, визначити місце проживання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] разом з батьком [PERSON] в с.Серники Вараського району. Відповідно до акту обстеження умов проживання від 17.10.2022 року, проведено обстеження умов проживання в житловому будинку в [ADDRESS] , з умов приживання в будинку чисто, санітарно-гігієнічні умови проживання відповідають нормам. наявні необхідні меблі та електрична техніка. Продуктами харчування сім`я забезпечена в достатній кількості. Сім`я користується земельною ділянкою та тримають підсобне господарство. За результатом обстеження, дитині створено всі необхідні умови для проживання, виховання та розвитку. У постанові від 17.10.2018 року у справі №402/428/16-ц Велика Палата Верхового Суду відступила від висновків Верховного Суду України, висловлених у постановах від 14 грудня 2016 року у справі № 6-2445цс16 та від 12 липня 2017 року у справі № 6-564цс17, щодо застосування норм права у подібних правовідносинах, а саме статті 161\~СК України та принципу 6 Декларації прав дитини, про обов`язковість брати до уваги принцип 6 Декларації прав дитини стосовно того, що малолітня дитина не повинна, крім тих випадків, коли є виняткові обставини бути розлучена зі своєю матір`ю. Велика Палата Верховного Суду вважає, що при визначенні місця проживання дитини першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини в силу вимог статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року. При цьому під забороною розлучення дитини зі своєю матір`ю в контексті Декларації прав дитини слід розуміти не обов`язковість спільного проживання матері та дитини, а право на їх спілкування, турботу з боку матері та забезпечення з боку обох батьків, у тому числі й матері, прав та інтересів дитини, передбачених цією Декларацією та Конвенцією про права дитини від 20 листопада 1989 року. Виходячи з якнайкращого забезпечення інтересів дітей та враховуючи тривалість проживання малолітньої дитини за адресою разом з батьком, його прихильність до батька, забезпечення сталості його соціальних зв`язків з батьком та у соціумі вцілому, добросовісне виконання батьком батьківських обов`язків, створення для дітей необхідних умов для проживання, розвитку та навчання, а також відсутність обставин, які можуть негативно впливати на виховання дитини та розвиток, суд вважає, що позов [PERSON] про визначення місця проживання дитини разом з ним підлягає задоволенню. Ухвалюючи рішення\~у справі\~«М.\~С.\~проти України»\~від 11\~липня 2017\~року (заява\~№ 2091/13), ЄСПЛ указав на те, що при визначенні найкращих інтересів дитини в конкретній справі слід брати до уваги два міркування: по-перше, у найкращих інтересах дитини зберегти її зв`язки із сім`єю, крім випадків, коли доведено, що сім`я непридатна або неблагополучна; по-друге, у найкращих інтересах дитини є забезпечення її розвитку у безпечному, спокійному та стійкому середовищі, що не є неблагонадійним (пункт 100 рішення від 16 липня 2015 року у справі «Мамчур проти України», заява № 10383/09). З огляду на викладене, суд зазначає, що у спірних правовідносинах якнайкращим інтересам дитини відповідатиме те, що малолітній [PERSON] залишаться проживати з батьком, у звичному для нього середовищі, оскільки місце перебування його матері [PERSON] невідоме, хоча зареєстроване місце проживання останньої, згідно довідки Зарічненської селищної ради №1887 від 12.10.2022 року [ADDRESS] . Крім того, суд зазначає, що залишення малолітнього сина проживати з батьком не можна тлумачити, як наявність у батька переваги перед матір`ю, оскільки мати дитини у такому випадку не обмежена у своєму праві на спілкування з сином. Таким чином, повно та всебічно дослідивши обставини справи щодо визначення місця проживання малолітньої дитини, перевіривши їх доказами, які оцінено на предмет належності, допустимості, достовірності, достатності та взаємозв`язку, враховуючи висновок органу опіки та піклування, яким рекомендовано визначити місце проживання [PERSON] з батьком, а також створення останнім належних умов для проживання, виховання та забезпечення дитини, виходячи в першу чергу з інтересів дитини, суд приходить до переконання про наявність підстав для визначення місця проживання [PERSON] з батьком, у зв`язку з чим позовні вимоги [PERSON] є обґрунтованими і такими, що підлягають задоволенню.

Outcome: approved