Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-27 00:00:00

06.07.2021 року до Орджонікідзевського районного суду м.Харків звернувся [PERSON] звернувся з позовом до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів. В позовній заяві вказував на те, що з 2012 року він перебував у фактичних шлюбних відносинах з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] . Відомості про біологічного батька дитини йому не відомі. З середини серпня 2017 року вони з [PERSON] проживають окремо. Малолітнього [PERSON] відповідач залишила проживати разом з ним. Наразі він виконує всі батьківські обов`язки по відношенню до [PERSON] , [INFO] . [PERSON] з 2017 року участі у вихованні сина не приймає, здоров`ям, розвитком, навчально-виховним процесом свого сина не цікавиться, матеріально не забезпечує, зауваження щодо невиконання нею своїх батьківських обов`язків не сприймає, з сином не проживає та участі у його житті не приймає. Він разом з [PERSON] , [INFO] проживають у належній йому двохкімнатній квартирі. Дитині забезпечені гідні умови проживання та гармонійна атмосфера оточення. Між ним та дитиною склалися доброзичливі стосунки, які сприяють належному вихованню дитини. В зв`язку з чим просив суд позбавити [PERSON] , [INFO] , батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Призначити його, опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] . Стягнути з [PERSON] на його користь, аліменти на утримання малолітнього [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи з 06.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття. А також стягнути з відповідача сплачений судовий збір в розмірі 1816 грн. 04.08.2021 року ухвалою судді Орджонікідзевського районного суду м.Харків Глібко О.В. прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито провадження по справі. Згідно розпорядження Верховного Суду України від 14.03.2022 року №7/0/9-22, територіальну підсудність судових справ Орджонікідзевського районного суду м.Харкова було змінено на Київський районний суд м.Полтави. 23.09.2022 року Орджонікідзевським районним судом м.Харкова цивільну справу за позовом [PERSON] до [PERSON] про позбавлення батьківських прав та стягнення аліментів направлено до Київського районного суду м.Полтави. 23.09.2022 року судом прийнято дану цивільну справу до провадження та призначено до розгляду за правилами загального позовного провадження. 13.10.2022 року судом закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду. В судовому засіданні [PERSON] позовні вимоги підтримав в повному обсязі, просить задовольнити. Відповідач [PERSON] в судове засідання не з`явилася, про причини неявки суд не повідомила, заяв чи клопотань про відкладення розгляду справи чи розгляд справи за її відсутності на адресу суду не надходило. Третя особа Департамент служб у справі дітей Харківської міської ради в судове засідання свого представника не направив, попередньо надали заяву про розгляд справи за їх відсутності, при винесенні рішення просять врахувати інтереси дитини. Враховуючи згоду позивача [PERSON] та наявність у справі достатніх доказів, суд приходить до висновку про розгляд справи за відсутності відповідача [PERSON] та третьої особи Департаменту служби у справі дітей Харківської міської ради. Суд заслухавши [PERSON] , вивчивши та дослідивши матеріали справи, приходить до наступного висновку. Судом встановлено, що з 2012 року [PERSON] проживав без реєстрації шлюбу з [PERSON] . [INFO] [PERSON] народила сина [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 29.10.2013 року, актовий запис №593 (а.с.12). Відповідно до вищевказаного свідоцтва про народження батьком дитини вказаний [PERSON] , мати дитини - [PERSON] . В судовому засіданні позивач також підтвердив, що малолітній [PERSON] не є його біологічною дитиною. Крім того, в судовому засіданні позивач зазначив, що з середини 2017 року він з [PERSON] припинили спільне проживання, відповідач залишила свого малолітнього сина [PERSON] , 2013 року народження разом з позивачем. З того часу [PERSON] участі у вихованні сина [PERSON] , 2013 року народження не приймає,здоров`ям, розвитком, його навчально-виховним процесом не цікавиться, матеріально не забезпечує, зауваження щодо невиконання нею своїх батьківських обов`язків не сприймає, з сином не проживає та участі у його житті не приймає. З характеристики наданої КЗ «Харківський ліцей №12 Харківської міської ради Харківської області» (а.с.9-10), Характеристики на вихованця комунального закладу Заклад дошкільної освіти №338 Харківської міської ради (а.с.110) вбачається, що [PERSON] приймає активну участь в житті дитини [PERSON] , слідкує за його фізичним та моральним станом. Мати, [PERSON] , з дитиною не проживає, не цікавиться вихованням та розвитком дитини, участі у житті сина не бере. Відповідно до ст.164 Сімейного кодексу України, батько, мати можуть бути позбавлені батьківських прав, якщо буде встановлено, що вони ухиляються від виконання своїх обов`язків по вихованню дитини. Згідно п.16 Постанови Пленуму Верховного суду України від 30.03.2007 року «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновленні і про позбавлення та поновлення батьківських прав» ухилення батьків від виконання своїх обов`язків має місце, коли вони не піклуються про фізичний і духовний розвиток дитини, її навчання, підготовку до самостійного життя, зокрема:не забезпечують необхідність харчування, медичного огляду, лікування дитини, що негативно впливає на її фізичний розвиток як складову виховання; не спілкуються з дитиною в обсязі, необхідному для її нормального самоусвідомлення; не надають дитині доступу до культурних та інших духовних цінностей, не сприяють засвоєнню нею загальновизнаних норм моралі; не виявляють інтересу до її внутрішнього світу; не створюють умов для отримання нею освіти. Зазначені фактори, як кожен окремо, так і в сукупності, можна розцінювати як ухилення від виховання дитини лише за умови винної поведінки батьків, свідомого нехтування ними своїми обов`язками. Крім того, згідно висновку Департаменту служби у справах дітей виконавчого комітету Харківської міської ради від 14.09.2022 року №172 про доцільність позбавлення батьківських прав, Департамент вважає за доцільне позбавити [PERSON] батьківських прав відносно малолітнього сина [PERSON] , [INFO] . Згідно ст.51 Конституції України, ст.180, 181 Сімейного Кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. У відповідності до ст. 150 Сімейного Кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. Ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» на батьків покладається відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки зобов`язані виховувати дітей, піклуватися про їх здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку їх природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Пунктом 2 частини 164 Сімейного Кодексу України передбачено, що підставою для позбавлення батьків або одного з них батьківських прав, може бути ухилення останніх від виконання своїх обов`язків по вихованню дітей, засудження за вчинення умисного злочину щодо дитини. Пунктом 15 Постанови Пленуму Верховного суду України № 3 «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про усиновлення і про позбавлення та поновлення батьківських прав» від 30 березня 2007 року позбавлення батьківських прав (тобто прав на виховання дитини, захист її інтересів, на відібрання дитини в інших осіб, які незаконно її утримують, та ін.), що надані батькам до досягнення дитиною повноліття і ґрунтуються на факті спорідненості з нею, є крайнім заходом впливу на осіб, які не виконують батьківських обов`язків, а тому питання про його застосування слід вирішувати лише після повного, всебічного, об`єктивного з`ясування обставин справи, зокрема ставлення батьків до дітей. Проаналізувавши всі досліджені докази, суд приходить до висновку, що мати дитини [PERSON] ухиляється від виконання батьківських обов`язків щодо виховання та утримання сина, оскільки не цікавиться його здоров`ям, життям та подальшою долею, проживає окремо від нього, намірів змінити ставлення до виконання своїх батьківських обов`язків не виявляє. Враховуючи вище наведе, а також тривалість часу, протягом якого відповідач без жодних об`єктивних перешкод не виконує своїх батьківських обов`язків відносно сина, суд прийшов до висновку про задоволення позову про позбавлення відповідача батьківських прав як обґрунтованого та доведеного доказами. При цьому суд вважає за необхідне роз`яснити сторонам по справі, що відповідно до ст. 169 СК України мати, батько, позбавлені батьківських прав, мають право на звернення до суду з позовом про поновлення батьківських прав у разі зміни поведінки особи, позбавленої батьківських прав, та обставин, що були підставою для позбавлення батьківських прав. Вирішуючи вимоги в частині встановлення опіки та призначення опікуна суд виходить з такого. У відповідності до ст. 243 СК України опіка, піклування встановлюється над дітьми-сиротами і дітьми, позбавленими батьківського піклування. Опіка встановлюється над дитиною, яка не досягла чотирнадцяти років, а піклування - над дитиною у віці від чотирнадцяти до вісімнадцяти років. Опіка, піклування над дитиною встановлюється органом опіки та піклування, а також судом у випадках, передбачених Цивільним кодексом України. Статтею 58 ЦК України передбачено, що опіка встановлюється над малолітніми особами, які є сиротами або позбавлені батьківського піклування Згідно з ч.ч. 1-4 ст. 63 ЦК України опікуна або піклувальника призначає орган опіки та піклування, крім випадків, встановлених статтею 60 цього Кодексу. Опікуном або піклувальником може бути лише фізична особа з повною цивільною дієздатністю. Фізична особа може бути призначена опікуном або піклувальником лише за її письмовою заявою. Опікун або піклувальник призначаються переважно з осіб, які перебувають у сімейних, родинних відносинах з підопічним, з урахуванням особистих стосунків між ними, можливості особи виконувати обов`язки опікуна чи піклувальника. Відповідно до ч. 3 ст. 60 ЦК України суд встановлює опіку над малолітньою особою, якщо при розгляді справи буде встановлено, що вона позбавлена батьківського піклування, і призначає опікуна за поданням органу опіки та піклування. З досліджуваних судом документів вбачається, що [PERSON] самоусунулася від виховання свого малолітнього сина та виконанням своїх обов`язків. Не цікавиться долею своєї дитини, не приймає участі у вихованні дитини, матеріально не забезпечує, не створює необхідні умови для проживання, виховання своєї дитини. Таким чином, суд приходить до висновку про те, що вимоги про призначення опікуном малолітнього [PERSON] , [INFO] - позивача [PERSON] , [INFO] , доведені, обґрунтовані, підтверджені належними доказами не суперечать висновку органу опіки та піклування, а тому підлягають задоволенню. Вирішуючи позовні вимоги про стягнення аліментів з відповідача на утримання дитини, суд виходить з наступного. Згідно ч. ч. 2, 3 ст. 166 СК особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини; при задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Відповідно до частини другої статті 51 Конституції України, статті 180 СК України батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до частини першої статті 15 СК України, статті 180 СК України сімейні обов`язки є такими, що тісно пов`язані з особою, а тому не можуть бути перекладені на іншу особу, у тому числі і щодо обов`язку утримувати дитину. Такий обов`язок матері, батька відповідно до частини першої статті 121 СК України ґрунтуються на походженні дитини від них, засвідченому органом державної реєстрації актів цивільного стану. Відповідно до частини першої статті 179 СК України аліменти, одержані на дитину, є власністю дитини. Оскільки у справі встановлено, що мати дитини самоусунулася від виховання дитини, кошти на утримання дитини не надає, то відповідно до частини третьої статті 181 СК України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. У справі встановлено, що дитина тривалий час проживає разом з [PERSON] . Слід зазначити, що частина третя статті 242 ЦК України прямо допускає існування інших законних представників, крім батьків (усиновлювачів) та опікунів. Так, законним представником у випадках, встановлених законом, може бути інша особа. Відповідно до ст.191 СК України аліменти підлягають стягненню з дня подачі заяви. Сплата аліментів за рішенням суду є одним із способів виконання обов`язку утримувати дитину тим з батьків, хто проживає окремо від дитини. Встановивши, що дитина фактично проживає з позивачем, суд приходить до висновку про задоволення позову про стягнення з відповідача аліментів на утримання малолітнього сина [PERSON] , [INFO] в розмірі ј частини всіх видів заробітку (доходу) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку починаючи з 06.07.2021 року до досягнення дитиною повноліття. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивачки слід стягнути витрати, пов`язані зі сплатою судового збору, у сумі 1816 грн.

Outcome: approved