Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

25.11.2021 р. [PERSON] звернувся до суду із зазначеним позовом довідповідача, просить стягнути з Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» 688,92 доларів США залишку коштів з рахунку № [NUMBER] , 68,82 доларів США пені за несвоєчасне виконання заяви про переказ/видачу коштів, 6 002,39 долари США залишку коштів з рахунку № [NUMBER] , 600,23 доларів США пені за несвоєчасне виконання заяви про переказ/видачу коштів. Свої вимоги [PERSON] обґрунтовує тим, що є клієнтом Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» і має в банку карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] , 27.02.2019 р. відповідач отримав його заяву від 27.02.2019 р. (вх.№ 37142-ВБ) про розірвання договорів, на підставі яких були відкриті зазначені рахунки та видати належні йому кошти, станом на 24.11.2021 р. його вимоги не виконані. Ухвалою суду від 02.12.2021 р. відкрито провадження у справі. Ухвалою суду від 06.09.2022 р. залучено в якості третьої особиТовариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон». Відповідачем Акціонерним товариством Комерційний банк «ПриватБанк» подано відзив на позовну заяву. Третьою особою: Товариством з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «Фінілон» пояснення щодо позову або відзиву не подано. Суд, дослідивши письмові докази, наявні у матеріалах справи, всебічно перевіривши обставини, на яких вони ґрунтуються, у відповідності з нормами матеріального права, що підлягають застосуванню до даних правовідносин, встановив наступні обставини і дійшов наступних висновків. Згідно статті 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Істотними умовами договору є умови про предмет договору, умови, що визначені законом як істотні або є необхідними для договорів даного виду, а також усі ті умови, щодо яких за заявою хоча б однієї із сторін має бути досягнуто згоди. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Згідно частини першої статті 1058 ЦК України за договором банківського вкладу (депозиту) одна сторона (банк), що прийняла від другої сторони (вкладника) або для неї грошову суму (вклад), що надійшла, зобов`язується виплачувати вкладникові таку суму та проценти на неї або дохід в іншій формі на умовах та в порядку, встановлених договором. Постановою Правління Національного банку України № 516 від 03.12.2003 р. у зв`язку з потребою приведення правил здійснення вкладних операцій банків України у відповідність до вимог ЦК України, Законів України «Про банки і банківську діяльність», «Про цінні папери та фондовий ринок», «Про Національну депозитарну систему та особливості електронного обігу цінних паперів в Україні» і з метою розширення сфери банківських послуг та використання банками різних фінансових інструментів щодо залучення грошових коштів від фізичних та юридичних осіб було затверджено Положення про порядок здійснення банками України вкладних (депозитних) операцій з юридичними і фізичними особами, яке 29.12.2003 р. за № 1256/8577 зареєстроване у Міністерстві юстиції України. Цим Положенням регулюється загальний порядок залучення банками України та філіями іноземних банків в Україні грошових коштів (як у національній, так і в іноземній валюті) або банківських металів від юридичних і фізичних осіб на їх поточні, вкладні (депозитні) рахунки та розміщення ощадних (депозитних) сертифікатів. Згідно пункту 1.1. Положення вклад (депозит) - це грошові кошти в готівковій або безготівковій формі у валюті України або в іноземній валюті або банківські метали, які банк прийняв від вкладника або які надійшли для вкладника на договірних засадах на визначений строк зберігання чи без зазначення такого строку (під процент або дохід в іншій формі) і підлягають виплаті вкладнику відповідно до законодавства України та умов договору; вклади (депозити) на вимогу - це грошові кошти або банківські метали, що розміщені вкладниками в банках на умовах видачі вкладу (депозиту) на першу вимогу вкладника або здійснення платежів за розпорядженням власника рахунку; вклади (депозити) строкові - це грошові кошти або банківські метали, розміщені вкладниками в банку на визначений договором строк. Згідно пункту 1.3. Положення сума, строк та умови приймання вкладів (депозитів) визначаються між банком та вкладником на договірних засадах. Главою 3 Положення регулюється порядок повернення банками грошових коштів і банківських металів та сплата процентів за договором банківського вкладу, зокрема, повернення вкладникові банківського строкового вкладу (депозиту) та нарахованих процентів за цим вкладом на його вимогу до спливу строку або до настання інших обставин, визначених договором, можливе виключно у випадках, коли це передбачено умовами договору банківського строкового вкладу. Зазначені норми є спеціальними для спірних правовідносин. У позовній заяві [PERSON] стверджує, що має в банку карткові рахунки № [NUMBER] та № [NUMBER] , що 27.02.2019 р. відповідач отримав його заяву від 27.02.2019 р. (вх. № 37142-ВБ) про розірвання договорів, на підставі яких були відкриті зазначені рахунки та видати належні йому кошти. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачемнадано суду в якості письмових доказів копії звернення до відповідача із заявою від 27.02.2019 р., якою повідомив про розірвання договору № SAMDN80000738120907 від 30.09.2013 р., договору № SAMDN80000733147467 від 18.02.2013 р., договору № SAMDNWFD00700552237 від 10.01.2014 р.; відповідь № 20.1.0.0.0/7-190227/510 від 12.03.2019 р. на № 37142-ВБ від 27.02.2019 р., скриншот програми Приват24 станом на 15.04.2014 р.щодо рахунку № [NUMBER] ; скриншот програми Приват24 станом на 22.04.2014 р.щодо рахунку № [NUMBER] . Частиною 1 статті 81 ЦПК України визначено, що кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. У статті 77 ЦПК України передбачено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. За нормами статті 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Між тим суду не надано жодного доказу звернення [PERSON] до Акціонерного товариства Комерційний банк «ПриватБанк» із заявою про розірвання договір, на підставі яких були відкриті зазначені у позовній заяві рахунки та видати належні йому кошти. Виходячи з аналізу частини першої статті 2, частини першої статті 4 ЦПК України, згідно яких завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів, отже порушене, не визнане, оспрюване право має існувати у особи на момент її звернення до суду за захистом якого вона звертається, тому відсутні підстави для задоволення позовних вимог [PERSON] , оскільки відсутність у матеріалах справи будь-яких звернень позивача до банку з вимогами повернути грошові кошти (одностороннє припинення договору) за договорами карткових рахунків свідчить про те, що у банку не виник обов`язок повертати грошові кошти, як наслідок, відсутнє порушене право позивача. Суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів) (стаття 89 ЦПК України). За таких обставин, вбачається, що вимоги позивача не знайшли свого підтвердження в судовому засіданні належними доказами. З огляду на наведене, у задоволенні позову у слід відмовити.

Outcome: dismissed