Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

[PERSON] \~та [PERSON] звернулися до суду з позовом до [PERSON] , Скороходівської селищної ради; Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області; Приватного нотаріуса Чутівського нотаріального округу, [PERSON] ; третя особа ФОП [PERSON] про зобов`язання вчинити певні дії. Позивачі просять суд: 1) скасувати державну реєстрацію (запис) земельної ділянки призначеної для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд, що знаходиться по [ADDRESS] із кадастровим номером 5325455300:30:010:0026; 2) скасувати рішення №643 Артемівської селищної ради від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації земельної ділянки у власність»; 3) скасувати рішення №748 Артемівської селищної ради від 11.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»; 4) скасувати Державний акт серія ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га з кадастровим номером 5325455300:30:010:0026; 5) виключити з Договору дарування від 27.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області Савіновою Н.М., п.1 вказаного Договору наступні слова: «колодязю питного №2». Позовна заява мотивована тим, що відповідач [PERSON] порушує права позивачів [PERSON] та [PERSON] щодо користування та розпорядження земельною ділянкою та колодязем, в результаті чого вони позбавлені вільного доступу до їх приватної власності, оскільки відповідач [PERSON] перекрив доступ до колодязя та проїзду загального користування між їх земельними ділянками. Так, позивачі зазначають, що спірний колодязь був виритий колишнім власником домоволодіння, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] (наразі домоволодіння позивача [PERSON] ), [PERSON] . Проїзд між будинками [ADDRESS] і [ADDRESS] існував з 1956 року, а в паркані раніше для всіх бажаючих була хвіртка до колодязя. Проте відповідач [PERSON] закрив хвіртку до колодязя та до проїзду, в результаті чого позивачі вказують на неможливість потрапити до своїх городів. Крім того, позивач [PERSON] зазначає, що не має можливості приватизувати свою земельну ділянку надану їй для користування, оскільки існує накладення меж земельних ділянок одна на одну, в зв`язку з тим, що колодязь стоїть на межі, хоча повинен належати їй, посилаючись на те, що з 1980 року межі земельних ділянок не змінювалися. Так на думку позивачів відповідачу [PERSON] протиправно було видано Державний акт серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га з кадастровим номером 5325455300:30:010:0026. Враховуючи викладене, позивачі просять задовольнити їх позовні вимоги та стягнути із відповідачів на їх користь солідарно сплачену суму судового збору в розмірі 4540,00 грн. Ухвалою судді Чутівського районного суду Полтавської області, [PERSON] від 01.02.2021 року відкрито провадження у справі та призначено підготовче засідання у справі. Ухвалою суду від 19.05.2021 року закрито підготовче провадження у справі та призначено судовий розгляд. 06.05.2022 справу прийнято до провадження суддею Чутівського районного суду Полтавської області, [PERSON] . Позивач [PERSON] в судовому засіданні підтримала свої позовні вимоги, зазначивши, що між нею та відповідачем [PERSON] виник спір стосовно меж суміжних земельних ділянок та користування на її колодязем. [PERSON] наразі вона користується, перешкод немає, а приватизована земельна ділянка відповідача [PERSON] нічим їй не перешкоджає. Однак позивач зазначила, при реєстрації права власності відповідачем [PERSON] державним реєстратором було допущено помилку, яка призвела до того, що колодязь начебто належить останньому. У зв`язку з чим [PERSON] і звернулася до суду, щоб узаконити на її думку її колодязь, і в подальшому вона хотіла б його відгородити своїм парканом. Представник позивача [PERSON] , адвокат Ковжога О.І. в судовому засіданні підтримав позов, посилаючись на обставини викладені у позовній заяві та просив суд його задовольнити. Позивач [PERSON] в судовому засіданні позовні вимоги підтримав повністю, та пояснив, що відповідач [PERSON] незаконно приватизував провулок, яким всі користувалися для проходу до колодязя. На час приватизації земельної ділянки (спірного провулку) [PERSON] , погодження меж між сусідами відбувалося за участю його матері, яка формально підписала документи. Тому позивач [PERSON] просив скасувати державну реєстрацію права власності на земельну ділянку [PERSON] , оскільки вона проведена неправомірно. Відповідач, [PERSON] в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Представник відповідача [PERSON] , адвокат Маслова А.В. в судовому засіданні не погодилася із позовними вимогами, вважала їх безпідставними та необґрунтованими, а тому просила відмовити у задоволенні позовних вимог, посилаючись на обставини викладені у відзиві на позовну заяву. Представник відповідача Скороходівської селищної ради Полтавської області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. До суду надіслав заяву в якій просив проводити розгляд справи без участі представника селищної ради, вирішення спору покладає на розсуд суду. Представник відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області в судове засідання не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи повідомлений належним чином. Відповідач Приватний нотаріус Чутівського районного нотаріального округу, Савінова Н.М. в судове засідання не з`явилася, надала до суду заяву в якій просила справу слухати без її участі, а також виключити її зі складу відповідачів у справі, посилаючись на п.26 Постанови Пленуму Верховного Суду України від 06.11.2009 за №9, зокрема зазначивши, що нотаріус не є відповідачем у спорах, що виникають із цивільних відносин, пов`язаних з нотаріальною дією, а може бути залучений до участі у справі в якості третьої особи. Третя особа, ФОП [PERSON] в судове засідання не з`явився, надав до суду заяву в якій просив справу розглядати без його участі, а вирішення спору покладав на розсуд суду. 05.02.2021 від відповідача, Приватного нотаріуса Чутівського районного нотаріального округу, Савінової Н.М. надійшов відзив на позовну заяву, в якому остання позовні вимоги не визнала, та просила відмовити у їх задоволенні. Зокрема нотаріус зазначила, що вимога позивачів про виключення із Договору дарування від 27.01.2009 слова «колодязю питного №2» не обґрунтована, оскільки нотаріусом на законних підставах, згідно виданих та зареєстрованих бюро технічної інвентаризації документів, було внесено інформацію у вищевказаний Договір. 22.02.2021\~до суду\~надійшов відзив\~на позовну\~заяву від\~відповідача [PERSON] .\~В обґрунтування\~обставин викладених\~у відзиві,\~представник відповідача\~ [PERSON] ,\~адвокат Маслова\~А.В.\~зазначила,\~що відповідач\~ [PERSON] \~позовні вимоги\~не визнав\~та просив\~відмовити у\~задоволенні позову.\~Так,\~у відзиві\~зазначено,\~що спірний\~(на\~думку позивачів)\~колодязь (1958\~року побудови),\~що розташований\~на території\~домоволодіння по\~ [ADDRESS] належить\~відповідачу [PERSON] \~на підставі\~Договору дарування\~від 27.01.2009,\~витягу про\~реєстрацію права\~власності на\~нерухоме майно\~№22059667\~від 04.03.2009\~та технічного\~паспорта від\~10.02.2021.\~Тобто,\~ [PERSON] \~являється власником\~будинку садибного\~типу з\~господарськими будівлями\~та спорудами,\~в тому\~числі і\~колодязю №2,\~що знаходяться\~за вищевказаною\~адресою з\~27.01.2009.\~Натомість,\~Договір купівлі-продажу\~від 11.07.2019,\~укладений між\~позивачами [PERSON] \~та [PERSON] \~про продаж\~житлового будинку\~з господарськими\~спорудами який\~розташований по\~ [ADDRESS] ,\~не містить\~даних щодо\~продажу колодязя,\~а вказується\~лише про\~те,\~що будинок\~передається в\~цілому та\~складається із\~житлового будинку\~загальною площею\~66,4\~кв.м.\~Також відповідач\~ [PERSON] \~зазначає,\~що колодязь\~знаходився у\~власності попереднього\~власника належного\~йому домоволодіння,\~про що\~маються відомості\~у Договорі\~купівлі-продажу\~АВР №353152\~від 20.03.2001,\~укладеного між\~ [PERSON] \~та [PERSON] \~та Витязі\~з реєстру\~прав власності\~на нерухоме\~майно №21619994\~від 21.01.2009.\~Тобто посилання\~позивача [PERSON] \~на те,\~що спірний\~колодязь набутий\~незаконно відповідачем\~ [PERSON] \~є необґрунтованими\~та недоведеними.\~Стосовно тверджень\~позивачів про\~те,\~що відповідач\~ [PERSON] \~привласнив проїзд,\~унеможливив прохід\~та проїзд\~до будинку\~позивачів та\~до колодязя,\~адвокат зазначає,\~що відповідач\~ніколи не\~забороняв та\~не перешкоджав\~позивачу [PERSON] \~та попереднім\~власникам користуватися\~колодязем,\~оскільки він\~знаходиться на\~межі двох\~земельних ділянок,\~що належать\~сторонам.\~Доводи позивача\~про те,\~що технічна\~документація на\~землю [PERSON] \~не відповідає\~дійсності,\~а останній\~самовільно змінив\~межі належної\~позивачу [PERSON] \~земельної ділянки\~та здійснив\~незаконну приватизацію\~не підтверджені\~жодними доказами.\~Крім того,\~адвокат зазначає,\~що твердження\~позивача [PERSON] \~про те,\~що вона\~не може\~приватизувати свою\~земельну ділянку\~внаслідок накладення\~меж суміжних\~земельних ділянок\~її та\~відповідача [PERSON] ,\~спростовуються Витягом\~з ДЗК\~від 11.11.2020,\~а також\~довідкою від\~11.11.2020,\~яка підтверджує,\~що право\~власності на\~земельну ділянку\~зареєстровано за позивачем\~ [PERSON] \~12.10.2020. Враховуючи викладене, сторона відповідача просила відмовити у задоволенні вказаного позову. 25.02.2021 від відповідача Головного управління Держгеокадастру у Полтавській області надійшов відзив на позовну заяву, з якого вбачається, що представник відповідача не погодився із вимогою позивача щодо скасування державної реєстрації (запису) земельної ділянки належної відповідачу [PERSON] та просив відмовити у задоволенні позову. В обґрунтування своєї позиції, ГУ Держгеокадастру у Полтавській області зазначає, що право власності на земельну ділянку з кадастровим номером 5325455300:30:010:0026 площею 0,1090 га посвідчено Державним актом на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №947990 від 03.02.2010, зареєстрованого за №011057200046 в книзі записів реєстрації державних актів на право власності на землі та право постійного користування землею, договорів оренди землі. Державний акт на право приватної власності на земельну ділянку серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 виданий на підставі технічної документації із землеустрою щодо складання документації, що посвідчує право власності на землю, яка розроблена на підставі Рішення Артемівської селищної ради 25 сесії 5 скликання за №643 від 10.12.2008 та затверджена Рішенням Артемівської селищної ради 29 сесії 7 скликання за №748 від 11.06.2009. Відділом Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області 03.02.2010 було зареєстровано вищевказану земельну ділянку у Національній кадастровій системі на підставі проекту землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Відділом Держкомзему у Чутівському районі Полтавської області був виданий висновок про погодження технічної документації №136 від 20.01.2009 відповідно до якого технічна документація виготовлена згідно Земельного кодексу України та закону України «Про землеустрій» у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі. Таким чином, відповідач вважає, що державна реєстрація земельної ділянки була здійснена на підставі та у відповідності до вимог чинного на той час законодавства, не порушувало право позивачів, а отже підстав для задоволення позовної вимоги про скасування державної реєстрації (запису) земельної ділянки немає. Дослідивши матеріали справи, заслухавши пояснення сторін, всебічно і повно, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив наступне. Позивачу [PERSON] на праві власності належить житловий будинок з господарськими будівлями, що знаходиться в [ADDRESS] , який знаходиться на не приватизованій земельній ділянці. Зазначений будинок в цілому складається з : житлового будинку А-1, загальною площею 66,4 кв.м, житловою площею 39,3 кв.м, що підтверджується Договором купівлі-продажу від 11.07.2019 (а.с.16-17). Як вбачається із Витягу з державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності від 11.07.2019, однією із складових частин об`єкта нерухомого майна зазначений [PERSON] питний №2 (а.с.18). Як стверджує позивач, цей колодязь належав і попереднім власникам вищезазначеного домоволодіння, а саме [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про право на спадщину за законом від 18.10.2005 зареєстрованого в реєстрі за №2018 та копією технічного паспорта на садибний (індивідуальний) житловий будинок від 25.12.2008 (а.с.22-25). Згідно відомостей,\~що маються\~у Технічній\~документації із\~землеустрою щодо\~складання документів,\~що посвідчують\~право власності\~на земельну\~ділянку надану\~для будівництва\~та обслуговування\~житлового будинку\~та господарських\~споруд по\~ [ADDRESS] виготовлену на ім`я попереднього власника вказаного вище домогосподарства гр. [PERSON] , вбачається, що [PERSON] питний, зазначений на схемі визначення меж та розмірів земельної ділянки, розташований на межі двох земельних ділянок, що належать позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] (а.с.26-34). Відповідач [PERSON] являється власником жилого будинку з господарсько-побутовими спорудами. що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , що підтверджується Договором дарування від 27.01.2009, а також Витягом про реєстрацію права власності на нерухоме майно від 04.03.2009 (а.с.101-103). Згідно із вказаним Договором, [PERSON] отримав у дар від [PERSON] жилий будинок з господарсько-побутовими спорудами та складається з глино хворостяного обкладеного цеглою жилого будинку загальною площею 52,4 кв.м, жилою площею 30,2 кв.м літ. «А», сараю літ. «Б», погрібу літ. «б», вбиральні літ. «Д», літньої кухні літ. «Г», огорожі №1, колодязю питного №2, розташованих на земельній ділянці держфонду. Згідно відомостей, що маються у Технічному паспорті від 10.02.2021 на жилий будинок [PERSON] , в експлікації до технічного паспорту (характеристика будинків, господарських споруд) зазначено колодязь 1958 року забудови (а.с.104-106). На підставі Рішення №748 від 11.06.2009 29 сесії 5 скликання Артемівської селищної ради, відповідачу [PERSON] було видано Державний акт серія ЯИ №947990 від 03.02.2010 про право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га надану для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд, яка розташована по [ADDRESS] . В подальшому, а саме 03.02.2010 Відділом Держгеокадастру у Чутівському районі Полтавської області було проведено державну реєстрацію земельної ділянки (а.с.122-125). Як вбачається із змісту позовної заяви, позивачі [PERSON] та [PERSON] просять скасувати правовстановлюючі документи на земельну ділянку відповідача [PERSON] , а саме державну реєстрацію (запис) земельної ділянки належної відповідачу [PERSON] ; Рішення Артемівської селищної ради Чутівського району №643 від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі земельної ділянки у власність»; Рішення №748 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»; державний акт серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га, а також виключити із Договору дарування від 27.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Савіновою Н.М. пункт 1 наступні слова «колодязю питного №2». Позовні вимоги обґрунтовані тим, що колодязь був виритий колишнім власником домоволодіння, [PERSON] , яке наразі належить позивачу [PERSON] ; проїзд між будинками по [ADDRESS] (що відповідно належать позивачу [PERSON] та відповідачу [PERSON] ) існував з 1956 року. а в паркані раніше була хвіртка для всіх бажаючих набрати води з колодязя. В подальшому [PERSON] закрив хвіртку до колодязя та до проїзду на його територію, заборонивши будь-яким особам користуватися колодязем. також позивач [PERSON] зазначає, що відповідач [PERSON] забороняє користуватися колодязем який фактично знаходиться на її земельній ділянці та відмовляє у доступі до земельних ділянок обох позивачів з боку проїзду з метою обробки городу та інших господарських потреб, оскільки відсутні альтернативні методи потрапляння до їх земельних ділянок з [ADDRESS] . Крім того, у позові зазначено, що [PERSON] не може приватизувати земельну ділянку надану їй для користування, оскільки існує накладення меж земельних ділянок одна на одну. У зв`язку з тим, що колодязь стоїть на межі, хоча повинен належати тільки їй, стверджуючи при цьому, що з 1980 року межі земельних ділянок не змінювалися. На думку позивачів, відповідачу [PERSON] було протиправно видано Державний акт серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га. Як було встановлено в судовому засіданні, позивач [PERSON] вважає, що спірний на її думку колодязь належить виключно їй, а тому основною вимогою позову вважає усунення перешкод з боку відповідача [PERSON] щодо права користування вказаним майном та повернення їй майна в натурі. З цього приводу суд вважає за необхідне зазначити, що згідно ч.1, 3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до п.2 ч.2 ст.49 ЦПК України, позивач вправі збільшити або зменшити розмір позовних вимог до закінчення підготовчого засідання або до початку першого судового засідання, якщо справа розглядається в порядку спрощеного позовного провадження. Також, ч.3 ст.49 ЦПК України передбачено, що позивач вправі до закінчення підготовчого засідання змінити предмет або підставу позову шляхом подання письмової заяви. Проте, як вбачається із змісту вимог позовної заяви, позивач [PERSON] просить скасувати державну реєстрацію земельної ділянки, належної відповідачу [PERSON] та правовстановлюючі документи на неї, заяв про зміну предмету позову, зменшення чи збільшення позовних вимог до суду не надходило. Що стосується заявлених позовних вимог про скасування державної реєстрації (запис) земельної ділянки належної відповідачу [PERSON] ; Рішення Артемівської селищної ради Чутівського району №643 від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації щодо передачі земельної ділянки у власність»; Рішення №748 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.06.2009 «Про затвердження технічної документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку»; державного акту серії ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га слід зазначити наступне. Статтею 14 Конституції України право власності на землю гарантується. Це право набувається і реалізується громадянами та державою відповідно до закону. Відповідно до частини 2 статті 19 Конституції України встановлено, що органи державної влади та органи місцевого самоврядування, їх посадові особи зобов`язані діяти лише на підставі, в межах повноважень та у спосіб, що передбачені Конституцією та законами України. Положенням статті 41 Конституції України передбачено, що право приватної власності набувається в порядку, визначеному законом. Ніхто не може бути протиправно позбавлений права власності. Право приватної власності є непорушним. Відповідно до статті 1 Першого протоколу до Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод кожна фізична та юридична особа має право мирно володіти своїм майном. Ніхто не може бути позбавлений своєї власності інакше як в інтересах суспільства і на умовах, передбачених законом і загальними принципами міжнародного права. Згідно зі статтею 140 Конституції України місцеве самоврядування здійснюється територіальною громадою в порядку, встановленому законом, як безпосередньо, так і через органи місцевого самоврядування: сільські, селищні, міські ради та їх виконавчі органи. Законом України «Про місцеве самоврядування в Україні» сільські, селищні, міські, районні та обласні ради є органами місцевого самоврядування, що представляють відповідні територіальні громади та здійснюють від їх імені та в їх інтересах функції і повноваження місцевого самоврядування, визначені Конституцією України та іншими законами. Статтею 12 Земельного кодексу України передбачено, що до повноважень сільських, селищних, міських рад у галузі земельних відносин на території сіл, селищ, міст належить розпорядження землями територіальних громад, передача земельних ділянок комунальної власності у власність громадян та юридичних осіб відповідно до цього Кодексу. Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України, частини першої статті 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статті 328 ЦК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин) право власності набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. Згідно ч.1, 3 ст.116 ЗК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин), громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Безоплатна передача земельних ділянок у власність громадян провадиться у разі: а) приватизації земельних ділянок, які перебуваютьу користуванні громадян; б) одержання земельних ділянок внаслідок приватизації державних і комунальних сільськогосподарських підприємств, установ та організацій; в) одержання земельних ділянок із земель державної і комунальної власності в межах норм безоплатної приватизації, визначених цим Кодексом. Статтею 118 ЗК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин) передбачено, що громадянин, зацікавлений у приватизації земельної ділянки, яка перебуває у його користуванні, подає заяву до відповідної районної, Київської чи Севастопольської міської державної адміністрації або сільської, селищної, міської ради за місцезнаходженням земельної ділянки. Рішення органів виконавчої влади та органів місцевого самоврядування щодо приватизації земельних ділянок приймається у місячний строк на підставі технічних матеріалів та документів, що підтверджують розмір земельної ділянки. Згідно ст.125 ЗК України (в редакції 2009 року на час вчинення спірних правовідносин) право власності на земельну ділянку, а також право постійного користування та право оренди земельної ділянки виникають з моменту державної реєстрації цих прав. Згідно зі ст. 78 ЗК України право власності на землю - це право володіти, користуватися і розпоряджатися земельними ділянками. Право власності на землю набувається та реалізується на підставі Конституції України, цього Кодексу, а також інших законів, що видаються відповідно до них. Відповідно до ст. 79-1 ЗК України формування земельної ділянки полягає у визначенні земельної ділянки як об`єкта цивільних прав. Формування земельної ділянки передбачає визначення її площі, меж та внесення інформації про неї до Державного земельного кадастру. Сформовані земельні ділянки підлягають державній реєстрації у Державному земельному кадастрі. Земельна ділянка вважається сформованою з моменту присвоєння їй кадастрового номера. Формування земельних ділянок (крім випадків, визначених у частинах шостій-сьомій цієї статті) здійснюється за проектами землеустрою щодо відведення земельних ділянок. Винесення в натуру (на місцевість) меж сформованої земельної ділянки до її державної реєстрації здійснюється за документацією із землеустрою, яка стала підставою для її формування. У разі встановлення (відновлення) меж земельних ділянок за їх фактичним використанням у зв`язку з неможливістю виявлення дійсних меж, формування нових земельних ділянок не здійснюється, а зміни до відомостей про межі земельних ділянок вносяться до Державного земельного кадастру. Державна реєстрація речових прав на земельні ділянки здійснюється після державної реєстрації земельних ділянок у Державному земельному кадастрі. Межі суміжних земельних ділянок приватної власності можуть бути змінені їх власниками без формування нових земельних ділянок за технічною документацією із землеустрою щодо встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Відповідно до ч.2ст. 90 ЗК України порушені права власників земельних ділянок підлягають відновленню в порядку, встановленому законом. Згідно із частиною третьою статті 152 ЗК України, захист прав громадян та юридичних осіб на земельні ділянки здійснюється шляхом: визнання прав; відновлення стану земельної ділянки, який існував до порушення прав, і запобігання вчиненню дій, що порушують права або створюють небезпеку порушення прав; визнання угоди недійсною; визнання недійсними рішень органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування; відшкодування заподіяних збитків; застосування інших, передбачених законом, способів. Відповідно до частин першої та другої статті 55 Закону України «Про землеустрій» від 22.05.2003 року встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) проводиться відповідно до топографо-геодезичних і картографічних матеріалів. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) здійснюється на основі технічної документації із землеустрою, якою визначається місцеположення поворотних точок меж земельної ділянки в натурі (на місцевості). Згідно зі ст. 198 ЗК України кадастрові зйомки - це комплекс робіт, виконуваних для визначення та відновлення меж земельних ділянок. Кадастрова зйомка включає: геодезичне встановлення меж земельної ділянки; погодження меж земельної ділянки з суміжними власниками та землекористувачами; відновлення меж земельної ділянки на місцевості; встановлення меж частин земельної ділянки, які містять обтяження та обмеження щодо використання землі; виготовлення кадастрового плану. Погодження меж земельної ділянки є складовою частиною кадастрового плану, який, у свою чергу, є складовою частиною технічної документації, необхідної для передачі земельних ділянок у власність чи в користування. Встановлення меж земельної ділянки по суті зводиться до вирішення питань, чи не належить земельна ділянка іншому власнику чи правомірному користувачеві та чи не накладаються межі земельної ділянки на суміжні земельні ділянки. Встановлення (відновлення) меж земельної ділянки здійснюється з метою визначення в натурі (на місцевості) метричних даних земельної ділянки, у тому числі місцеположення поворотних точок її меж та їх закріплення межовими знаками. Ч.ч. 1-3ст. 158 ЗК України встановлено, що земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування та центральним органом виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. Органи місцевого самоврядування вирішують земельні спори у межах населених пунктів щодо меж земельних ділянок, що перебувають у власності і користуванні громадян, та додержання громадянами правил добросусідства, а також спори щодо розмежування меж районів у містах. У разі незгоди власників землі або землекористувачів з рішенням органів місцевого самоврядування, центрального органу виконавчої влади, що реалізує державну політику у сфері земельних відносин, спір вирішується судом (частина п`ятастатті158 ЗК України). Судом встановлено, що на підставі Рішення №748 від 11.06.2009 відповідачу [PERSON] видано Державний акт серія ЯИ №947990 від 03.02.2010 на право власності на земельну ділянку площею 0,1090 га з кадастровим номером: 5325455300:30:010:0026, для будівництва та обслуговування жилого будинку, господарських будівель і споруд за адресою: [ADDRESS] (а.с.122). Рішення №748 від 11.06.2009, яким було затверджено документацію із землеустрою щодо складання документів, які посвідчують право власності на вказану земельну ділянку, було винесено після переходу права власності на житловий будинок та господарські споруди за адресою: [ADDRESS] , згідно Договору дарування від 27.01.2009 та Витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно №22059667 від 04.03.2009, з подальшою державною реєстрацією права власності на земельну ділянку, здійснену у 2010 році на підставі вищезазначеного Державного акту серія ЯИ №947990 від 03.02.2010. Схема визначення меж та розмірів земельної ділянки міститься в Технічній документації із землеустрою щодо складання документів, що посвідчують право власності на землю відповідача [PERSON] була погоджена всіма співвласниками та землекористувачами суміжних земельних ділянок, в тому числі попереднім користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] та попереднім користувачем земельної ділянки по [ADDRESS] [PERSON] (а.с.107-125). Як вбачається із Акту визначення меж земельної ділянки в натурі (на місцевості) гр. [PERSON] , розташованої по [ADDRESS] , межі та розміри земельної ділянки показані зацікавленим сторонам в натурі, вказані на схемі та посвідчені підписами. Межові знаки передані землевласнику на зберігання в кількості 11 шт. Претензій до межі земельної ділянки з боку сусідів та власника земельної ділянки не заявлено. В подальшому Відділом Держкомзему у Чутівському районі Полтавської області було надано Висновок №136 від 20.01.2009 про погодження технічної документації, відповідно до якого технічна документація була виготовлена згідно Земельного кодексу України та Закону України «Про землеустрій» у відповідності до вимог Інструкції «Про порядок складання, видачі, реєстрації і зберігання державних актів на право власності на землю, договорів на право тимчасового користування землею (в тому числі на умовах оренди) та договорів оренди землі», затвердженої наказом Держкомзему від 29.09.2000 №27. Технічна документація відповідає вимогам для внесення в автоматизовану систему ведення державного земельного кадастру (а.с.119). Судом також встановлено, що в обґрунтування позовних вимог щодо скасування державної реєстрації земельної ділянки відповідача [PERSON] , позивач [PERSON] посилається зокрема на те, що на її земельну ділянку, що розташована за адресою [ADDRESS] є накладення меж земельної ділянки належної відповідачу, що розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що на межі стоїть колодязь. Разом з тим, суд звертає увагу на те, що позивачем не надано до суду жодних документів на підтвердження меж даної земельної ділянки, належної останній. Натомість, представником відповідача [PERSON] , адвокатом Масловою А.В., до суду надано Витяг з Державного земельного кадастру про земельну ділянку від 11.11.2020, з якого вбачається, що за позивачем [PERSON] 09.08.2017 зареєстровано право приватної власності на земельну ділянку площею 0,1030 га надану для будівництва і обслуговування житлового будинку, господарських будівель і споруд (присадибна ділянка), що розташована по [ADDRESS] (а.с.130-132). Таким чином суд вважає, що посилання позивача на ту обставину, що вона не має можливості приватизувати свою земельну ділянку внаслідок накладення меж двох суміжних земельних ділянок (по [ADDRESS] та [ADDRESS] ) не підтверджені жодними доказами та спростовуються наданими стороною відповідача Витягом з ДЗК НВ-5317098512020 від 11.11.2020 на земельну ділянку з кадастровим номером: 5325455300:30:010:0096, а також довідкою від 11.11.2020 Державної служби України з питань геодезії, картографії та кадастру про реєстрацію права власності на землю за позивачем [PERSON] . Твердження позивача [PERSON] про те, що попереднього власника земельної ділянки [PERSON] , яка підписала Акт визначення меж земельної ділянки в натурі гр. [PERSON] , було введено в оману, не підтверджено в суді належними доказами, а заява [PERSON] про відмову від підпису на вищевказаному Акті датована 27.06.2010 не спростовує факт підписання Акту визначення меж земельної ділянки відповідача (а.с.36). Щодо посилань позивачів на ту обставину, що відповідач [PERSON] привласнив на їх думку проїзд, а саме провулок, який існував завжди для загального користування громадян, що мешкають по [ADDRESS] , суд зазначає наступне. Як вбачається із виписки з Протоколу засідання виконавчого комітету Артемівської селищної ради народних депутатів Чутівського району Полтавської області від 24.10.1980 «Про зміну границі земельної ділянки гр. [PERSON] (попередній власник будинку, що наразі належить відповідачу [PERSON] ) по [ADDRESS] », виконавчий комітет селищної Ради народних депутатів вирішив частину присадибної ділянки, що належить гр.. [PERSON] , площею 140 кв.м з посадженими на ній фруктовими деревами добавити до земельної ділянки за адресою по [ADDRESS] , що належить [PERSON] (попередній власник будинку, що наразі належить позивачу [PERSON] ), а до земельної ділянки гр. [PERSON] причислити (додати) 240 кв.м із вільної земельної ділянки держфонду селищної Ради (а.с.128). Тобто, судом встановлено, що спірний на думку позивачів «проїзд» є складовою частиною земельної ділянки, яка у встановленому законом порядку була передана попередньому власнику домогосподарства, що розташоване по [ADDRESS] , [PERSON] та в подальшому приватизована відповідачем [PERSON] , що підтверджується належними доказами наявними у матеріалах справи. Крім того, суд зазначає, що земельна ділянка відповідача [PERSON] , як об`єкт цивільних прав відповідно до ст.79-1 ЗК України, була сформована в певних межах (конфігурації) та зареєстрована в Державному земельному кадастрі 03.02.2010, а реєстрація земельної ділянки позивача [PERSON] відбулася 09.08.2017. Тобто твердження [PERSON] про незаконну приватизацію, самовільну і протиправну зміну [PERSON] меж своєї земельної ділянки та меж земельної ділянки [PERSON] є необґрунтованими та не підтвердженими належними доказами. Отже, колодязь, який належить відповідачу [PERSON] на праві приватної власності, встановлений на межі двох сформованих земельних ділянок позивача [PERSON] та відповідача [PERSON] , а саме на межі земельної ділянки з кадастровим номером: 5325455300:30:010:0026 за адресою: [ADDRESS] та земельної ділянки з кадастровим номером: 5325455300:30:010:0096 за адресою: [ADDRESS] . Межі цих земельних ділянок були погоджені всіма суміжними власниками та користувачами, тобто користування колодязем повинно бути спільним, з урахуванням принципу добросусідства. Посилання позивача [PERSON] про те, що відповідач [PERSON] перешкоджає вільно користуватися колодязем не знайшли свого підтвердження у судовому розгляді. Таким чином, стороною позивача не наведено достатніх доказів на підтвердження викладених у позовній заяві фактів та обставин, щодо незаконної приватизації земельної ділянки, що належить відповідачу [PERSON] . Враховуючи вищенаведене, суд вважає, що в задоволенні вимог позивачів про скасування: Рішення №643 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 10.12.2008 «Про надання дозволу на виготовлення технічної документації земельної ділянки у власність»; Рішення №748 Артемівської селищної ради Чутівського району Полтавської області від 11.06.2009 "Про затвердження технічної документації із землеустрою, щодо складання документів, що посвідчують право на земельну ділянку для обслуговування житлового будинку та господарських споруд по [ADDRESS] "; Державного акту на право власності на земельну ділянку серії ЯИ № 947990, виданого Артемівською селищною радою 03.02.2010 р; скасування державної реєстрації земельної ділянки з кадастровим номером 5325455300:30:010:0026, а також виключення з Договору дарування від 27.01.2009, посвідченого приватним нотаріусом Чутівського районного нотаріального округу Полтавської області, Савіновою Н.М. пункту 1 наступних слів : «колодязю питного №2» - слід відмовити. У зв`язку з відмовою у задоволенні позову не підлягають стягненню з відповідача понесені позивачем та документально підтверджені судові витрати.

Outcome: dismissed