Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-10 00:00:00

Акціонерне товариство Комерційний Банк «ПриватБанк» (далі Банк) звернулось до Полтавського районного суду із позовом до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором в сумі 13686,24 гривень \~. Позов обґрунтовано наступним. [PERSON] звернулася до АТ КБ «Приватбанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала заяву б/н від 27.12.2010 року, тобто фактично між Банком та [PERSON] укладено договір. В заяві про укладення кредитного договору від 27.12.2010 року [PERSON] підтвердила свою згоду на те, що заява разом з «Умовами та правилами надання банківських послуг», «Правилами користування платіжною карткою», «Тарифами Банку», які викладені на банківському сайті http://privatbank.ua/terms/pages/70/, складає між ними договір. Договором та зазначеними правилами передбачено порядок і умови погашення кредиту, погашення заборгованості за кредитним лімітом, сплати нарахованих за період користування кредитом відсотків, за перевитрати платіжного ліміту, комісії за користування кредитом та інших витрат. АТ КБ ПриватБанк вказує, що свої зобов`язання за договором виконав в повному обсязі та надав позичальнику можливість розпоряджатись кредитними коштами на умовах, передбачених договором та в межах встановленого кредитного ліміту, проте, [PERSON] взяті на себе в добровільному порядку зобов`язання за кредитним договором не виконала. [INFO] позичальниця [PERSON] померла. У зв`язку із невиконанням [PERSON] взятих на себе зобов`язань за кредитним договором, зазначає банк, станом на день смерті позичальника утворилася заборгованість, загальна сума якої становить\~13686, 24 грн, яка складається з наступного: 13686, 24\~грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13686, 24грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно\~ст.625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. АТ КБ ПриватБанк у своїй заяві посилається на те, що відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, тому вважається таким, що прийняв спадщину. Таким чином кредиторові належить право пред`явлення вимог до спадкоємців, які прийняли спадщину. В матеріалах справи наявне клопотання від представника позивача про розгляд справи за його відсутності. Позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Проти постановлення заочного рішення не заперечує. Відповідач в судове засідання не з`явився, хоча належним чином був повідомлений про день, час та місце розгляду справи у відповідності до вимог\~ст.128 ЦПК України, не повідомив суд про причини своєї неявки, відзив не подав. За таких обставин, суд ухвалив розглянути справу заочно за відсутності відповідача, на підставі наявних у справі даних і доказів, відповідно до ч. 4 ст.\~223, ст.\~280 ЦПК України. Відповідно до\~ст. 247 ЦПК України, в зв`язку з неявкою усіх учасників справи, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, вивчивши та оцінивши докази по справі та співставивши їх у відповідності до норм чинного законодавства, суд вважає, що позов задоволенню не підлягає, виходячи з наступного. [PERSON] звернулася до АТ КБ ПриватБанк з метою отримання банківських послуг, у зв`язку з чим підписала Анкету-заяву №б/н від 27.12.2010 року. У вказаній Анкеті-заяві зазначено, що підписант згоден з тим, що дана заява разом з Пам`яткою клієнта, Умовами і Правилами надання банківських послуг, а також Тарифами складають між клієнтом і банком договір про надання банківських послуг. До позовної заяви банк додав копію Анкети-заяви про приєднання до Умов та правил надання банківських послуг у ПАТ КБ Приватбанк , яка підписана сторонами, витяг з тарифів обслуговування кредитних карт Універсальна , витяг з Умов та правил надання банківських послуг у Приватбанку, розрахунок заборгованості. Як вбачається із вищевказаної Анкети-заяви, остання містить фактично анкетні дані [PERSON] , підпис позичальника та датована 27 грудня 2010 року. На обґрунтування фактичної суми заборгованості, позивачем по справі АТ КБ ПриватБанк надано суду розрахунок заборгованості за договором б/н від 27 грудня 2010 року, укладеного між ПриватБанк та клієнтом\~ [PERSON] , з якого вбачається, що загальна сума заборгованості відповідача по кредиту станом на дату смерті [PERSON] 08.04.2020 року становить 13686,24 грн, яка складається з наступного: 13686,24\~грн - заборгованість за тілом кредиту, в т.ч.: 0,00 грн - заборгованість за поточним тілом кредиту; 13686, 24 грн - заборгованість за простроченим тілом кредиту; 0,00 грн - заборгованість за нарахованими відсотками; 0,00 грн - заборгованість за простроченими відсотками; 0,00 грн - заборгованість з відсотками на прострочений кредит згідно\~ст.625 ЦК України; 0,00 грн - нарахована пеня; 0,00 грн - нараховано комісії. Банк вважає, що оскільки на момент смерті позичальника [PERSON] 08 квітня 2020 року залишилася непогашеною заборгованість за кредитним договором в загальному розмірі 13686, 24\~грн, а відповідач [PERSON] на час відкриття спадщини постійно проживав зі спадкодавцем, тому є спадкоємцем, у зв`язку із чим банку належить право стягнення боргу в розмірі непогашеної позичальником заборгованості. З матеріалів справи вбачається, що [PERSON] 27 грудня 2010 року було підписано Анкету-заяву про приєднання до Умов і Правил надання банківських послуг в ПриватБанку, у якій заповнено графи особистих даних (а.с. 26). Із вказаної Анкети-заяви неможливо встановити, який саме кредит отримав позичальник, на яких умовах та на яку картку. [INFO] позичальник [PERSON] померла. Станом на день смерті заборгованість позичальника перед банком складала 13686,24 грн. Факт смерті позичальника підтверджено свідоцтвом про смерть серії [NUMBER] , виданого виконавчим комітетом Новоселівської сільської ради Полтавського району Полтавської області, актова запис №29, копія якого міститься в матеріалах справи (а.с.58). 25 травня 2021 року Банк направив Полтавській районній державній нотаріальній конторі претензію кредитора, в якій просив повідомити, чи заводилась спадкова справа за померлою [PERSON] , відомості про осіб, які подали заяву про прийняття або відмову від прийняття спадщини після смерті позичальника та про осіб, які вже прийняли спадщину. (а.с. 60) Із відповіді Полтавської районної державної нотаріальної контори вбачається, що нотаріальна контора 03.08.2020 року завела спадкову справу після померлої [PERSON] , [INFO] та 28.05.2021 року було видано свідоцтво про право на спадщину на спадкове майно (а.с. 61) 28 серпня 2021 року АТ КБ ПриватБанк надіслав відповідачу [PERSON] лист-претензію про обов`язок сплатити заборгованість перед Банком у повному обсязі відповідно до вимог\~ст. 1282 ЦК України. (а.с. 44) Правовідносини, які виникли між сторонами регулюються положеннями\~Цивільного кодексу України\~щодо договірних правовідносин та спадкування. А правовідносини, що виникли між банком і боржником (який помер), після його смерті трансформуються в зобов`язальні правовідносини, що виникли між кредитодавцем і спадкоємцями боржника й вирішуються в порядку положень\~ст. 1282 ЦК України. Згідно\~ст. 1217 ЦК України\~спадкування здійснюється за заповітом або за законом. Статтею 1218 ЦК України\~передбачено, що до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. За приписами ч. 1\~ст. 1268 ЦК України\~спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або не прийняти її. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Така правова позиція викладена в постанові Верховного Суду від 22 січня 2020 року (справа № 306/2000/16-ц), яку суд враховує при вирішенні цієї справи. За чинним законодавством спадкоємці, що прийняли спадщину, повинні виконати боргові зобов`язання в межах дійсної вартості майна, одержаного ними у спадщину. Вартість спадщини визначається на час відкриття спадщини. Отже, умовою відповідальності спадкоємця за боргами спадкодавця є факт прийняття спадщини. Аналогічні роз`яснення надані в абз. 2 п. 32 Постанови Пленуму Верхового Суду України Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин № 5 від 30 березня 2012 року, де зазначено, що з урахуванням положення\~ст. 1282 ЦК України\~спадкоємці боржника за умови прийняття спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного у спадщину. Зі смертю позичальника зобов`язання з повернення кредиту включаються до складу спадщини, строки пред`явлення кредитодавцем вимог до спадкоємців позичальника, а також порядок задоволення цих вимог регламентуються статтями 1281 і 1282\~ЦК України. Відповідно до положень\~ст. 1281 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані повідомити кредитора спадкодавця про відкриття спадщини, якщо їм відомо про його борги. Кредиторові спадкодавця належить протягом шести місяців від дня, коли він дізнався або міг дізнатися про відкриття спадщини, пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, незалежно від настання строку вимоги. Якщо кредитор спадкодавця не знав і не міг знати про відкриття спадщини, він має право пред`явити свої вимоги до спадкоємців, які прийняли спадщину, протягом одного року від настання строку вимоги. Кредитор спадкодавця, який не пред`явив вимоги до спадкоємців, що прийняли спадщину, у строки, встановлені частинами другою і третьою цієї статті, позбавляється права вимоги. Згідно із\~статтею 1282 ЦК України\~спадкоємці зобов`язані задовольнити вимоги кредитора повністю, але в межах вартості майна, одержаного у спадщину. Кожен зі спадкоємців зобов`язаний задовольнити вимоги кредитора особисто, у розмірі, який відповідає його частці у спадщині. Вимоги кредитора вони зобов`язані задовольнити шляхом одноразового платежу, якщо домовленістю між спадкоємцями і кредитором не встановлено інше. У разі відмови від одноразового платежу суд за позовом кредитора накладає стягнення на майно, яке було передано спадкоємцям у натурі. Зазначене також міститься у п. 32 постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин від 30.03.2012 № 5, в якому зазначено, що при вирішенні спорів щодо виконання зобов`язань за кредитним договором у випадку смерті боржника /позичальника/ за наявності поручителя чи спадкоємців, суди мають враховувати положення\~ст. 1282 ЦК України\~про те, що спадкоємці боржника за умови прийняття ними спадщини є боржниками перед кредитором у межах вартості майна, одержаного ними у спадщину. За змістом наведених вище норм матеріального права задоволення вимог кредитора спадкоємцями має відбуватись у межах вартості отриманого ними у спадщину майна. У разі неотримання від спадкодавця у спадщину жодного майна особа не набуває статусу спадкоємця і, як наслідок, у неї відсутній обов`язок задовольнити вимоги кредитора померлої особи. При вирішенні спору про стягнення зі спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора необхідно з`ясувати коло спадкоємців, встановити належність спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартість отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Суд звертає увагу на те, що від з`ясування вказаних обставин залежить правильність вирішення спору по суті та визначення наявності спадкового майна у боржника. Як вбачається із матеріалів спадкової справи №26/2020 до майна померлої [PERSON] , наданою приватним нотаріусом Полтавського районного нотаріального округу Воронковою О.А., відповідач [PERSON] не є спадкоємцем майна померлої [PERSON] . Спадкоємцем після смерті [PERSON] є інші особи, яким померла заповіла своє майно. Таким чином відповідач [PERSON] , який є сином померлої [PERSON] , та який проживав разом з померлою за однією адресою, не є спадкоємцем майна після смерті своєї матері, оскільки померла заповіла своє майно іншим особам. Суд вважає обґрунтування заявленого позову в тій частині, що відповідач [PERSON] відповідно до частини третьої\~статті 1268 ЦК України\~фактично прийняв спадщину після смерті своєї матері, оскільки постійно проживав разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини є необгрунтованими і повністю спростовуються матеріалами спадкової справи, відповідно до якої спадкоємцями померлої на все її майно є інші особи. При вирішенні спору про стягнення з спадкоємця коштів для задоволення вимог кредитора обов`язковому встановленню підлягають обставини, пов`язані із з`ясуванням кола спадкоємців, належності спадкодавцю будь-якого рухомого чи нерухомого майна, вартості отриманого спадкоємцями майна та дотримання кредитором законодавчо визначеного строку пред`явлення вимоги до спадкоємців боржника. Проте, матеріали справи повністю суперечать матеріалам спадкової справи померлої [PERSON] . Оскільки позичальник [PERSON] померла, то відповідати перед позивачем на підставі статей\~1281,1282 ЦК України\~за борги спадкодавця мають спадкоємці у межах вартості майна одержаного у спадщину, а в даному випадку відповідач [PERSON] не є спадкоємцем, а отже відсутні правові підстави задоволення позову. Згідно з вимогами ст.\~12,\~81 ЦПК України, кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. Відповідно до\~ст. 89 ЦПК України\~суд оцінює\~докази за\~своїм внутрішнім\~переконанням,\~що ґрунтується\~на всебічному,\~повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жоден доказ не має для суду наперед встановленого значення. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Враховуючи недоведеність позивачем обов`язкових обставин, які дають правові передумови для покладення на відповідача обов`язку повернути борг кредитору спадкодавця суд вважає, що заявлені ПриватБанком позовні вимоги є необґрунтованими. Європейський суд з прав людини вказав, що пункт 1\~статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод\~зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними в залежності від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо подання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки у світлі конкретних обставин справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). У зв`язку з відмовою у задоволенні позову, на підставі\~ст. 141 ЦПК України, суд відмовляє також і у задоволенні вимоги про стягнення з відповідача на користь позивача 2 102 грн судового збору, сплаченого при зверненні до суду. На підставі вищевикладеного,

Outcome: dismissed