Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

10.10.2022 року позивач [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про зміну способу стягнення аліментів. Позов обґрунтовувала тим, що рішенням Заводського районного суду м. Миколаєва по справі №487/6118/17 від 04.04.2018 року з [PERSON] на користь [PERSON] стягнено аліменти на утримання доньки [PERSON] , [INFO] , в твердій грошовій сумі у розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з 22.11.2017 і до повноліття дитини. Виконавчий лист у цій справі перебуває на виконанні в Заводському ВДВС Миколаївської області ПМУЮ (м. Одеса). Розмір заборгованості зі сплати аліментів по вказаному виконавчому листу станом на 31.08.2022 року становить 55819,80 грн. Той розмір аліментів, який сплачує відповідач на даний час, є не достатнім для гармонійного та повноцінного розвитку дитини, забезпечення усіх її потреб, рівень витрат на дитину постійно зростає. Зміна способу стягнення аліментів буде відповідати інтересам дитини, засадам справедливості, добросовісності та розумності і в даному випадку не ставить відповідача у скрутне матеріальне становище. За станом здоров`я позивачка потребує постійного підтримуючого лікування та профілактичного обстеження. Відповідач офіційно працевлаштований, отримує стабільний дохід у вигляді заробітної плати. Посилаючись на викладене, позивач просила суд змінити спосіб стягнення аліментів з [PERSON] , [INFO] , зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] на користь [PERSON] , [INFO] , зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] , РНОКПП [NUMBER] , на утримання неповнолітньої дитини - доньки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн на місяць на 1/4 частку від усіх видів заробітку (доходів), але не менше ніж 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, щомісячно до досягнення дитиною повноліття. Позивач в судовому засіданні не була присутньою, її представник надала до суду заяву, в які просила розглядати справу за відсутності позивача, позов підтримала та просила його задовольнити. Відповідач до судового засідання не з`явився, надав до суду заяву, в якій просив проводити розгляд справи за його відсутності, позовні вимоги визнав в повному обсязі. Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до такого висновку. Відповідно до статті 11 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненнями фізичних чи юридичних осіб в межах заявлених позовних вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Статтею 76 ЦПК України визначено, доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Відповідно до вимог статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. За правилами статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). У частині 1 статті 3 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, ратифікованої постановою Верховної Ради України від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, визначено, що в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Конвенцією про права дитини закріплено принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Найкращі інтереси дитини є предметом їх основного піклування. За змістом частини 2 статті 51 Конституції України батьки зобов`язані утримувати дітей до їх повноліття. Відповідно до частини 3 статті 51 Конституції України сім`я, дитинство, материнство і батьківство охороняються державою. Частиною 1 статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» передбачено, що кожна дитина має право на рівень життя, достатній для її фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до положень статті 141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Розірвання шлюбу між батьками, проживання їх окремо від дитини не впливає на обсяг їхніх прав і не звільняє від обов`язків щодо дитини. Згідно зі статтями 150, 180 СК України батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, матеріально утримувати дитину до повноліття. Відповідно до положень статті 181 СК України способи виконання батьками обов`язку утримувати дитину визначаються за домовленістю між ними. За домовленістю між батьками дитини той із них, хто проживає окремо від дитини, може брати участь у її утриманні в грошовій і (або) натуральній формі. За рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі за вибором того з батьків або інших законних представників дитини, разом з яким проживає дитина. Частиною 2 статті 182 СК України у редакції Закону України від 03 липня 2018 року № 2475-VIII «Про внесення змін до деяких законодавчих актів України щодо створення економічних передумов для посилення захисту права дитини на належне утримання» встановлено, що розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. Згідно з частиною 1 статті 192 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду або за домовленістю між батьками, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим кодексом. З аналізу змісту статей 181, 192 СК України встановлено, розмір аліментів, визначений рішенням суду, не вважається незмінним. Так, розмір аліментів, визначений судовим рішенням або за домовленістю між батьками, суд може змінити за позовом платника або одержувача аліментів у зв`язку зі зміною матеріального чи сімейного стану, погіршення чи поліпшення здоров`я когось із них. Якщо суд встановить, що матеріальне становище платника аліментів, дозволяє йому утримувати дитину, він може збільшити розмір аліментів (частку заробітку (доходу), яка буде стягуватися як аліменти на дитину), що підлягає стягненню з платника аліментів. В свою чергу, особа, яка одержує аліменти - одержувач аліментів, може звернутися до суду з позовом про збільшення розміру аліментів на дитину, якщо погіршилося його матеріальне становище, сімейний стан чи стан його здоров`я або ж покращилося матеріальне становище, сімейний стан чи стан здоров`я платника аліментів. Спосіб стягнення аліментів, визначений рішенням суду, змінюється за рішенням суду за позовом одержувача аліментів (абзац 2 частини 3 статті 181 СК України). Отримувати підвищений мінімальний розмір аліментів - це безумовне право, визначене законом, яке захищається в судовому порядку саме в інтересах дитини. За положеннями статті 192 СК України зміна розміру аліментів може мати під собою й зміну способу їх присудження (зміна розміру аліментів, стягнутих за рішенням суду у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини на розмір аліментів у певній твердій грошовій сумі та навпаки). Положення статті 182 СК України зобов`язує суд при визначені розміру аліментів враховувати: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2)стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Стаття 183 СК України визначає розмір аліментів у частці від заробітку (доходу) матері, батька дитини). Судом встановлено, що сторони мають доньку [PERSON] , [INFO] . Відповідач на підставі рішення Заводського районного суду м. Миколаєва від 04.04.2018 року у справі № 487/6118/17 має обов`язок щодо сплати аліментів на утримання дочки [PERSON] , [INFO] , у твердій грошовій сумі в розмірі 900 грн щомісячно, починаючи з 22.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття. Виконавчий лист з примусового виконання вказаного рішення суду перебуває на виконанні в Заводському відділі державної виконавчої служби у місті Миколаєві Південного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Одеса). Згідно розрахунку заборгованості по сплаті аліментів станом на 31.08.2022 року, проведеного державним виконавцем Заводського ВДВС у м. Миколаєві ПМУЮ МЮ (м. Одеса) Янєвою Н.М., розмір заборгованості при примусовому виконанні виконавчого листа, виданого 04.04.2018 року по справі №487/6118/17 Заводським районним судом м. Миколаєва про стягнення з [PERSON] на користь [PERSON] аліменти на утримання дитини [PERSON] , [INFO] , у розмірі 900 грн. щомісячно, починаючи з 22.11.2017 року і до досягнення дитиною повноліття, становить 55 819,80 грн. За положеннями частини 2 статті 182 СК України розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку. На переконання суду, з урахуванням положень статті 182 СК, розмір аліментів в твердій грошовій сумі не відповідає життєвим потребам дитини у харчуванні, одязі, забезпеченні її розвитку. В даному випадку наявні підстави для зміни способу стягнення аліментів, а розмір аліментів, заявлений позивачем, та який не заперечувався відповідачем, є розумним та співмірним з мінімальним розміром аліментів, що визначений законом. Суд враховує, що відповідач є працездатною, фізично здоровою особою, що здатна забезпечувати належний рівень утримання, як себе, так і дитини, має постійний дохід у вигляді заробітної плати, інших дітей на утриманні не має. Доводів та доказів щодо скрутного матеріального становища чи незадовільного стану здоров`я, які б унеможливлювали ним сплату аліментів на утримання дитини у іншому розмірі, суду не надавав, визнавши позовні вимоги. Відтак, суд вважає, що аліменти у розмірі 1/4 частки від всіх видів доходів відповідача, але не менше ніж 50% від встановленого прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку до досягнення нею повноліття, є тим мінімумом, який батько в силу свого батьківського обов`язку за законом повинен сплачувати доньці. та який не призведе до порушення його прав та інтересів. А за такого, суд вважає позовні вимоги [PERSON] обґрунтованими, а позов таким, що підлягає задоволенню. Відповідно до ст. 141 ЦПК України з відповідача в дохід держави підлягає стягненню судовий збір в розмірі 992 гривні 40 копійок.

Outcome: approved