Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-02 00:00:00

У травні 2022 року до Шевченківського районного суду м. Києва надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал» про стягнення безпідставно набутих грошових коштів, в якому просив суд стягнути з ТОВ «Вердикт Капітал» на користь позивача 14 650, 23 грн., безпідставно стягнутих коштів, судові витрати покласти на відповідача. Позовні вимоги обґрунтовані тим, що у провадженні приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчука Андрія Анатолійовича перебуває виконавче провадження №65439605 про стягнення з [PERSON] (Позивач) на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» (Відповідача) грошових коштів на підставі виконавчого напису, вчиненого приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною (Третя особа). Про наявне виконавче провадження Позивач дізнався 15 травня 2021 року, коли виявив, що його банківські картки заблоковані і Позивач був позбавлений можливості скористатися своїми коштами. У позовній заяві зазначено, що підставою для відкриття виконавчого провадження був виконавчий напис, відповідно до якого запропоновано задовольнити вимоги Відповідача стягнути з Позивача за період з 29.01.2019 року по 03.03.2021 року включно на загальну суму 118 994,03, в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту - 18 039,27 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 0,00 грн.; прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом - 48 347,30 грн.; -прострочена заборгованість за сумою кредиту - 0,00 грн.; прострочена заборгованість за комісією - 4 236,59 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 49 370,87 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями - 0,00 грн.; плата за вчинення виконавчого напису - 650,00 грн. - Заборгованість розрахована за кредитним договором № 26258031044550 від 19 червня 2013 року. - В межах виконавчого провадження було стягнуто 14 650,23 грн. безпідставно на підставі виконавчого напису. Позивачем вказано, що рішенням Кагарлицького районного суду Київської області задоволено позовну заяву про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає задоволення, та визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною, 23.03.2021 року, зареєстрований за номером 34369, про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» грошових коштів на загальну суму 118 994,03 грн. Вище викладене стало підставою для звернення до суду з позовом та посилаючись на ст. 1212 ЦК України просить суд позов задовольнити. Ухвалою Шевченківського районного суду м. Києва від 27.05.2022 року відкрито провадження у цивільній справі за вказаним позовом, розгляд якої вирішено проводити за правилами спрощеного позовного провадження без виклику сторін по справі. Як вбачаться матеріалів справи, що копію ухвали про відкриття провадження у справі та позовна заява з додатками направлена судом на адресу місцезнаходження відповідача і третіх осіб та була отримана ними, що підтверджується рекомендованими повідомленнями про вручення поштового відправлення, що міститься в матеріалах справи. Разом з тим, у встановлений в ухвалі строк відповідач відзив на позовну заяву до суду не подав та пояснень третіх осіб щодо позову до суду не находило. Згідно ч. 8 ст. 178 ЦПК України у разі ненадання відповідачем відзиву у встановлений законом строк без поважних причин суд вирішує справу за наявними матеріалами. Суд, розглянувши подані сторонами документи, повно і всебічно з`ясувавши всі фактичні обставини справи, на яких ґрунтується позов, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. За приписами ч. 1 ст. 211 ЦПК України, розгляд справи відбувається в судовому засіданні. У відповідності до ч. 1 ст. 223 ЦПК України, неявка у судове засідання будь-якого учасника справи за умови, що його належним чином повідомлено про дату, час і місце цього засідання, не перешкоджає розгляду справи по суті, крім випадків, визначених цією статтею. Суд, повно та всебічно дослідивши матеріали справи, дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Судом встановлено, що рішення Кагарлицького районного суду Київської області від 26.11.2021 року у справі №357/6385/21 позовні вимоги [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», треті особа: Приватний нотаріус Обухівського нотаріального округу Головкіна Яна Вікторівна, Приватний виконавець виконавчого округу Київської області Сидорчук Андрій Анатолійович про визнання виконавчого напису приватного нотаріуса таким, що не підлягає виконанню - задоволено. Визнано таким, що не підлягає виконанню виконавчий напис, виданий приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною 23 березня 2021 року, зареєстрований за номером 34369, про стягнення з [PERSON] на користь Товариства з обмеженою відповідальністю «Вердикт Капітал», грошових коштів на загальну суму 118 994,03 грн. Рішення набрало законної сили 06.01.2022 року. Вказаним рішення Кагарлицького районного суду Київської області встановлено: 23 березня 2021 року приватним нотаріусом Обухівського районного нотаріального округу Київської області Головкіною Яною Вікторівною вчинено виконавчий напис № 34369. Відповідно до його умов пропонується звернути стягнення з боржника за Кредитним договором 26258031044550 від 19 червня 2013 року, укладеним з Акціонерне товариство «Укрсоцбанк», правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 28 січня 2019 є Товариство з обмеженою відповідальністю «Фінансова компанія «ІНВЕСТОХІЛЛС ВЕСТА», ідентифікаційний код юридичної особи 41264766, правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 29-01/19/1 від 29 січня 2019 є ТОВАРИСТВО З ОБМЕЖЕНОЮ ВІДПОВІДАЛЬНІСТЮ «ВЕРДИКТ КАПІТАЛ» заборгованість за Кредитним договором 26258031044550 від 19 червня 2013 року. Строк платежу за кредитним договором 26258031044550 від 19 червня 2013 року настав. Боржником допущено прострочення платежів. Стягнення заборгованості проводиться за період з 29 січня 2019 року по 03 березня 2021 року. Сума заборгованості складає 118 994,03 грн., в тому числі: - прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 18 039,27 грн.; - прострочена заборгованість за комісією становить 0,00 грн.; - прострочена заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 48 347,30 грн.; - строкова заборгованість за сумою кредиту становить 0,00 грн.; - строкова заборгованість за комісією становить 4 236,59 грн.; - строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 48 370,87 грн.; - строкова заборгованість за штрафами і пенями становить 0,00 грн. За вчинення цього виконавчого напису нотаріусом на підставі статті 31 Закону України «Про нотаріат» стягнуто плати із стягувача, в розмірі 650,00 грн., які підлягають стягненню з боржника на користь стягувача. Загальна сума, що підлягає стягненню - 119 644,03 грн. Постановою приватного виконавця виконавчого округу Київської області Сидорчуком А.А. 14 травня 2021 року відкрито виконавче провадження № 65439605 на підставі виконавчого напису № 34369, виданого 23.03.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт Капітал» заборгованість у розмірі 119 644,03 грн. Відповідно до ч.ч. 4, 5 ст. 82 ЦПК України обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Обставини, встановлені стосовно певної особи рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, проте можуть бути у загальному порядку спростовані особою, яка не брала участі у справі, в якій такі обставини були встановлені. З урахуванням вказаних вимог ст. 82 ЦПК України вказані вище обставини встановленню не підлягають. Згідно відповідно до довідки про доходи №138 від 10.08.2021 року виданої громадянину [PERSON] про те, що він справі працює у ПрАТ «Карлсберг Україна», займає посаду менеджер складського госпораства та з його заробітної плати утримано за ВП №65439605 - 14 650,23 грн. Главою 83 ЦК України визначаються загальні підстави для виникнення зобов`язання у зв`язку з набуттям, збереженням майна без достатньої правової підстави. Предметом регулювання цього інституту є відносини, які виникають у зв`язку з безпідставним отриманням чи збереженням майна, і які не врегульовані спеціальними інститутами цивільного права. Відповідно до статті 1212 ЦК України особа, яка набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи (потерпілого) без достатньої правової підстави (безпідставно набуте майно), зобов`язана повернути потерпілому це майно. Особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала. Положення глави 83 ЦК України застосовуються незалежно від того, чи безпідставне набуття або збереження майна було результатом поведінки набувача майна, потерпілого, інших осіб чи наслідком події. Положення цієї глави застосовуються також до вимог про: 1) повернення виконаного за недійсним правочином; 2) витребування майна власником із чужого незаконного володіння; 3) повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні; 4) відшкодування шкоди особою, яка незаконно набула майно або зберегла його у себе за рахунок іншої особи. Отже, кондикційні зобов`язання виникають за наявності одночасно таких умов: набуття чи збереження майна однією особою (набувачем) за рахунок іншої (потерпілого); набуття чи збереження майна відбулося за відсутності правової підстави або підстава, на якій майно набувалося, згодом відпала. Згідно з правовою позицією, яка висловлена Верховним Судом України в постанові від 02.03.2016 року у справі №6-2491цс15, положення статті 1212 ЦК України, відповідно до якого особа зобов`язана повернути майно і тоді, коли підстава, на якій воно було набуте, згодом відпала, застосовується також і до вимог про повернення виконаного за недійсним правочином. Велика Палата Верховного Суду в постанові від 26.06.2018 року у справі №910/9072/17 висловила позицію, що, згідно з п.3 ч.3 ст.1212 ЦК України положення глави 83 цього Кодексу застосовуються також до вимог про повернення виконаного однією із сторін у зобов`язанні. Однак, необхідною умовою для цього є відсутність або відпадіння достатньої правової підстави. Аналогічна позиція висловлена Верховним Судом (Касаційним господарським судом) в постановах від 02.08.2018 року у справі №910/15363/17 року, від 10.08.2018 року у справі №910/22442/16. Враховуючи те, що правова підстава для стягнення з [PERSON] на користь ТОВ «Вердикт-Капітал» заборгованості відпала у зв`язку з визнанням виконавчого напису зареєстрованого в реєстрі за № 34369 від 23.03.2021 р таким, що не підлягає виконанню, суд дійшов висновку, що стягнення з [PERSON] коштів в розмірі 14 650,23 грн. було безпідставним. На підставі викладеного, суд прийшов до висновку про стягнення з ТОВ «Вердикт-Капітал» на користь [PERSON] безпідставно набуті кошти в розмірі 14 650,23 грн. Розподіляючи судові витрати суд керується наступним. Судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи (ч. 1 ст. 133 ЦПК України). П. 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України передбачено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати: на професійну правничу допомогу. Судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються: у разі задоволення позову - на відповідача (ч. 1, п. 1 ч. 2 ст. 141 ЦПК України). Згідно ст.141 ЦПК України, з ТОВ «Вердикт Капітад» на користь [PERSON] підлягає стягненню судовий збір в сумі 992,40 грн. Відповідно до ч. 2, 3 ст. 137 ЦПК України, за результатами розгляду справи витрати на правничу допомогу адвоката підлягають розподілу між сторонами разом із іншими судовими витратами. Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. В той же час, ч. 3 ст. 141 ЦПК України визначено, що при вирішенні питання про розподіл судових витрат суд враховує: 1) чи пов`язані ці витрати з розглядом справи; 2) чи є розмір таких витрат обґрунтованим та пропорційним до предмета спору з урахуванням ціни позову, значення справи для сторін, в тому числі чи міг результат її вирішення вплинути на репутацію сторони або чи викликала справа публічний інтерес; 3) поведінку сторони під час розгляду справи, що призвела до затягування розгляду справи, зокрема, подання стороною явно необґрунтованих заяв і клопотань, безпідставне твердження або заперечення стороною певних обставин, які мають значення для справи, безпідставне завищення позивачем позовних вимог тощо; 4) дії сторони щодо досудового вирішення спору та щодо врегулювання спору мирним шляхом під час розгляду справи, стадію розгляду справи, на якій такі дії вчинялися. Згідно ч. 8 ст. 141 ЦПК України, розмір витрат, які сторона сплатила або має сплатити у зв`язку з розглядом справи, встановлюється судом на підставі поданих сторонами доказів (договорів, рахунків тощо). Такі докази подаються до закінчення судових дебатів у справі або протягом п`яти днів після ухвалення рішення суду за умови, що до закінчення судових дебатів у справі сторона зробила про це відповідну заяву. У разі неподання відповідних доказів протягом встановленого строку така заява залишається без розгляду. При цьому, за умовами ч. 4 ст. 137 ЦПК України розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: 1) складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); 2) часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); 3) обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; 4) ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи Для цілей розподілу судових витрат: 1) розмір витрат на правничу допомогу адвоката, в тому числі гонорару адвоката за представництво в суді та іншу правничу допомогу, пов`язану зі справою, включаючи підготовку до її розгляду, збір доказів тощо, а також вартість послуг помічника адвоката визначаються згідно з умовами договору про надання правничої допомоги та на підставі відповідних доказів щодо обсягу наданих послуг і виконаних робіт та їх вартості, що сплачена або підлягає сплаті відповідною стороною або третьою особою; 2) розмір суми, що підлягає сплаті в порядку компенсації витрат адвоката, необхідних для надання правничої допомоги, встановлюється згідно з умовами договору про надання правничої допомоги на підставі відповідних доказів, які підтверджують здійснення відповідних витрат. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Розмір витрат на оплату послуг адвоката має бути співмірним із: складністю справи та виконаних адвокатом робіт (наданих послуг); часом, витраченим адвокатом на виконання відповідних робіт (надання послуг); обсягом наданих адвокатом послуг та виконаних робіт; ціною позову та (або) значенням справи для сторони, в тому числі впливом вирішення справи на репутацію сторони або публічним інтересом до справи. На підтвердження витрат на правничу допомогу позивачем надано копію договору про надання правової допомоги від 15.05.2021 р., копія додаткової угоди № 3 від 02.05.2022 року до Договору про надання правової допомоги б/н, акт приймання-передачі наданих послуг № 3 та меморіальний ордер № @2PL070130 від 11.05.2022 року на суму 4000,00 грн. Так, при визначенні суми відшкодування витрат на професійну правничу допомогу суд має виходити з критерію реальності адвокатських витрат (встановлення їхньої дійсності та необхідності), а також критерію розумності їхнього розміру, виходячи з конкретних обставин справи та фінансового стану обох сторін. Ті самі критерії застосовує Європейський суд з прав людини, присуджуючи судові витрати на підставі статті 41 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод. Зокрема, у рішеннях від 23 січня 2014 року у справі «East/West Alliance Limited» проти України», від 26 лютого 2015 року у справі «Баришевський проти України» зазначено, що заявник має право на компенсацію судових та інших витрат, лише якщо буде доведено, що такі витрати були фактичними і неминучими, а їхній розмір - обґрунтованим. Відшкодовуються лише витрати, які мають розумний розмір. Схожі висновки щодо підтвердження витрат, пов`язаних з оплатою професійної правничої допомоги, зроблені у постанові Великої Палати Верховного Суду від 27 червня 2018 року у справі № 826/1216/16 та додатковій постанові Великої Палати Верховного Суду від 19 лютого 2020 року у справі № 755/9215/15-ц. Згідно ч.5, 6 ст. 137 ЦПК України у разі недотримання вимог частини четвертої цієї статті суд може, за клопотанням іншої сторони, зменшити розмір витрат на правничу допомогу, які підлягають розподілу між сторонами. Обов`язок доведення неспівмірності витрат покладається на сторону, яка заявляє клопотання про зменшення витрат на оплату правничої допомоги адвоката, які підлягають розподілу між сторонами. Оскільки представником позивача було надано підтвердження фактичної оплати витрат на правничу допомогу, умовами укладеного між сторонами договору не перевищує передбачений розмір гонорару адвоката, відповідачем не подано клопотання про зменшення розміру витрат на професійну правничу допомогу, суд приходить до висновку, що такі витрати в сумі 4 000,00 грн. є співмірними із складністю справи та об`ємом виконаних адвокатом робіт (наданих послуг) та підлягають стягненню з відповідача.

Outcome: approved