Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до [PERSON] , [PERSON] про визнання за позивачами права власності по 1/6 частці кожному житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Свої вимоги обґрунтовували тим, що по [ADDRESS] проживала їхня бабуся [PERSON] , [INFO] , і їй на праві власності належав житловий будинок та приналежні до нього господарські будівлі і споруди за вищевказаною адресою. В період з 01.01.1996 року по 31.12.2000 року за зазначено адресою були зареєстровані та проживали: бабуся [PERSON] , [INFO] , батько [PERSON] , [INFO] , мати [PERSON] , [INFO] . [INFO] померла бабуся [PERSON] , [INFO] помер батько [PERSON] , а [INFO] померла мати [PERSON] . Після смерті бабусі відкрилася спадщина на все належне їй на день смерті майно, в управління яким вступив батько [PERSON] , але за життя не оформив своїх спадкових прав. Після смерті батька спадщину прийняла мати [PERSON] , яка проживала разом з батьком, але також за життя не оформила своїх спадкових прав. Позивачі, а також їхня покійна сестра [PERSON] , [INFO] , яка померла [INFO] , прийняли спадщину після смерті матері, успадкувавши по 1/6 частці кожен спірного майна. Спідкоємцями після смерті їхньої сестри [PERSON] є її чоловік [PERSON] та син [PERSON] . Однак в нотаріальному порядку позивачам відмовлено у видачі свідоцтва про право на спадщину за запоконом на відповідні частки спірного майна, оскільки відсутній правовстановлюючий документ на спадкове домоволодіння. У зв`язку з вищевказаним, позивачі просили суд визнати за ними право власності по 1/6 частці кожному житлового будинку з господарськими будівлями і спорудами, що розташовані по [ADDRESS] в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак у позовній заяві просили справу розглянути у їх відсутності. Відповідачі [PERSON] та [PERSON] в підготовче судове засідання не з`явилися, однак через канцелярію суду подали заяви, в яких позов визнали, не заперечили проти його задоволення в повному обсязі та просили суд справу розглянути у їх відсутності (а.с. 111, 113). У зв`язку з неявкою в судове засідання всіх учасників справи, суд розглядає справу у відповідності до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, без здійснення фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу. Дослідивши та оцінивши докази по справі, суд вважає, що позовні вимоги підлягають до задоволення, виходячи з таких підстав: Судом встановлено, що згідно виписки з погосподарської книги № 9 Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області станом на 01.07.1990 року за [PERSON] , [INFO] , яка була головою двору, числився житловий будинок, що знаходиться за адресою: [ADDRESS] , який побудований до 05.08.1992 року, тип двору колгоспний (а.с. 62). Згідно копії технічного паспорту на будинок садибного типу з господарськими будівлями та спорудами від 09.06.2020 року житловий будинок, господарські будівлі та споруди за вказаною адресою побудовані за період з 1963 року по 1992 року (а.с. 4-7). Відповідно до п. 3.1. листа Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних та кримінальних справ «Про судову практику розгляду цивільних справ про спадкування» від 16.05.2013 року, при вирішенні питань щодо визнання права власності на житлові будинки у порядку спадкування, записи у погосподарських книгах оцінюються у сукупності із іншими доказами. У п. 6 Постанови Пленуму Верховного Суду від 22 грудня 1995 року № 20 із змінами «Про судову практику у справах за позовами про захист права приватної власності» зазначено, що право власності на майно, яке належало колгоспному двору і збереглося після припинення його існування, мають ті члени двору, котрі до 15 квітня 1991 року не втратили права на частку в його майні. Розмір частки члена двору визначається виходячи з рівності часток усіх його членів, включаючи неповнолітніх та непрацездатних. Отже, [PERSON] (бабуся позивачів) належало майно колгоспного двору, розташованого за адресою: [ADDRESS] . Батьками позивачів [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] , а також померлої сестри позивачів [PERSON] були [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується копіями свідоцтв про народження (а.с. 23, 24, 25, 26, 29). Позивач [PERSON] 31.10.1987 року уклала шлюб з [PERSON] і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 27). Позивач [PERSON] 24.06.1999 року одружилася з [PERSON] і після одруження їй присвоєно прізвище « [PERSON] », що підтверджується копією свідоцтва про одруження (а.с. 28). Згідно копії свідоцтва про укладення шлюбу (а.с. 29) сестра позивачів [PERSON] 02.10.1983 року уклала шлюб з [PERSON] (відповідач) і після укладення шлюбу їй присвоєно прізвище « [PERSON] ». [INFO] [PERSON] (бабуся позивачів) померла, що підтверджується копією свідоцтва про смерть (а.с. 16). Згідно ст. 548 ЦК України (в редакції 1963 р.), який діяв на момент смерті спадкодавця [PERSON] , для отримання спадщини необхідно, щоб спадкоємець її прийняв. Відповідно до ст. 549 ЦК України (в редакції 1963 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини, вважались: факт вступу спадкоємця в управління або володіння спадковим майном чи подача спадкоємцем заяви про прийняття спадщини до державної нотаріальної контори за місцем відкриття спадщини. [PERSON] (батько позивачів) прийняв спадщину за законом після смерті матері [PERSON] , оскільки вступив в управління спадковим майном, проживали разом, вели спільне господарство, проводив похорон матері, що підтверджується довідкою про відкриття спадщини Петрилівського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 141 від 01.07.2022 року (а.с. 14). Відповідно до виписки з погосподарської книги виконавчого комітету Петрилівської сільської ради Тлумацького району Івано-Франківської області в період з 01.01.1996 року по 31.12.2000 року (книга № [NUMBER] , сторінка № 2) в господарстві особовий рахуник № [NUMBER] за адресою: [ADDRESS] , були зареєстровані та поживали: голова двору [PERSON] (бабуся позивачів), [INFO] , яка померла [INFO] , син [PERSON] (батько позивачів), 1938 р.н., невістка [PERSON] (мати позивачів), 1944 р.н. (а.с. 15). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60818468 від 07.07.2020 року у спадковому реєстрі інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] (бабуся позивачів), яка померла [INFO] , відсутня (а.с. 86 зворот). [INFO] помер [PERSON] (батько позивачів), а [INFO] померла [PERSON] (мати позивачів), що підтверджується копіями свідоцтв про смерть (а.с.\~17, 18). В силу ст. 1268 ЦК України (в редакції 2003 р.), спадкоємець за заповітом чи за законом має право прийняти спадщину або її не прийняти. Відповідно до ст.ст. 1268, 1269 ЦК України (в редакції 2003 р.), діями, які свідчать про прийняття спадщини вважається: постійне проживання спадкоємця разом із спадкодавцем на час відкриття спадщини або подача спадкоємцем у шестимісячний термін заяви про прийняття спадщини до нотаріальної контори. Після смерті чоловіка [PERSON] (батько позивачів) спадщину за законом прийняла [PERSON] (мати позивачів), оскільки постійно проживала та була зареєстрована зі спадкодавцем на час відкриття спадщини, що підтверджується довідкою Петрилівського старостинського округу Тлумацької міської ради Івано-Франківського району Івано-Франківської області № 141 від 01.07.2022 року (а.с. 14). Відповідно до інформаційної довідки зі Спадкового реєстру (спадкові справи та видані на їх підставі свідоцтва про право на спадщину) № 60818368 від 07.07.2020 року у спадковому реєстрі інформація щодо заведення спадкової справи після смерті [PERSON] (батько позивачів), який помер [INFO] , відсутня (а.с. 85). Після смерті матері [PERSON] позивачі [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , а також їхня померла сестра позивачів [PERSON] прийняли спадщину за законом, оскільки у шестимісячний термін звернулися до нотаріальної контори із заявами про прийняття спадщини (а.с. 67 зворот, 71, 74, 76 зворот, 79, 88). Дані обставини підтверджуються копією спадкової справи № 156/2020 від 07.07.2020 року, заведеної приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. після смерті [PERSON] , з якої вбачається, що [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] є спадкоємцями в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , які прийняли спадщину (а.с. 67-109). Отже, на момент звернення до суду позивачі правомірно претендують по 1/6 частці кожен житлового будинку з господарськими будівлями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] , яка в свою чергу успадкувала вказане домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті чоловіка [PERSON] , який в свою чергу успадкував зазначене домоволодіння в порядку спадкування за законом після смерті матері [PERSON] . Позивачам [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , [PERSON] , в нотаріальному порядку відмовлено в оформленні спадщини за законом на житловий будинок з господарськими буділями та спорудами, розташованими по [ADDRESS] , у відповідних частках, оскільки відсутній правовстановлюючий документ, який би посвідчував право власності на спадкове домоволодіння, що підтверджується постановою про відмову у вчиненні нотаріальної дії, виданою приватним нотаріусом Івано-Франківського районного нотаріального округу Івано-Франківської області Дузінкевич С.М. № 122/02-31 від 21.06.2022 року (а.с. 22). Зазначені обставини перешкоджають позивачам належним чином оформити право власності у відповідних частках на житловий будинок з господарськими будівлями та спорудами в порядку спадкування за законом. Згідно ст. 392 ЦК України власник майна може пред`явити позов про визнання його права власності, якщо це право оспорюється або не визнається іншою особою, а також у разі втрати ним документа, який засвідчує його право власності. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. У відповідності до ч. 1 ст. 82 ЦПК України, обставини, які визнаються учасниками справи, не підлягають доказуванню, якщо суд не має обґрунтованого сумніву щодо достовірності цих обставин або добровільності їх визнання. Обставини, які визнаються учасниками справи, зазначаються в заявах по суті справи, поясненнях учасників справи, їхніх представників. Оскільки таке становище має місце по даній справі, суд вважає встановленими обставини, викладені позивачами в позовній заяві на обгрунтування своїх вимог. У відповідності до ч. 4 ст. 206 ЦПК України, у разі визнання відповідачем позову суд за наявності для того законних підстав ухвалює рішення про задоволення позову. Якщо визнання відповідачем позову суперечить закону або порушує права, свободи чи інтереси інших осіб, суд постановляє ухвалу про відмову у прийнятті визнання відповідачем позову і продовжує судовий розгляд. За встановлених судом обставин, позов слід задовольнити. Відповідно до ч. 1 ст. 142 ЦПК України у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. У зв`язку з відсутністю на час складання рішення клопотання позивачів, питання про повернення їм судового збору не вирішується. На підставі ст.ст. 548, 549, 553 ЦК України (в редакції 1963 р.), ст.ст. 316-319, 391, 392, 1216 - 1222, 1268 ЦК України,

Outcome: approved