Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-19 00:00:00

03 серпня 2022 року позивач звернувся до Шосткинського міськрайонного суду Сумської області з позовною заявою, відповідно до якої просив суд визнати право власності на гараж, що розташований по [ADDRESS] , загальною площею 26,9 кв.м. На даний час позивач не може зареєструвати право власності на вказане нерухоме майно через зміни в законодавстві, яке регулює порядок введення в експлуатацію закінчених будівництвом об`єктів, а тому просить суд постановити рішення, яким визнати за нею право власності на дане майно. Ухвалою суду від 09.08.2022 відкрито провадження та справа була призначена до судового розгляду (в порядку спрощеного позовного провадження). В судове засідання сторони не з`явились. Від позивача через канцелярію суду надійшла заява про проведення судового засідання за його відсутності, позовні вимоги підтримує в повному обсязі. Відповідач також подав заяву про проведення судового засідання за відсутності представника, позов визнав. Дослідивши матеріали справи, з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору, суд вважає, що позов підлягає задоволенню враховуючи таке. Згідно зі ст. 41 Конституції України та ст. 319 ЦК України кожен має право володіти, користуватися і розпоряджатися своєю власністю, результатами своєї інтелектуальної, творчої діяльності. За змістом ст. 321 ЦК України ніхто не може бути позбавлений права власності чи обмежений у його здійсненні, крім випадків, встановлених Конституцією та законом. Судом встановлено, на підставі рішення виконавчого комітету Шосткинської міської ради від 29.11.2001 № 313 [PERSON] було дозволено будівництво гаражу в районі [ADDRESS] , розміром 5 на 6 метрів. (а.с. 8) В подальшому позивачем було здійснено подальше будівництво гаражу, однак в експлуатацію даний об`єкт не вводився, правовстановлюючі документи у позивача відсутні. Частиною 1 ст. 376 ЦК України визначено, що житловий будинок, будівля, споруда, інше нерухоме майно вважаються самочинним будівництвом, якщо вони збудовані або будуються на земельній ділянці, що не була відведена для цієї мети, або без відповідного документа, який дає право виконувати будівельні роботи чи належно затвердженого проекту, або з істотними порушеннями будівельних норм і правил. Водночас, частиною 3 даної статті передбачено, що право власності на самочинно збудоване нерухоме майно може бути за рішенням суду визнане за особою, яка здійснила самочинне будівництво на земельній ділянці, що не була їй відведена для цієї мети, за умови надання земельної ділянки у встановленому порядку особі під уже збудоване нерухоме майно. Судом встановлено, що 15.05.2020 рішенням Шосткинської міської ради було затверджено технічну документацію та передано [PERSON] у власність земельну ділянку під гаражем в [ADDRESS] гаражів УЖКГ, а 02.06.2020 було здійснено державну реєстрацію прав земельну ділянку, про що свідчить витяг з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності. Зокрема, з даного витягу вбачається, що до вищевказаного реєстру внесено таку інформацію про об`єкт нерухомого майна: реєстраційний номер 2094865159110, об`єкт нерухомого майна - земельна ділянка, кадастровий номер: 5911000000:04:008:0160, площею 0,003 га. (а.с. 18, 19) За змістом з ч. 1 ст. 15 ЦК України кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами ч. 1 ст. 20 ЦК України право на захист особа здійснює на свій розсуд. Таким чином, законодавством України кожній особі гарантовано та закріплено право на судовий захист своїх прав та вільний вибір способів такого захисту. Згідно з ч.3 ст. 13 ЦПК України учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. З матеріалів справи вбачається, що відповідач, щодо вирішення спору поклався на розсуд суду, відзиву не подавав, доказів, які б спростовували правомірність вимог позивача суду не представив. З урахуванням досліджених доказів, які є належними, допустимими та достатніми, суд приходить до висновку, що вимоги позивача є обгрунтованими, а визнання відповідачем позову не суперечить закону та не порушує прав інших осіб

Outcome: approved