Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У вересні 2022 року представник позивача [PERSON] інтересах позивача [PERSON] звернувся до Святошинського районного суду м. Києва з позовною заявою до [PERSON] про розірвання шлюбу. Позовну заяву мотивує тим, що 12 березня 2016 року позивач зареєстрував шлюб з відповідачкою, про що відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві складено актовий запис за №319. Подружнє життя з відповідачем не склалось через взаємне непорозуміння. Шлюбні стосунки припинено з березня 2022 року, спільне господарство не ведуть. Позивач вважає, що за таких обставин спільне сумісне життя та збереження сім`ї є неможливим та просить шлюб з відповідачем розірвати. Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 08 вересня 2022 року відкрито провадження в порядку спрощеного без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу запропоновано надати відзив на позовну заяву. Враховуючи те, що відповідач у встановлений строк відзив на позовну заяву не надав, клопотання про розгляд справи у судовому засіданні з повідомленням сторін не заявив, суд вирішує справу за наявними матеріалами у відповідності ч.8 ст. 178 ЦПК України. Судом встановлено, що сторони перебувають у шлюбі, зареєстрованому 12 березня 2016 року відділом державної реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у м. Києві про що складено актовий запис за №319, що підтверджується свідоцтвом про шлюб серії [NUMBER] . (а.с 5) Від шлюбу сторони мають неповнолітнього сина [PERSON] [INFO] , що підтверджується свідоцтвом про народження серії [NUMBER] (а.с. 6). Відповідно до положень статті 3 Сімейного кодексу України сім`я є первинним та основним осередком суспільства. Сім`ю складають особи, які спільно проживають, пов`язані спільним побутом, мають взаємні права та обов`язки. Відповідно до ч. 1 ст. 24 СК України , шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення законодавства України відповідає статті 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Статтею 8 Конвенції про захист прав та основоположних свобод передбачено право особи на повагу до свого приватного та сімейного життя. Зважаючи на принцип рівноправності жінки та чоловіка, закон вимагає, щоб згода на одруження була взаємною. Принцип добровільності шлюбу є чинним не лише на стадії його реєстрації, а і під час перебування в шлюбі, що передбачає можливість добровільного розірвання шлюбу. Позов про розірвання шлюбу може бути пред`явлений одним із подружжя (ст. 110 СК України). Відповідно до частини 3 статті 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду, відповідно до статті 110 цього Кодексу. У відповідності із ст.112 Сімейного Кодексу України шлюб розривається, якщо судом буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, інтересам їхніх дітей, що мають істотне значення. Враховуючи викладене та приймаючи до уваги обставини життя подружжя, які свідчать про те, що між сторонами шлюбні стосунки фактично припинились і перебування їх у шлюбі носить формальний характер. Відповідачка будучи належним чином повідомлена про розгляд справи, відзиву на позовну заяву, письмових та електронних доказів, що підтверджують заперечення проти позову суду не надала, суд вважає, що позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки причини розпаду сім`ї, на які посилається позивач є поважними, примирення між подружжям, за таких обставин, неможливе і збереження шлюбу буде суперечити інтересам сторін На підставі викладеного,

Outcome: approved