Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-08 00:00:00

Представник позивача [PERSON] [PERSON] звернувся до суду із позовом до [PERSON] , третя особа: приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. про скасування свідоцтва про право на спадщину та рішення про державну реєстрацію речових прав. Позов мотивований тим, що у травні 2019 року [PERSON] звернувся до Мукачівського міськрайонного суду з позовом до Івановецької сільської ради Мукачівського району про визначення додаткового строку для прийняття спадщини. 31.07.2019 року рішенням Мукачівського міськрайонного суду вищезазначений позов було задоволено. 12.01.2022 року Закарпатським апеляційним судом рішення Мукачівського міськрайонного суду від 31.07.2019 року було скасовано, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] було відмовлено. Зважаючи на скасоване судове рішення, яке було підставою для видачі свідоцтва про право на спадщину та державної реєстрації речових прав, позивач вважає, що такі юридичні документи підлягають скасуванню. Свідоцтвом про право на спадщину №50 від 10.01.2020 року визнано [PERSON] спадкоємцем Ѕ частини житлового будинку у [ADDRESS] . 10.01.2020 року приватним нотаріусом Попович В.В. прийнято рішення про державну реєстрацію прав та їх обттяжень №50606659 на Ѕ житлового будинку, об`єкта житлової нерухомості за адресою: [ADDRESS] . [PERSON] є дочкою померлого [PERSON] . Позивач зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] . Даний будинок є її та її матері [PERSON] єдиним місцем проживання. Крім цього, позивач та її матір проживають та проживали на момент смерті [PERSON] у вказаному будинку. Реєстрація права власності на Ѕ житлового будинку за [PERSON] унеможливлює подальше володіння та користування позивачем вказаного будинку, як власним. Представник позивача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи у його відсутності та відсутності позивача, позовні вимоги підримує та просить суд їх задовольнити. Представник відповідача [PERSON] в судове засідання не з`явився, подав до суду заяву про розгляд справи без його участі, просить суд у задоволенні позовних вимог відмовити. Третя особа приватний нотаріус Мукачівського районного нотаріального округу Попович В.В. в судове засідання не з`явилася, про час та місце розгляду справи повідомлялася належним чином, про причину неявки суд не повідомила. Суд, дослідивши та оцінивши зібрані у справі докази, встановив наступні обставини та відповідні їм правовідносини. Частиною 1 статті 4 ЦПК України передбачено, що кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно до ч.3, 4 ст.12 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи, і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи не вчиненням нею процесуальних дій. Згідно ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Частиною 1 ст.76, ч.1, 2 ст.77, ст.ст.79 і 80 ЦПК України передбачено, що доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Крім цього, ч.4 ст.82 ЦПК України передбачено, що обставини, встановлені рішенням суду у господарській, цивільній або адміністративній справі, що набрало законної сили, не доказуються при розгляді іншої справи, у якій беруть участь ті самі особи або особа, щодо якої встановлено ці обставини, якщо інше не встановлено законом. Належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. \~ \~ \~ \~Достовірними є докази, на підставі яких можна встановити дійсні обставини справи. Достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Судом встановлено, що згідно Довідки №407/02-27 від 09.06.2017 року виданої Івановецькою сільською радою Мукачівського району право власності на житловий будинок у [ADDRESS] , зареєстрована за померлою [PERSON] (а.с. 11). Із Довідки Івановецької сільської ради Мукачівського району №576/02-21 від 11.08.2017 року вбачається, що станом на 11.12.1991 року у [ADDRESS] , були зареєстровані та проживали: [PERSON] , 1955 року народження та [PERSON] , 1969 року народження (а.с. 13). Відповідно до Довідки Івановецької сільської ради Мукачівського району №408/02-27 від 09.06.2017 року на день смерті [PERSON] , який помер [INFO] у [ADDRESS] , були зареєстровані: дружина померлого [PERSON] , [INFO] , дочка померлого [PERSON] , [INFO] та брат померлого [PERSON] , [INFO] (а.с. 14). Згідно Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 12.03.1998 року [PERSON] померла [INFO] (а.с. 15). Із Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 27.08.1955 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 16). Відповідно до повторного Свідоцтва про шлюб серії [NUMBER] від 20.06.2017 року шлюб між [PERSON] і [PERSON] було зареєстровано 01.07.1995 року, після чого остання змінила прізвище на [PERSON] (а.с. 17). Згідно повторного Свідоцтва про народження серії [NUMBER] від 14.11.2006 року батьками [PERSON] , [INFO] є [PERSON] і [PERSON] (а.с. 18). Із Свідоцтва про смерть серії [NUMBER] від 30.10.2006 року вбачається, що [PERSON] помер [INFO] (а.с. 19). Рішенням Мукачівського міськрайонного суду від 31.07.2019 року [PERSON] визначений додатковий строк для подання ним заяви про прийняття спадщини після смерті [PERSON] , який помер [INFO] (а.с. 20). Згідно Інформації з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно та Реєстру прав власності на нерухоме майно, Державного реєстру Іпотек, Єдиного реєстру заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна №246523151 від 02.03.2021 року, [PERSON] належить на праві спільної часткової власності у розмірі Ѕ частки житловий будинок [ADDRESS] (а.с. 21, 22). Постановою Закарпатського апеляційного суду від 12.01.2022 року рішення Мукачівського міськрайонного суду Закарпатської області від 31.07.2019 року було скасовано, а у задоволенні позовних вимог [PERSON] про визначення додаткового строку для подання заяви про прийняття спадщини відмовлено (а.с. 25-29). Частиною першою статті 15 ЦК України визначено право кожної особи на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. Дані правовідносини регулюються нормами ЦК україни. Відповідно до частини першої статті 16 ЦК України кожна особа має право в порядку, встановленому законом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Відповідно до статей 1216, 1217 ЦК України спадкуванням є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Спадкування здійснюється за заповітом або за законом. За правилом статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Згідно з частинами першою, другою статті 1220 ЦК України спадщина відкривається внаслідок смерті особи або оголошення її померлою. Часом відкриття спадщини є день смерті особи або день, з якого вона оголошується померлою (частина третя статті 46 цього Кодексу). Статтею 1261 ЦК України передбачено, що в першу чергу право на спадкування за законом мають діти спадкодавця, у тому числі зачаті за життя спадкодавця та народжені після його смерті, той з подружжя, який його пережив, та батьки. Відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину визнається недійсним за рішенням суду, якщо буде встановлено, що особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, а також в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснено у пункті 27 постанови Пленуму Верховного Суду України від 30 травня 2008 року № 7 "Про судову практику у справах про спадкування", відповідно до статті 1301 ЦК України свідоцтво про право на спадщину може бути визнано недійсним не лише тоді, коли особа, якій воно видане, не мала права на спадкування, але й за інших підстав, установлених законом. Іншими підставами можуть бути: визнання заповіту недійсним, визнання відмови від спадщини недійсною, визнання шлюбу недійсним, порушення у зв`язку з видачею свідоцтва про право на спадщину прав інших осіб тощо. Як зазначив представник позивача у позовній заяві, позивач [PERSON] зареєстрована та проживає за адресою: [ADDRESS] і даний будинок є її єдиним місцем проживання, але реєстрація на Ѕ частки житлового будинку за відповідачем [PERSON] унеможливлює подальше володіння та користування будинком позивачем. Разом з тим, з наданих сторонами доказів вбачається, що позивачу [PERSON] належить тільки Ѕ частка вищезазначеного будинку, яку вона успадкувала за своїм батьком [PERSON] , а інша Ѕ частка будинку належала її дядькові [PERSON] , тобто батьку відповідача [PERSON] , а отже зазначену частку мають право успадкувати особи, які передбачені в ст.ст.1261-1265 ЦК України, тобто в даному випадку також відповідач [PERSON] , який є сином померлого [PERSON] . У свою чергу, судом встановлено, що позивач [PERSON] є племінницею померлого [PERSON] і відповідно до вимог ст.ст.1261-1265 ЦК України, її родинні відносини не відносяться до жодної черги спадкування, а отже оскаржуване нею Свідоцтво про право на спадщину за законом, не порушує її права та законні інтереси на спірне майно. Таким чином, враховуючи вищезазначене, суд приходить до висновку, що представник позивача не надав суду належні, достатні та допустимі докази того, що реєстрація права власності на Ѕ частку житлового будинку за відповідачем [PERSON] унеможливлює володіння та користування позивачем належній їй Ѕ часткою будинку, а отже позов є необґрунтований та такий, що у задоволенні якого слід відмовити.

Outcome: dismissed