Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

[PERSON] , [PERSON] звернулися в суд з позовом до відповідача, третя особа без самостійних вимог: Хустська міська рада про усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою. Посилаються на те, що вони є власниками квартири, що розташована за адресою: [ADDRESS] . По сусідству з ними проживає відповідач [PERSON] , з якою у них спільне дворогосподарство, яке не може бути поділене, оскільки їх квартира знаходиться на задній частині подвір`я. Відповідачем до її квартири було добудовано вхідний тамбур площею 6,6 кв.м. без проектної документації та дозволу на проведення будівельних робіт. Біля своєї квартири, яка знаходиться на передній частині двору, відповідач огородила територію металічними турнікетами, провела благоустрій ділянки, висадила квіти, чим створила значні перешкоди у вільному доступі до їх квартири. За фактом самовільної добудови до квартири відповідача 22.07.2016 року було притягнуто до адміністративної відповідальності. Позивачі постійно звертались до компетентних органів із заявами про відповідність дій відповідача вимогам закону і актами перевірок відповідача зобов`язано привести прибудинкову територію до належного стану. Згодом позивача стало відомо, що відповідач звернулася до суду з позовом про визнання права власності на квартиру [ADDRESS] , яка після перепланування складалась з двох кімнат, коридору, кухні та веранди загальною площею 50,6 кв.м. Рішенням Хустського районного суду від 20.12.2016 р. позов [PERSON] задоволено. Однак, 29.01.2020 р. постановою Закарпатського апеляційного суду вказане рішення скасовано, у позові відмовлено. Отже, наразі добудований відповідачем вхідний тамбур площею 6,6 кв.м. без проектної документації та дозволу на проведення будівельних робіт є переобладнанням двоквартирного будинку, що створює перешкоди у користуванні майном, а тому є необхідність зобов`язати відповідача демонтувати самочинно влаштований тамбур та металічні турнікети, які знаходяться на спільному дворогосподарстві та які створюють значні перешкоди позивачам. В судовому засіданні позивач [PERSON] , адвокат Лукачко І.Й., який діє також і в інтересах [PERSON] , позовні вимоги підтримали повністю та просили задовольнити у повному обсязі з підстав та обґрунтувань, викладених у змісті позову. Відповідач [PERSON] , її представник адвокат Поляков М.В. в судовому засіданні заперечила проти задоволення позовних вимог з підстав, викладених у поясненнях на позовну заяву від 27.06.2022 року. Адвокат відповідача вказує на те, що [PERSON] являється власницею квартири [ADDRESS] . Дана квартира розташована в одноповерховому двоквартирному будинку, де окрім відповідача проживають донька [PERSON] , малолітня онучка та перестаріла мати [PERSON] .. Загальна площа квартири складає 50,6 кв.м.. На підставі рішення виконкому Хустської міської ради народних депутатів № 453 від 30.09.1985 р. матері відповідача [PERSON] надано дозвіл на добудову до комунального будинку приміщення розміром 3,5*7,0 м. за власні кошти. Вказане рішення не скасоване і на підставі вказаного рішення було добудовано веранду розміром 6,6 кв.м., що є значно меншим від дозволеного. На зазначену добудову було отримано правовстановлюючі документи та проведено Державну реєстрацію права власності реєстраційний номер об`єкту 546449921108. Щодо встановлених турнікетів то вони являють собою не несучі конструкції і які лише частково поділяють спільне дворогосподарство на дві умовні частини, які при вході з вулиці складають ширину біля чотирьох метрів. Враховуючи те, що вхідний тамбур до квартири добудований згідно рішення виконкому Хустської міської, а також проведена державна реєстрація об`єкту нерухомого майна, дані нормативні акти є чинними, а встановлені турнікети не є несучою конструкцією, лише умовно розділяють дворогосподарство на дві умовні частини, відповідач просив суд відмовити у задоволенні позовних вимог про усунення перешкод в користуванні земельною ділянкою у повному обсязі. Представник третьої особи Хустської міської ради в судове засідання не з`явився, про час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заслухавши пояснення учасників справи, свідка [PERSON] , дослідивши матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд приходить наступного висновку. Згідно зі ст.ст. 15,16 ЦК України, ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право на захист своїх порушених, невизнаних або оспорюваних цивільних прав, свобод чи інтересів, у тому числі й у судовому порядку. У відповідності до ст. 81 ЦПК України, кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. В п. 11Постанови Пленуму Верховного Суду України № 14 від 18.12.2009 року «Про судове рішення у цивільній справі» зазначено, що оскільки правом на звернення до суду за захистом наділена особа в разі порушення, невизнання або оспорювання саме її прав, свобод чи інтересів, то суд повинен встановити, чи були порушені, невизнані або оспорені права, свободи чи інтереси цих осіб, а якщо були, то вказати, чи є залучений у справі відповідач відповідальним за це. Згідно ст. 386 ЦК України власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею певних дій, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Статтею 391 цього ж кодексу передбачено, що власник майна має право вимагати усунення перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст. 158 ЗК України, земельні спори вирішуються судами, органами місцевого самоврядування. Виключно судом вирішуються земельні спори з приводу володіння, користування і розпорядження земельними ділянками, що перебувають у власності громадян і юридичних осіб, а також спори щодо розмежування територій сіл, селищ, міст, районів та областей. В судовому засіданні судом встановлено, що позивачі [PERSON] та [PERSON] є співвласниками квартири за адресою [ADDRESS] , на підставі договору купівлі-продажу від 14.02.1992 року (а.с. 14, 15) та свідоцтва про право на спадщину за законом від 26.06.2007року /а.с. 16/. Відповідач [PERSON] є власником квартири за адресою [ADDRESS] . Земельна ділянка за адресою [ADDRESS] , призначення якої для обслуговування вказаного будинку знаходиться у спільному користуванні позивачів та відповідача.\~ З матеріалів справи вбачається, що квартира [ADDRESS] знаходиться на задній частині подвір`я, а квартира [ADDRESS] - на передній частині. Доступ до квартири [ADDRESS] можливий через територію, яка прилягає до квартири відповідача [PERSON] .. На цій території відповідачем здійснено добудову тамбуру на підставі рішення виконкому Хустської міської Ради народних депутатів № 453 від 30.09.1985 р. «Про надання дозволу на добудову до комунальної квартири» приміщення розміром 3,5*7,0 м. за власні кошти. 19 липня 2016 року Управлінням ДАБІ у Закарпатській області проведено перевірку дотримання вимог законодавства у сфері містобудівної діяльності, будівельних норм, державних стандартів і правил, за результатами якої головним інспектором будівельного нагляду Управління ДАБІ у Закарпатській області складено акт №416/1007, а приписом головного інспектора Управління ДАБІ у Закарпатській області від 19.07.2016 р. відповідача було зобов`язано отримати правовстановлюючі документи на добудову до квартири. Постановою Управління ДАБІ у Закарпатській області від 22.07.2016 р. №229/1007 [PERSON] притягнуто до адміністративної відповідальності за вчинення адміністративного правопорушення, передбаченого ст. 96 КУпАП. Рішенням Хустського районного суду Закарпатської області від 20.12.2016 р. позов [PERSON] до виконавчого комітету Хустської міської ради визнано за відповідачем право власності на квартиру [ADDRESS] , яка після перепланування складається з 2-х кімнат, житловою площею - 32,7кв.м., у тому\~ числі із 1-ї кімнати, площею - 24,4кв.м., 2-ї кімнати, площею - 8,3кв.м., коридора, площею - 1,7кв.м., ванни, площею - 2,5кв.м., кухні, площею - 7,1кв.м., та веранди, площею - 6,6кв.м., тобто, загальна площа квартири складає - 50,6кв.м. Постановою Закарпатського апеляційного суду від 29.01.2020 року вказане рішення скасовано. У задоволенні позову [PERSON] до виконавчого комітету Хустської міської ради, третя особа: Хустське ДПТІ про визнання права власності на самочинне будівництво відмовлено. Відповідно до витягу з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності № 77895030 від 10.01.2017 р., реєстраційний номер об`єкта нерухомого майна 546449921108 за громадянкою [PERSON] зареєстрована квартира загальною площею 50, 6 кв.м., житловою 32,7 кв.м. по [ADDRESS] . /а.с.26/.\~\~\~\~ Свідок [PERSON] в судовому засіданні суду пояснила, що вона проживає за адресою [ADDRESS] . Позивачі є співвласниками земельної ділянки за вказаною адресою. Кожен зі співвласників домоволодіння доглядає свою земельну ділянку, межі якої поділені умовно. З позивачами перебувають тривалий час у конфліктних відносинах з приводу користування спільним домогосподарством. Будь-яких перешкод у користуванні земельною ділянкою відповідачем не створюється. Двір поділений умовно на частини, ширина заходу на подвір`я складає чотири метри.\~\~ В даному випадку позивачами заявлений негаторний позов із посиланням на ст. 391 ЦК України про: усунення перешкод у користуванні земельною ділянкою, за адресою: [ADDRESS] шляхом зобов`язання відповідача демонтувати самочинно збудований вхідний тамбур та металічні турнікети. Слід зазначити, що зазвичай негаторний позов пред`являється власником за умови, що він має майно у своєму володінні, однак протиправна поведінка інших осіб перешкоджає йому здійснювати права користування та розпорядження ним. Для подання такого позову не вимагається, щоб перешкоди до здійснення права користування та розпорядження майном були результатом винних дій відповідача чи спричиняли позивачу збитки. Достатньо, щоб такі дії хоча б і не позбавляли власника володіння майном, але об`єктивно порушували його права і були протиправними. Як і віндикаційний, негаторний позов є речово-правовим і може застосовуватися лише у випадку відсутності між позивачем і відповідачем зобов`язальних відносин та може бути поданим щодо індивідуально-визначеного майна. Об`єктом негаторного позову є усунення триваючого правопорушення, що збереглося до моменту подання позову до суду. Відповідачем у негаторному позові є особа, яка власними протиправними діями перешкоджає позивачу здійснювати правомірність щодо користування чи розпорядження майном. Предметом негаторного позову є вимога позивача про усунення з боку відповідача будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Підставою негаторного позову є обставини, що підтверджують право позивача на користування і розпорядження майном, вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачу використовувати належні йому права, позадоговірний характер наявних між сторонами правовідносин. Якщо на момент подання позову правопорушення, що є об`єктом негаторного позову, припинилося, то підстав для задоволення позову у суду немає. Згідно ч. 1, 2 ст. 386 ЦК України держава забезпечує рівний захист прав усіх суб`єктів права власності. Власник, який має підстави передбачати можливість порушення свого права власності іншою особою, може звернутися до суду з вимогою про заборону вчинення нею дій, які можуть порушити його право, або з вимогою про вчинення певних дій для запобігання такому порушенню. Умовою задоволення негаторного позову позивача є встановлення судом факту протиправності дій відповідача, задоволення позовних вимог позивача не залежить від наявності вини відповідача. Захист прав і охоронюваних законом інтересів позивачів за негаторним позовом надається судом у формі припинення дій, що порушують право, або відновлення становища, яке існувало до порушення права. Позовна давність до вимог за негаторним позовом не застосовується, оскільки правопорушення є таким, що триває у часі. Тому негаторний позов може бути пред`явлений позивачем доти, поки існує саме правопорушення. З урахуванням викладеного суд дійшов висновку, що позивачами не надано суду жодних належних і допустимих доказів факту протиправності дій відповідача; вчинення відповідачем дій, що перешкоджають позивачам використовувати належні їм права, тобто позивачами не доведено наявність порушеного права за негаторним позовом, що є підставою для відмови у позові. У відповідності до ст. 141 ЦПК України витрати із сплати судового збору слід покласти на позивача.

Outcome: dismissed