Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

Позивач звернулась до суду з вище вказаною позовною заявою. В обґрунтування позовних вимог зазначила, що відповідачі за рішенням суду позбавлені батьківських прав відносно їх сина [PERSON] . Рішенням виконавчого комітету Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області її, [PERSON] , призначено опікуном над малолітнім [PERSON] , [INFO] , який проживає з нею та перебуває на її утриманні. У зв`язку з наведеним, просить стягнути з відповідачів на\~її користь\~аліменти на\~утримання малолітнього\~ [PERSON] . У судове засідання позивачка не з`явилась; подала заяву,\~в якій\~просить справу\~розглядати без\~її участі,\~позовні вимоги підтримує, просить їх задовольнити; щодо заочного розгляду справи не заперечує (а.с. 37). Відповідачі у судове засідання не з`явились, хоча про день, час та місце розгляду справи повідомлені належним чином як шляхом направлення судових повісток на зареєстроване місце проживання (а.с. 49, 50 трекінги «Укрпошти», 51), так і в порядку ч. 11 ст. 128 ЦПК України: через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України (а.с. 25, 26, 33, 34, 45, 46). З опублікуванням оголошення про виклик особа вважається повідомленою про дату, час і місце розгляду справи. Представник третьої особи у судове засідання не з`явився; засобами електронного зв`язку подано заяву про розгляд справи за його відсутності; позовні вимоги підтримує та просить їх задовольнити (а.с. 38). Відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України у разі неявки в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснюється. Враховуючи, що в матеріалах справи зібрано достатньо доказів про взаємовідносини сторін, на підставі ст. ст. 211, 280 ЦПК України, суд вважає за можливе провести розгляд справи за відсутності сторін і ухвалити заочне рішення.\~ Дослідивши матеріали справи та подані докази, з`ясувавши всі обставини справи в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов підлягає задоволенню, з наступних підстав. Суд встановив, що батьками [PERSON] , [INFO] , є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 3). Рішенням Володимирецького районного суду Рівненської області від 17.02.2021 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав відноснойого неповнолітніх дітей: сина [PERSON] , [INFO] , та доньки [PERSON] , [INFO] (а.с. 6-7). Заочним рішенням Житомирського районного суду Житомирської області від 20.10.2021 року [PERSON] , [INFO] , позбавлено батьківських прав стосовно [PERSON] , [INFO] , та [PERSON] , [INFO] (а.с. 4-5). Рішенням Виконавчого комітету Березівської сільської ради Житомирського району Житомирської області від 20.05.2021 року № 117 (а.с. 11) призначено опікуном [PERSON] , 1955 року народження, над малолітнім [PERSON] , 2015 року народження. Згідно з ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Згідно з приписами ст. 12 ЦПК України цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Згідно з ст. 8 Закону України "Про охорону дитинства" кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Відповідно до ст. 155 СК України здійснення батьками своїх прав та виконання обов`язків мають ґрунтуватися на повазі до прав дитини та її людської гідності. Ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладення на них відповідальності, встановленої законом. Конвенцією про права дитини, ратифікованою Постановою Верховної Ради УРСР № 798 від 27 лютого 1991 року визначено, що батьки несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дітей та несуть відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Стаття 18 Конвенції про права дитини від 20 листопада 1989 року, що ратифікована постановою Верховної Ради від 27 лютого 1991 року № 789-ХІІ, встановлює принцип загальної та однакової відповідальності обох батьків за виховання і розвиток дитини. Передбачено, що батьки або у відповідних випадках законні опікуни несуть основну відповідальність за виховання і розвиток дитини і предметом їх основного піклування є найкращі інтереси дитини. Відповідно до ст. 3 Конвенції про права дитини в усіх діях щодо дітей, незалежно від того, здійснюються вони державними чи приватними установами, що займаються питаннями соціального забезпечення, судами, адміністративними чи законодавчими органами, першочергова увага приділяється якнайкращому забезпеченню інтересів дитини. Частиною 2 ст. 27 Конвенції передбачено, що батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Відповідно до приписів ст. 150 Сімейного кодексу України батьки зобов`язані виховувати дитину в дусі поваги до прав та свобод інших людей, любові до своєї сім`ї та родини, свого народу, своєї Батьківщини, батьки зобов`язані піклуватися про здоров`я дитини, її фізичний, духовний та моральний розвиток, забезпечити здобуття дитиною повної загальної середньої освіти, готувати її до самостійного життя. За приписом ч. 1 ст. 12 Закону України «Про охорону дитинства» виховання в сім`ї є першоосновою розвитку особистостей дитини. На кожного з батьків покладається однакова відповідальність за виховання, навчання і розвиток дитини. Батьки або особи, які їх замінюють, мають право і зобов`язані виховувати дитину, піклуватися про її здоров`я, фізичний, духовний і моральний розвиток, навчання, створювати належні умови для розвитку її природних здібностей, поважати гідність дитини, готувати її до самостійного життя та праці. Згідно з ч. 4 ст. 155 СК України ухилення батьків від виконання батьківських обов`язків є підставою для покладання на них відповідальності, встановленої законом. Відповідно до ч. 2 та ч. 3 ст. 166 СК України особа, позбавлена батьківських прав, не звільняється від обов`язку щодо утримання дитини. При задоволенні позову щодо позбавлення батьківських прав суд одночасно приймає рішення про стягнення аліментів на дитину. Статтею 180\~СК\~України встановлено, що батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Відповідно до ч. 3 ст.\~181\~СК\~України за рішенням суду кошти на утримання дитини (аліменти) присуджуються у частці від доходу її матері, батька або у твердій грошовій сумі. Відповідно до ч. 1ст.\~184\~СК\~України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Розмір аліментів, визначений судом або домовленістю між батьками у твердій грошовій сумі, щорічно підлягає індексації відповідно до закону, якщо платник і одержувач аліментів не домовилися про інше. За заявою одержувача аліментів індексація може бути здійснена судом за інший період (ч. 2 ст. 184 СК України). Статтею 182\~Сімейного\~кодексу\~України передбачено, що при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина, а також інші обставини, що мають істотне значення. З огляду на вище викладене, суд вважає, що стягнення аліментів на утримання малолітнього [PERSON] ,\~ [INFO] , з відповідачів підлягає у розмірі по 1/4 частини усіх видів їх доходів, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, до повноліття дитини, щомісячно. Відповідно до ч. 1 ст. 191 СК України аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову, а в разі подання заяви про видачу судового наказу - із дня подання такої заяви. На підставі викладеного, позовні вимоги підлягають задоволенню. Також, відповідно до ч. 2\~ст. 141 ЦПК України\~з відповідачів в дохід держави підлягає стягненню судовий збір. Оскільки позивач при подачі позову звільнена від сплати судового збору відповідно до\~Закону України\~«Про судовий\~збір», відтак з відповідачів підлягає стягненню судовий збір в сумі по 992,40 грн з кожного. На підставі\~ст.\~ст.\~180-184\~Сімейного кодексу\~України,\~

Outcome: approved