Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

У квітні 2019 року позивач звернулася до Приморського районного суду м. Одеси з позовом до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою. Позовні вимоги обґрунтовано тим, що 22.12.2006 р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого на даний час є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль", та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0075/74/68634, предметом якого є надання кредиту в сумі 85000 доларів США, пiд 14 % річних строком на 240 місяців по 22.12.2026 рік. 22.12.2006 року для забезпечення виконання умов кредитного договору мiж ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] та [PERSON] , був оформлено договір поруки № 014/0075/74/ [NUMBER] , згідно якого остання на добровільних засадах бере на себе зобов`язання перед банком відповідати по кредитним зобов`язанням [PERSON] . Станом на 17.03.2009 р. заборгованість [PERSON] . вiдповiдно до розрахунків наданих ПАТ «Райффайзен Банк Аваль складає 165987, 29 доларів США, що за курсом НБУ. (1 дол.США дорівнює 7,7 грн.) складає 1278102,13 гривень. Так [PERSON] перестав виконувати основне зобов`язання по кредитному договору в частині щомісячних внесків з 2006 року, а з позовною заявою про стягнення заборгованості за кредитним договором №014/0075/74/68634 від 22.12.2006 року банк звернувся вперше в 2010 році. Крім того, у договорі поруки не встановлено що цей договір вступає в силу з моменту його підписання сторонами та діє до повного виконання забезпечених зобов`язань та зобов`язань поручителя за цим договором. Отже, договором поруки не встановлено строку, після якого порука припиняється, тому до спірних правовідносин підлягають застосуванню норми ч. 4 ст. 559 ЦК України. Ухвалою Приморського районного суду м. Одеси від 07.05.2019 року цивільну справу № 522/7347/19-ц за позовом [PERSON] до Публічного акціонерного товариства «Райффайзен Банк Аваль», третя особа: [PERSON] про визнання поруки припиненою передано на розгляд Печерського районного суду м. Києва. Ухвалою Печерського районного суду м. Києва від 18.06.2019 року відкрито провадження у справі, розгляд справи призначено здійснювати за правилами позовного (загального) провадження. 30.08.2019 року від представника відповідача надійшов відзив на позовну заяву, в якому зазначено, що в позовними вимогами останній не погоджується, позовну заяву вважає безпідставною та необґрунтованою. 07.10.2019 року від позивача надійшла відповідь на відзив, в якій зазначено, що доводи викладені у відзиві не визнає, вважає їх необґрунтованими, безпідставними та такими, що не підлягають визнанню. 25.10.2019 року від представника відповідача надійшли пояснення по справі. 19.10.2020 року ухвалою Печерського районного суду м. Києва закрито підготовче провадження у справі, призначено справу до судового розгляду по суті. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, про день та час розгляду справи повідомлялися належним чином, про причини неявки суд не повідомили, проте представник позивача подала до суду заяву, про розгляд справи у відсутність позивача та представника позивача, позов підтримала, просила його задовольнити в повному обсязі. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день та час розгляду справи повідомлявся належним чином, про причини неявки суд не повідомив, проте представник відповідача подав до суду заяву, в якій просив справу розглядати за його відсутності та відмовити в задоволені позовних вимог в повному обсязі. Третя особа в судове засідання не з`явилася, про день та час розгляду справи повідомлялася належним чином, про причини неявки суд не повідомила. Згідно з ч. 1 ст. 174 ЦПК України при розгляді справи судом у порядку позовного провадження учасники справи викладають письмово свої вимоги, заперечення, аргументи, пояснення та міркування щодо предмета спору виключно у заявах по суті справи, визначених цим Кодексом, що є правом учасників справи. Дослідивши матеріали справи, встановивши фактичні обставини справи та характер спірних правовідносин, об`єктивно оцінивши докази в їх сукупності, суд дійшов висновку, що позов не підлягає задоволенню з наступних підстав. За ч. 1 ст. 2 ЦПК України завданням цивільного судочинства є справедливий, неупереджений та своєчасний розгляд і вирішення цивільних справ з метою ефективного захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів фізичних осіб, прав та інтересів юридичних осіб, інтересів держави. Кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів (ч. 1 ст. 4 ЦПК України). Цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Учасники справи мають рівні права щодо здійснення всіх процесуальних прав та обов`язків, передбачених законом. Кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій (ч.ч. 1-4 ст. 12 ЦПК України). За ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Так, судом встановлено, що 22.12.2006 р. між ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль", правонаступником якого є ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] було укладено Кредитний договір №014/0075/74/68634, предметом якого є надання кредиту в сумі 85000 доларів США, пiд 14 % річних строком на 240 місяців по 22.12.2026 рік. 22.12.2006 р. для забезпечення виконання умов кредитного договору мiж ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" в особі Одеської обласної дирекції ВАТ "Райффайзен Банк Аваль" та [PERSON] , [PERSON] , був оформлено договір поруки № 014/0075/74/68634, згідно якого остання на добровільних засадах взяла на себе зобов`язання перед банком відповідати по кредитним зобов`язанням [PERSON] . Відповідно до матеріалів справи, у зв`язку з реєстрацією шлюбу [PERSON] змінила прізвище на « [PERSON] » (свідоцтво про шлюб серія [NUMBER] , видане Першим Малиновським відділом реєстрації актів цивільного стану Одеського міського управління юстиції від 09.04.2010 року, актовий запис № 163. Згідно зі ст.1054 ЦК України за кредитним договором банк або iнша фінансова установа (кредитодавець) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Відповідно до ст. 611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання) (ст. 610 ЦК України). Одним із видів порушення зобов`язання с прострочення - невиконання зобов`язання в обумовлений сторонами строк. Згідно ст.ст. 626, 628 ЦК України договором с домовленість двох або більше сторiн, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Зміст договору становлять умови, визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. За правилами ст. 638 ЦК України договір є укладеним, якщо сторони в належній формі досягли згоди з усіх істотних умов договору. Договір укладається шляхом пропозиції однієї сторони укласти договір (оферти) і прийняття пропозиції (акцепту) другою стороною. Пропозиція укласти договір має містити істотні умови договору і виражати намір особи, яка її зробила, вважати себе зобов`язаною у разі її прийняття (ст. 641 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Відповідно до ст. 629 ЦК України договір є обов`язковим для виконання сторонами. Згідно зі ст. 526 ЦК України зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником (ч.1 ст. 553 ЦК України). У разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель вiдповiдає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки (ч. 1, 2 ст. 554 ЦК України). Відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України порука припиняється з припиненням забезпеченого нею зобов`язання. Як вбачається з матеріалів справи, Договір поруки підписаний сторонами, а отже кожна із сторін ознайомлена з умовами кредитного договору та договором поруки. Пунктом 4.1 Договору поруки №014/0075/74/68634/1 від 22.12.2006 р. «Строк дії угоди» - передбачено, що договір набирає чинності з дати його підписання Сторонами і діє до повного виконання боргових зобов`язань за кредитним договором. Відповідальність Поручителя припиняється лише після виконання боргових зобов`язань повному обсязі. Відповідно до умов Кредитного договору № 014/0075/74/68634 від 22.12.2006 р. кредит наданий строком на 240 місяців - до 22 грудня 2026 р. Як бачиться з матеріалів справи [PERSON] на момент підписання договору поруки була ознайомлена з кредитним договором та строком дії договору поруки, який був укладений в забезпечення виконання кредитного договору. Таким чином, дія договору поруки обумовлена дією кредитного договору №014/0073774/68634 від 22.12.2006 p. За таких обставин, строк до договору поруки визначений строком дії кредитного договору. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінчення строку її чинності. Згідно ч. 4 ст. 559 ЦК України порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. При цьому договором поруки ( 4.1) встановлено строк виконання обов`язків за основним зобов`язанням (кредитним договором) до 22 грудня 2026 р., який і є строком дії договору поруки. Згідно п.22 Постанови Пленуму Вищого спеціалізованого суду України з розгляду цивільних і кримінальних справ «Про практику застосування судами законодавства при вирішенні спорів, що виникають із кредитних правовідносин» від 30.03.2012 р. №5 із змінами, відповідно до ч. 1 ст. 559 ЦК України припинення договору поруки пов`язується зі зміною забезпеченого зобов`язання за відсутності згоди поручителя на таку зміну та за умови збільшення обсягу відповідальності поручителя. При цьому обсяг зобов`язання поручителя визначається як умовами договору поруки, так і умовами основного договору, яким визначено обсяг зобов`язання боржника, забезпечення виконання яких здійснює поручитель. Згідно п.4.1 Договору поруки, дія цього договору закінчується належним виконанням Позичальником взятих на себе зобов`язань по кредитному договору чи виконанням поручителем своїх зобов`язань, згідно з умовами цього договору. Що відтак свідчить про чітке закріплення строку закінчення договору, а відтак припинення поруки як забезпеченого зобов`язання. Тобто, в силу ч. 4 ст. 559 ЦК України договором поруки встановлено строк дії поруки, який наразі не сплинув. Вказане узгоджується з правовим висновком, викладеним у постанові Верховного Суду України від 29 березня 2017 року у справі № 6-3087цс16, з яким погодилася Велика Палата Верховного Суду, не знайшовши підстав для відступу від нього у постанові від 13 червня 2018 року у справі № 408/8040/12 (провадження № 14- 145цс18). Також, необхідно звернути увагу, що термін «вимога», який застосовуються в даній нормі має широке значення, та не стосується лише позовної вимоги, як вказує позивач. Окрім цього, вбачається, що відповідач скористався своїм правом та звертався до суду з позовом до поручителя за Договором, в межах строків визначених договором. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність та достатність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до висновку, що відсутні правові підстави для застосування положень ч. 1,4 ст. 559 ЦК України. Відповідно до ст. 141 ЦПК України, судові витрати покладаються на позивача. На підставі викладеного та

Outcome: dismissed