Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-01 00:00:00

08.09.2022 позивач КП "ХТМ" завернулось до суду з зазначеним позовом, в якому просить стягнути з відповідача вартість використанної теплової енергії на потреби опалення без укладення договору у сумі 13163,22 грн за період з 01.01.2021 по 30.11.2021, за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії від 31.10.2021 у сумі 34378,59 грн за період з 01.12.2021 по 30.06.2022, абонентське обслуговування у сумі 71,78 грн, інфляційні витрати 1009 грн, три відсотки річних 308,62 грн та судовий збір. Свої вимоги комунальне підприємство "Харківські теплові мережі" обґрунтовує тим, що відповідачу належать два нежитлових приміщення у [ADDRESS] першого поверху №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, площею 75.4 кв.м. в літ. «А-6» та у [ADDRESS] з централізованої системою опалення. Відповідач користується тепловою енергією, проте не виконує своїх зобов`язань щодо сплати вартості теплової енергії. Представник позивача у судове засідання не з`явилась, надала суду заяву в якій підтримала позовні вимоги, просила розглядати справу за її відсутністю, не заперечувала проти винесення судом заочного рішення. Відповідач у судове засідання не з`явився, письмових заперечень проти позову з посиланням на докази, суду не надав, про час та місце розгляду справи повідомлявся своєчасно та належним чином, про причини неявки суду не повідомив. Зі згоди представника позивача суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст.280 ЦПК України. Суд, дослідивши матеріали справи, вважає, що позов підлягає задоволенню. Приписами ст. ст. 12, 81 ЦПК України встановлено, що кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень. Судом встановлено, що [PERSON] на праві власності належить нежитлове приміщення першого поверху №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7 загальною площею 75,4 кв.м. в літ «А-6» у будинку [ADDRESS] , про що свідчить витяг з реєстру речових прав на нерухоме майно. КП «Харківські теплові мережі» подає теплову енергію у централізовану систему опалення та гарячого водопостачання житлового будинку, де розташоване приміщення відповідача. Постачання теплової енергії відповідачу підтверджується відповідними актами, що складені представниками позивача та балансоутримувачем №173/5009 від 17.12.2021, №173/30781 від 06.10.2021, №173/26967 від 13.10.2020. Відповідно до розрахунків, які надані позивачем, заборгованість відповідача за споживання послуг з теплопостачання за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 (без укладення договору) становить 11768,01 грн, за споживання послуг з теплопостачання за період з 01.12.2021 по 30.06.2022 (за індивідуальним договором) 28273,14 грн. Відповідно до частини 4 статті 4 ЖК України до житлового фонду не входять нежитлові приміщення в житлових будинках, призначені для торговельних, побутових та інших потреб непромислового характеру. Правовідносини між сторонами підлягають регулюванню законом України «Про теплопостачання» та Правилами користування тепловою енергією, затвердженими постановою Кабінету Міністрів України від 03 жовтня 2007 року № 1198, які розглядають теплову енергію як товарну продукцію, а також статті 714 ЦК України, так як приміщення є нежитловим. Відповідно до частини 1 статті 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Частина 1 статті 628 ЦК України передбачає, що зміст договору становлять умови (пункти), визначені на розсуд сторін і погоджені ними, та умови, які є обов`язковими відповідно до актів цивільного законодавства. У статтях 6, 627 ЦК України визначено, що свобода договору полягає в праві сторін вільно вирішувати питання при укладенні договору, виборі контрагентів та погодженні умов договору. Згідно статті 1 ЗУ «Про теплопостачання», теплова енергія - товарна продукція, що виробляється на об`єктах сфери теплопостачання для опалення, підігріву питної води, інших господарських і технологічних потреб споживачів, призначена для купівлі-продажу. Постановою Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» визначено споживачем теплової енергії - фізичну особу, яка є власником будівлі або суб`єктом підприємницької діяльності, чи юридична особа, яка використовує теплову енергію відповідно до договору. Відповідно до статті 19 ЗУ «Про теплопостачання» споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Згідно статті 40 постанови Кабінету Міністрів України від 03.10.2007 №1198 «Про затвердження Правил користування тепловою енергією» споживач теплової енергії зобов`язаний вчасно проводити розрахунки за спожиту теплову енергію. Згідно частини 1 статті 625 ЦК України, боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Щодо стягнення заборгованості за період з 01.12.2021 по 30.06.2021 (споживання теплової енергії за індивідуальним договором). Згідно ч.1\~ст. 509 Цивільного кодексу України\~зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від певної дії, а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Основні засади організаційних, господарських відносин, що виникають у сфері надання та споживання житлово-комунальних послуг між їхніми виробниками, виконавцями і споживачами, а також їхні права та обов`язки, регулюються\~Законом України "Про житлово-комунальні послуги". Відповідно до частини 1\~статті 12 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~надання житлово-комунальних послуг здійснюється виключно на договірних засадах. За правилами частини 5\~статті 13 Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~у разі якщо співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали з виконавцем комунальної послуги відповідний договір (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і послуг з постачання та розподілу електричної енергії), з ними укладається індивідуальний договір про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання. Такі договори вважаються укладеними, якщо протягом 30 днів з дня опублікування тексту договору на офіційному веб-сайті органу місцевого самоврядування та/або на веб-сайті виконавця послуги співвласники багатоквартирного будинку не прийняли рішення про вибір моделі договірних відносин та не уклали відповідний договір з виконавцем комунальної послуги.\~Плата виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальної послуги, що є публічним договором приєднання, складається з: плати за послугу, що розраховується виходячи з розміру затверджених цін/тарифів на відповідну комунальну послугу та обсягу спожитих комунальних послуг, визначеного відповідно до законодавства; плати за абонентське обслуговування, яка не може перевищувати граничний розмір, визначений Кабінетом Міністрів України. Згідно положень\~ст. 24 Закону України "Про теплопостачання"\~до основних обов`язків споживача теплової енергії відноситься своєчасне укладання договору з теплопостачальною організацією на постачання теплової енергії. Відповідно до положень\~ст. 19 Закону України «Про теплопостачання»\~споживач повинен щомісячно здійснювати оплату теплопостачальній організації за фактично отриману теплову енергію. Системне тлумачення вказаних норм свідчить, що на споживачів покладено законодавчий обов`язок укласти договір та вносити плату за постачання теплової енергії; а тому у випадку відсутності прийняття оферти шляхом погодження на укладання договору на постачання теплової енергії або конклюдентних дій, які свідчать про прийняття пропозиції, таке прийняття може бути також у вигляді мовчання. Відповідно до п. 4 Договору фактом приєднання споживача до умов договору (акцептування договору) є вчинення споживачем будь-яких дій, які свідчать про його бажання укласти договір, зокрема надання виконавцю підписаної заяви-приєднання (додаток), сплата рахунка за надану послуги, факт отримання послуги. Матеріали справи не містять заяви-приєднання відповідача до індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії з позивачем. Факт відсутності договору сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі. Зазначений правовий висновок викладено у постанові Верховного Суду України від 20.04.2016 у справі №6-2951цс15, постанові Великої Палати Верховного Суду від 20.09.2018 у справі №751/3840/15-ц, постановах Верховного Суду у складі колегії суддів Касаційного господарського суду від 21.04.2020 у справі №910/7968/19, від 11.04.2018 у справі №904/2238/17 та від 16.10.2018 у справі №904/7377/17. Матеріалами справи, а саме: витягом з Державного реєстру права власності , підтверджується, що нежитлові приміщення першого поверху №70-1, 70-2, 70-3, 70-5, 70-6, 70-7 загальною площею 75,4 кв.м. в літ «А-6» у будинку [ADDRESS] належать на праві власності відповідачу. Власник в силу прямої норми закону несе тягар утримання належного йому майна, в тому числі й щодо сплати комунальних послуг. Система опалення приміщень по [ADDRESS] є невід`ємною частиною централізованої системи опалення житлового будинку, тому при подачі теплової енергії у централізовану систему опалення житлового будинку одночасно опалюються нежитлові приміщення відповідача. Розрахунок вартості спожитої теплової енергії по нежитлових приміщеннях, розташованих у будинках, не обладнених вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії здійснюється відповідно до Методики розподілу між споживачами обсягів спожитих у будівлі комунальних послуг, затвердженої\~наказом Мінрегіону від 22 листопада 2018 р. №315\~(п. 12 Договору). У зв`язку з тим, що житловий будинок, у якому розташовані нежитлові приміщення відповідача, не оснащений вузлом (вузлами) комерційного обліку теплової енергії, розрахунок вартості спожитої відповідачем теплової енергії на потреби опалення здійснювався розрахунковим методом за нормою споживання теплової енергії у будинку. Оскільки законодавством передбачений двосторонній обов`язок щодо укладення договору про надання житлово-комунальних послуг, та праву споживача одержувати вчасно та відповідної якості житлово-комунальні послуги згідно із законодавством та умовами договору на надання житлово-комунальних послуг, відповідає обов`язок споживача оплачувати житлово-комунальні послуги у строки, встановлені договором або законом, суд дійшов висновку про те, споживачі зобов`язані оплатити житлово-комунальні послуги, якщо вони фактично користувалися ними. Враховуючи те, що факт відсутності договору про надання послуги з постачання теплової енергії\~сам по собі не може бути підставою для звільнення споживача від оплати послуг у повному обсязі, необхідним є доведення факту надання та споживання таких послуг у період з\~01.12.2021 по 30.06.2022 Судом встановлено, що позивач свої договірні зобов`язання виконав та здійснив відпуск теплової енергії відповідачу з 01.12.2021 по 30.06.2022, що підтверджується актами №173/5009 від 17.12.2021, №173/30781 від 06.10.2021, №173/26967 від 13.10.2020. Також встановлено, що протягом місяця з дня розміщення позивачем\~індивідуального договору про надання послуги з постачання теплової енергії відповідач про свою відмову укласти договір на постачання теплової енергії чи про свою незгоду із умовами договору до позивача у письмовому вигляді не направив, втім споживав надану позивачем теплову енергію, а тому відповідач вважається таким, що прийняв пропозицію позивача щодо укладення договору на постачання теплової енергії, положення якого відповідають типовому договору. Відповідно до ч. 6 ст. 25 ЗУ\~«Про теплопостачання»\~у разі відмови споживача оплачувати споживання теплової енергії, заборгованість стягується в судовому порядку. Доказів відсутності опалення, або відключення від опалення споживача матеріали справи не містять. Стаття 526 Цивільного кодексу\~передбачає, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього\~Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Відповідно до\~статті 530 ЦК України\~якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Зобов`язання, строк (термін) виконання якого визначений вказівкою на подію, яка неминуче має настати, підлягає виконанню з настанням цієї події. Факт наявності заборгованості на суму 28273,14 грн за період з 01.12.2021 по 30.06.2022 підтверджується документально належними та допустимими доказами, наявними у справі. Відповідачем не надано суду та в матеріалах справи відсутні докази повної оплати спожитої у спірний період теплової енергії згідно умов Договору. Щодо нарахування абонентської плати, суд зазначає наступне. Cтаттею 1\~Закону України "Про житлово-комунальні послуги"\~визначено, що плата за абонентське обслуговування - платіж, який споживач сплачує виконавцю комунальної послуги за індивідуальним договором про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір) або за індивідуальним договором з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем про надання комунальних послуг (далі - індивідуальний договір з обслуговуванням внутрішньобудинкових систем) (крім послуг з постачання та розподілу природного газу і з постачання та розподілу електричної енергії), що включає витрати виконавця, пов`язані з укладенням договору про надання комунальної послуги, здійсненням розподілу обсягу спожитих послуг між споживачами, нарахуванням та стягненням плати за спожиті комунальні послуги, обслуговуванням та заміною вузлів комерційного обліку води і теплової енергії (у разі їх наявності у будівлі споживача), крім випадків, визначених цим Законом, а також за виконання інших функцій, пов`язаних з обслуговуванням виконавцем абонентів за індивідуальними договорами (крім обслуговування та поточного ремонту внутрішньобудинкових систем теплопостачання, водопостачання, водовідведення та постачання гарячої води). Відповідно до п.32 Договору плата за абонентське обслуговування нараховується щомісяця. У разі застосування двоставкових тарифів умовно-постійна частина тарифу нараховується щомісяця. Початок і закінчення розрахункового періоду для розрахунку за платою за абонентське обслуговування завжди збігаються з початком і закінченням календарного місяця відповідно. Перевіривши наданий позивачем розрахунок абонентської плати за індивідуальним договором про надання послуги з постачання теплової енергії в сумі 71,78 грн, яка утворилась за період з грудня 2021 року по червень 2022 року, суд визнає вимоги позивача обґрунтованими та такими, що підлягають задоволенню. Що стосується вимог позивача про стягнення заборгованості з відповідача за надані послуги теплової енергії за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 у сумі 1202,76 грн. Звертаючись до суду з позовом, позивач зазначає, що відповідач є власником нежитлових приміщень, розташованих по [ADDRESS] . З досліджених судом матеріалів справи вбачається, що позивачем не надано жодного доказу на підтвердження того, що [PERSON] є власником нежитлових приміщень, розташованих по [ADDRESS] . Кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених\~ (частина перша\~статті 81 ЦПК України). Частиною другою\~статті 78 ЦПК України\~передбачено, що обставини справи, які за\~законом\~мають бути підтверджені певними засобами доказування, не можуть підтверджуватися іншими засобами доказування. Відповідно до частини другої, шостої\~статті 95 ЦПК України\~письмові докази подаються в оригіналі або в належним чином засвідченій копії, якщо інше не передбачено цим Кодексом. Якщо подано копію (електронну копію) письмового доказу, суд за клопотанням учасника справи або з власної ініціативи може витребувати у відповідної особи оригінал письмового доказу. Якщо оригінал письмового доказу не подано, а учасник справи або суд ставить під сумнів відповідність поданої копії (електронної копії) оригіналу, такий доказ не береться судом до уваги. На підтвердження заявлених позовних вимог позивачем надано лише розрахунок заборгованості, проте не надано підтвердження хто саме є власником нежитлових приміщень, яка площа приміщень по [ADDRESS] . З огляду на частину шосту\~статті 95 ЦПК України\~єдиним належним доказом достовірності наданих копій могло бути лише дослідження оригіналів зазначених документів. Належним чином дослідити подані сторонами докази, перевірити їх, оцінити в сукупності та взаємозв`язку з іншими наявними у справі доказами, а у випадку незгоди з ним повністю чи частково - зазначити правові аргументи на його спростування, це процесуальний обов`язок суду. За загальними положеннями\~ЦПК України\~на суд покладено обов`язок під час ухвалення рішення вирішити, чи мали місце обставини, якими обґрунтовувалися вимоги позивача, та якими доказами вони підтверджуються; чи є інші фактичні дані, які мають значення для вирішення справи, та докази на їх підтвердження; які правовідносини сторін випливають із встановлених обставин. Важливим є визначення правовідносин сторін, які випливають\~\~із\~\~встановлених\~\~обставин.\~\~Саме визначення цих правовідносин дає можливість суду остаточно визначитись, яка правова норма підлягає застосуванню до цих правовідносин (ч.1\~ст.264 ЦПК України). Частина перша\~статті 322 ЦК України\~передбачає, що власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить, якщо інше не встановлено договором або законом. Разом з тим, позивачем хоча і надано розрахунок існуючої заборгованості за надані послуги з теплопостачання за адресою [ADDRESS] , проте не надано доказів хто саме є власником нежитлових приміщень, адже відповідно до ст. 322 ЦК України саме на власника покладено обов`язок утримувати майно, що йому належить. Представник позивача не скористався своїм правом та не звернувся своєчасно до суду з клопотання про витребування доказів, які могли підтвердити позовні вимоги. Практика ЄСПЛ свідчить про те, що змагальність судочинства засновується на диференціації процесуальних функцій і, відповідно, правомочностей головних суб`єктів процесуальної діяльності цивільного судочинства - суду та сторін (позивача та відповідача). Диференціація процесуальних функцій об`єктивно приводить до того, що принцип змагальності відбиває властивості цивільного судочинства у площині лише прав та обов`язків сторін. Це дає можливість констатувати, що принцип змагальності у такому розумінні урівноважується з принципом диспозитивності та з принципом незалежності суду. Він знівельовує можливість суду втручатися у взаємовідносини сторін завдяки збору доказів самим судом. У процесі, побудованому за принципом змагальності, збір і підготовка усього фактичного матеріалу для вирішення спору між сторонами покладається законом на сторін. Суд тільки оцінює надані сторонам матеріали, але сам доказів не збирає Отже, з урахуванням того, що одним з принципів цивільного судочинства, є змагальність сторін, проте позивачем не виконані вимоги ЦПК України, у зв`язку з чим суд приходить до висновку, про відмову у позові, так як позивач не скористався правом довести обставини, які мають значення для справи і на які він посилався як на підставу своїх вимог. Проте, жодного належного, достовірного та допустимого доказу на підтвердження позовних вимог про стягнення заборгованості, яка утворилась по житловим приміщенням за адресою [ADDRESS] позивачем суду не надано. Суд вважає, що заявляючи клопотання про розгляд справи за відсутності позивача особа усвідомлює, погоджується та несе ризики неможливості вчасно відреагувати на обставини, які будуть з`ясовані в ході проведення судового засідання, надати відповідні пояснення та додаткові докази або ж заявити клопотання. Крім того, відповідно до ч.2 ст.625 ЦК України, боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми. Судом задоволено позовні вимоги про стягнення заборгованості з відповідача, яка утворилась за надані послуги теплопостачання за адресою [ADDRESS] за період з 01.01.2021 по 30.11.2021 у сумі 11768,01 грн та за період з 01.12.2021 по 30.06.2021 у сумі 28273,14 грн, у загальній сумі 40041,15 грн. У зв`язку з викладеним суд приходить до висновку, що позовні вимоги про стягнення інфляційних витрат та трьох відсотків річних підлягають задоволенню, при цьому судом проведено відповідний розрахунок на суму заборгованості 11768,01 грн за період з 01.01.2021 по 30.11.2021. Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc\~(101,30 : 100)\~x\~(101,00 : 100)\~x\~(101,70 : 100)\~x\~(100,70 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(100,20 : 100)\~x\~(100,10 : 100)\~x\~(99,80 : 100)\~x\~(101,20 : 100)\~x\~(100,90 : 100)\~x\~(100,80 : 100)\~= 1.09359178 Інфляційне збільшення: 11\~768,00 x 1.09359178 - 11\~768,00 =\~1\~101,39 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01/01/2021 до 30/11/2021 11\~768,00 x 3 % x 334 : 365 : 100 Кількість днів у періоді 334 Сума 323,06 грн. На суму заборгованості 28273,14 грн за період з 01.12.2021 по 30.06.2022 Розрахунок інфляційних витрат здійснюється за формулою ІІС = ( ІІ1 : 100 ) x ( ІІ2 : 100 ) x ( ІІ3 : 100 ) x ... ( ІІZ : 100 ) ІІ1 - індекс інфляції за перший місяць прострочення, ІІZ - індекс інфляції за останній місяць прострочення. Останній період IIc\~(100,60 : 100)\~x\~(101,30 : 100)\~x\~(101,60 : 100)\~x\~(104,50 : 100)\~x\~(103,10 : 100)\~x\~(102,70 : 100)\~x\~(103,10 : 100)\~= 1.18115039 Інфляційне збільшення: 40\~041,00 x 1.18115039 - 40\~041,00 =\~7\~253,44 грн. Розрахунок 3% річних здійснюється за формулою: Сума санкції = С x 3 x Д : 365 : 100, де С - сума заборгованості, Д - кількість днів прострочення. Період прострочення грошового зобов`язання: з 01/12/2021 до 30/06/2022 40\~041,00 x 3 % x 212 : 365 : 100 Кількість днів у періоді 212 Сума 697,70 грн. Отже, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню у загальній сумі інфляційні витрати у розмірі 8351,83 грн, три відсотки річних 1020,76 грн. Виходячи з вищевикладеного, суд приходить до висновку, про часткове задоволення позовних вимог. Крім того, відповідно до ст.141 ЦПК України, з відповідача на користь позивача підлягає стягненню судовий збір, пропорційно до задоволених вимог. Позов задоволено на 84,2%, отже судовий збір підлягає стягненню у розмірі 2089 грн, що становить 84,2% від сплаченої суми у розмірі 2481 грн. На підставі викладеного, ст.ст.525, 526, 530, 625, 626 ЦК України, ст.ст.64, 67, 68, 162 ЖК України,

Outcome: partial