Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-31 00:00:00

31.03.2022 р. [PERSON] звернулася до суду з позовом до [PERSON] про позбавлення права користування житловим приміщенням шляхом виселення та зняття її з реєстраційного обліку, посилаючись на те, що вона є власником житлового будинку [ADDRESS] , проте не може в повній мірі здійснювати всі повноваження щодо розпорядження майном, оскільки в її житлі зареєстрований бувший співмешканець її матері [PERSON] , який не є членом сім`ї позивача, не веде із нею спільне господарство, створює нестерпні умови проживання в будинку, систематично порушує правила співжиття, 22.01.2022 відповідачу було виписано терміновий заборонний припис стосовно кривдника, також відповідач не бере участі в утриманні житлового будинку, комунальні послуги не сплачує та добровільно виселитися і знятися з реєстрації не бажає, чим позбавляє позивача права вільно розпоряджатися своєю власністю. Позивач та представник позивача в судове засідання не з`явилися, в поданій до суду заяві представник позивача адвокат Човганюк А.М. просила справу розглянути без участі представника позивача, позовні вимоги підтримала повністю, проти заочного рішення не заперечила. Відповідач в судове засідання не з`явився, відзиву до суду не подавав, належним чином повідомлений про час і місце розгляду справи в порядку ч.11 ст. 128 ЦПК України через оголошення на офіційному веб-сайті судової влади України, позивач не заперечує проти ухвалення заочного рішення, що дає підстави суду провести заочний розгляд справи в порядку ст. 280 ЦПК України. З урахуванням позицій сторін, дослідження матеріалів справи та вимог закону суд визнає за необхідне задовольнити позовні вимоги повністю з таких підстав. Доведено, що [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.07.2019 р., право власності зареєстроване в реєстрі № 827 25.07.2019, відповідач не є членом сім`ї позивача, не веде із нею спільне господарство, створює нестерпні умови проживання в будинку, систематично порушує правила співжиття, 22.01.2022 відповідачу було виписано терміновий заборонний припис стосовно кривдника, також відповідач не бере участі в утриманні житлового будинку, комунальні послуги не сплачує та добровільно виселитися і знятися з реєстрації не бажає, власник у зв`язку з цим не може реалізувати в повному обсязі право приватної власності на житло. Спірні правовідносини регулюються: -\~ст. 150 ЖК України\~визначає, що громадяни, які мають у приватній власності будинок, користуються ним для особистого проживання і проживання членів їх сімей і мають право розпоряджатися цією власністю на свій розсуд: продавати, дарувати, заповідати, здавати в оренду, обмінювати, закладати, укладати інші не заборонені законом угоди; -\~ст. 391 ЦК України\~за змістом якої власник може вимагати усунення будь-яких перешкод у здійсненні ним права користування та розпоряджання своїм майном; -\~ст. 405 ЦК України\~передбачає, що член сім`ї власника втрачає право користування цим житлом у разі відсутності без поважних причин понад один рік; - ст. 7 Закону України\~«Про свободу пересування та вільний вибір місця проживання в Україні», відповідно до якої зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. У рішенні Європейського суду з прав людини від 2.12.2010 у справі «Кривіцька та Кривіцький проти України» (заява №19009/04) Суд вказав, що втрата житла є найбільш крайньою формою втручання у право на повагу до житла; виселення особи з житла без надання іншого житлового приміщення можливе за умов, що таке втручання у право особи на повагу до житла передбачене законом, переслідує легітимну мету, визначену у пункті 2 статті 8 Конвенції, є необхідним у демократичному суспільстві. Відповідність останньому критерію визначається з урахуванням того, чи існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла та чи буде втручання у це право пропорційним переслідуваній легітимній меті. Оскільки, [PERSON] є власником житлового будинку [ADDRESS] на підставі нотаріально посвідченого договору купівлі-продажу житлового будинку від 25.07.2019 р., право власності зареєстроване в реєстрі № 827 25.07.2019, відповідач не є членом сім`ї позивача, не веде із нею спільне господарство, створює нестерпні умови проживання в будинку, систематично порушує правила співжиття, 22.01.2022 відповідачу було виписано терміновий заборонний припис стосовно кривдника, також відповідач не бере участі в утриманні житлового будинку, комунальні послуги не сплачує, проте добровільно виселитися і знятися з реєстрації в зазначеному житловому приміщенні не бажає, власник у зв`язку з цим не може реалізувати в повному обсязі право приватної власності на житловий будинок, існує нагальна суспільна необхідність для застосування такого обмеження права на повагу до житла, як виселенні відповідача та зняття з реєстрації, втручання у право відповідача на повагу до житла є пропорційним переслідуваній легітимній меті право на вільне розпорядження своїм майном, безпечне місце проживання власника в її житловому будинку, то необхідно в судовому порядку усунути перешкоди у здійсненні власником житлового будинку [PERSON] регламентоване ст. 1 Протоколу №1 до Конвенції про захист\~прав людини\~і основоположних\~свобод права на вільне володіння своїм майном, право позивача на повагу до її особистого і сімейного життя, її житла, встановлене ст.8 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод.

Outcome: approved