Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-07 00:00:00

Позивач звернувся до суду з позовом про розірвання шлюбу з відповідачем. В позовній заяві він посилався на те, що 21 липня 2007 року між ним там [PERSON] було укладено шлюб. [INFO] у них народилася донька - [PERSON] . Спочатку сімейне життя складалось добре, проте протягом останнього часу сімейні стосунки між ними погіршились, що кінцевому результаті призвело до фактичного припинення між ними шлюбних стосунків. Спільне життя з відповідачем не склалося з причин відсутності взаєморозуміння між ними. Кожен з них має діаметрально протилежні погляди на шлюб та сім`ю, виховання дитини, ведення спільного господарства, через що проживання разом однією родиною виявилося для них непомірно важким випробуванням та стало тягарем для них обох. В зв`язку з тим, що їх сімейне життя з відповідачем не склалося, живуть як чужі люди та фактично припинили ведення спільного господарства та спільного бюджету. Тобто їх сім`я остаточно розпалася із-за непорозумінь, психологічної несумісності, спільного небажання відновити сімейні відносини та існує лише формально. Рішення про розірвання шлюбу вони прийняли остаточно і змінювати його не мають наміру. Строк для примирення позивачу та відповідачу не потрібен. Позивач у судове засідання не з`явився, проте його представник адвокат Дрофич Ю.В. подала до суду клопотання, в якому просила розглянути справу без участі позивача, позовні вимоги підтримувала та просила задовольнити. Відповідач у судове засідання не з`явилася, проте подала клопотання про розгляд справи за її відсутності, не заперечувала проти задоволення позовних вимог, просила їх задовольнити. 08.11.2022 року від [PERSON] до суду надійшло клопотання в якому вона просила після розірвання шлюбу між [PERSON] та [PERSON] залишити прізвище « [PERSON] ». У відповідності до вимог ч. 2 ст. 247 ЦПК України фіксування судового засідання технічним засобом за відсутності учасників справи не здійснюється. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позові вимоги підлягають задоволенню з таких підстав. Згідно копії свідоцтва про шлюб, серії [NUMBER] виданого 21 липня 2007 року, [PERSON] та [PERSON] , зареєстрували шлюб 21 липня 2007 року, шлюб зареєстрований Жовтневим відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпропетровського міського управління юстиції Дніпропетровської області, актовий запис №569. Після реєстрації шлюбу [PERSON] змінила своє дошлюбне прізвище на « [PERSON] ». Від шлюбу мають спільну дитину: [PERSON] , [INFO] . Судом було встановлено, що на теперішній час подружні відносини між сторонами припинені, подальше сумісне життя і збереження сім`ї стало неможливим. Сім`я розпалась остаточно і зберегти її неможливо. За положеннями ст. 24 СК України шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Примушування жінки та чоловіка до шлюбу не допускається. Таке положення національного законодавства України відповідає ст. 16 Загальної декларації прав людини, прийнятої Генеральною Асамблеєю ООН 10 грудня 1948 року, згідно з якою чоловіки і жінки, які досягли повноліття, мають право без будь-яких обмежень за ознакою раси, національності або релігії одружуватися і засновувати сім`ю. Вони користуються однаковими правами щодо одруження під час шлюбу та під час його розірвання. Відповідно до ч. 3 ст. 105 Сімейного Кодексу України шлюб припиняється внаслідок його розірвання за позовом одного з подружжя на підставі рішення суду. Відповідно до ч. 2 ст. 112 СК України суд постановляє рішення про розірвання шлюбу, якщо буде встановлено, що подальше спільне життя подружжя і збереження шлюбу суперечило б інтересам одного з них, що мають істотне значення. Як роз`яснено у п. 10 постанови Пленуму Верховного Суду України «Про практику застосування судами законодавства при розгляді справ про право на шлюб, розірвання шлюбу, визнання його недійсним та поділ спільного майна подружжя» № 11 від 21.12.2007 року, суди повинні уникати формалізму при вирішенні позовів про розірвання шлюбу, повно та всебічно з`ясовувати фактичні взаємини подружжя, дійсні причини позову про розірвання шлюбу, враховувати наявність малолітньої дитини, дитини-інваліда та інші обставини життя подружжя, забезпечувати участь у судовому засіданні, як правило обох сторін, вживати заходів до примирення подружжя. Вирішуючи питання про можливість задоволення позову, суд виходить з того, що добровільність шлюбу - одна з основних його засад. Шлюб - це сімейний союз, при цьому слово «сімейний» засвідчує, що шлюб створює сім`ю, а слово «союз» підкреслює договірну природу шлюбу, яка зумовлює його добровільний характер. Шлюб ґрунтується на вільній згоді жінки та чоловіка. Шлюб припиняється внаслідок його розірвання. Розірвання шлюбу засвідчує стійкий розлад подружніх стосунків. В даному випадку заходів для відновлення родинних відносин вжито не було, сторони не мешкають однією сім`єю, на примирення не згодні - зазначене свідчить про те, що родина розпалася остаточно, тому позовні вимоги підлягають задоволенню, оскільки збереження шлюбу суперечило б їх інтересам, що має істотне значення, тому позов підлягає задоволенню. На підставі ст. ст. 105, 110, 112, 114, 115 СК України та

Outcome: approved