Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

У грудні 2020 року до Бабушкінського районного суду м.Дніпропетровська надійшла вищезазначена позовна заява в якій позивач просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням розташованим за адресою: [ADDRESS] . Обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги [PERSON] (до зміни прізвища [PERSON] ) посилався на те, що родина його бабусі [PERSON] у складі трьох чоловік ( [PERSON] - головний квартиронаймач, [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька) вселились, на підставі ордеру виданого у грудні 1997 року, у квартиру [ADDRESS] . [PERSON] народила двох снів якими є позивач та відповідач. У 2007 році [PERSON] був влаштований до дитячого будинку, а згодом всиновлений громадянами Італії. [PERSON] , [PERSON] померли. З огляду на те, що [PERSON] рахується зареєстрованим у квартирі, однак не проживає в ній з 2007 року, позивач вважав за необхідне звернутися до суду з даним позовом. Ухвалою від 03.02.2021 відкрито провадження у справі, визначено про розгляд справи за правилами загального позовного провадження. Ухвалою суду від 14.12.2021 закрито підготовче провадження по справі та призначено розгляд справи по суті. Позивач судове засідання не з`явився, надав суду клопотання про розгляд справи без його участі за наявними у справі доказами та матеріалами, в якому підтримав позовні вимоги, не заперечував проти ухвалення заочного рішення. Відповідач в судове засідання не з`явився, про день, час та місце розгляду справи повідомлявся належним чином, причину неявки суду не повідомив, відзив на позовну заяву не надав. Треті особи надали заяви про розгляд справи без їх участі. З приводу ухвалення рішення по суті вимог, покладаються на розсуд суду. Таким чином, суд вважає за можливе на підставі ст. 280, 281, 282 ЦПК України ухвалити у справі заочне рішення суду в судовому засіданні за відсутності сторін та провести дане судове засідання без фіксування процесу технічними засобами відповідно до положень ч. 2 ст. 247 ЦПК. Дослідивши матеріали позовної заяви та докази у справі, суд дійшов наступного висновку. Так, судом встановлено, що відповідно до копії ордера №3287 від 13.02.1979, надано право [PERSON] до сім`ї якої входить [PERSON] - чоловік, [PERSON] - донька, на зайняття квартири [ADDRESS] . Відповідно до копії свідоцтва про народження та свідоцтва про зміну імені, позивач є сином [PERSON] . Згідно з копією свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Відповідно до копії свідоцтва про смерть серії [NUMBER] , [PERSON] померла [INFO] . Згідно з копією довідки про склад сім`ї №9263, за адресою: [ADDRESS] , зареєстровані: [PERSON] (наймач, зареєстровано 31.03.1981, знято з реєстрації 12.07.2017); [PERSON] (зареєстровано 20.12.1983, знято з реєстрації 12.07.2017); [PERSON] (зареєстровано 30.07.1990); [PERSON] (зареєстровано 06.11.2007). Відповідно до копії свідоцтва про заміну імені серії [NUMBER] , [PERSON] змінив прізвище на [PERSON] . Відповідно до копії відповіді наданої начальником Управління-служби у справах дітей Шевченківської районної у місті Дніпрі ради Ровною В. від 12.08.2020 за вих.№1507-01-18, з 16.10.2007 [PERSON] ( [INFO] ) перебував в КЗ «Притулок для дітей «Росток» на повному державному забезпеченні, потім в КЗО «Дитячий будинок «Світанок». 18.03.2009 усиновлений гр. Італії. На даний час на території України не мешкає. Згідно з відповіддю першого заступника начальника Головного Управління Державної міграційної служби України в Дніпропетровській області Куляба С., [PERSON] ( [PERSON] ) є громадянином України, якщо не набув громадянство іншої Держави та не оформив вихід з громадянства України. Відповідно до відповіді в.о. начальника Головного центру обробки інформації Державної прикордонної служби України Власова Є. від 25.09.2021, [PERSON] , [PERSON] , у базі даних відсутні відомості щодо перетину останнім Державного кордону України у період з 01.12.2017 по 09.09.2021. Позивачем надано до суду копії актів, що складені від імені осіб, які мешкають в одному будинку з позивачем, у яких стверджується, що відповідач у квартирі [ADDRESS] не проживає з 2007 року. Відповідно до ч.1 ст.4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Згідно з ч.1-3 ст.13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Збирання доказів у цивільних справах не є обов`язком суду, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Статтею 77 ЦПК України визначено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Як вбачається з позовної заяви, позивачем визначено ст.107 ЖК України, як матеріально-правову норму яка регулює виниклі правовідносини. Відповідно до ст.107 ЖК України, у разі вибуття наймача та членів його сім`ї на постійне проживання до іншого населеного пункту або в інше жиле приміщення в тому ж населеному пункті договір найму жилого приміщення вважається розірваним з дня вибуття. Якщо з жилого приміщення вибуває не вся сім`я, то договір найму жилого приміщення не розривається, а член сім`ї, який вибув, втрачає право користування цим жилим приміщенням з дня вибуття. Частиною 1 ст.71 ЖК України, при тимчасовій відсутності наймача або членів його сім`ї за ними зберігається жиле приміщення протягом шести місяців. Згідно ст.72 ЖК України визнання особи такою, що втратила право користування жилим приміщенням внаслідок відсутності цієї особи понад встановлені строки, провадиться в судовому порядку. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України, член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі його відсутності без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. Згідно ч.1 ст.106 ЖК України, повнолітній член сім`ї наймача вправі за згодою наймача та інших членів сім`ї, які проживають разом з ним, вимагати визнання його наймачем за раніше укладеним договором найму жилого приміщення замість попереднього наймача. Таке ж право у разі смерті наймача або втрати ним права на жиле приміщення належить будь-якому членові сім`ї наймача. Виходячи з принципу рівності прав та обов`язків наймача та членів його сім`ї (ст. 64 ЖК України), члени сім`ї заміщують наймача в договірних правовідносинах найму. Причини, з яких приймається рішення про зміну договору найму, можуть бути різними, найбільш часто така зміна обумовлюється похилим віком або станом здоров`я наймача і його бажанням передати обов`язок по оплаті і утриманню жилого приміщення іншому члену сім`ї. Причиною для зміни договору найму також може бути смерть наймача або втрата ним права на жиле приміщення за ст.71 ЖК України. Частиною 2 статті 824 ЦК України визначено, що у разі смерті наймача або вибуття його з житла наймачами можуть стати усі інші повнолітні особи, які постійно проживали з колишнім наймачем, або, за погодженням з наймодавцем, одна або кілька із цих осіб. У цьому разі договір найму житла залишається чинним на попередніх умовах. Тобто, з аналізу вказаних норм вбачається, що у разі якщо нерухоме майно не належить позивачу на праві власності, з вимогою про визнання особи такою, що втратила право користування може звертатись наймач такого нерухомого майна, члени сім`ї наймача, які проживають разом з ним, користуються на рівні з наймачем усіма правами і несуть обов`язки, що випливають з договору найму жилого приміщення. Відповідно висновку до якого дійшла колегія суддів ВС/КЦС у постанові від 10.02.2021 прийнятій за результатами розгляду справи №522/5654/17, на стороні позивача можуть виступати власник житлового приміщення, наймач, члени його сім`ї, в тому числі ті, за якими зберігається право на користування житлом як за тимчасово відсутніми, або ті, що отримали броню. Особи, які користуються жилою площею тимчасово, тобто не мають самостійного права на нього, не мають права на пред`явлення такого позову. Як зазначено у статті 9 ЖК України, ніхто не може бути виселений із займаного жилого приміщення або обмежений у праві користування ним інакше як з підстав і в порядку, які передбачено законом. З огляду на те, що, згідно з наданих до позову доказів вбачається, що позивач є членом сім`ї наймача, що наділяє його правом на звернення до суду з даним позовом та враховуючи те, що наявні в матеріалах справи доказі свідчать про вибуття відповідача з квартири [ADDRESS] у 2007 році та не проживання відповідача у вказаній квартирі протягом більше ніж шість місяців, заявлені позовні вимоги є такими, що підлягають задоволенню. Відповідно до вимог ст. 141 ЦПК України з відповідача на користь позивача підлягають стягненню понесені витрати по справі - сплачений судовий збір в сумі 840 грн. 40 коп.

Outcome: approved