Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

ПАТ «Альфа-Банк» звернулося до суду з позовною заявою до [PERSON] , де просило ухвалити рішення, яким стягнути з відповідача на користь позивача заборгованість у сумі 1637936,74 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 352244,47 грн. та заборгованості по пені у сумі 1285692,27 грн.; також просило стягнути з відповідача витрати на сплату судового збору у сумі 3654,00 грн. В обґрунтування позову позивач вказав, що 16.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», який в подальшому перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк», і [PERSON] був укладений кредитний договір № 490069776. Зобов`язання, взяті ПАТ «Альфа-Банк» за договором, банком виконані повністю, позичальник [PERSON] обов`язки за договором не виконав та допустив утворення боргу. Також, 16.05.2008 року в забезпечення виконання зобов`язань позичальника, між ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] був укладений договір поруки за №490069776-П, відповідно до якого поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що й боржник. Оскільки зобов`язання не були виконані належним чином і у встановлений строк, ПАТ «Альфа-Банк» просило позов задовольнити у повному обсязі. Заочним рішенням Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.06.2015 позовні вимоги ПАТ «Альфа-Банк» до [PERSON] про стягнення заборгованості задоволені, стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованість за кредитним договором №490069776 у сумі 1637936,74 грн., яка складається із: заборгованості за кредитом у сумі 352244,47 грн. та заборгованості по пені у сумі 1285692,27 грн., та 3654 грн. понесених судових витрат. Відповідач [PERSON] звернулася до суду із заявою про скасування заочного рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.06.2015, де вказала, що вона не була належним чином повідомлена про час та місце слухання справи, оскільки не отримала судову повістку, а позивачем невірно зазначена квартира, де вона проживає. Крім того посилалася на те, що вона є поручителем за зобов`язаннями третьої особи, які вже погашені шляхом передачі автомобіля банку, а сам борг вже було вирішено стягнути з боржника рішенням Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській громадській організації «Всеукраїнський фінансовий союз» від 26.04. 2011 року. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 09.07.2021 задоволена заява представника відповідача [PERSON] адвоката Циганкової І.І. про перегляд заочного рішення, заочне рішення Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 16.06.2015 скасоване, справа призначена до розгляду. Ухвалою Крюківського районного суду м. Кременчука Полтавської області від 23.05.2022 задоволено клопотання ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» та залучено до участі в розгляді справи як правонаступника позивача ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія». В судове засідання представник позивача ТОВ «ФК «Довіра та гарантія» не з`явився, про час та місце слухання справи повідомлявся належним чином, надав суду заяву, в якій позовні вимоги підтримав, просив справу розглядати без його участі. Відповідач [PERSON] , третя особа [PERSON] в судове засідання повторно не з`явилися, про час та місце розгляду справи повідомлялися належним чином. Представник відповідача [PERSON] адвокат Циганкова І.І. до судового засідання не з`явилася, подала суду заяву про розгляд справи без її участі. Вивчивши матеріали справи, дослідивши і оцінивши наявні у справі докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому їх дослідженні, суд приходить до висновку, що позовна заява не підлягає задоволенню, виходячи з наступного. Відповідно до ч. 1 ст. 1054 ЦК України, за кредитним договором банк або інша фінансова установа (кредитор) зобов`язується надати грошові кошти (кредит) позичальникові у розмірі та на умовах, встановлених договором, а позичальник зобов`язується повернути кредит та сплатити проценти. Позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику (кошти у такій самій сумі або речі, визначені родовими ознаками, у такій самій кількості, такого самого роду та такої самої якості, що були передані йому позикодавцем) у строк та в порядку, що встановлені договором (частина перша статті 1049 ЦК України). Виконання зобов`язання може забезпечуватися в тому числі порукою (частина перша статті 546 ЦК України). За договором поруки поручитель поручається перед кредитором боржника за виконання ним свого обов`язку. Поручитель відповідає перед кредитором за порушення зобов`язання боржником. Порукою може забезпечуватися виконання зобов`язання частково або у повному обсязі (частини перша, друга статті 553 ЦК України). Відповідно до частин першої та другої статті 554 ЦК України у разі порушення боржником зобов`язання, забезпеченого порукою, боржник і поручитель відповідають перед кредитором як солідарні боржники, якщо договором поруки не встановлено додаткову (субсидіарну) відповідальність поручителя. Поручитель відповідає перед кредитором у тому ж обсязі, що і боржник, включаючи сплату основного боргу, процентів, неустойки, відшкодування збитків, якщо інше не встановлено договором поруки. Судом встановлено, що 16.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк», яке надалі було перейменовано у ПАТ «Альфа-Банк», та [PERSON] укладено кредитний договір №490069776, відповідно до якого позивач надав позичальнику грошові кошти у сумі 27602,51 доларів США, зі сплатою відсотків за користування кредитом у розмірі 13% з кінцевим терміном повернення грошових коштів 16.05.2015 року. Також 16.05.2008 року між ЗАТ «Альфа-Банк» та відповідачем [PERSON] укладено договір поруки №490069776-П, відповідно до умов якого відповідач зобов`язаний відповідати у повному обсязі за виконання [PERSON] умов кредитного договору. Зміст та умови договорів, укладених між ПАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , [PERSON] не суперечить вимогам Цивільного кодексу України, іншим актам цивільного законодавства, а також інтересам держави і суспільства, його моральним засадам та відповідають загальним вимогам, додержання яких є необхідним для чинності правочину. Згідно ч.1 ст. 526 ЦК України, зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. В силу ст.530 ЦК якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін), якщо строк (термін) виконання боржником обов`язку не встановлений або визначений моментом пред`явлення вимоги, кредитор має право вимагати його виконання у будь-який час. Згідно статті 610 ЦК України порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання. В силу ст. 612 ЦК України боржник вважається таким, що прострочив, якщо він не приступив до виконання зобов`язання або не виконав його у строк, встановлений договором або законом. Згідно ч.1 ст.611 ЦК України у разі порушення зобов`язання настають правові наслідки, встановлені договором або законом, зокрема: припинення зобов`язання внаслідок односторонньої відмови від зобов`язання, якщо це встановлено договором або законом, або розірвання договору; зміна умов зобов`язання; сплата неустойки; відшкодування збитків та моральної шкоди. Також згідно ст. 546, 549 цього Кодексу виконання зобов`язання може забезпечуватися неустойкою (штрафом, пенею). Відповідно до ч.1 ст. 550 ЦК право на неустойку виникає незалежно від наявності у кредитора збитків, завданих невиконанням або неналежним виконанням зобов`язань. Пунктом 3 розділу І кредитного договору, укладеного ЗАТ «Альфа-Банк» та [PERSON] , визначено, що позичальник зобов`язується в порядку та на умовах, що визначені даним договором, повертати кредит, виплачувати банку проценти за користування кредитом, сплачувати комісії за дії банка, які вчиняються на користь позичальника з метою сприяння останньому у виконання ним своїх зобов`язань за договором, сплачувати неустойки та інші передбачені договором платежі, та виконувати інші обов`язки, що передбачені договором. Згідно з п. 3.4 розділу І кредитного договору, в разі невиконання чи несвоєчасного виконання зобов`язання в частині повернення кредиту та/або сплати процентів, комісій згідно умов договору позичальник зобов`язаний сплатити банку пеню в розмірі 1% відсоток від простроченої суми за кожний день прострочення. Статтею 2 договору поруки №490069776-П від 16.05.2015 року визначено предмет договору: поручитель поручається за виконання боржником наступних обов`язків, що виникли на підставі основного договору або можуть виникнути на підставі нього у майбутньому: обов`язок повертати банку кредит рівними частинами у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору, але у будь-якому випадку не пізніше 16.05.2015 року; обов`язок щомісяця сплачувати банку проценти за користування кредитом у терміни, визначені основним договором та додатком №1 до основного договору; обов`язок у випадках, передбачених основним договором або законодавством України, у строк не пізніше 10 днів з дати пред`явлення відповідної вимоги достроково (до настання термінів або строків повернення/сплати, зазначених вище у цьому пункті), повернути банку кредит, сплатити проценти за користування ним і виконати інші обов`язки, що виникають із основного договору; обов`язок сплатити банку неустойку (пеню, штрафи) та понад суму неустойки (пені, штрафів) відшкодувати збитки, заподіяні банку невиконанням або неналежним виконанням боржником свої зобов`язань за основним договором. Відповідно до п. 3.1. договору поруки №490069776-П від 16.05.2015 року, боржник та поручитель відповідають перед банком за порушення обов`язків, перелічених у ст. 2 цього договору як солідарні боржники. Поручитель відповідає перед банком у тому ж обсязі, що і боржник. Згідно ст.. 5.3 договору поруки договір діє до повного виконання зобов`язань боржника за основним договором. Матеріалами справи підтверджується, що банк виконав свої зобов`язання за договором, боржник [PERSON] своєчасно грошові кошти банку не повернув та станом на 16.11.2014 року допустив заборгованість за кредитним договором №490069776 від 16.05.2008 року в розмірі 352244,47 грн. та заборгованість зі слати пені у сумі 1285692,27 грн. Розмір заборгованості за договором станом на 16.11.2014 року та правильність нарахувань відповідачкою не оспорюється. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Відповідно до ч. 1 ст. 543 ЦК України, у разі солідарного обов`язку боржників (солідарних боржників) кредитор має право вимагати виконання обов`язку частково або в повному обсязі як від усіх боржників разом, так і від будь-кого з них окремо. Судом також встановлено, що 26.09.2016 між ПАТ «Альфа Банк» та ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» було укладено договір факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ, відповідно до якого право грошової допомоги за кредитним договором № 490069776 від 16.05.2008 (позичальник [PERSON] ) перейшло до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія», що підтверджується копією договору та витягом з реєстру договорів та боржників. Відповідно до п.2.5 договору факторингу № 2016-ЗАБ/ДГ від 26.09.2016 з моменту переходу до фактора прав вимоги виключно в силу положень українського законодавство до останнього також переходять права вимоги за договорами забезпечення, в тому числі за договорами поруки/застави/іпотеки. Отже, до ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» перейшло право грошової вимоги і за договором поруки № 490069776 від 16.05.2008 (поручитель [PERSON] ). Відповідно до ст.ст. 512, 514 ЦК України кредитор у зобов`язанні може бути замінений іншою особою внаслідок, зокрема, правонаступництва. До нового кредитора переходять права первісного кредитора у зобов`язанні в обсязі і на умовах, що існували на момент переходу цих прав, якщо інше не встановлено договором або законом. Згідно ст. 55 ЦПК України у разі смерті фізичної особи, припинення юридичної особи, заміни кредитора чи боржника у зобов`язанні, а також в інших випадках заміни особи у відносинах, щодо яких виник спір, суд залучає до участі у справі правонаступника відповідної сторони або третьої особи на будь-якій стадії судового процесу. Усі дії, вчинені в цивільному процесі до вступу правонаступника, обов`язкові для нього так само, як вони були обов`язкові для особи, яку він замінив. Отже, ТОВ «Фінансова компанія «Довіра та гарантія» є правонаступником ПАТ «Альфа Банк та є належним позивачем у справі. Судом роз`яснювалися права представнику відповідача у судовому засіданні та усім учасникам справи шляхом надіслання пам"ятки про права і обов`язки, в тому числі роз`яснювалося право подавати докази та подавати заяви про витребування доказів судом. Таким правом сторона відповідача не скористалася, заяв про витребування доказів суду не подавала. Судом також роз`яснювалися наслідки невчинення відповідних процесуальних дій та обов`язок кожної сторони довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. З Єдиного Державного реєстру судових рішень вбачається, що 12.09.2011 року ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова у справі № 6-3116/11 задоволено заяву ПАТ „Альфа-Банк про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду, видано ПАТ „Альфа-Банк виконавчий лист на підставі рішення Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз, винесеного у складі судді Лепкова Н.О. (одноособово) від 26.04.2011 р. по цивільній справі № 1514-4/320/11 та стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ „Альфа-Банк судові витрати в розмірі 38 грн. 50 коп. З тексту рішення вбачається, що ПАТ „Альфа-Банк звернулось до суду з заявою про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду на підставі рішення Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз по справі № 1514-4/320/11, мотивуючи її тим, що 26.04.2011 р. вказаним третейським судом винесено рішення по справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором, яким позов задоволено, а саме: стягнуто з [PERSON] на користь ПАТ „Альфа-Банк заборгованість за договором кредиту у сумі 668 554,84 грн., судові витрати витрати по сплаті третейського збору у сумі 100,00 грн. Ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.11.2014 року в цій же справі в задоволенні заяви ПАТ «Альфа-Банк» про поновлення пропущеного строку пред`явлення виконавчого листа по цивільній справі про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації «Всеукраїнський фінансовий союз» по цивільній справі за позовом ПАТ „Альфа-Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором відмовлено. При цьому з тексту вказаного рішення вбачається, що ПАТ «Альфа-Банк» звернулось до суду з заявою про поновлення пропущеного строку для пред`явлення виконавчого документа до виконання по справі за заявою ЗАТ Альфа-Банк про видачу виконавчого документа на підставі рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз по цивільній справі за позовом ПАТ Альфа-Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором. Свої вимоги мотивували тим, що 12.09.2011р. Новозаводський районний суд м. Чернігова по справі № 6-3116/11 постановив ухвалу, якою заяву ПАТ «Альфа-Банк» про видачу виконавчого листа на примусове виконання рішення третейського суду задоволено, 14.09.2011р. видано виконавчі листи про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості саме за кредитним договором № 490069776. Зазначені виконавчі листи отримані стягувачем. Позивач також вказував, що на момент отримання виконавчих листів заставне майно позичальника банку [PERSON] перебувало на добровільній реалізації, і відповідні кошти 06.12.2011р. в сумі 103 652,34 грн. були надіслані до банку в рахунок погашення заборгованості, проте оскільки повністю борг не був погашений, з ним була досягнута усна домовленість про те, що залишок суми він погасить добровільно, без пред`явлення виконавчого документа до виконання. Станом на 22.10.2014р. [PERSON] заборгованість не погасив, а строк пред`явлення виконавчих листів до виконання закінчився 13 вересня 2012 року. З судового рішення вбачається, що заявник просив поновити строк пред`явлення до виконання виконавчих листів: про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» заборгованості за кредитним договором № 490069776 у сумі: за кредитом 209 320,91 грн., по процентах 55124,48 грн., по пені 404 109,45 грн., судових витрат по сплаті третейського збору в сумі 100,00 грн.; про стягнення з [PERSON] на користь ПАТ «Альфа-Банк» судового збору в сумі 8,50 грн., витрат на інформаційно-технічне забезпечення розгляду справи в сумі 30,00 грн., виданих на підставі ухвали Новозаводського районного суду м. Чернігова від 12 вересня 2011 року по справі № 6-3116/11. Вказані судові рішення набрали законної сили, проте не підтверджують факту сплати боргу в повному обсязі. Копії рішення Постійно діючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації Всеукраїнський фінансовий союз по цивільній справі за позовом ПАТ Альфа-Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості за кредитним договором суду не надано, третейський суд ліквідовано. Твердження про те, що на момент отримання виконавчих листів заставне майно позичальника банку перебувало на добровільній реалізації, і відповідні кошти 06.12.2011р. в сумі 103 652,34 грн. були надіслані до банку в рахунок погашення заборгованості, не підтверджені належними доказами. Суду не надано доказів як передачі транспортного засобу на реалізацію, так і його реалізації. Посилання відповідачки на погашення зобов`язання шляхом передачі автомобіля банку також не підтверджене доказами. Отже, відповідачем не доведено погашення боргу за договором № 490069776. Разом з цим суд вважає, що твердження представника відповідача щодо припинення поруки [PERSON] до звернення ПАТ «Альфа-Банк» до суду з позовом є правильним. Так, згідно норм законодавства між боржником та поручителем існує солідарний обов`язок, встановлений законом та договором. Припинення поруки пов`язане, зокрема, із закінченням строку її чинності. В силу частини 4 статті 559 ЦК України в редакції, чинній на час виникнення спірних правовідносин, порука припиняється після закінчення строку, встановленого в договорі поруки. У разі, якщо такий строк не встановлено, порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Якщо строк основного зобов`язання не встановлений або встановлений моментом пред`явлення вимоги, порука припиняється, якщо кредитор не пред`явить позову до поручителя протягом одного року від дня укладення договору поруки. Отже, порука - це строкове зобов`язання, і незалежно від того, встановлено договором чи законом строк її дії, його сплив припиняє суб`єктивне право кредитора. Згідно частини першої статті 251 ЦК України строком є певний період у часі, зі спливом якого пов`язана дія чи подія, яка має юридичне значення. Разом з тим з настанням певної події, яка має юридичне значення, законодавець пов`язує термін, який визначається календарною датою або вказівкою на подію, яка має неминуче настати (статті 251, 252 ЦК України). Тобто умови договорів поруки про їхню дію до повного припинення всіх зобов`язань боржника за основним договором або до виконання поручителем зобов`язань боржника за основним договором, тобто до настання першої з цих подій, не встановлюють строк припинення поруки у розумінні статті 251 ЦК України. Тому у цьому випадку має застосовуватися припис частини четвертої статті 559 ЦК України. Закінчення строку, встановленого договором поруки, так само, як сплив шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання або одного року від дня укладення договору поруки, якщо строк основного зобов`язання не встановлений, припиняє поруку за умови, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя. Строк, передбачений частиною четвертою статті 559 ЦК України, є преклюзивним, тобто його закінчення є підставою для припинення поруки, а отже, і для відмови кредиторові в позові у разі звернення до суду. Вказаний строк не можна поновити, зупинити чи перервати. На відміну від позовної давності, яка застосовується судом за заявою сторін, суд зобов`язаний самостійно застосовувати положення про строк, передбачений ч.4 ст.559 ЦК України. І право кредитора, і обов`язок поручителя після закінчення цього строку припиняються, а це означає, що жодних дій щодо реалізації цього права, у тому числі застосування примусових заходів захисту в судовому порядку, кредитор вчиняти не може. Аналогічний висновок зробила Велика Палата Верховного Суду у постановах, зокрема від 22 серпня 2018 року у справі № 2-1169/11 (провадження № 14-265цс18) та від 20 березня 2019 року у справі № 1411/3467/12 (провадження № 14-594цс18). Згідно ст.. 5.3 договору поруки, укладеного з [PERSON] , договір діє до повного виконання зобов`язань боржника за основним договором. Відповідно до вимог частини другої статті 1050 ЦК України, якщо договором встановлений обов`язок позичальника повернути позику частинами (з розстроченням), то в разі прострочення повернення чергової частини позикодавець має право вимагати дострокового повернення частини позики, що залишилася, та сплати процентів, належних йому відповідно до статті 1048 цього Кодексу. Перебіг позовної давності щодо повернення кредиту в цілому обчислюється з дня настання строку виконання основного зобов`язання, тобто строку виконання зобов`язання в повному обсязі (кінцевий строк) або у зв`язку із застосуванням права на повернення кредиту достроково. У разі зміни кредитором на підставі частини другої статті 1050 ЦК України строку виконання основного зобов`язання передбачений частиною четвертою статті 559 цього Кодексу шестимісячний строк підлягає обчисленню від цієї дати. Як вбачається з зазначених вище судових рішень, а саме з ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.09.2011 року та ухвали Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.11.2014 року у справі № 6-3116/11, які набрали законної сили, судом було встановлено, що рішенням Постійнодіючого третейського суду при Всеукраїнській Громадській Організації „Всеукраїнський фінансовий союз, винесеним у складі судді Лепкова Н.О. (одноособово) 26.04.2011 р. в цивільній справі № 1514-4/320/11 за позовом ПАТ „Альфа-Банк до [PERSON] про стягнення заборгованості саме за кредитним договором № 490069776 позовні вимоги позивача були задоволені, видано ПАТ „Альфа-Банк виконавчий лист на підставі вказаного рішення третейського суду. При цьому ухвалою Новозаводського районного суду міста Чернігова від 12.09.2011 року встановлено, що справа № 1514-4/320/11 розглянута третейським судом з дотриманням вимог Закону України „Про третейські суди і рішення набрало законної сили. Отже, до 26.04.2011 року банк вже пред`явив вимогу [PERSON] про дострокове стягнення боргу за договором кредиту № 490069776, рішенням третейського суду від 26.04.2011 року ці вимоги були задоволені. Тобто кредитор на підставі частини другої статті 1050 ЦК України змінив строк виконання основного зобов`язання, пред`явивши вимоги про стягнення боргу до позичальника. У такому випадку підлягають застосуванню правила частини четвертої статті 559 ЦК України про те, що порука припиняється, якщо кредитор протягом шести місяців від дня настання строку виконання основного зобов`язання не пред`явить вимоги до поручителя. Отже, станом на 20.02.2015, тобто на час звернення позивача до суду з цим позовом та розгляду справи у суді порука [PERSON] за вказаним договором припинилася відповідно до вимог частини четвертої статті 559 ЦК України. На підставі викладеного, суд приходить до висновку, що кредитор протягом строку дії поруки не звернувся до суду з позовом до поручителя, а звернувся до суду з пропуском цього строку, тому в задоволенні позову слід відмовити.

Outcome: dismissed