Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

12.08.2022 року позивачка як внутрішньо переміщена особа звернулася до суду із заявою, в якій просила стягнути з відповідача на її користь додаткові витрати на утримання спільної дитини сторін по справі [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1000,00 грн. щомісячно до досягнення дитиною повноліття, у зв`язку з тим, що дитина має згідно медичного висновку відповідне захворювання на підставі медичного висновку №18 від 28.03.2011 року, потребу лікування, а відповідно і значних коштів, які позивачка не має можливості заробити без участі відповідача. Ухвалою судді від 18.08.2022 року вказана позовна заява була залишена без руху через недоліки, встановлені суддею, на підставі частин першої та другої ст.186 ЦПК України (а.с.15). 22.08.2022 року позивачка надала суду заяву про розгляд справи за її відсутності, підтримала позовні вимоги та не заперечувала проти заочного розгляду справи (а.с.18). Ухвалою судді від 05.09.2022 року було відкрито спрощене позовне провадження по даній справі з викликом сторін, визначений відповідачу строк для подання відзиву, справу призначено до розгляду у перше судове засідання на 06.10.2022 року (а.с.45-46). Ухвалою судді від 12.09.2022 року було уточнено дату та час призначення першого судового засідання через навчання судді (а.с.48). У судове засідання 10.10.2022 року прибув відповідач, який пояснив суду, що буде намагатися вирішити спір з позивачкою позасудовим шляхом з метою досягнення компромісу. Позивачка у судове засідання не прибула, про день, час та місце судового засідання повідомлялася належним чином (а.с.53). Судове засідання 10.10.2022 року не відбулося через знеструмлення будівлі суду та неможливістю суду технічно та процесуально слухати справу по суті, в результаті чого справа була відкладена. У судове засідання 13.10.2022 року сторони не прибули та не викликалися судом. Встановлено, що сторони не змогли прийти до компромісу, який влаштовував би обидві сторони. При цьому 10.10.2022 року відповідач сплатив на користь позивачки додаткові витрати у розмірі, який просила позивачка до 28 лютого 2023 року включно, про що суд був повідомлений шляхом направлення копії розписки позивачки (а.с.61). Ухвалою суду від 13.10.2022 року провадження у справі було відкладено на 07.11.2022 року для належного повідомлення сторін по справі з метою вирішення справи по суті. У судове засідання 07.11.2022 року сторони по справі не прибули. Від позивачки надійшла заява від 22.08.2022 року про розгляд справи за її відсутністю, підтримку позовних вимог та надання згоди на заочний розгляд справи (а.с.18). Відповідач повторно у судове засідання не з`явився, про день, час та місце судового засідання повідомлявся належним чином, причини неявки суду не повідомив, що дозволяє суду розглянути справу по суті на підставі наявних у справі доказів згідно з ч.4 ст.233 ЦПК України. Враховуючи, що сторони до суду не прибули, фіксування судового засідання звукозаписувальним технічним засобом на підставі ч.2 ст.247 ЦПК України не здійснюється. При цьому суд розглядає справу у загальному порядку, оскільки підстави для заочного розгляду справи відсутні, враховуючи визнання відповідачем позову та часткове виконання вимог позивачки. Судом встановлені наступні обставини та відповідні ним правовідносини. 27.04.1996 року був укладений шлюб між позивачкою та відповідачем по справі, який був зареєстрований у П`ятигірській сільській раді Балаклійського району Харківської області (актовий запис №4), що підтверджується свідоцтвом про укладення шлюбу серії [NUMBER] , виданим П`ятигірською сільською радою Балаклійського району Харківської області 27.04.1996 (а.с.7). Рішенням Первомайського міськрайонного суду від 13.10.2022 року у даному складі суду по справі №632/825/22, провадження 2/632/338/22, вказаний шлюб був розірваний. Дане судове рішення про розірвання шлюбу станом на час постановлення даного судового рішення не набуло чинності. Сторони по справі є батьками неповнолітньої [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] , виданого П`ятигірською сільською радою Балаклійського району Харківської області 15.03.2006 року (актовий запис про народження №06 від 15.03.2006 року)(а.с.8). Відповідно до судового наказу Первомайського міськрайонного суду Харківської області у даному складі суду по справі №632/827/22, провадження №2-н/632/244/22 від 25.08.2022 року з відповідача на користь позивачки стягнуто аліменти на утримання неповнолітньої дитини сторін по справі [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/4 частини з усіх видів заробітку (доходу) [PERSON] , щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку та не більше 10 прожиткових мінімумів для дитини відповідного віку при щомісячному нарахуванні, починаючи стягнення з 12 серпня 2022 року і до досягнення дитиною повноліття. Вказаний судовий наказ 25.08.2022 року набув чинності. На підставі медичного висновку №18 КУОЗ «Балаклійської центральної клінічної районної лікарні» від 28.03.2011 року [PERSON] , [INFO] , встановлено патологічний стан хронічний нефріт, та визначено її як дитину з інвалідністю до часу набуття повноліття (а.с.13). Факт хронічного захворювання дитини [PERSON] також підтверджується копіями виписок із медичної карти стаціонарного хворого №10661 від 14.12.2018 року (а.с.33), №1638 від 08.04.2021 року (а.с.32), №2052 від 25.07.2022 року(а.с.31) та копією індивідуальної програми реабілітації дитини-інваліда №26/4 від 12.03.2019 року КНП Балаклійської районної ради Харківської області «Балаклійської центральної районної лікарні» (а.с.34-37). Відповідно до вказаних медичних документів [PERSON] постійно потрібні ліки, які використовуються під час її лікування, вартість яких на місяць приблизно складає до 2000,00 грн. (а.с.25-26), з чим суд погоджується та вважає такі витрати такими, що потрібні дитині поза межами аліментних зобов`язань з боку відповідача. Половина від вказаної суми складає 1000,00 грн., яку позивачка бажала стягнути з відповідача як батька дитини щомісячно як додаткові витрати, пов`язані з хворобою дитини. В цій частині суд також погоджується з доводами позивачки та вважає, що заявлені нею вимоги знайшли своє підтвердження під час розгляду справи, оскільки батьки повинні нести додаткові витрати на дитину, що зумовлено особливими обставинами, пов`язаними зі здоров`ям дитини, в рівних частках. Відповідно до\~ст.185\~Сімейного кодексу\~України той\~з батьків,\~з кого\~присуджено стягнення\~аліментів на\~дитину,\~а також\~той з\~батьків,\~до кого\~вимога про\~стягнення аліментів\~не була\~подана,\~зобов`язані\~брати участь\~у додаткових\~витратах на\~дитину,\~що викликані\~особливими обставинами\~(розвитком\~здібностей дитини,\~її хворобою,\~каліцтвом тощо); розмір участі одного з батьків у додаткових витратах на дитину в разі спору визначається за рішенням суду, з урахуванням обставин, що мають істотне значення; додаткові витрати на дитину можуть фінансуватися наперед або покриватися після їх фактичного понесення разово, періодично або постійно. Специфікою даної справи є те, що відповідач до постановлення рішення суду не просто визнав вимоги позивачки, а фактично покрив їх власним коштом наперед до 28.02.2023 року включно, у зв`язку з чим суд у резолютивній частині рішення суду зазначає, що воно є фактично виконаним відповідачем наперед до 28.02.2022 року. В той же час залишається невиконаною станом на час постановлення рішення суду частина рішення про стягнення додаткових витрат у період з 01.03.2023 року до 28.02.2024 року, коли дитині виповниться 18 років. В цій частині суд зазначає, що оскільки рішення суду не може передбачити дії сторін по справі наперед, то дане судове рішення буде підлягати примусовому виконанню на підставі виконавчого листа виключно в разі, якщо відповідач допустить його невиконання в майбутньому після 01.03.2023 року та надалі, оскільки терміном сплати додаткових витрат, які і аліментів, є не конкретне число місяця, в якому повинен відбутися платіж, а будь-яке число в межах календарного місяця, в якому повинен відбутися платіж, а прострочення виплати починається з першого числа місця, наступного за звітним. На відміну від аліментних зобов`язань стягнення додаткових витрат на дитину пов`язується часом набрання рішенням суду чинності, а не датою подання позовної заяви, як при подачі судового наказу про стягнення аліментів. На підставі п.3 ч.1 ст.5 Закону України «Про судовий збір» від сплати судового збору у всіх судових інстанціях звільняються позивачі у справах про стягнення аліментів, а відповідно до ч.6 ст.141 ЦПК України, якщо сторону, на користь якої ухвалено рішення, звільнено від сплати судових витрат, з другої сторони стягуються судові витрати на користь осіб, які їх понесли, пропорційно до задоволеної чи відхиленої частини вимог. Згідно з ч.1\~ст.142\~ЦПК України\~у разі укладення мирової угоди до прийняття рішення у справі судом першої інстанції, відмови позивача від позову, визнання позову відповідачем до початку розгляду справи по суті суд у відповідній ухвалі чи рішенні у порядку, встановленому законом, вирішує питання про повернення позивачу з державного бюджету 50 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову, а в разі якщо домовленості про укладення мирової угоди, відмову позивача від позову або визнання позову відповідачем досягнуто сторонами за результатами проведення медіації - 60 відсотків судового збору, сплаченого при поданні позову. Оскільки позовні вимоги відповідач фактично своїми діями визнав, то з нього на користь держави повинен бути стягнутий судовий збір у розмірі половини необхідного до сплати судового збору, від сплати якого була звільнена позивачка при зверненні до суду, що становить 496,20 грн., а іншу частину судового збору слід компенсувати за рахунок держави. На підставі зазначеного та

Outcome: approved