Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-09 00:00:00

04 жовтня 2022 року [PERSON] , [INFO] , звернувся до суду з позовною заявою до [PERSON] , в якій просить суд стягнути на його користь аліменти на своє утримання, оскільки він досяг повноліття, однак продовжує навчання у Вінницькому аграрному університеті на факультеті агрономія та лісництво денної контрактної форми навчання по спеціальності 201 «Агрономія», термін навчання з 05 вересня 2022 року по 30 червня 2026 року, в розмірі 2500 грн. щомісячно та витрати на правову допомогу. Свої вимоги позивач мотивує тим, що відповідач по справі є його батьком, що підтверджується записами у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 17.02.2003 Савинецькою сільською радою Тростянецького району Вінницької області. Відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 02.03.2004 ухвалено стягувати з [PERSON] аліменти на утримання [PERSON] до його повноліття в розмірі ј зі всіх видів заробітку (доходу). В зв`язку із досягненням повноліття та продовженням навчання у Гайсинському медичному фаховому коледжі, відповідач, на підставі рішення Тростянецького районного суду Вінницької області від 21.02.2021 сплачував позивачу аліменти до закінчення навчання, тобто до 30.06.2022. На даний час [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, і є студентом першого курсу факультету агрономії та лісництва денної контрактної форми навчання (ІV рівень акредитації), термін навчання з 05.09.2022 по 30.06.2026, що підтверджується довідкою навчального закладу від 13.09.2022 №1754. Вартість навчання складає 12500 грн. за рік навчання, що підтверджується договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Вінницького національного аграрного університету від 02.09.2022 №186.22 дк АТЛ. Також позивач сплачує щомісячно 1000 грн. за проживання у гуртожитку учбового закладу, що підтверджується угодою №70 від 02.09.2022 на проживання у гуртожитку студмістечка. Крім того у позивача є побутові потреби - харчування, одяг, користування транспортом, придбання навчальної літератури, посібників. У зв`язку з тим, що позивач перебуває на утриманні тільки матері, яка працює та отримує мінімальну заробітну плату, у позивача є недостатність забезпечення коштами як для навчання, так і для інших потреб для проживання у суспільстві. Зазначає, що враховуючи ту обставину, що позивач навчається на денній формі навчання, факт потреби у матеріальній допомозі є безумовним, необхідність отримання належної освіти надає можливість працевлаштуватися та заробляти кошти на власне утримання, однак позивач, ще не закінчив відповідного навчального закладу, не має потрібного обсягу професійних знань та навичок, які необхідні для подальшого працевлаштування. На думку позивача, відповідач має задовільний стан здоров`я та має змогу працевлаштуватися, інших стягнень у відповідача немає, на його утриманні ніхто не перебуває. Позивачу відомо, що відповідач в даний час неофіційно працює та має доходи від здачі в оренду трьох земельних ділянок та утримання у своєму господарстві великої кількості худоби, що є джерелом його доходів. На переконання позивача, [PERSON] має змогу утримувати, в тому числі і повнолітнього сина [PERSON] в розмірі 2500 грн. щомісяця до завершення навчання, тобто до 30.06.2026. Відповідач скористався правом регламентованим ст. 178 ЦПК України та надав відзив на позов, в якому просить частково задовольнити позов [PERSON] та стягувати з відповідача аліменти на його утримання у розмірі 1000 грн. щомісячно до закінчення ним навчання, але не довше, як до досягнення сином двадцяти трьох років. На підтвердження своїх доводів, зазначив, що на даний час відповідач знаходиться у скрутному матеріальному становищі і не має можливості сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн, як просить позивач. Зазначає, що він проживає за адресою: [ADDRESS] , разом із своєю дружиною [PERSON] та двома дітьми, що підтверджується довідкою Крижопільської селищної ради від 17.10.2020 №1211. З 2019 року відповідач ніде не працює та не може знайти постійну роботу, не має постійного доходу, його дружина [PERSON] також не працює з 2004 року, на підтвердження чого надає копії з трудових книжок. Зазначає, що на його утриманні знаходиться двої неповнолітніх дітей: [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] . Зазначив, що не має можливості щомісячно сплачувати аліменти у розмірі 2500 грн. на утримання позивача, оскільки ця сума для нього є обтяжливою, а син отримує вже другу освіту, оскільки до цього навчався у Гайсинському медичному фаховому коледжі. Разом з тим вказує, що мати позивача також має обов`язок щодо утримання свого сина. Таким чином, відповідач не відмовляється від обов`язку утримувати свого сина та готовий сплачувати аліменти на його утримання у розмірі 1000 грн. Ухвалою Тростянецького районного суду Вінницької області від 05 жовтня 2022 року прийнято до розгляду вказану позовну заяву, відкрито провадження у справі; визначено проводити розгляд справи за правилами спрощеного позовного провадження з повідомленням (викликом) сторін. Судове засідання для розгляду справи по суті призначено на 25 жовтня 2022 року. 25 жовтня 2022 року розгляд справи, у зв`язку з неявкою в судове засідання осіб, які беруть участь у справі відкладено на 10 листопада 2022 року. Позивач та його представник в судовому засіданні 10 листопада 2022 року позов підтримали в повному обсязі, та просили його задовольнити. У судовому засіданні 10 листопада 2022 року відповідач та його представник підтримали відзив на позовну заяву та просили позов задовольнити частково, а саме стягувати з відповідача на користь свого повнолітнього сина, який продовжує навчання 1000 грн. щомісяця до досягнення ним 23-річного віку. Заслухавши пояснення позивача та його представника, відповідача та його представника, дослідивши письмові матеріали справи, всебічно і повно з`ясувавши всі фактичні обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, які мають юридичне значення для розгляду справи і вирішення спору по суті, суд встановив таке. [PERSON] , народився [INFO] , його батьками є [PERSON] та [PERSON] , що підтверджується записами у свідоцтві про народження серії [NUMBER] , виданого 17.02.2003 Савинецькою сільською радою Тростянецького району Вінницької області (а.с. 5). На даний час [PERSON] , [INFO] , продовжує навчання у Вінницькому національному аграрному університеті, і є студентом першого курсу факультету агрономії та лісництва денної контрактної форми навчання (ІV рівень акредитації), термін навчання з 05.09.2022 по 30.06.2026, що підтверджується довідкою навчального закладу від 13.09.2022 №1754 (а.с. 7). Договором про надання платної освітньої послуги для підготовки фахівців Вінницького національного аграрного університету від 02.09.2022 №186.22 дк АТЛ укладеним між Вінницьким національним аграрним університетом та [PERSON] , підтверджується, що вартість навчання складає 12500 грн. за рік навчання (а.с. 9-12). Також, 02.09.2022 між Вінницьким національним аграрним університетом та [PERSON] укладено договір про навчання №024822др-АА, предметом якого є навчання у закладі вищої освіти за денною формою здобуття освіти вступника за спеціальністю 201 Агрономія, для здобуття ступеня вищої освіти бакалавр (а.с. 16-19). Зі змісту угоди на проживання у гуртожитку студмістечка Вінницького національного аграрного університету № 70 від 02.09.2022, укладеної зі [PERSON] , випливає, що позивач щомісячно сплачує грошові кошти за проживання у гуртожитку учбового закладу (а.с. 13-15). Квитанціями від 29.08.2022 на суму 3000,00 грн., від 29.08.2022 на суму 3300,00 грн., від 05.09.2022 на суму 600 грн. (а.с. 20-22) підтверджується, що [PERSON] здійснив оплату за гуртожиток (квартал) та за навчання [PERSON] , що не заперечується сторонами. Згідно з частиною другою статті 27 Конвенції Організації Об`єднаних Націй про права дитини від 20 листопада 1989 року батьки або інші особи, які виховують дитину, несуть основну відповідальність за забезпечення в межах своїх здібностей і фінансових можливостей умов життя, необхідних для розвитку дитини. Під час вирішення будь яких питань щодо дітей суд повинен виходити з найкращого забезпечення інтересів дітей (ч.1 ст. 3 Конвенції про права дитини, ч. ч. 7, 8 ст. 7 СК України). Статтею 199 Сімейного кодексу України (далі - СК України) передбачено обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання. Якщо повнолітні дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу; право на утримання припиняється у разі припинення навчання; право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. Стягнення аліментів на утримання дитини, яка продовжує навчання є одним із способів захисту інтересів дитини, забезпечення одержання нею коштів, необхідних для її життєдіяльності, оскільки на період навчання вона не має самостійного заробітку та потребує матеріальної допомоги з боку батьків, які зобов`язані утримувати своїх повнолітніх дітей, що продовжують навчатися, до досягнення ними двадцяти трьох років. Згідно зі ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Статтею 182 СК України встановлено, обставини, які враховуються судом при визначенні розміру аліментів. Так, відповідно до ч. 1 ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 3-1) наявність на праві власності, володіння та/або користування у платника аліментів майна та майнових прав, у тому числі рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, виключних прав на результати інтелектуальної діяльності, корпоративних прав; 3-2) доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; 4) інші обставини, що мають істотне значення. У постанові Верховного Суду від 06.08.2018 у справі №748/2340/17 міститься висновок щодо застосування статті 199 СК України, який полягає в тому, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: походження дитини від батьків або наявність між ними іншого юридично значущого зв`язку (усиновлення); досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; продовження ними навчання; потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). У постанові Верховного Суду від 13 квітня 2021 року у справі №308/4214/18 зазначається, що Сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Відповідно до частини першої статті 184 СК України суд за заявою одержувача визначає розмір аліментів у твердій грошовій сумі. Згідно з ч. 1, 3 ст. 13 ЦПК України, суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачений цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. Відповідно до ст. 76 ЦПК України доказами є будь-які дані, на підставі яких суд встановлює наявність або відсутність обставин (фактів), що обґрунтовують вимоги і заперечення учасників справи, та інших обставин, які мають значення для вирішення справи. Ці дані встановлюються такими засобами: 1) письмовими, речовими і електронними доказами; 2) висновками експертів; 3) показаннями свідків. Статтею 77 ЦПК України встановлено, що належними є докази, які містять інформацію щодо предмета доказування. Предметом доказування є обставини, що підтверджують заявлені вимоги чи заперечення або мають інше значення для розгляду справи і підлягають встановленню при ухваленні судового рішення. Сторони мають право обґрунтовувати належність конкретного доказу для підтвердження їхніх вимог або заперечень. Суд не бере до розгляду докази, що не стосуються предмета доказування. Згідно зі ст. 80 ЦПК України достатніми є докази, які у своїй сукупності дають змогу дійти висновку про наявність або відсутність обставин справи, які входять до предмета доказування. Питання про достатність доказів для встановлення обставин, що мають значення для справи, суд вирішує відповідно до свого внутрішнього переконання. Відповідно до положень частин першої, п`ятої, шостої статті 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Докази подаються сторонами та іншими учасниками справи. Доказування не може ґрунтуватися на припущеннях. За приписами частин першої-третьої статті 89 ЦПК України суд оцінює докази за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженні наявних у справі доказів. Жодні докази не мають для суду заздалегідь встановленої сили. Суд оцінює належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок доказів у їх сукупності. Суд надає оцінку як зібраним у справі доказам в цілому, так і кожному доказу (групі однотипних доказів), який міститься у справі, мотивує відхилення або врахування кожного доказу (групи доказів). Враховуючи вищевикладене, суд дійшов висновку про те, що відповідач як батько [PERSON] зобов`язаний утримувати свого повнолітнього сина, який продовжує навчання і у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, а тому повинен сплачувати аліменти, що не заперечується самим відповідачем. Визначаючи розмір аліментів, який підлягає стягненню з відповідача на час навчання сина, суд, врахувавши всі обставини справи, дійшов висновку про часткове задоволення позовних вимог, з огляду на таке. На думку позивача, відповідач має можливість сплачувати щомісячно аліменти в розмірі 2500 грн. Зазначає, що перебуває на утриманні у матері, яка отримує мінімальну заробітну плату. Разом з тим, матеріали справи не містять доказів про дохід матері позивача, натомість висновки суду не можуть ґрунтуватися на припущеннях. Стосовно доводів відповідача про те, що він готовий сплачувати аліменти на утримання свого повнолітнього сина у розмірі 1000 грн., суд зазначає таке. Відповідачем до відзиву на позов, на підтвердження скрутного матеріального становища, додано копію свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Моївської сільської ради Чернівецького району Вінницької області 10.12.2004, з якого випливає, що [INFO] народилася [PERSON] , батьками якої є [PERSON] та [PERSON] (а.с. 53). Згідно з копією свідоцтва про народження серії [NUMBER] виданого виконкомом Соколівської сільської ради Крижопільського району Вінницької області 03.09.2007, - [INFO] народилася [PERSON] , батьками, якої є [PERSON] та [PERSON] (54). Зі змісту довідки Крижопільської селищної ради Тульчинського району Вінницької області №1211 від 17.10.2022, випливає, що [PERSON] зареєстрований та проживає за адресою: [ADDRESS] , разом з [PERSON] , [INFO] , [PERSON] , [INFO] та [PERSON] , [INFO] (а.с. 55). Відповідно до копії трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] , останній 30.04.2019 звільнений в зв`язку з закінченням строку трудового договору (а.с. 57). Також, в обгрунтування скрутного матеріального становища, відповідачем надано копію трудової книжки серії [NUMBER] на ім`я [PERSON] (а.с. 56). Проаналізувавши надані відповідачем докази, на думку суду, доводи відповідача про те, що з 2019 року він не має постійної роботи і постійного стабільного доходу, а також про те, що на його утриманні перебувають дружина та двоє неповнолітніх дітей, не підтверджуються належними та достатніми доказами. Відповідачем не надано, а матеріали справи не містять довідки про доходи, які б свідчили, про скрутне матеріальне становище відповідача, та/або про відсутність доходів. Не надано суду доказів, та не здобуто таких під час розгляду справи, що на утриманні відповідача перебувають дружина і двоє неповнолітніх дітей. Довідка про спільне місце реєстрації не може бути розцінена судом, як підтвердження факту знаходження зареєстрованих у домогосподарстві осіб на утриманні у відповідача. Довідки про склад сім`ї, чи перебування на його утриманні членів сім`ї, відповідачем не надано. Наявність у відповідача неповнолітньої дитини, непрацевлашування його дружини з 2004 року та спільне проживання з дитиною дружини - [PERSON] , не є доказом скрутного матеріального становища відповідача [PERSON] . Водночас зі змісту позовної заяви випливає, що у власності відповідача перебувають земельні ділянки, за здачу в оренду яких він отримує грошові кошти, а також про наявність неофіційної роботи. Відповідач зазначив, що орендну плату отримує зерном, яким утримує худобу. Щодо неофіційного працевлаштування відповідач заперечив, однак не надав жодних доказів в спростування зазначених позивачем обставин. Судом, зі слів відповідача встановлено, що в нього на господарстві є дві корови, однак відповідач не надав суду доказів про свої доходи від продажу молока. Суд враховує думку представника відповідача, про те, що продаж молока є нестабільним доходом, разом з тим, зазначена обставина спростовує доводи відповідача про відсутність в нього будь-яких доходів. Як встановлено в судовому засіданні, на утримання [PERSON] її батьком сплачуються аліменти, що частково спростовує доводи відповідача про те, що на його утриманні знаходиться двоє неповнолітніх дітей. Суд оцінює критично доводи відповідача про те, що син міг влаштуватися на роботу і забезпечувати своє проживання, а не йти вчитися, оскільки предметом розгляду є саме матеріальна допомога повнолітній дитині, яка продовжує навчання. Не заслуговують на увагу доводи сторони відповідача про те, що відповідно до рішення Тростянецького районного суду Вінницької області у справі №147/1368/20 стягувалось 1000 грн., оскільки зазначена обставина не має приєдуційного значення для вирішення цієї справи. Оскільки в матеріалах справи відсутні відомості про те, що відповідач має боргові зобов`язання, враховуючи те, що відповідач є особою працездатного віку, відсутні відомості про незадовільний стан здоров`я відповідача, доводи відзиву на позов, що відповідач перебуває у скрутному матеріальному становищі, необґрунтовані, оскільки доказів скрутного матеріального становища відповідача, що унеможливлює утримання ним свого повнолітнього сина, який продовжує навчання та потребує матеріальної допомоги, суду не надано, то суд дійшов висновку, що у відповідача, як батька є можливості надавати фінансову допомогу сину, який продовжує навчання та має потребу в такій допомозі у розмірі 2000,00 грн. У частині четвертій статті 263 ЦПК України вказано про те, що при виборі і застосуванні норми права до спірних правовідносин суд враховує висновки щодо застосування відповідних норм права, викладені в постановах Верховного Суду. Зроблені судом першої інстанції висновки по суті вирішення спору узгоджуються з вищевказаними правовими позиціями Верховного Суду. При цьому судова практика у цій категорії справ є сталою. Крім того, нормами СК України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При цьому, суд задовольняючи вимогу позивача про стягнення на його користь аліментів до закінчення навчання, тобто до 30 червня 2026 року, звертає увагу на ту обставину, що [PERSON] виповниться 23 роки 19 листопада 2025 року. Проаналізувавши наявні в матеріалах справи докази суд встановив, що син відповідача продовжує навчатися та у зв`язку з цим потребує матеріальної допомоги, із врахуванням рівного обов`язку обох батьків утримувати свою дитину, суд дійшов висновку про можливість відповідача сплачувати аліменти на повнолітнього сина, який продовжує навчання, у твердій грошовій сумі в розмірі 2 000 (дві тисячі) грн 00 коп. до закінчення ним навчання 30.09.2026, але не довше ніж до досягнення двадцяти трьох років (залежно від того яка з підстав настане раніше). З огляду на зазначене, суд дійшов висновку, що позовні вимоги про стягнення з відповідача аліментів на користь позивача на утримання сина до досягнення ним двадцяти трьох років підлягають частковому задоволенню. Відповідно до статті 191 СК України, аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову. Разом із тим, суд звертає увагу на ту обставину, що відповідно до приписів статей 192, 201 СК України розмір аліментів, визначений за рішенням суду, може бути згодом зменшено або збільшено за рішенням суду за позовом платника або одержувача аліментів у разі зміни матеріального або сімейного стану, погіршення або поліпшення здоров`я когось із них та в інших випадках, передбачених цим Кодексом. Європейський суд з прав людини вказав що пункт 1 статті 6 Конвенції про захист прав людини і основоположних свобод зобов`язує суди давати обґрунтування своїх рішень, але це не може сприйматись як вимога надавати детальну відповідь на кожен аргумент. Межі цього обов`язку можуть бути різними залежно від характеру рішення. Крім того, необхідно брати до уваги, між іншим, різноманітність аргументів, які сторона може представити в суд, та відмінності, які існують у державах-учасницях, з огляду на положення законодавства, традиції, юридичні висновки, викладення та формулювання рішень. Таким чином, питання, чи виконав суд свій обов`язок щодо надання обґрунтування, що випливає зі статті 6 Конвенції, може бути визначено тільки з огляду на конкретні обставини справи (Проніна проти України, № 63566/00, § 23, ЄСПЛ, від 18 липня 2006 року). Згідно зі ст. 141 ЦПК України з відповідача необхідно стягнути на користь держави судовий збір, від сплати якого позивач був звільнена відповідно положень п. 3 ч. 1 ст. 5 Закону України «Про судовий збір». Окрім того, позивачем заявлено вимоги про стягнення на його користь витрат на правову допомогу в розмірі 2200 грн. Відповідно до ч. 1 ст. 133 ЦПК України, судові витрати складаються з судового збору та витрат, пов`язаних з розглядом справи. Пунктом 1 ч. 3 ст. 133 ЦПК України визначено, що до витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать витрати на професійну правничу допомогу. Згідно з частинами першою-шостою статті 137 ЦПК України витрати, пов`язані з правничою допомогою адвоката, несуть сторони, крім випадків надання правничої допомоги за рахунок держави. На підтвердження понесених витрат на отримання професійної правничої допомоги [PERSON] надано: договір про надання правової допомоги у цивільній справі від 28.09.2022 (а.с. 23), свідоцтва про право на заняття адвокатською діяльністю №187 (а.с. 24), квитанцію №66 від 28.09.2022 про сплату 2200 грн. (а.с. 25), акт виконаних робіт від 28.09.2022 (а.с. 26), Попередній (орієнтовний) розрахунок суми витрат від 28.09.2022 (а.с.27), та ордер про надання правничої (правової) допомоги серії АВ №105250 (а.с. 61). Таким чином документально підтвердженими є витрати на правничу допомогу позивачем у розмірі 2200,00 грн. оскільки позовні вимоги задоволено частково, з урахуванням вимог ст. 141 ЦПК України, стягненню з відповідача підлягає сума витрат пропорційна задоволеним позовним вимогам, а саме у розмірі 1760 грн.

Outcome: partial