Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

Позивачка [PERSON] звернулася з вказаним позовом до [PERSON] , мотивуючи свої вимоги тим, що згідно договору дарування квартири від 24 грудня 2009 року вона є власником квартири по [ADDRESS] . 02 листопада 2012 року [PERSON] зареєструвала шлюб з [PERSON] . Від шлюбу мають неповнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] . У 2019 році між [PERSON] та [PERSON] фактично були припинені сімейні відносини, а в 2020 році за рішенням Зарічного районного суду м. Суми було розірвано шлюб між [PERSON] та [PERSON] , з останнього було стягнуто аліменти на утримання дитини. З вересня 2019 року [PERSON] припинив проживати за адресою [ADDRESS] , але продовжує бути зареєстрованим у вказаній квартирі. Відповідач не проживає у вказаній квартирі без поважних причин, не сплачує за комунальні послуги, в утриманні житла участі не приймає, особистих речей відповідача у квартирі немає, квартирою він не цікавиться. Перешкод у користуванні квартирою відповідачу не чиняться. Відповідач з 2019 року поживає у Росії, та позиціонує таке проживання в соціальних мережах. Посилаючись на вказані обставини, просить суд визнати [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням в квартирі [ADDRESS] . Ухвалою Зарічного районного суду м. Суми від 16 лютого 2022 року відкрите провадження у справі за вказаним позовом та вирішено розглядати справу за правилами спрощеного позовного провадження з призначенням судового засідання на 20 квітня 2022 року, о 09 год. 00 хв. Враховуючи, що Верховною Радою України 24 лютого 2022 року на позачерговому засіданні було запроваджено воєнний стан через вторгнення Росії на територію України, беручи до уваги ситуацію, що склалась у м. Суми на день запровадження такого стану, на підставі п.1 рішення зборів суддів Зарічного районного суду м. Суми від 24 лютого 2022 року №5, з метою запобігання загрози життю та здоров`ю учасників судового процесу і працівників суду, з 24 лютого 2022 року дану справу було знято з розгляду до стабілізації ситуації в країні та в м. Суми. Рішенням зборів суддів від 02 травня 2022 року №11 відновлено здійснення розподілу та розгляд усіх категорій справ, у тому числі цивільних, які перебували в провадженні судді станом на 24 лютого 2022 року. Справа призначена до розгляду на 08 вересня 2022 року, 09 год. 40 хв. 08 вересня 2022 року протокольною ухвалою суду розгляд справи відкладено до 27 жовтня 2022 року, 09 год. 20 хв. у зв`язку з неявкою відповідача в судове засідання, відсутністю відомостей про його належне сповіщення про час та дату судового розгляду справи. В судове засідання учасники справи не з`явилися, про час і місце судового розгляду повідомлялись належним чином, від позивачки надійшла заява про розгляд справи у її відсутність, проти винесення заочного рішення не заперечує. В зв`язку з неявкою в судове засідання всіх осіб, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу, відповідно до ч. 2 ст. 247 ЦПК України, не здійснювалось. Зі згоди позивачки, викладеній в письмовій заяві, суд ухвалює рішення при заочному розгляді справи, що відповідає положенням ст. 280 ЦПК України.\~\~ Суд, дослідивши матеріали справи, приходить до висновку про необхідність задоволення позову, виходячи з наступного. В судовому засіданні встановлено, що відповідно до договору дарування від 24 грудня 2009 року, [PERSON] на праві приватної власності належить квартира за адресою: [ADDRESS] . Зазначене підтверджується копією витягу про реєстрацію права власності на нерухоме майно (а.с. 3). [PERSON] та [PERSON] 02 листопада 2012 року зареєстрували шлюб, прізвище чоловіка та дружини після реєстрації шлюбу [PERSON] , що підтверджується копією свідоцтва про шлюб (а.с.4). Згідно довідки Управління «Центру надання адміністративних послуг у м. Суми» від 09 лютого 2022 року відповідач [PERSON] зареєстрований за адресою: [ADDRESS] (а.с.16). Шлюб між [PERSON] та [PERSON] розірвано, що підтверджується копією заочного рішення Зарічного районного суду м. Суми від 10 листопада 2020 року у справі №591/953/20 (а.с.6-7). Під час судового розгляду не було встановлено обставин того, що позивачка чинить відповідачу перешкоди в користуванні зазначеним житлом. Згідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Згідно ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень. Частиною першою ст.\~316\~ЦК України визначено, що право власності\~\~це право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Згідно із ч. 1 ст.\~317\~ЦК України власнику майна належать права володіння, користування та розпорядження своїм майном. Відповідно до ст.\~328\~ЦК України право власності на нерухоме майно набувається на підставах, що не заборонені законом, зокрема із правочинів. Право власності вважається набутим правомірно, якщо інше прямо не випливає із закону або незаконність набуття права власності не встановлена судом. За приписами ч. 1 ст.\~319\~ЦК України власник володіє, користується, розпоряджається своїм майном на власний розсуд. Згідно із ч. 1 ст.\~321\~ЦК України право власності є непорушним. Ніхто не може бути протиправно позбавлений цього права чи обмежений у його здійсненні. За змістом частини першої статті 16\~ЦК України кожна особа має право звернутися до суду за захистом свого особистого немайнового або майнового права та інтересу. Аналіз наведених вище норм цивільного законодавства України дає підстави для висновку про те, що у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, у тому числі шляхом звернення до суду за захистом свого майнового права, зокрема, із позовом про усунення перешкод у користуванні власністю. Водночас відповідно до статті 7\~Закону України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» зняття з реєстрації місця проживання здійснюється протягом семи днів на підставі заяви особи, запиту органу реєстрації за новим місцем проживання особи, остаточного рішення суду (про позбавлення права власності на житлове приміщення або права користування житловим приміщенням, визнання особи безвісно відсутньою або померлою), свідоцтва про смерть. Таким чином, як випливає із указаної норми, зняття з реєстрації місця проживання може бути здійснено на підставі рішення суду виключно про: 1) позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) визнання особи безвісно відсутньою;\~4) оголошення фізичної особи померлою. Виходячи з того, що Закон України\~від 11\~грудня 2003\~року «Про\~свободу пересування\~та вільний\~вибір місця\~проживання в\~Україні» є спеціальним нормативно-правовим актом, який регулює правовідносини, пов`язані із зняттям з реєстрації місця проживання, вбачається, що положення статті 7\~цього Закону підлягають застосуванню до усіх правовідносин, виникнення, зміна чи припинення яких пов`язані з юридичним фактом зняття з реєстрації місця проживання. Отже, у разі будь-яких обмежень у здійсненні права користування та розпорядження своїм майном, власник має право вимагати усунення відповідних перешкод, зокрема, шляхом зняття особи з реєстрації місця проживання, пред`явивши разом з тим одну із таких вимог: 1) про позбавлення права власності на житлове приміщення; 2) про позбавлення права користування житловим приміщенням; 3) про визнання особи безвісно відсутньою; 4) про оголошення фізичної особи померлою. Згідно з положеннями ст.\~391\~ЦК України власник майна має право вимагати усунення\~\~перешкод у здійсненні ним права користування та розпорядження своїм майном. Факт не проживання відповідача за адресою: [ADDRESS] понад один рік без поважних причин підтверджується матеріалами справи. Відповідно до ч. 2 ст. 405 ЦК України член сім`ї власника житла втрачає право на користування цим житлом у разі відсутності члена сім`ї без поважних причин понад один рік, якщо інше не встановлено домовленістю між ним і власником житла або законом. За чинним житловим законодавством обов`язковою умовою виникнення права користування житлом членами сім`ї його власника є спільне проживання членів сім`ї з власником. Таким чином встановлено, що відповідач понад один рік не мешкає у спірній квартирі без поважних причин, відсутні переконливі докази, які б підтвердили поважність причин не проживання і були б підставою для продовження цього строку непроживання в спірному житлі. Доказів, які б свідчили про наявність домовленості між сторонами про тимчасове проживання відповідача за іншою адресою та збереження у цей час за ним права користування житлом, суду не надано. Суд, вважає, що право позивачки на вільне користування та розпорядження належним їй житлом порушується та підлягає захисту. Враховуючи вищевикладене, суд приходить до висновку про задоволення позовних вимог про визнання [PERSON] таким, що втратив право користування житловим приміщенням за адресою: [ADDRESS] . Відповідно до ст. 141 ЦПК України в зв`язку із задоволенням позову необхідно стягнути з відповідача на користь позивача судові витрати у виді судового збору у розмірі 992 грн. 40 коп. В той же час, відповідно до вимог ч. 2\~ст. 4 Закону України «Про судовий збір»\~за подання до суду заяви у справах немайнового характеру підлягає сплаті судовий збір в розмірі 0,4 розміру прожиткового мінімуму для працездатних осіб, тобто 992 грн. 40 коп. Враховуючи те, що при подачі заяві було внесено суму судового збору в більшому розмірі, ніж встановлено законом (2521 грн. 50 коп.), підлягає поверненню надмірно сплачений судовий збір в сумі 1529 грн. 10 коп.

Outcome: approved