Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-26 00:00:00

позивач звернулась до Голосіївського районного суду м.Києва з позовом до [PERSON] у якому просить суд стягнути з відповідача аліменти: -на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення позову до досягнення нею повноліття; -на утримання повнолітнього сина - [PERSON] , [INFO] , у розмірі 1/6 частини від усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, який навчається у Національному університеті біоресурсів і природокористування України починаючи з дати подачі позовної заяви до суду і до досягнення ним 23 років, за умови продовження ним навчання. Свої позовні вимоги вона обґрунтовує тим, що з 22.02.2006 року по 25.01.2021 року сторони перебували у шлюбі, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №265. Шлюб було розірвано за рішенням Голосіївського районного суду міста Києва від 25.01.2021 року. Від даного шлюбу у сторін є діти: неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , повнолітній син - [PERSON] , [INFO] . 25.01.2021 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення до суду позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття. Син сторін - [PERSON] досяг повноліття та навчається на першому курсі денної форми навчання за спеціальністю «Комп`ютерна інженерія» Національного університету біоресурсів і природокористування України та потребує матеріальної підтримки, а обов`язок обох батьків його утримувати до 23 років за умови продовження навчання. 27.07.2022 року на підставі ухвали Голосіївського районного суду м.Києва відкрито провадження у справі. Розгляд справи призначено в порядку спрощеного позовного провадження без виклику сторін. Відповідачу встановлено строк для подання відзиву. На момент розгляду справи відповідач не скористався на подання письмового відзиву по справі, а тому суд розглядає справу на підставі наявних в матеріалах доказах. На підставі положень ст.274-279 ЦПК України та відсутністю заперечень відповідача проти розгляду справи в порядку спрощеного позовного провадження, суд розглядає справу без виклику сторін, за наявними доказами у справі. Дослідивши матеріали справи, суд вважає, що позов підлягає задоволенню з наступних підстав. Відповідно до ст. 180 Сімейного кодексу України, батьки зобов`язані утримувати дитину до досягнення нею повноліття. Судом встановлено, що 22.02.2006 року по 25.01.2021 року сторони перебували у шлюбі, що був зареєстрований Відділом реєстрації актів цивільного стану Дніпровського районного управління юстиції у місті Києві, актовий запис №265. Шлюб сторін було розірвано на підставі рішення Голосіївського районного суду міста Києва від 25.01.2021 року, справа №752/18837/20. Від даного шлюбу у сторін є діти: неповнолітня донька - [PERSON] , [INFO] , повнолітній син - [PERSON] , [INFO] . 25.05.2021 року рішенням Голосіївського районного суду міста Києва, у справі №752/25294/20, було стягнуто з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення до суду позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В силу положень ст.141 СК України мати, батько мають рівні права та обов`язки щодо дитини, незалежно від того, чи перебували вони у шлюбі між собою. Відповідно до ч.1 ст. 182 Сімейного кодексу України, при визначенні розміру аліментів суд враховує: стан здоров`я та матеріальне становище дитини; стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; наявність рухомого та нерухомого майна, грошових коштів, доведені стягувачем аліментів витрати платника аліментів, у тому числі на придбання нерухомого або рухомого майна, сума яких перевищує десятикратний розмір прожиткового мінімуму для працездатної особи, якщо платником аліментів не доведено джерело походження коштів; інші обставини, що мають істотне значення. Розмір аліментів має бути необхідним та достатнім для забезпечення гармонійного розвитку дитини. Мінімальний гарантований розмір аліментів на одну дитину не може бути меншим, ніж 50 відсотків прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку (ст.182 СК України). Згідно з частиною першою статті 8 Закону України «Про охорону дитинства» кожна дитина має право на рівень життя, достатній для фізичного, інтелектуального, морального, культурного, духовного і соціального розвитку. Мінімальний рекомендований розмір аліментів на одну дитину становить розмір прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку і може бути присуджений судом у разі достатності заробітку (доходу) платника аліментів. Законом України Про Державний бюджет України на 2022 рік встановлений прожитковий мінімум на дітей віком від 6 до 18 років: з 1 січня 2022 року - 2618 грн, липень-листопад - 2744 грн, грудень - 2833 грн. Відповідно до положень статей 183, 184 СК України, суд за заявою одержувача може визначити розмір аліментів у вигляді частки від заробітку (доходу) матері, батька дитини або у твердій грошовій сумі. Судом також встановлено, що відповідно до довідки №3124 від 13.07.2022 року, виданої деканом факультету Інформаційних технологій Національного університету Біоресурсів і природокористування України, [PERSON] є студентом ОС Бакалавр 1 курсу денної форми навчання за спеціальністю 123 «Комп`ютерна інженерія». Рік вступу 01.09.2021 року, рік закінчення 30.06.2025 року. Вищевказане також підтверджується договором №КІ-213168 про навчання у закладі вищої освіти від 11.08.2021 року, укладеним між Національним університетом біоресурсів і природокористування України та [PERSON] . Правовідносини щодо утримання батьками повнолітніх дочки, сина регулюються главою 16 Сімейного кодексу України, яка зокрема передбачає обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги. Відповідно до ст. 199 СК України, якщо повнолітня дочка, син продовжують навчання і у зв`язку з цим потребують матеріальної допомоги, батьки зобов`язані утримувати їх до досягнення двадцяти трьох років за умови, що вони можуть надавати матеріальну допомогу. Право на утримання припиняється у разі припинення навчання. Право на звернення до суду з позовом про стягнення аліментів має той з батьків, з ким проживає дочка, син, а також самі дочка, син, які продовжують навчання. За приписами ст. 200 СК України суд визначає розмір аліментів на повнолітніх дочку, сина у твердій грошовій сумі і (або) у частці від заробітку (доходу) платника аліментів з урахуванням обставин, зазначених у статті 182 цього Кодексу. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим з батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Згідно зі ст. 182 СК України при визначенні розміру аліментів суд враховує: 1) стан здоров`я та матеріальне становище дитини; 2) стан здоров`я та матеріальне становище платника аліментів; 3) наявність у платника аліментів інших дітей, непрацездатних чоловіка, дружини, батьків, дочки, сина; 4) інші обставини, що мають істотне значення. Аліменти на дитину присуджуються за рішенням суду від дня пред`явлення позову (ст. 191 СК України). Аналіз наведених правил дає підстави для висновку, що обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття, виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) існування потреби у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до пункту 20 постанови Пленуму Верховного Суду України від 15 травня 2006 року № 3 «Про застосування судами окремих норм Сімейного кодексу України при розгляді справ щодо батьківства, материнства та стягнення аліментів» обов`язок батьків утримувати повнолітніх дочку, сина, які продовжують навчатися після досягнення повноліття (незалежно від форми навчання), виникає за обов`язкової сукупності таких юридичних фактів: 1) досягнення дочкою, сином віку, який перевищує 18, але є меншим 23 років; 2) продовження ними навчання; 3) потреба у зв`язку з цим у матеріальній допомозі; 4) наявність у батьків можливості надавати таку допомогу (батьки самі мають бути працездатними та мати такий заробіток, який дозволив би їм утримувати себе та свою повнолітню дитину). Відповідно до постанови Верховного Суду у складі колегії суддів Першої судової палати Касаційного цивільного суду по справі № 308/4214/18, сімейним кодексом України передбачено принцип рівності прав та обов`язків батьків: брати участь у матеріальних витратах зобов`язані обоє з батьків, незалежно від того, з ким із них проживає дитина. При визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. При визначенні розміру аліментів мають бути враховані вартість навчання, вартість підручників, проїзду до навчального закладу, проживання за місцем його знаходження. Також при визначенні розміру аліментів з одного з батьків суд бере до уваги можливість надання утримання другим із батьків, своїми дружиною, чоловіком та повнолітніми дочкою, сином. Оскільки відповідач є особою працездатного віку, а тому суд вважає, що він може надавати матеріальну допомогу на утримання свого повнолітнього сина, який продовжує навчання. Будь-яких доказів на спростування зазначених обставин суду не надано, як і не надано суду доказів на підтвердження того, що батько надає допомогу на утримання повнолітнього сина на час його навчання. Обов`язок утримання дітей є обов`язком обох батьків і він не може бути покладений лише на того, з ким проживає дитина. Повнолітній син сторін на час розгляду справи досяг 18 років, продовжує навчання на денній формі, у нього відсутні доходи, а отже він потребує матеріальної допомоги. Беручи до уваги зазначені обставини, суд вважає, що позов в частині стягнення аліментів на утримання [PERSON] на час його навчання, але не більше ніж до 23 років в розмірі 1/6 частини доходу відповідача є обґрунтованими і підлягають задоволенню. Крім того, є обґрунтованим і підлягає задоволенню позов в частині вимог позивача про стягнення з відповідача аліментів на утримання неповнолітньої доньки - [PERSON] , [INFO] , з огляду на наступне. Як зазначалось вище, на підставі рішення Голосіївського районного суду м.Києва від 25.05.2021 року у справі №752/25294/20 з відповідача на користь позивача було стягнуто аліменти на утримання неповнолітніх дітей у розмірі 1/3 частини усіх видів доходу (заробітку) щомісячно, але не менше 50% прожиткового мінімуму для дитини відповідного віку, починаючи від дня пред`явлення до суду позовної заяви до досягнення найстаршою дитиною повноліття. В силу положень Сімейного кодексу України після досягнення найстаршою дитиною повноліття у разі, якщо ніхто з батьків не звернеться до суду з позовом про визначення розміру аліментів на інших дітей з платника аліментів продовжують стягувати на утримання неповнолітньої дитини аліменти за вирахуванням тієї рівної частки, що припадала на дитину, яка досягла повноліття. Зазначений порядок стягнення аліментів був встановлений рішенням суду від 25.05.2021 р. Позивач звернулась до суду з позовом про стягнення аліментів на повнолітню дитину на час його навчання в розмірі 1/6 частина усіх видів його заробітку, і такі вимоги підлягають задоволенню. З огляду на викладене, враховуючи матеріальне становище сторін, наявність у них можливості сплачувати аліменти, їх вік, а також потреби неповнолітньої дитини відповідно до її віку, з врахуванням розміру аліментів, що будуть стягуватись на повнолітню дитину, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача на користь позивача аліменти на утримання неповнолітньої [PERSON] в розмірі 1/6 частка всіх доходів відповідача. Враховуючи викладене, позов підлягає задоволенню. Відповідно до ст.141 ЦПК України, суд вважає за необхідне стягнути з відповідача судові витрати в дохід держави.

Outcome: approved