Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-25 00:00:00

26 листопада 2021 року до Миргородського міськрайонного суду з позовною заявою до [PERSON] про стягнення заборгованості за послуги з центрального\~водопостачання та\~центрального водовідведення звернувся представник\~\~КП Миргородводоканал. В обґрунтування своїх позовних вимог позивач зазначає, що відповідач є споживачем послуг з центрального водопостачання та центрального водовідведення за адресою [ADDRESS] та має абонентський особовий рахунок № [NUMBER] . Комунальна послуга надається на підставі публічного договору, оприлюдненого на сайті позивача. Надання послуг здійснювалося в період з 01.03.2019 по 31.10.2021 року. За цей час, оплата за спожиті послуги здійснювалася частково, в результаті чого виникла заборгованість у розмірі 5481,28 грн. Яку позивач прохав стягти з відповідача. Окрім того, на підставі положень ч.2 ст. 625 ЦУ України, з урахуванням зменшення позовних вимог (а.с.38) позивач також просив суд стягнути інфляційні нарахування в розмірі 919,08 грн та 3% річних, що становить 439,26 грн. Ухвалою судді Миргородського міськрайонного суду Полтавської області від 02.12.2021 відкрито провадження у справі та призначено проведення першого судового засідання (а.с.32). У встановлений судом строк, відповідач подав відзив, в якому заперечив позовні вимоги. Зауважив, що вимоги позивача не мають достатніх правових підстав, розрахунок проведено невірно. Вважає, представництво інтересів позивача здійснюється у спосіб не передбачений законом. Відносин з позивачем не має, зареєстрований у іншому житлі, власником помешкання куди надаються послуги, відповідач не являється. Докази позивача [PERSON] вважає такими, що не підтверджують обставин, на які він посилається як на підставу своїх вимог. Враховуючи наведене, відповідач прохав залишити вимоги позивача без задоволення, з одночасним закриттям провадження у справі та знищенням його персональних даних, які без його дозволу позивачем були передані до суду з відшкодуванням йому збитків, заданих незаконним поширенням персональних даних. Позивач правом на подання відповіді на відзив не скористався. В судове засідання представник позивача не з`явився, до суду подав заяву в якій прохав за можливості відкласти розгляд справи. В протилежному випадку, прохав розглянути справу за його відсутності. Відповідач в судовому засіданні прохав у задоволенні позову відмовити. Заслухавши пояснення відповідача, дослідивши та\~проаналізувавши письмові\~докази по\~справі,\~суд дійшов наступних висновків. Судом встановлено,\~що позивачем\~на підставі\~публічного договору,\~оприлюдненого на\~сайті Миргородської\~міської ради,в\~період з\~01.03.2019\~по 31.10.2021\~року надавалися комунальні послуги з центрального водопостачання та центрального водовідведення у квартирі [ADDRESS] . В результаті неналежного виконання обов`язку по оплаті спожитих у вказаний період послуг, виникла заборгованість у розмірі 5481,28 грн, що підтверджується довідкою по особовому рахунку (а.с.25-26). Відповідач заперечує споживання ним відповідних послуг, вказуючи, що не являється власником житлового приміщення, заборгованість по сплаті комунальних послуг за яким являється предметом спору. Правовідносини з приводу надання та споживання житлово-комунальних послуг передбачають наявність обов`язкових суб`єктів, зокрема, виконавця комунальних послуг а також споживача таких послуг. За змістом п. п.2, 6 ч.1 ст. 1 ЗУ «Про житлово-комунальні послуги», виконавець комунальної послуги - суб`єкт господарювання, що надає комунальну послугу споживачу відповідно до умов договору; індивідуальний споживач -\~фізична або юридична особа, яка є власником (співвласником) нерухомого майна, або за згодою власника інша особа, яка користується об`єктом нерухомого майна і отримує житлово-комунальну послугу для власних потреб та з якою або від імені якої укладено відповідний договір про надання житлово-комунальної послуги. Тобто, за загальним правилом споживачем послуг являється власник (співвласник) житла. З відомостей ДКП «Миргородтехінвентаризація» квартира [ADDRESS] перебуває у спільній частковій власності [PERSON] (частка у розмірі ј), [PERSON] (частка у розмірі ј), [PERSON] (частка у розмірі ј) та [PERSON] (частка у розмірі ј), (а.с.115). В подальшому, на підставі договору дарування від 15.01.2019 року [PERSON] безоплатно передав належну йому 1/4 частину у спільній квартирі [ADDRESS] у власність гр. [PERSON] . Відповідно до\~ст.322 ЦК України, власник зобов`язаний утримувати майно, що йому належить. Доказів наявності згоди співвласників на уповноваження [PERSON] по оплаті житлово-комунальних послуг наданих до квартири [ADDRESS] , жодна із сторін до суду не надала. Власність зобов`язує (ч.4 ст.319 ЦК України). Оскільки квартира є приватною власністю, то належними відповідачами є співвласники, кожен з яких в силу належності квартири на праві спільної часткової власності відповідає відповідно до своєї частки у спільному майні. Оскільки відповідач не являвся співвласником квартири [ADDRESS] у період, за який утворилася заборгованість, тому суд вважає [PERSON] неналежним відповідачем. Неналежний відповідач - це особа, притягнута позивачем як відповідач, стосовно якої встановлено, що вона не повинна відповідати за пред`явленим позовом за наявності даних про те, що обов`язок виконати вимоги позивача лежить на іншій особі - належному відповідачеві. Тобто, визначення відповідачів, предмета та підстав спору є правом позивача. Натомість, встановлення належності відповідачів й обґрунтованості позову - обов`язком суду, який виконується під час розгляду справи. У відповідності до п. 8 ПП ВСУ «Про застосування норм цивільного процесуального законодавства при розгляді справ у суді першої інстанції» від 12.06.2009 N 2, пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі чи залишення заяви без руху, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному статтею 33 ЦПК ( 1618-15 ). У разі, якщо норма матеріального права, яка підлягає застосуванню за вимогою позивача, вказує на те, що відповідальність повинна нести інша особа, а не та, до якої пред`явлено позов, і позивач не погоджується на її заміну, суд залучає до участі в справі іншу особу як співвідповідача з власної ініціативи. Після заміни неналежного відповідача або залучення співвідповідача справа розглядається спочатку в разі її відкладення або за клопотанням нового відповідача чи залученого співвідповідача та за його результатами суд відмовляє\~в позові\~до неналежного\~відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача. Пред`явлення позову до неналежного відповідача не є підставою для відмови у відкритті провадження у справі, оскільки заміна неналежного відповідача здійснюється в порядку, визначеному ЦПК України. За результатами розгляду справи суд відмовляє в позові до неналежного відповідача та приймає рішення по суті заявлених вимог щодо належного відповідача (пункт 40 постанови Великої Палати Верховного Суду від 17 квітня 2018 року у справі № 523/9076/16-ц). Оскільки строки для заміни неналежного відповідача визначені ст. 51 ЦПК України спливли, а позивач не заявляв відповідного клопотання, суд вважає за потрібне застосувати наслідки подання позову до неналежного відповідача, а саме відмовити у його задоволенні. Стосовно доводів відповідача про необхідність стягнення відшкодування на його користь через несанкціоноване ним поширення позивачем його персональних даних, суд зауважує, що відповідне виходить за межі предмету доказування вказаної справи, а отже і меж судового розгляду. Тому дане питання у рамках вказаної справи не вирішується. При цьому суд зауважує, що захист прав, які відповідач вважає порушеними, а також заявлення майнових вимог у їх відшкодування здійснюється у інший процесуальний спосіб, зокрема шляхом заявлення окремого позову. Оскільки у задоволенні позову відмовлено у повному обсязі, тому судові витрати понесені позивачем, компенсуванню не підлягають.

Outcome: dismissed