Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

У квітні 2021 року позивач звернувся до суду із позовом до [PERSON] у якому просив суд стягнути із останнього на його користь заборгованість у розмірі 292 304 грн., яка складається із 280 500,00 грн. - суми боргу та 11 804,05 грн. - трьох відсотків річних. В обґрунтування своїх вимог вказує, що 27.08.2019 передав у борг відповідачу грошові кошти у розмірі 10 000,00 доларів США, що станом на 23.04.2021 еквівалентно 280 500,00 грн., які відповідач зобов`язувався повернути до 27.11.2019. Зазначає, що факт передачі у борг відповідачу грошових коштів підтверджується відповідною розпискою. Стверджує, що у встановлений борговою розпискою строк відповідач свої зобов`язання не виконав та грошові кошти не повернув, а тому позивач звернувся із даним позовом до суду. Також позивач просив суд стягнути три відсотки річних за весь час прострочення. З урахуванням викладеного просив суд позов задовольнити. 29.04.2021 на підставі протоколу автоматизованого розподілу судової справи дану справу було передано до провадження судді Букіної О.М. 25.05.2021 до суду надійшла інформація щодо зареєстрованого місця проживання відповідача. Ухвалою Солом`янського районного суду м. Києва від 07.06.2021 у справі було відкрито спрощене позовне провадження без повідомлення (виклику) сторін. Відповідачу було надіслано копію ухвали суду від 07.06.2021 та копію позовної заяви із додатками, проте не було отримано останнім та конверт повернувся на адресу суду із відміткою «за закінченням терміну зберігання» (а.с. 18). У встановлений судом строк відповідачем відзиву на позовну заяву подано не було. Оскільки розгляд справи відбувається у порядку спрощеного позовного провадження без повідомлення (виклику) сторін, то сторони у судове засідання не викликалися. Відповідно до п. 1 ч. 2 ст. 11 ЦК України, підставами виникнення цивільних прав та обов`язків, зокрема, є договори та інші правочини. Згідно з ч.ч. 1, 2 ст. 207 цього Кодексу правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо його зміст зафіксований в одному або кількох документах (у тому числі електронних), у листах, телеграмах, якими обмінялися сторони. Правочин вважається таким, що вчинений у письмовій формі, якщо він підписаний його стороною (сторонами). Судом встановлено, що 27.08.2019 відповідно до розписки [PERSON] отримав від [PERSON] позику у розмірі 10 тисяч доларів США, яку зобов`язувалася повернути у розмірі до 27.11.2019 (а.с. 6). Відповідно до ст. 1046 ЦК України за договором позики одна сторона (позикодавець) передає у власність другій стороні (позичальникові) грошові кошти або інші речі, визначені родовими ознаками, а позичальник зобов`язується повернути позикодавцеві таку ж суму грошових коштів (суму позики) або таку ж кількість речей того ж роду та такої ж якості. Договір позики є укладеним з моменту передання грошей або інших речей, визначених родовими ознаками. Факт отримання відповідачем коштів підтверджується наявними у позивача оригіналами розписок боржника, копії яких додані до позовної заяви. Згідно положень ст. 1047 ЦК України договір позики укладається у письмовій формі, якщо його сума не менш як у десять разів перевищує встановлений законом розмір неоподатковуваного мінімуму доходів громадян, а у випадках, коли позикодавцем є юридична особа, - незалежно від суми. На підтвердження укладення договору позики та його умов може бути представлена розписка позичальника або інший документ, який посвідчує передання йому позикодавцем визначеної грошової суми або визначеної кількості речей. Тобто, за своєю суттю розписка про отримання в борг грошових коштів є документом, який видається боржником кредитору за договором позики, підтверджуючи як його укладення, так і умови договору, а також засвідчуючи отримання боржником від кредитора певної грошової суми. Таким чином, надана розписка є документами, що підтверджує боргове зобов`язання [PERSON] перед [PERSON] . Як зазначав неодноразово Верховний Суд в своїх постановах, досліджуючи боргові розписки чи договори позики, суди повинні виявляти справжню правову природу укладеного договору, а також надавати оцінку всім наявним доказам і залежно від установлених результатів робити відповідні правові висновки. З матеріалів справи вбачається, що надана позивачем на підтвердження своїх вимог розписка підписана [PERSON] . Верховний Суд у своїй постанові від 12.11.2020 року (справа № 154/3443/18) зазначив, що розписка позичальника є доказом не лише укладення договору, але й посвідчує факт передання грошової суми позичальнику. Наявність оригіналу боргової розписки у позивача без зазначення на ній про повернення оспорюваних сум, свідчить про те, що боргове зобов`язання не виконане. Відповідно до ст. 509 цього Кодексу зобов`язанням є правовідношення, в якому одна сторона (боржник) зобов`язана вчинити на користь другої сторони (кредитора) певну дію (передати майно, виконати роботу, надати послугу, сплатити гроші тощо) або утриматися від вчинення певної дії (негативне зобов`язання), а кредитор має право вимагати від боржника виконання його обов`язку. Статтею 526 ЦК України встановлено, що зобов`язання має виконуватися належним чином відповідно до умов договору та вимог цього Кодексу, інших актів цивільного законодавства, а за відсутності таких умов та вимог - відповідно до звичаїв ділового обороту або інших вимог, що звичайно ставляться. Згідно ч. 1 ст. 530 ЦК України, якщо у зобов`язанні встановлений строк (термін) його виконання, то воно підлягає виконанню у цей строк (термін). Відповідно до ст. 610 цього Кодексу порушенням зобов`язання є його невиконання або виконання з порушенням умов, визначених змістом зобов`язання (неналежне виконання). Відповідно до ч. 1 ст. 626 ЦК України договором є домовленість двох або більше сторін, спрямована на встановлення, зміну або припинення цивільних прав та обов`язків. Станом на день подачі позову до суду відповідачем не повернуто борг за розпискою, за змістом якої він зобов`язувався повернути кошти у розмірі 10 000 доларів США до 27.11.2019. Тому, сторона позивача просять стягнути кошти за договором позики у розмірі доларів США, що еквівалентно по курсу НБУ станом на день звернення до суду - 23.04.2021 (28,0642 грн. за 1 долар США) - 280 642,00 грн. Разом із тим, відповідно до наданого позивачем розрахунку сума заборгованості у гривневому еквіваленті станом на 23.04.2021 складає 280 500,00 грн., оскільки останнім не вірно застосовано встановлений НБУ курс гривні до долара США у розмірі 28,05 грн. за 1 долар США, замість вірного 28,0642 грн. за 1 долар США. Нормами ст.ст. 524, 533 ЦК України визначено, що сторони можуть визначити грошовий еквівалент зобов`язання в іноземній валюті. Однак, грошове зобов`язання має бути виконане у гривнях. Згідно з ч. 1 ст. 1048 ЦК України позикодавець має право на одержання від позичальника процентів від суми позики, якщо інше не встановлено договором або законом. Розмір і порядок одержання процентів встановлюються договором. За правилами ст.ст. 1049-1050 ЦК України позичальник зобов`язаний повернути позикодавцеві позику у строк та в порядку, що встановлені договором. Якщо позичальник своєчасно не повернув суму позики, він зобов`язаний сплатити грошову суму відповідно до ст. 625 цього Кодексу. Так, положеннями ст.ст. 625, 629 ЦК України визначено, що боржник не звільняється від відповідальності за неможливість виконання ним грошового зобов`язання. Договір є обов`язковим для виконання сторонами. На день складання позовної заяви (23.04.2021) за офіційним курсом Національного банку України сума коштів, яка підлягає стягненню складає 280 642,00 грн. Разом з тим, за положеннями ч. 1 ст. 13 ЦПК України суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Таким чином, суд приходить до висновку про стягнення з [PERSON] основного боргу за розпискою від 27.08.2019 в розмірі 280 500,00 грн. Крім того, позивач просить стягнути 3 % річних від простроченої суми в розмірі 11 804,05 грн. Статтею 625 ЦК України передбачено, що боржник, який прострочив виконання грошового зобов`язання, на вимогу кредитора зобов`язаний сплатити суму боргу з урахуванням встановленого індексу інфляції за весь час прострочення, а також три проценти річних від простроченої суми, якщо інший розмір процентів не встановлений договором або законом. Таким чином, стягненню з відповідача також підлягають нараховані три проценти річних за період з 28.11.2019 по 23.04.2021 в розмірі 11 804,05 грн. З урахуванням задоволення позову відповідно до ст. 141 ЦПК України стягненню з відповідача підлягає судовий збір за подання позовної заяви у розмірі 2 923,04 грн.

Outcome: approved