Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-03 00:00:00

І. Короткий зміст позовних вимог [PERSON] звернувся до суду з указаним позовом, в якому просить стягнути з відповідача на свою користь суму матеріального збитку, яка складає 7394,11 грн (сім тисяч дев`яносто чотири гривні 11 коп.); 10 000,00 грн (десять тисяч гривень 00 коп.) відшкодування моральної шкоди. Позов обґрунтовано тим, що позивач має у користуванні автомобіль «Опель - Вектра» д.н.з. [NUMBER] . Позивач та відповідач проживає в одному будинку, який не розподілений фактично, має два різні входи але загальне подвір`я. Між сторонами склалися неприязні стосунки та періодично виникають непорозуміння. 16.05.2021 близько 09 год. 00 хв. позивач виявив пошкодження зовнішньої двері у своєму автомобілі, а саме залишки червоної фарби, таку ж фарбу позивач побачив на металевій конструкції, що належить відповідачу. Позивач звернувся до Бердичівського РВП із заявою про пошкодження його майна, проте 25.05.2021 отримав лист про те, що вказане правопорушення носить цивільно-правовий характер. Позивач зазначив, що відповідачем йому було завдано майнову шкоду у розмірі 7394,11 грн. Станом на дату звернення до суду, відшкодування від відповідача позивач не отримав. Діями відповідача заподіяно моральну шкоду позивачу, яка полягає у стражданнях які він переніс у зв`язку із вказаною подією, витрати, пов`язані з відновленням психічного стану. Розмір душевних страждань, які переніс він та його родина, позивач оцінив у 10000,00 грн. Вказані обставини стали підставою звернення до суду з цим позовом. ІІ. Процедура та позиції сторін Ухвалою суду від 27.10.2021 позовну заяву залишено без руху, надано позивачу строк для усунення недоліків, які були усунені позивачем 08.11.2021. Ухвалою суду від 10.11.2021 прийнято позовну заяву до розгляду та відкрито спрощене позовне провадження з повідомленням (викликом) сторін. 13.12.2021 на адресу суду надійшов відзив відповідача, в обгрунтування якого вказано, що позов не підлягає задоволенню, адже позивачем не доведено причетність відповідача до пошкодження майна позивача, моральна шкода не обґрунтована та нічим не підтверджена. Вважає позивача неналежним, враховуючи, що автомобіль йому не належить, а перебуває у використанні іншої особи. Ухвалою суду від 17.05.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням представника позивача. Ухвалою суду від 20.07.2022 розгляд справи відкладено за клопотанням відповідача. Представник позивача - адвокат Позняк І.С. у в судовому засіданні позовні вимоги підтримала, з підстав, наведених у позові, наполягала на їх задоволенні. Відповідач у судовому засіданні 06.10.2022 пояснила, що позивач ставить свій автомобіль біля порогу її будинку, що викликає незручності у користуванні прибудинковою територією, на що неодноразово вона робила йому зауваження. Пояснила, що дійсно при фарбуванні металевої огорожі їй стало погано і вона випадково випустила з рук стакан із фарбою. На наступний день помітила, що на автомобілі позивача є залишки фарби. Умислу у пошкодженні автомобіля вона не мала, при цьому у подальшому самостійно ватним диском, змоченим у рідині для зняття лаку, змила ці залишки, позвала показати позивачу, будь-яких претензій позивач після цього їй не висловлював. Про наявність до неї вимог про відшкодування шкоди дізналась, отримавши позовну заяву. Представник відповідача адвокат Рись В.Г. проти позову заперечив, у його задоволенні просив відмовити. Додатково вказав, що підстави для звернення до суду із позовом є надуманими. Так звертає увагу, що позовна заява містить опис характеру пошкоджень пошкодження зовнішньої двері автомобіля, а саме залишки фарби червоного кольору, при цьому у звіті ФОП [PERSON] описані пошкодження, які не відповідають характеру шкоди, зазначеному у позовній заяві. Крім того, звертає увагу, що позивач, як користувач автомобіля за довіреністю, не наділений повноваженнями звертатись до суду, оскільки не є його власником. Свідок [PERSON] , який є чоловіком відповідача, в судовому засіданні 04.11.2022 пояснив, що його дружина, фарбувала паркан червоною фарбою, їй стало погано і вона не втримала стаканчик з фарбою, випадково фарба попала на машину позивача. В подальшому косметичним диском, змоченим у рідині для зняття лаку, залишки фарби дружиною було змито. Після того дружина підвела позивача і показали йому, останній ніяких зауважень щодо цього не висловлював, лише повідомив, щоб без його дозволу до машини не підходили. Фіксування судового процесу здійснювалося за допомогою звукозаписувального технічного пристрою на підставі ст. 247 ЦПК України. ІІІ. Національне законодавство, що підлягає застосуванню Відповідно до ч. 1 ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. У відповідності до ч.1 ст.13 ЦПК України суд розглядає цивільні справи не інакше як за зверненням фізичних чи юридичних осіб, поданим відповідно до цього Кодексу, в межах заявлених ними вимог і на підставі доказів сторін та інших осіб, які беруть участь у справі. Стаття 22 ЦК України передбачає, що особа, якій завдано збитків у результаті порушення її цивільного права, має право на їх відшкодування. Збитками є: 1) втрати, яких особа зазнала у зв`язку зі знищенням або пошкодженням речі, а також витрати, які особа зробила або мусить зробити для відновлення свого порушеного права (реальні збитки). Частиною 1 ст.1166 ЦК України передбачено, що майнова шкода, завдана неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю особистим немайновим правам фізичної або юридичної особи, а також шкода, завдана майну фізичної або юридичної особи, відшкодовується в повному обсязі особою, яка її завдала. Таким чином, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 у справі №761/12945/19. Виходячи з цього, особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди) безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). А відповідач має довести, що такі збитки (шкода) завдані не з його вини. Аналіз положень ст.ст. 11 та 23 ЦК України дозволяє зробити висновок, що за загальним правилом підставою виникнення зобов`язання про компенсацію моральної шкоди є завдання моральної шкоди іншій особі. Зобов`язання про компенсацію моральної шкоди виникає за таких умов: наявність моральної шкоди; протиправність поведінки особи, яка завдала моральної шкоди; наявність причинного зв`язку між протиправною поведінкою особи яка завдала моральної шкоди та її результатом - моральною шкодою; вина особи, яка завдала моральної шкоди. Моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, Згідно зі ст. 1167 ЦК України моральна шкода, завдана фізичній або юридичній особі неправомірними рішеннями, діями чи бездіяльністю, відшкодовується особою, яка її завдала, за наявності її вини, крім випадків, встановлених частиною другою цієї статті. Моральна шкода відшкодовується незалежно від вини органу державної влади, органу влади Автономної Республіки Крим, органу місцевого самоврядування, фізичної або юридичної особи, яка її завдала: якщо шкоди завдано каліцтвом, іншим ушкодженням здоров`я або смертю фізичної особи внаслідок дії джерела підвищеної небезпеки; якщо шкоди завдано фізичній особі внаслідок її незаконного засудження, незаконного притягнення до кримінальної відповідальності, незаконного застосування запобіжного заходу, незаконного затримання, незаконного накладення адміністративного стягнення у вигляді арешту або виправних робіт; в інших випадках, встановлених законом. Як роз`яснив Пленум Верховного Суду України у пункті 5 постанови від 31 березня 1995 року № 4 «Про судову практику в справах про відшкодування моральної (немайнової) шкоди», відповідно до загальних підстав цивільно-правової відповідальності обов`язковому з`ясуванню при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. Отже, наявність шкоди ще не породжує абсолютного права на її відшкодування будь-якою особою, так як необхідно довести наявність усіх складових цивільно-правової відповідальності. У постанові Верховного Суду від 01 березня 2021 року в справі № 466/8242/18 (провадження № 61-943св20) зазначено, що при вирішенні спору про відшкодування моральної (немайнової) шкоди підлягають: наявність такої шкоди, протиправність діяння її заподіювача, наявність причинного зв`язку між шкодою і протиправним діянням заподіювача та вини останнього в її заподіянні. Суд, зокрема, повинен з`ясувати, чим підтверджується факт заподіяння позивачеві моральних чи фізичних страждань або втрат немайнового характеру, за яких обставин чи якими діями (бездіяльністю) вони заподіяні, в якій грошовій сумі чи в якій матеріальній формі позивач оцінює заподіяну йому шкоду та з чого він при цьому виходить, а також інші обставини, що мають значення для вирішення спору. При вирішенні спорів про відшкодування шкоди за статтями 1166, 1167 ЦК України доказуванню підлягає: факт спричинення шкоди, протиправність дій заподіювача шкоди і його вина, причинний зв`язок між протиправною дією та негативними наслідками. У постанові Верховного Суду від 20 січня 2021 року в справі № 197/1330/14-ц (провадження № 61-21956св19) вказано, що причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою, завданою потерпілому, є однією з обов`язкових умов настання деліктної відповідальності. Визначення причинного зв`язку є необхідним як для забезпечення інтересів потерпілого, так і для реалізації принципу справедливості при покладенні на особу обов`язку відшкодувати заподіяну шкоду. Причинно-наслідковий зв`язок між діянням особи та заподіянням шкоди полягає в тому, що шкода є наслідком саме протиправного діяння особи, а не якихось інших обставин. Проста послідовність подій не повинна братися до уваги. Об`єктивний причинний зв`язок як умова відповідальності виконує функцію визначення об`єктивної правової межі відповідальності за шкідливі наслідки протиправного діяння. Заподіювач шкоди відповідає не за будь-яку шкоду, а тільки за ту шкоду, яка завдана його діями. Відсутність причинного зв`язку означає, що шкода заподіяна не діями заподіювача, а викликана іншими обставинами. При цьому причинний зв`язок між протиправним діянням заподіювача шкоди та шкодою має бути безпосереднім, тобто таким, коли саме конкретна поведінка без якихось додаткових факторів стала причиною завдання шкоди. ІV. Фактичні обставини справи, встановлені судом, докази на їх підтвердження, оцінка та мотиви суду. Судом встановлено, що власником автомобіля марки OPEL VECTRA, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] є [PERSON] , [INFO] , що підтверджується копією свідоцтва про реєстрацію транспортного засобу [NUMBER] . Довіреністю від 08.05.2021 [PERSON] , [INFO] уповноважив [PERSON] представляти його інтереси і діяти від його імені при вирішенні питань, пов`язаних з відчуженням (продажем, обміном, заставою в забезпечення його зобов`язань, передачею в оренду, позичку тощо) належного йому на підставі свідоцтва про реєстрацію ТЗ серії [NUMBER] , виданого ТСЦ 5643 12.06.2018 автомобіль: марки OPEL VECTRA, 1998 року випуску, д.н.з. [NUMBER] . Щодо твердження представника відповідача, що позивач, як користувач автомобіля за довіреністю, не наділений повноваженнями звертатись до суду, оскільки не є його власником, суд зазначає наступне. Стаття 395 ЦК України визначає види речових прав на чуже майно до яких належить право володіння. Правила про захист права власності, які встановлені главою 29 ЦК України, поширюються на речові права власності на чуже майно ( ст. 396 ЦК України). Якщо порушення речового права на чуже майно, з вини третіх осіб, завдало певних майнових збитків особі, якій належить це право, то ця особа може звернутися за захистом належних їй прав на підставі статті 396 ЦК України. Факт правомірності володіння майном є достатньою підставою для особи, яка володіє речовим правом на чуже майно, для звернення за захистом цього права. Згідно з частиною другою статті 1187 ЦК України під володільцем джерела підвищеної небезпеки розуміється юридична особа або громадянин, що здійснюють експлуатацію джерела підвищеної небезпеки в силу права власності, повного господарського відання, оперативного управління або з інших правових підстав (договору оренди, довіреності тощо). Враховуючи наведене, спричинення шкоди користувачу майна випливає з факту його користування цим майном на достатній правовій підставі відповідно до пункту 2.2 Правил дорожнього руху, затверджених постановою Кабінету Міністрів України від 10 жовтня 2001 року № 1306. Таким чином, встановивши, що позивач правомірно володіє цим майном, а тому має право на звернення до суду з позовом про відшкодування шкоди. Судом встановлено, що 16.05.2021 позивач виявив пошкодження зовнішньої двері автомобіля залишки червоної фарби, у зв`язку з чим звернувся до Бердичівського РВП по факту прийняття мір відносно сусідки [PERSON] , що підтверджується довідкою за результатами розгляду повідомлення [PERSON] , складеної 24.05.2021 ДОП сектору дільничних офіцерів поліції відділу превенції Д.Сідорко. Згідно звіту №26/07 ФОП [PERSON] про встановлення вартості матеріального збитку, завданого власникові автомобіля OPEL VECTRA, реєстраційний номер [NUMBER] , що належить [PERSON] , вартість матеріального збитку в результаті його пошкодження станом на момент оцінки складає 7394,11 грн. Відповідно до протоколу огляду транспортного засобу від 27.07.2021 оцінювачем [PERSON] , в графі "характер пошкоджень" зазначено: крило переднє праве подряпини, потертості; капот наявність подряпини та потертості в правій частині; бампер передній наявність локального пошкодження (потертості); потертість корпусу фари правої. Суд, оцінюючи належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок в їх сукупності за своїм внутрішнім переконанням, що ґрунтується на всебічному, повному, об`єктивному та безпосередньому дослідженню наявних у справі доказів приходить до наступного висновку. Так, цивільне законодавство в деліктних зобов`язаннях передбачає презумпцію вини завдавача шкоди. Якщо у процесі розгляду справи зазначена презумпція не спростована, то вона є юридичною підставою для висновку про наявність вини заподіювача шкоди. З огляду на наведене та з урахуванням визначених цивільним процесуальним законом принципів змагальності і диспозитивності цивільного процесу, положень\~ЦК України\~щодо відшкодування шкоди, саме на відповідача покладено обов`язок доведення відсутності вини у завданні шкоди. Схожого висновку дійшов Верховний Суд в постанові від 27.05.2021 у справі №761/12945/19. Так, у цій справі, враховуючи пояснення відповідача, надані суду, встановлено, що діями відповідача було завдано шкоду майну позивача, а саме пошкоджено зовнішню дверцю автомобіля червоною фарбою, про що зазначено і у позовній заяві. Покази свідка суд до уваги не бере, оскільки останій є чоловіком відповідача і тому, можливо припустити, що свідок зацікавлений у вирішенні спору на користь відповідача. При цьому, сам по собі факт, того, що позивачу спричинено матеріальну шкоду не є безумовною підставою для відшкодування позивачу матеріальної та моральної шкоди. Особа, яка вимагає відшкодування збитків (як грошової оцінки матеріальної шкоди), повинна довести факт заподіяння збитків (шкоди), розмір понесених збитків, (шкоди), безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). Досліджуючи звіт №26/07 ФОП [PERSON] про встановлення вартості матеріального збитку, судом встановлено, що автомобіль оглядався оцінювачем 27.07.2021, що складає понад 2 місяці після подій, які мали місце 16.05.2021, та у протоколі зафіксовано наступні пошкодження: крило переднє праве подряпини, потертості; капот наявність подряпини та потертості в правій частині; бампер передній наявність локального пошкодження (потертості); потертість корпусу фари правої. З огляду на характер пошкоджень, зафіксованих протоколом огляду траспортного засобу та ремонтною калькуляцією, судом не встановлено відображення в останніх будь-яких пошкоджень двері, про яку зазначає позивач у позові, обґрунтовуючи заявлені позовні вимоги. Докази надані позивачем на підтвердження понесених збитків не можуть бути визнані судом належними та допустимими з огляду на те, що вони не підтверджують обставин, викладених у позовній заяві. Таким чином позивачем не доведено ні наявності збитків, ні розміру понесених збитків, (шкоди), а також безпосередній причинно-наслідковий зв`язок між неправомірними діями особи, яка спричинила збитки (шкоду), та самими збитками (шкодою). З огляду на досліджені судом докази в їх сукупності, суд не знайшов правових підстав для задоволення позовних вимог, тому в позові відмовляє за недоведеністю. Окрім того, також суд звертає увагу, що позивачем не доведено наявності перенесених моральних страждань, що ці страждання пов`язані з протиправними діями відповідача, жодних доказів суду не надано, у зв`язку з чим позовна вимога про стягнення моральної шкоди також задоволенню не підлягають. Згідно ст.\~13\~ч. 1,\~3 ЦПК України\~суд розглядає справи не інакше як за зверненням особи, поданим відповідно до цього\~Кодексу, в межах заявлених нею вимог і на підставі доказів, поданих учасниками справи або витребуваних судом у передбачених цим Кодексом випадках. Учасник справи розпоряджається своїми правами щодо предмета спору на власний розсуд. В постановах Верховного Суду від 08.08.2019 р. у справі №450/1686/17 та від 15.07.2019 р. у справі №235/499/17 зазначено, що кожна сторона сама визначає стратегію свого захисту, зміст своїх вимог і заперечень, тягар доказування лежить на сторонах спору, а суд розглядає справу виключно у межах заявлених ними вимог та наданих доказів. Суд не може вийти за межі позовних вимог та в порушення принципу диспозитивності самостійно обирати правову підставу та предмет позову. V. Розподіл судових витрат Згідно з вимогами ч.1 ст.141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно до розміру задоволених позовних вимог. Враховуючи відмову у задоволенні позовних вимог, відшкодування судових витрат, понесених позивачем на сплату судового збору при поданні позову до суду, не здійснюється.

Outcome: dismissed