Jurisdiction: civil
Date: 2022-11-06 00:00:00

До Жовтневого районного суду м. Харкова надійшла позовна заява [PERSON] до Товариства з обмеженою відповідальністю "Вердикт Капітал", третя особа: приватний нотаріус Києво-Святошинського районного нотаріального округу Києвської області Грисюк Олена Василівна, приватний виконавець виконавчого округу Харківської області Ярмоленко Олександр Валентинович, про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню. 28.08.2021 року ухвалою Жовтневого районного суду м. Харкова постановлено передати цивільну справу №639/5844/21 Дзержинському районному суду м. Харкова за територіальною підсудністю. 01.10.2021 року ухвалою Дзержинського районного суду м. Харкова відкрито провадження в цивільній справі №639/5844/21 постановлено розгляд справи проводити в порядку загального позовного провадження. В обґрунтування своїх вимог позивач зазначає, що 19.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Київської області Грисюк О. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20775 про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 22238,92 грн. Приватний нотаріус мотивував виконавчий напис тим, що [PERSON] є боржником за кредитним договором 014/ZB5ODP/3/001 від 24 жовтня 2012 року, укладеним з ПАТ "Ерсте Банк" і в подальшому через низку договорів відступлення права вимоги перейшов до ТОВ "Вердикт Капітал". Зазначений виокнавчий напис було пред`явлено до примусового виконання приватному виконавцю Ярмоленко О. В., на підставі чого 17.06.2021 року останнім відкрито виконавче провадження. Позивач дізнався про спірний виконавчий напис після отримання документів виконавчого провадження та початку відрахування коштів з його заробітної плати. Позивач вважає, що виконавчий напис №20775 від 19.05.2021 вчинено з грубими порушеннями ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами, за необгрунтованими вимогами стягувача. Приватний нотаріус вчинив нотарільний напис на підставі укладеного кредитного договору 014/ZB5ODP/3/001 від 24 жовтня 2012 року, який не був посвідчений нотаріально. Також, позивачем не було отримано жодної вимоги від стягувача про повернення боргу за кредитним договором, також позивачем не було отримано від відповідача розрахунку заборгованості. На підставі зазначеного просить суд визнати виконавчий напис №20775 від 19.05.2021 року про стягнення з [PERSON] на користь ТОВ "Вердикт Капітал" заборгованості в розмірі 22888,92 грн. таким, що не підлягає виконанню. До суду надійшов відзив на позовну заяву, згідно якого відповідач просить суд відмовити в задоволенні позовних вимог, оскільки позивач отримував кредитні кошти, а приватний нотарус при вчиненні виконавчого напису керувався ЗУ "Про нотаріат" та Порядку вчинення виконавчих написів нотаріусами за обгрунтованими вимогами стягувача. Ухвалою суду від 12.10.2022 закрито підготовче провадження, справу призначено до судового розгляду. У судове засідання позивач [PERSON] та його представник - адвокат Шпіньова О. М. не з`явилися, про дату, час та місце розгляду справи були повідомлені належним чином. Представник позивача через канцелярію суду надала заяву про розгляд справи без участі позивача та його представника, також зазначила, що позивач позов підтримує в повному обсязі та просить суд задовольнити позовні вимоги. У судове засідання представник відповідача не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки в судове засідання чи про відкладення розгляду справи суду не надав. У судове засідання третя особа Грисюк О. В. не з`явилася, про дату, час та місце розгляду справи була повідомлена належним чином. Заяв про причини неявки в судове засідання чи про відкладення розгляду справи суду не надав. У судове засідання третя особа Ярмоленко О. В. не з`явився, про дату, час та місце розгляду справи був повідомлений належним чином. Заяв про причини неявки в судове засідання чи про відкладення розгляду справи суду не надав. На підставі частини 2 статті 247 ЦПК України у зв`язку з неявкою всіх учасників справи, які беруть участь у справі, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Суд, дослідивши матеріали цивільної справи, з`ясувавши всі обставини, на яких ґрунтуються позовні вимоги, об`єктивно оцінивши докази, що мають значення для вирішення справи по суті, встановив наступне. 24.10.2012 року між ПАТ "Ерсте Банк" та [PERSON] було укладено кредитний договір №014/ZB5OP/3/001, відповідно до якого позивачу було надано грошові кошти на поточні потреби в розмірі 16000,00 грн. строком на 36 календарних місяців (надалі Договір). Договір був укладений в простій письмовій формі, без нотаріального посвідчення. Ця обставина підтверджується копією Договору, що міститься в матеріалах справи. 12.05.2021 року приватним нотаріусом Києво-Святошинського районного нотаріального округу Коївської області Грисюком О. В. вчинено виконавчий напис, зареєстрований в реєстрі за №20775, за яким пропоновано стягнути заборгованость з [PERSON] , який є боржником за кредитним договором 014/ ZB5ODP/3/001 від 24.10.2012 року, укладений між ПАТ "Ерсте Банк", правонаступником всіх прав та обов`язків якого є ПАТ "Фідобанк", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі Договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами від 06.06.2014 року є ТОВ "Фінансова компанія "ВЕНДОР", правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитними договорами 25122019-ВР/ПК від 25.12.2019 ТОВ "Профіт Кредит",правонаступником усіх прав та обов`язків якого, на підставі договору відступлення прав вимоги за кредитним договором 11-12/20 від 11.12.2020 є ТОВ "Вердикт Капітал" (стягувач), заборгованість за кредитним договором 014/ZB5ODP/3/001 від 24 жовтня 2012 року. Стягнення заборгованості проводиться з 11 грудня 2020 року по 09 квітня 2021 року. Сума заборгованості складає 22238,92 грн. в тому числі: прострочена заборгованість за сумою кредиту становить 16477,11 грн.; прострочена заборгованість за комісією становить 4927,41 грн.; строкова заборгованість по несплаченим відсоткам за користування кредитом становить 834,40 грн.; за вчиненням виконавчого напису в розмірі 650,00 грн.. Загальна сума, що підлягає стягненню 22888,92 грн. 17.06.2021 на підставі постанови приватного виконавця виконавчого округу Харківської області Ярмоленко О. В. відкрито виконавче провадження № ВП 65836750 щодо виконання виконавчого напису приватного нотаріуса Грисюк О. В.. Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами та посадовими особами органів місцевого самоврядування встановлюється Законом України «Про нотаріат» (надалі Закон) та іншими актами законодавства України (ч. 1 ст.39 ЗУ «Про нотаріат»). Цим актом є, зокрема, Порядок вчинення нотаріальних дій нотаріусами України, затверджений наказом Міністерства юстиції України 22 лютого 2012 року № 296/5 та зареєстрований у Міністерстві юстиції України 22 лютого 2012 року за № 282/20595 (далі - Порядок вчинення нотаріальних дій, Порядок). Відповідно ст. 87 Закону України «Про нотаріат», для стягнення грошових сум або витребування від боржника майна нотаріуси вчиняють виконавчі написи на документах, що встановлюють заборгованість. Перелік документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів, встановлюється Кабінетом Міністрів України. Статтею 88 Закону України «Про нотаріат» визначено умови вчинення виконавчих написів. Відповідно до приписів цієї статті нотаріус вчиняє виконавчі написи, якщо подані документи підтверджують безспірність заборгованості або іншої відповідальності боржника перед стягувачем та за умови, що з дня виникнення права вимоги минуло не більше трьох років. Якщо для вимоги, за якою видається виконавчий напис, законом встановлено інший строк давності, виконавчий напис видається у межах цього строку. Порядок вчинення нотаріальних дій містить аналогічні правила та умови вчинення виконавчого напису (пункти 1, 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Згідно п.п. 2.1 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку, для вчинення виконавчого напису стягувачем або його уповноваженим представником нотаріусу подається заява, у якій, зокрема, мають бути зазначені: відомості про найменування і місце проживання або місцезнаходження стягувача та боржника; дата і місце народження боржника - фізичної особи, місце його роботи; номери рахунків у банках, кредитних установах, код за ЄДРПОУ для юридичної особи; строк, за який має провадитися стягнення; інформація щодо суми, яка підлягає стягненню, або предметів, що підлягатимуть витребуванню, включаючи пеню, штрафи, проценти тощо. Заява може містити також іншу інформацію, необхідну для вчинення виконавчого напису. У разі, якщо нотаріусу необхідно отримати іншу інформацію чи документи, які мають відношення до вчинення виконавчого напису, нотаріус вправі витребувати їх у стягувача (п.п. 2.2 п. 2 Глави 16 розділу ІІ Порядку). Крім того, п.п. 3.2, 3.5 п. 3 Глави 16 розділу ІІ Порядку, передбачено, що безспірність заборгованості підтверджують документи, передбачені Переліком документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, затвердженого постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року № 1172 (далі - Перелік). При вчиненні виконавчого напису нотаріус повинен перевірити, чи подано на обґрунтування стягнення документи, зазначені у вказаному Переліку. При цьому цей Перелік документів не передбачає інших умов вчинення виконавчих написів нотаріусами ніж ті, які зазначені в Законі та Порядку вчинення нотаріальних дій. Спірний виконавчий напис (як це зазначено в самому виконавчому написі) вчинений на підставі ст.ст.87-91 ЗУ «Про нотаріат» та пункту 2 Переліку документів, за якими стягнення заборгованості проводиться в безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», затвердженого Постановою Кабінету Міністрів України від 29 червня 1999 року, № 1172. З цього приводу суд зазначає наступне. 10 грудня 2014 року набула чинності постанова Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів», якою, зокрема, Перелік був доповнений новим розділом «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», яким створено можливість вчиняти виконавчі написи на кредитних договорах, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями. Так, варто наголосити на тому, що для одержання виконавчого напису за кредитними договорами, за якими боржниками допущено прострочення платежів за зобов`язаннями (пункт 2 нового розділу), додаються: а) оригінал кредитного договору; б) засвідчена стягувачем виписка з рахунка боржника із зазначенням суми заборгованості та строків її погашення з відміткою стягувача про непогашення заборгованості. При цьому, постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14, про визнання нечинним і скасування п. 1 та п. 2 Постанови Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року визнано незаконним та нечинним розділ «Стягнення заборгованості з підстав, що виникають з кредитних правовідносин», а відтак Перелік діє в попередній редакції, яка не передбачала можливості вчинення виконавчого напису нотаріусу на нотаріально не посвідченому кредитному договорі. Зазначена постанова залишена без змін ухвалою Вищого адміністративного суду України від 01.11.2017 року та набула законної сили. При цьому в мотивувальній частині постанови апеляційної інстанції зазначено: «Оскільки оскаржувані положення Змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів, можуть бути застосовані до необмеженого кола фізичних осіб у зв`язку із укладенням ними кредитних договорів та існуванням у них простроченої заборгованості, суд з метою недопущення порушень прав та законних інтересів осіб, що є позичальниками, вважає за необхідне визнати нечинною постанову Кабінету Міністрів України № 662 від 26 листопада 2014 року «Про внесення змін до переліку документів, за якими стягнення заборгованості провадиться у безспірному порядку на підставі виконавчих написів нотаріусів» в частині, з моменту її прийняття». Верховний Суд у своїй постанові від 12 березня 2020 року у справі № 757/24703/18-ц (провадження № 61-12629св19) дійшов висновку, що оскільки серед документів, наданих банком нотаріусу для вчинення виконавчого напису, відсутній оригінал нотаріально посвідченого договору (договорів), за яким стягнення заборгованості може провадитися у безспірному порядку, а надана нотаріусу анкета-заява позичальника не посвідчена нотаріально, отже не могла бути тим договором, за яким стягнення заборгованості могло бути проведено у безспірному порядку шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Оскаржений виконавчий напис вчинений нотаріусом 12.05.2021 року, тобто після набрання законної сили постановою Київського апеляційного адміністративного суду від 22 лютого 2017 року у справі № 826/20084/14. Укладений між відповідачем та позивачем кредитний договір, який був наданий нотаріусу для вчинення виконавчого напису, не є посвідченим нотаріально, тому наявні підстави для визнання виконавчого напису нотаріуса таким, що не підлягає виконанню, у зв`язку з недотриманням умов вчинення виконавчого напису щодо подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника. Аналогічні висновки викладені у постанові Верховного Суду від 15.04.2020 року по справі №158/2157/17. З урахуванням приписів ст. ст. 15, 16, 18 ЦК України, ст. ст. 50, 87, 88 Закону України "Про нотаріат" захист цивільних прав шляхом вчинення нотаріусом виконавчого напису полягає в тому, що нотаріус підтверджує наявне у стягувача право на стягнення грошових сум або витребування від боржника майна. Це право існує, поки суд не встановить зворотного. Тому суд, при вирішенні спору про визнання виконавчого напису таким, що не підлягає виконанню, не повинен обмежуватися лише перевіркою додержання нотаріусом формальних процедур і факту подання стягувачем документів на підтвердження безспірної заборгованості боржника згідно з Переліком документів. Для правильного застосування положень ст. ст. 87, 88 Закону, у такому спорі, суд повинен перевірити доводи боржника в повному обсязі й установити та зазначити в рішенні чи справді на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, тобто чи існувала заборгованість взагалі, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, та чи не було невирішених по суті спорів щодо заборгованості або її розміру станом на час вчинення нотаріусом виконавчого напису. Зазначений правовий висновок викладений у постанові Верховного Суду у складі колегії суддів Другої судової палати Касаційного цивільного суду від 05 грудня 2018 року за наслідками розгляду цивільної справи № 756/7916/15-ц. Як зазначив позивач, та не спростовано відповідачем, на момент вчинення спірного виконавчого напису нотаріусом існували підстави, які свідчили про відсутність ознак безспірності заборгованості за кредитними правовідносинами, що виникли між сторонами. Дані доводи позивача суд вважає доведеними та обґрунтованими з урахуванням наступного. Відповідачем не додано жодного доказу до відзиву проте, які саме документи були надані приватному нотаріусу для вчинення виконавчого напису. Також відсутні докази того, що розрахунок заборгованості та вимога про сплату заборгованості за кредитним договором направлялась засобами поштового зв`язку на адресу відповідача. Таким чином, суд відхиляє доводи відповідача про наявність безспірної заборгованості у позивача, права вимоги на яку набув відповідач, оскільки період її утворення та стягнення чітко не визначені у документах, що були надані відповідачем нотаріусу для здійснення виконавчого напису. З наданих суду документів неможливо встановити, чи дійсно на момент вчинення нотаріусом виконавчого напису боржник мав безспірну заборгованість перед стягувачем, чи була заборгованість саме такого розміру, як зазначено у виконавчому написі, приймаючи до уваги той факт, що не встановлено судом факт отримання позивачем повідомлення-вимоги про наявність такої заборгованості, відомості про яку були надані нотаріусу для вчинення нотаріального напису. Отже, матеріали справи не містять належних доказів про те, що відповідач має безспірну суму заборгованості, що зазначена у виконавчому написі, або документів, що підтверджують її розмір та період виникнення такої, суду не було надано. Відповідно ч. 1 ст. 4 ЦПК України, кожна особа має право в порядку, встановленому Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи законних інтересів. Відповідно положень ст. ст. 12, 81 ЦПК України, цивільне судочинство здійснюється на засадах змагальності сторін. Кожна сторона повинна довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Положеннями ч. ч. 1, 3 ст. 83 ЦПК України, унормовано, що сторони та інші учасники справи подають докази у справі безпосередньо до суду. Відповідач, третя особа, яка не заявляє самостійних вимог щодо предмета спору, повинні подати суду докази разом з поданням відзиву або письмових пояснень третьої особи. Суд позбавлений можливості самостійно збирати докази, що стосуються предмета спору, з власної ініціативи, крім випадків, коли він має сумніви у добросовісному здійсненні учасниками справи їхніх процесуальних прав або виконанні обов`язків щодо доказів, а також інших випадків, передбачених цим Кодексом (ч. 7 ст. 81 ЦПК України). Відповідно ч. 4 ст. 12 ЦПК України, кожна сторона несе ризик настання наслідків, пов`язаних із вчиненням чи невчиненням нею процесуальних дій. Враховуючи те, що відповідачем не надано жодних доказів в обгрунтування своїх заперечень проти позовних вимог, а також відсутність в матеріалах справи інших належних та достатніх доказів на спростування зазначених вище висновків суду, позовні вимоги необхідно задовольнити в повному обсязі. Відповідно ч. 1 ст. 141 ЦПК України, судовий збір покладається на сторони пропорційно розміру задоволених позовних вимог. З урахуванням задоволення позовних вимог в повному обсязі суд покладає судовий збір на відповідача. На підставі викладеного,

Outcome: approved