Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-30 00:00:00

Позивач [PERSON] звернувся до Вільнянського районного суду Запорізької області з позовом до Павлівської сільської ради, Державного реєстратора Виконавчого комітету Павлівської сільської ради Резніченко Олександра Євгенійовича, Головне управління Держгеокадастру у Запорізькій області про визнання незаконним та скасування наказу, акту приймання-передачі нерухомого майна, скасування запису про право комунальної власності, витребування спірної земельної ділянки з чужого незаконного володіння та визнання права власності в порядку спадкування за законом, де просить: 1. Визнати незаконним та скасувати наказ Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області № 8-2306/15- 18-СГ від 21.12.2018 року щодо передачі в комунальну власність земельної ділянки кадастровим номером 2321586100:01:002:0114 . 2. Визнати незаконним та скасувати акт приймання-передачі нерухомого майна, серія та номер: б/н, виданий 22.12.2018, укладений між Головним управлінням Дергеокадастру у Запорізькій області та Павлівською сільсько радою щодо передачі в комунальну власність земельної ділянки кадастровим номером 2321586100:01:002:0114. 3. Скасувати запис про право комунальної власності №39239488 в Державному реєстрі речових прав на нерухоме майно та Реєстрі прав власності на нерухоме майно, Державному реєстрі іпотек, Єдиному реєстрі заборон відчуження об`єктів нерухомого майна щодо об`єкта нерухомого майна земельної ділянки з кадастровим номером: 2321586100:01:002:0114 загальною площею 5,0000 га. 4. Витребувати земельну ділянку з кадастровим номером: 2321586100:01:002:0114, загальною площею 5,0000 га з чужого незаконного володіння Павлівської сільської ради. 5. Визнати за [PERSON] право довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою площею 5,0000 га., розташованої на території Павлівської сільської ради, для ведення фермерського господарства згідно Державного акту на право довічного успадкованого володіння земельною ділянкою від 03.05.1993 року № 001099, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 450, виданого на підставі рішення Павлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 09 лютого 1993 \~ \~ \~ \~року №3 в порядку спадкування за законом. Позовні вимоги позивач обґрунтовано тим, що на підставі рішення Павлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 09 лютого 1993 року № 3, батьку позивача - [PERSON] було надано у довічне успадковуване володіння 5,0 га землі в межа згідно з планом землеволодіння. Землю надано у довічне успадковуване володіння для ведення фермерського господарства та видано державний акт від 03.05.1993 року № 001099, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 450. 10.12.1998 року було створено Селянське (фермерське) господарство «Брус Д.С.» (дата державної реєстрації: 10.12.1998, дата запису: 02.03.2006, Номер запису: 10831200000000303). 02.03.2006 року, [PERSON] було реорганізовано в Фермерське Господарство «Сад-35», яке є правонаступником С(Ф)Г « [PERSON] » та відбулась зміна голови господарства з батька - [PERSON] на позивача - [PERSON] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 13.04.2021 року серії [NUMBER] . За життя батько склав заповіт. Відповідно до заповіту, посвідченого 02.06.2003 року секретарем Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Кравець Г.О. та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 56, все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, на що на день смерті мав би право батько заповідалось матері позивача - [PERSON] , а у випадку її смерті - все майно заповідалось позивачу - [PERSON] . Мати позивача - [PERSON] померла [INFO] (раніше за батька), шо підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 04.05.2020 року серії [NUMBER] . В установлений законом строк, позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадини після смерті батьків та були відкриті спадкові справи, що підтверджується витягами про реєстрацію в Спадковому реєстрі (витяги додаються). Нотаріусом позивачу були видані два свідоцтва про право на спадщину за заповітом на земельні ділянки з кадастровими номерами: 2321586100:01:002:0047 площею 4,7372 га та 2321586100:04:001:0026 площею 3,0349 га. Видати свідоцтво на право на спадщину за заповітом на земельну ділянку загальною площею 5,0 га, надану на підставі рішення Павлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 09 лютого 1993 року № 3 батьку позивача - [PERSON] у довічне успадковуване володіння землею для ведення фермерського господарства та на яку видано державний акт від 03.05.1993 року № 001099, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 450 нотаріус відмовила, посилаючись на те, що на дану земельну ділянку оформлено право комунальної власності Павлівською сільською радою. 04 лютого 2022 року, з інформації, що міститься на офіційному сайті Павлівської сільської ради (Запорізького району Запорізької області) позивач дізнався про намір сільської ради про проведення земельних торгів з продажу права оренди земельної ділянки сільськогосподарського призначення з кадастровим номером - 2321586100:01:002:0114 (проект рішення № 176 в підрозділі «22 сесія від 00.02.2022р. Проекти том 3» - в розділі «Сесії VIII скликання» в «навігації» сайту «Сесії сільської ради») у зв`язку з чим позивач звернувся до суду. В судове засідання учасники процесу не з`явились, про час та місце розгляду цивільної справи повідомлялись належним чином, надали до суду відповідні заяви пио суті справи. Суд дослідивши матеріали справи встановив наступні обставини: На підставі рішення Павлівської сільської Ради народних депутатів Вільнянського району Запорізької області від 09 лютого 1993 року № 3, батьку позивача - [PERSON] було надано у довічне успадковуване володіння 5,0 га землі в межа згідно з планом землеволодіння. Землю надано у довічне успадковуване володіння для ведення фермерського господарства та видано державний акт від 03.05.1993 року № 001099, зареєстрований в Книзі записів державних актів на право довічного успадковуваного володіння землею за № 450. 10.12.1998 року було створено Селянське (фермерське) господарство «Брус Д.С.» (дата державної реєстрації: 10.12.1998, дата запису: 02.03.2006, Номер запису: 10831200000000303). 02.03.2006 року, [PERSON] було реорганізовано в Фермерське Господарство «Сад-35», яке є правонаступником С(Ф)Г « [PERSON] » та відбулась зміна голови господарства з батька - [PERSON] на позивача - [PERSON] . [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 13.04.2021 року серії [NUMBER] . Наказом від 21.12.2018 року №8-2306/15-18-СГ, Головного управління Держгеокадастру у Запорізькій області передано Павлівській сільській об`єднаній територіальній громаді у комунальну власність за актом приймання-передачі земельні ділянки сільськогосподарського призначення державної власності загальною площею 1283,0831 га, які розташовані на території Павлівської сільської об`єднаної територіальної громади Вільнянського району Запорізької області за межами населеного пункту, згідно з додатком (а.с.132). Відповідно до додатку до обсягу переданих земель входить й спірна земельна ділянка, (п. 70 Додатку) із застереженням наявності права довічного успадковуваного володіння за [PERSON] . Статтею 15 ЦК України визначено, що кожна особа має право на захист свого цивільного права у разі його порушення, невизнання або оспорювання. За правилами статей 12, 81 ЦПК України кожна сторона повинна довести обставини, які мають значення для справи і на які вона посилається як на підставу своїх вимог або заперечень, крім випадків, встановлених цим Кодексом. Позивач в позові порушує перед судом питання відносно того, що наявність права власності на земельну ділянку у Павлівської сільської об`єднаної територіальної громади Вільнянського району Запорізької області порушує його право на спадщину на спірну земельну ділянку у виді довічного успадковуваного володіння. Суд зауважує, що право власності та право довічного успадковуваного володіння є різними речовими правами. Так, відповідно до ст.316 ЦК України правом власності є право особи на річ (майно), яке вона здійснює відповідно до закону за своєю волею, незалежно від волі інших осіб. Зміст права власності визначений ст.317 ЦК України. Розділ I Книги Третьої ЦК України визначає та регулює правовідносини права власності. Довічне успадковуване володіння відноситься до речових прав на чуже майно, що регулює Розділ IІ Книги Третьої ЦК України. Аналогічні розмежування цивільних прав містить й ЗК України: глава 14 - Право власності на землю; Глава 16-1 - Право користування чужою земельною ділянкою для сільськогосподарських потреб або для забудови. Суд приходить до висновку, що позивачем не доведено перед судом обставин того, що наявність права комунальної власності на спірну земельну ділянку порушує право на спадщину позивача у виді довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, у зв`язку з чим суд приходить до висновку про відмову в задоволенні позову в частині вимог визнання незаконним та скасування наказу Головного управління Держгеокадастру; визнання незаконним та скасування акту приймання-передачі нерухомого майна та скасування запису про право комунальної власності на земельну ділянку. Відносно позовної вимоги - витребування земельної ділянки з чужого незаконного володіння, суд зазначає наступне. За визначенням ст.317 ЦК України власникові належать права володіння, користування та розпоряджання своїм майном. За правом довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, як речовим правом на чуже майно, право володіти та користуватися земельною ділянкою надається землекористувачу (ст.407 ЦК України, ст.92 ЗК України). Як визначено вище, в силу статей 12, 81 ЦПК України доведення обставин перед судом покладається на сторону, яка порушує таке питання перед судом. В обсязі доказів поданих до суду за даною цивільною справою, сторонами не надано жодного доказу, який би підтверджував обставину того, що спірна земельна ділянка перебуває у володінні Павлівської сільської об`єднаної територіальної громади Вільнянського району Запорізької області та вибула з користуватися фермерського господарства. З урахуванням зазначеного, суд приходить до висновку про необґрунтованість зазначеної позовної вимоги та залишення позову в цій частині без задоволення. У Постанові ВП ВС, 23.06.20, справа №179/1043/16-ц (провадження №14-63цс20), суд визначає наступне. Після набуття засновником селянського (фермерського) господарства права постійного користування земельною ділянкою для ведення такого господарства та проведення державної реєстрації останнього постійним користувачем зазначеної ділянки стає селянське (фермерське) господарство (цей висновок не стосується права довічного успадковуваного володіння земельною ділянкою, наданою для ведення такого господарства; оскільки таке право є успадковуваним, тобто передається у спадщину, то воно залишається у володінні фізичної особи і після створення селянського (фермерського) господарства, про що ВП ВС вказала у постанові від 20.11.2019 року у справі № 368/54/17) (пункт 22 постанови). Постановою ВП ВС, 23.06.20, справа № 179/1043/16-ц (провадження № 14-63цс20), суд роз`яснює, що згідно із загальнодозвільним принципом правового регулювання, який поширюється на сферу правомірних приватних відносин (зокрема, на відносини спадкування), дозволено те, що не заборонено законом. Можливість спадкування права постійного користування земельною ділянкою, як і права довічного успадковуваного володіння нею, забезпечує сталість цивільного обороту й уникнення ситуацій, за яких можливий необґрунтований перерозподіл земельних ділянок і прав на них (пункт 29 постанови). Право постійного користування (на підставі відповідного державного акта) земельною ділянкою не припиняється зі смертю фізичної особи, якій було надане таке право, незалежно від цільового призначення відповідної ділянки (пункт 51.1 постанови). [INFO] помер батько позивача - [PERSON] , що підтверджується свідоцтвом про смерть, виданим Новосанжарським районним відділом державної реєстрації актів цивільного стану Північно-Східного міжрегіонального управління Міністерства юстиції (м. Суми) від 13.04.2021 року серії [NUMBER] . Судом встановлено, що позивач звернувся до нотаріуса для оформлення спадини після смерті батьків, за результатом чого постановою від 22.08.2022 (а.с.185) нотаріус відмовив у видачі свідоцтва про право на спадщину на спірну земельну ділянку. Відповідно до заповіту, посвідченого 02.06.2003 року секретарем Павлівської сільської ради Вільнянського району Запорізької області Кравець Г.О. та зареєстрованого в книзі для запису нотаріальних дій під № 56, все майно де б воно не було і з чого б воно не складалось, все те, на що на день смерті мав би право батько заповідалось матері позивача - [PERSON] , а у випадку її смерті - все майно заповідалось позивачу - [PERSON] . Згідно зі статтею 1216 ЦК України спадкування є перехід прав та обов`язків (спадщини) від фізичної особи, яка померла (спадкодавця), до інших осіб (спадкоємців). Відповідно до статті 1218 ЦК України до складу спадщини входять усі права та обов`язки, що належали спадкодавцеві на момент відкриття спадщини і не припинилися внаслідок його смерті. Отже, суд приходить до висновку про обґрунтованість позову в частині визнання права в порядку спадкування та задоволення позову в цій частині. На підставі викладеного,

Outcome: partial