Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-24 00:00:00

У січні 2021 року [PERSON] звернувся до суду з позовом до ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" про визнання правочину недійсним, в якому просить визнати надійсним договір відступлення права вимоги за кредитним договором від 18.02.2008 року № 014/2571/81/68039 та іпотечним договором № 27039/2571/322904 від 18.02.2008 року, укладений 30.08.2019 року між ТОВ "Фінансова компанія "Гровінг Стейт" та ПАТ "ОКСІ БАНК". В обґрунтування позовних вимог, з урахуванням зміни підстав позову, позивач зазначає, що у зв`язку із ознайомленням у травні 2020 року з матеріалами справи № 369/3492/20 за позовому ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" до [PERSON] про визнання державних актів на землю недійсними, яка розглядається Києво-Святошинським районним судом м.Києва позивачу стало відомо про відступлення 30.08.2019 року права вимоги за кредитним договором від 18.02.2008 року № 014/2571/81/68039 та іпотечним договором № 27039/2571/322904 від 18.02.2008 року, які було укладено між ним та АТ "Райффайзен банк Аваль" до ПАТ "ОКСІ БАНК" та до ТОВ "ФК "Гровінг Стейт". Позивач вважає, що укладений між ПАТ "ОКСІ БАНК" та відповідачем договір відступлення права вимоги від 30.08.2019 року за своєю юридичною природою є договором факторингу. Згідно з розрахунків, який є додатком до договору, обсяг заборгованості позивача за кредитним договором № 014/2571/81/68039 від 18.02.2008 року та процентами за користування становить 317 314 доларів США 52 центи, а заборгованість за пенею - 23 188 663, 44 грн. Згідно з п. 3 договору сторони домовились, що за відступлення права вимоги за цим договором новий кредитор сплачує первісному кредитору грошову суму в розмірі 755 000,00 грн, яка сплачується у день підписання. Відповідач в свою чергу укладаючи вказаний договір набув право одержання прибутку у формі різниці між реальною вартістю права вимоги, що відступається, і ціною вимоги, що передбачена договором про відступлення права вимоги, тобто фактично відбулось фінансування однієї особи іншою за рахунок передачі грошової вимоги до третьої особи, що є основною ознакою договору факторингу. З публічного джерела інформації (сайт національної комісії що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг) позивачу стало відомо про розпорядження Національної комісії, що здійснює державне регулювання у сфері ринків фінансових послуг від 30.08.2018 року № 1517 " Про анулювання ліцензії на провадження господарської діяльності з надання фінансових послуг (крім професійної діяльностіна ринку цінних паперів) ТОВ "ФК "Гровінг Стейт". Будь-які відомості щодо скасування розпорядження у піблічних джерелах відсутні. Таким чином, як вважає позивач станом на 30.08.2019 року відповідач не мав статусу фінансової установи, яка має право здійснювати фінансові операції, що тягне за собою правові наслідки, визначені законом. Крім того, позивач зазначає, що ведення діяльності з надання послуг факторингу, який передбачає проведення валютних операцій (передача права вимоги за кредитами в іноземній валюті), потребує отримання фінансовою установою ліцензії на вчинення операцій з валютними цінностями. Згідно відповіді НБУ від 19.02.2021 року, наданою на адвокатський запит, відповідачу не видавались генеральна або індивідуальна ліцензія НБУ на право здійснення операцій з іноземною валютою. Позивач ваажає, що відповідач не міг набути право вимоги за валютним кредитним договором. На підставі викладеного просив позов задовольнити. Протоколом автоматизованого розподілу судової справи між суддями від 06.01.2021 року визначено головуючу суддю Твердохліб Ю.О. (а.с. 25). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 13.01.2021 року відкрито провадження у справі за правилами загального позовного провадження (а.с. 27) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року відмовлено у задоволенні клопотання про зупинення провадження у справі (а.с. 73) Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 11.03.2021 року прийнято до розгляду заяву [PERSON] про зміну підстав позову (74-75). Ухвалою Святошинського районного суду м. Києва від 12.05.2021 року закрито підготовче провадження та призначено справу до судового розгляду (а.с.92). Відповідач ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" подав відзив на позовну заяву (а.с.82-84), в якому вказав, що позовні вимоги необгрунтовані та такі, що задоволенню не підлягають. Свої заперечення проти позову мотивував тим, що ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" було створено для надання фінансових послуг, цей вид діяльності є основним згідно з статутом, товариство внесене до реєстру фінансових установ, здійснює ліцензійні види діяльності. Зокрема, товариство отримало ліцензію з надання послуг факторингу, яка є чинною до сих пір незважаючи на розпорядження. Відповідачем була подана скарга на вищевказане розпорядження, рішення щодо розгляду якої досі не опубліковане на сайті регулятора. Щодо порушення валютного законодавства відповідач вважає, що позивачем не доведено порушення відповідачем його норм. Позивач припинив сплачувати кредит на користь АППБ "Аваль" у зв`язку з чим банк в 2011 році звернувся до суду про дострокове стягнення кредиту. Рішенням Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2011 року у цивільній справі № 2-3220/2011 стягнуто з позивача на користь ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" заборгованість за кредитним договором в розмірі 1 263 435,91 грн та судові витрати у розмірі 1820,00 грн, а всього - 1 265 255,91 грн. Ухвалою Оболонського районного суду м. Києва від 22.10.2019 року було задоволено заяву відповідача, замінено стягувана ПАТ "Райффайзен Банк Аваль" його правонаступником ТОВ "ФК "Гровінг Стейт" у виконавчому провадженні №58659568 з примусового виконання заочного рішення Оболонського районного суду м. Києва від 09.06.2011 року у справі №2-3220/2011 за позовом публічного акціонерного товариства "Райффайзен Банк Аваль" до позивача про стягнення заборгованості за кредитним договором. Таким чином, кредитні відносини сторін припинилися, строк сплати всіх сум настав. Обставини справи №461/2900/11, на яку посилається позивач у позові, не є тотожними з обставинами цієї справи, регулюються різними нормами права. У справі №461/2900/11 відступлення прав вимоги відбулося в 2009 році за діючим кредитом, де відповідач обслуговував рахунок позивача, а позивач щомісячно вносила чергові платежі у валюті кредиту, при цьому відповідач та банк припинили зараховувати такі щомісячні платежі в рахунок погашення кредитного зобов`язання, оскільки у відповідача не було ліцензії на здійснення валютних операцій, що і призвело до порушення прав позивача. В той час діяло законодавство, на яке посилається позивач, яке дозволяло проведення розрахунків за кредитами фізичних осіб у іноземній валюті, а у отримувача такої іноземної валюти вимагало наявність ліцензії на здійснення валютних операцій. У цій справі з моменту рішення суду від 09.06.2011 року у справі №2-3220/2011 кредитні відносини між сторонами припинилися, ПАТ «Райффайзен Банк Аваль» припинив надавати банківські послуги, а у відповідача настав строк виконання зобов`язання із сплати боргу певного розміру, який він до сих пір не виконав. Крім цього, законодавець з 2011 року приводив валютне законодавство у відповідність з ч. 1 ст. 99 Конституції України, згідно з якою грошовою одиницею України є гривня, щоб будь- які кредити фізичних осіб підлягали оплаті виключно у національній валюті України. Так, згідно з абз 3 ч. 1 ст. 11 Закону України «Про захист прав споживачів» (в редакції Закону від 22.09.2011 року) надання (отримання) споживчих кредитів в іноземній валюті на території України забороняється. Ця норма була перенесена у ч. 5 ст. З Закону України «Про споживче кредитування» від 15.11.2016 року з моменту прийняття цього Закону. Декрет КМУ «Про систему валютного регулювання і валютного контролю» втратив чинність на підставі Закону України «Про валюту і валютні операції», який набрав чинності 07.07.2018 року. Таким чином, з 07.07.2018 року як моменту набрання чинності Законом України «Про валюту і валютні операції» не передбачено проведення розрахунків на території України в іноземній валюті за кредитами фізичних осіб, в тому числі в іноземній валюті. Таким чином, видача та/або повернення кредитів фізичних осіб в іноземній валюті на території України заборонено, а ліцензії небанківським установам з 07.07.2018 року необхідні на здійснення факторингу виключно у частині здійснення розрахунків на території України в іноземній валюті між факторами та клієнтами за операціями з міжнародного факторингу щодо відступлення права грошової вимоги до боржника-нерезидента. Це пов`язано з тим, що розрахунки здійснюється в іноземній валюті за операціями міжнародного факторингу, де боржниками виступають іноземні компанії, тобто фінансування кредитора проводиться в іноземній валюті і в наступному боржник-нерезидент здійснює розрахунки в іноземній валюті. Відповідач розрахувався з банком за отримане право вимоги в національній валюті України щодо боргу боржника-резидента, якому заборонено законом проводити розрахунки на території України в іноземній валюті, що не потребує отримання ліцензії на здійснення валютних операцій. Позивач був зобов`язаний сплачувати борг у гривні за курсом на момент здійснення платежу, чого він в принципі не робив як мінімум з 09.06.2011 року. Таким чином, відповідач вважає, що позивач не довів порушення будь-яких своїх прав укладеним 30.08.2019 року договором, а відповідач валютні операції, що потребують ліцензії, не здійснював. Також, розрахунок заборгованості позивача не містить посилання на іноземну валюту . На підставі викладеного просив відмовити у задоволенні позову. Позивач та його представник у судове засідання не з`явились, направили до суду клопотання у якому просили проводити судове засідання за їх відсутності, позовні вимоги підтримали у повному обсязі та просили задовольнити (а.с. 145). Відповідач та його представник в судове засідання не з`явились, про час, дату та місце розгляду справи, повідомлялись про дату та час розгляду справи належним чином, причини неявки суду не повідомили. Враховуючи те, що сторони до судового засідання не з`явились, суд,

Outcome: dismissed