Jurisdiction: civil
Date: 2022-10-23 00:00:00

позивач звернувся до суду із позовом, в якому просить визнати незаконним та скасувати рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 03.06.2021 №9-39/VIII, яким було надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки, орієнтовною площею, 0,18 га, для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , в частині земельної ділянки якою він користується з 2005 по даний час, площею 0,08 га по [ADDRESS] ; визнати незаконним та скасувати рішення Ватутінської міської ради Черкаської області від 26.08.2021 №13-18/VIII про передачу у власність [PERSON] земельної ділянки, площею 0.1267 га. кадастровий номер 7110290001:04:001:0004, розташовану по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства (код КВЦПЗ 01.03) та рекомендовано [PERSON] здійснити дії, направлені на реєстрацію права власності на земельну ділянку, в частині земельної ділянки якою він користується з 2005 по даний час, площею 0,08 га по [ADDRESS] ; визнати незаконною та скасувати Державну реєстрацію земельної ділянки, яка була передана у власність [PERSON] , площею 0.1267 га, кадастровий номер 7110290001:04:001:0004, розташованої по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства, в частині земельної ділянки якою він користується з 2005 по даний час, площею 0,08 га по [ADDRESS] ; усунути створені йому перешкоди в користуванні та оформленні права володіння земельною ділянкою, яка розташована неподалік від його будинку [ADDRESS] , площею 0,08 га. В обґрунтування позовних вимог зазначив, що з початку 2005 і по теперішній час він добросовісно, відкрито і безперервно користувався земельною ділянкою для ведення особистого селянського господарства, яка розташована неподалік від його будинку [ADDRESS] . З метою узаконення права користування земельною ділянкою, влітку 2021 він звернувся до Ватутінської міської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою. 03.06.2021 рішенням Ватутінської ради надано дозвіл [PERSON] на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки в тому числі і тієї, що він користується з 2005 і по теперішній час. Жодної відповіді від Ватутінської міської ради він не отримав. Для захисту свого порушеного права він звернувся до Черкаського окружного адміністративного суду. Рішенням зазначеного суду від 10.12.2021 його позов було задоволено та визнано протиправною бездіяльність Ватутінської міської ради щодо неприйняття рішення з розгляду заяви про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення спірної земельної ділянки та зобов`язано Ватутінську міську раду повторно розглянути його заяву. Поки тривав розгляд зазначеної справи, рішенням Ватутінської міської ради від 26.08.2021 №13-18/VIII, передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0, 1267 га, кадастровий номер 7110290001:04:001:0004, розташованої по [ADDRESS] та рекомендовано [PERSON] здійснити дії, направлені на реєстрацію права власності на земельну ділянку. Він вважає зазначені рішення незаконними, протиправними та такими, що підлягають скасуванню, оскільки той факт, що він добросовісно, відкрито та безперервно на протязі 16 років користувався спірною земельною ділянкою, даний факт визнає і сам відповідач, крім того Ватутінська міська рада Черкаської області не пропонувала йому припинити використовувати спірну земельну ділянку та не зверталась до суду з позовом про повернення самовільно зайнятої земельної ділянки. Від Ватутінської міської ради надійшов відзив на позовну заяву в якому, вони просять відмовити в задоволенні позову посилаючись на те, що оскаржувані позивачем рішення Ватутінської міської ради жодним чином не порушують його прав та інтересів, а стосуються виключно [PERSON] , у зв`язку з чим відсутні підстави для вжиття захисту таких прав та інтересів шляхом скасування рішень Ватутінської міської ради. Положення чинного законодавств не дозволяють скаржитись на рішення органів місцевого самоврядування лише тому, що заявник безпідставно, самовільно користувався спірною земельною ділянкою навіть і протягом 16 років. Самовільне зайняття земельної ділянки є виявом умисного нехтування нормами законодавства, що регулюють порядок набуття земельних ділянок у власність та користування. Особа, яка без жодних правових підстав самовільно займає земельну ділянку, протиправно використовує її, грубо порушує гарантоване Конституцією України право власності, користування та порядок його набуття. Статтею 50 ЗУ «Про землеустрій» передбачено, що проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки розробляється у разі формування нової земельної ділянки (крім поділу та об`єднання) або зміни цільового призначення земельної ділянки. Земельна ділянка, в площу якої входить спірна земельна ділянка 0,08 га, вже сформована та ї присвоєно кадастровий номер. Від [PERSON] надійшов відзив на позовну заяву, в якому вона просить відмовити в задоволенні позову, оскільки відповідно до державного акту на право на земельну ділянку від 19.07.2007 її чоловіку [PERSON] належить земельна ділянка по [ADDRESS] , яка межує із спірною земельною ділянкою, і користувачем цієї ділянки був [PERSON] , а не позивач. В 2019 Хроненки виїхали в іншу область на постійне місце проживання та припинили користуватися земельною ділянкою. Вказана земельна ділянка фактично перейшла до власника Ватутінської міської ради, саме тому в квітні 2021 вона звернулася до Ватутінської міської ради із заявою про надання їй дозволу на розробку проекту землеустрою. Рішенням Ватутінської міської ради від 03.06.2021 №9-69/VIII їй було надано відповідний дозвіл. Після чого ФОП [PERSON] за її заявою, на підставі вказаного рішення, виготовив проект із землеустрою. Рішенням Ватутінської міської ради від 26.08.2021 №13-18/VIII проект був затверджений і їй було передано у власність земельну ділянку, площею 0, 1267 га (кадастровий №7110290001:04:001:0004), розташовану по [ADDRESS] для ведення особистого селянського господарства. Зазначені рішення Ватутінської міської ради є індивідуальними актами та вичерпали свої дії фактом їхнього виконання. На даний час вона отримала на законних підставах право власності на земельну ділянку та зареєструвала це право в реєстрі. На завершення розгляду справи позивач та його представник не з`явилися, представник позивача подав письмову заяву з проханням закінчити розгляд справи у їхньої відсутності, позовні вимоги повністю підтримують та на підставі поданих доказів просив задовольнити позов у повному обсязі. Відповідачі та їхні представники також не з`явилися в судове засідання, подали письмові заяви з проханням закінчити розгляд справи за їхньої відсутності, позовні вимоги не визнають просили відмовити в задоволенні позову в повному обсязі на підставі поданих ними відзивів та письмових доказів. Представник третьої особи в судове засідання не з`явився, своїх заперечень щодо предмету спору не надав. У зв`язку з неявкою в судове засіданні всіх осіб, які беруть участь у справі, відповідно до ч. 2\~ст. 247 ЦПК України, фіксування судового процесу за допомогою звукозаписувального технічного засобу не здійснювалось. Дослідивши матеріали справи, оцінивши належність, допустимість, достовірність кожного доказу окремо, а також достатність і взаємний зв`язок наявних у справі доказів у їх сукупності, суд дійшов наступних висновків. Відповідно до ст. 4 ЦПК України кожна особа має право в порядку, встановленому цим Кодексом, звернутися до суду за захистом своїх порушених невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів. Суди розглядають у порядку цивільного судочинства справи щодо захисту порушених, невизнаних або оспорюваних прав, свобод чи інтересів, що виникають із цивільних, житлових, земельних, сімейних, трудових відносин. Відповідно до ст. 81 ЦПК України кожна сторона зобов`язана довести ті обставини, на які вона посилається як на підставу своїх вимог і заперечень, крім випадків, встановлених статтею 82 цього Кодексу. Судом встановлено, що позивач з 2005 використовує земельну ділянку, орієнтовано площею 0,08 га, яка розташована в районі [ADDRESS] для вирощування картоплі, буряка, моркви, помідорів, вказане підтверджується актом депутата від 19.07.2021 (а.с.8). З метою узаконення права користування зазначеною земельною ділянкою, влітку 2021 позивач [PERSON] звернувся до Ватутінської міської ради із заявою про надання йому дозволу на розробку проекту землеустрою. У зв`язку з тим, що Ватутінська міська рада ігнорувала його заяву, він був змушений звернутися до Черкаського окружного адміністративного суду із позовом до Ватутінської міської ради про визнання протиправною бездіяльності та зобов`язання вчинити дії. Рішенням Черкаського окружного адміністративного суду від 10.12.2021 вказаний позов задоволено та зобов`язано Ватутінську міську раду повторно розглянути заяву [PERSON] про надання дозволу на розробку проекту землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та прийняття рішення за наслідками розгляду заяви (а.с.16-18). На виконання зазначеного рішення суду, Ватутінською міською радою розглянуто заяву [PERSON] та вирішено відмовити йому у наданні дозволу на виготовлення проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнтованою площею 0,08 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] , у зв`язку з тим, що зазначена земельна ділянка перебуває у приватній власності (а.с.78). Рішенням Ватутінської міської ради від 03.06.2021, на підставі заяви відповідача [PERSON] , останній надано дозвіл на розробку проекту землеустрою щодо відведення у власність земельної ділянки орієнованою площею 0,18 га для ведення особистого селянського господарства, яка розташована по [ADDRESS] (а.с.9). Рішенням Ватутінської міської ради від 26.08.2021 (а.с.10) затверджено проект землеустрою щодо відведення земельної ділянки у власність для ведення особистого селянського господарства та передано у власність [PERSON] земельну ділянку, площею 0,1267 га (кадастровий №7110290001:04:001:0004), розташовану по [ADDRESS] , для ведення особистого селянського господарства. В площу вказаної земельної ділянки входить спірна земельна ділянка площею, 0, 08 га. [PERSON] зареєструвала у передбаченому законом порядку своє право власності на зазначену спірну ділянку, що підтверджується витягом з Державного реєстру речових прав на нерухоме майно про реєстрацію права власності та витягом з Державного земельного кадастру про земельну ділянку (а.с.51). Згідно зі ст.\~116\~Земельного кодексу\~України громадяни та юридичні особи набувають права власності та права користування земельними ділянками із земель державної або комунальної власності за рішенням органів виконавчої влади або органів місцевого самоврядування в межах їх повноважень, визначених цим Кодексом або за результатами аукціону. Набуття права на землю громадянами та юридичними особами здійснюється шляхом передачі земельних ділянок у власність або надання їх у користування. Відповідно до вимог ст.125 Земельного кодексу України право власності та право постійного користування на земельну ділянку виникає після одержання її власником або користувачем документа, що посвідчує право власності чи право постійного користування земельною ділянкою, та його державної реєстрації. Право на оренду земельної ділянки виникає після укладання договору оренди і його державної реєстрації. Приступати до використання земельної ділянки до встановлення її меж у натурі (на місцевості), одержання документа, що посвідчує право на неї, та державної реєстрації забороняється. Статтею 126 Земельного кодексу України передбачено, що право власності на земельну ділянку і право постійного користування земельною ділянкою посвідчується державними актами. Форми державних актів затверджуються Кабінетом Міністрів України. Право оренди землі оформляється договором, який реєструється відповідно до закону. Згідно з ч. 1 ст.1 Закону України від 19.06.2003 №963-ІУ «Про державний контроль за використанням та охороною земель» будь-які дії, які свідчать про фактичне використання земельної ділянки за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування про її передачу в власність або у користування (оренду) або за відсутності вчиненого правочину щодо такої земельної ділянки є самовільним зайняттям земельної ділянки. Як вбачається із матеріалів справи позивач користувався спірною земельною ділянкою за відсутності відповідного рішення органу виконавчої влади чи органу місцевого самоврядування, тобто самовільно зайняв земельну ділянку. Відповідно до ст. 50 Закону України «Про Землеустрій», проекти землеустрою щодо відведення земельних ділянок розробляються у разі формування нових земельних ділянок із земель державної, комунальної власності (крім випадків формування земельних ділянок за іншою документацією із землеустрою) та у разі зміни цільового призначення земельних ділянок у випадках, визначених законом. Спірна земельна ділянка площею 0, 8 га, яка розташована по [ADDRESS] вже сформована та їй присвоєно кадастровий номер №7110290001:04:001:0004, загальна площа земельної ділянки 0,1267 га., що підтверджується витягом з Державного земельного кадастру (а.с.50), кадастровим планом земельної ділянки (а.с.52) та викопіюванням з кадастрової карти (а.с.53). Згідно п.\~18,\~19\~ч.\~ст.\~4\~КАС України\~нормативно-правовий\~акт -\~акт управління\~(рішення)\~суб`єкта владних\~повноважень,\~який встановлює,\~змінює,\~припиняє (скасовує)\~загальні правила\~регулювання однотипних\~відносин,\~і який\~розрахований на\~довгострокове та\~неодноразове застосування; індивідуальний акт - акт (рішення) суб`єкта владних повноважень, виданий (прийняте) на виконання владних управлінських функцій або в порядку надання адміністративних послуг, який стосується прав або інтересів визначеної в акті особи або осіб, та дія якого вичерпується його виконанням або має визначений строк. Тобто право на оскарження індивідуального акту суб`єкта владних повноважень надано особі, щодо якої цей акт прийнятий або прав, свобод та інтересів якої він безпосередньо стосується. У Постанові Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 (справа№9901/415/18) зазначено, що законодавчі обмеження стосовно можливості оскарження актів індивідуальної дії не шкодять самій суті права на доступ до суду, оскільки ці акти можуть бути оскаржені у суді їхніми адресатами, тобто суб`єктами, для яких відповідні акти створюють права та/чи обов`язки. Однією з цілей таких обмежень є недопущення розгляду у судах позовів третіх осіб в інтересах (або всупереч інтересам) адресатів індивідуальних актів, зокрема, як у цій справі, ліквідовуваних або створюваних судів. І така мета досягається законодавчо встановленим обмеженням, тобто останнє є пропорційним переслідуваній меті. Рішення Ватутінської міської ради, які просить скасувати позивач є індивідуальними актами суб`єкта владних повноважень та стосуються виключно прав та обов`язків відповідача [PERSON] , станом на день звернення до суду вичерпали свою силу, шляхом їхнього виконання, та не можуть бути скасовані на підставі заяви позивача [PERSON] , оскільки жодним чином не порушують його прав та інтересів. Встановлені в ході розгляду справи обставини, свідчать про безпідставність заявлених позивачем вимог, а тому у задоволенні позову слід відмовити в повному обсязі. Відповідно до ст. 141 ЦПК України судовий збір\~покладається на\~сторони пропорційно\~розміру задоволених\~позовних вимог. Інші судові витрати, пов`язані з розглядом справи, покладаються у разі відмови в позові - на позивача. Відповідач [PERSON] в своєму відзиві просить стягнути з позивача на її користь витрати на професійну правничу допомогу. Згідно змісту\~ст.\~133\~ЦПК судові\~витрати складаються\~з судового\~збору та\~витрат,\~пов`язаних з\~розглядом справи. До витрат, пов`язаних з розглядом справи, належать в тому числі і витрати на професійну правничу допомогу. Для визначення розміру витрат на правничу допомогу з метою розподілу судових витрат учасник справи подає детальний опис робіт (наданих послуг), виконаних адвокатом, та здійснених ним витрат, необхідних для надання правничої допомоги. Відповідач [PERSON] жодних доказів на підтвердження витрат на правничу допомогу суду не надала. А тому зазначена вимога задоволенню не підлягає. На підставі ст. 116, 125, 126 Земельного кодексу України, Закону України «Про державний контроль за використанням та охороною земель», Постанови Великої Палати Верховного Суду від 16.10.2018 (справа№9901/415/18),

Outcome: dismissed